Справа
№2-43/08
22 лютого 2008 року.   Індустріальний  районний суд міста
у складі головуючого
судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
цивільну справу за позовом  ОСОБА_1до
ОСОБА_3, Територіальної громади в особі виконкому Індустріальної районної у
місті Дніпропетровську Ради, треті особи:
Дніпропетровське міське
управління земельних ресурсів, Приватний нотаріус ОСОБА_4, ОСОБА_5
визнання факту прийняття спадщини та визнання права власності на
в порядку спадкування, про визнання недійсними державних актів на
приватної власності на землю, про визнання недійсними договорів купівлі-
про визнання права власності на земельні ділянки та домоволодіння у
спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1, треті
особи:  ОСОБА_2, Дніпропетровське міське
управління  земельних ресурсів, ОСОБА_5,
Приватний нотаріус ОСОБА_4 “Про визнання права власності на земельні ділянки,
про визнання дійсними державних актів на право приватної власності на землю”, -
12.09.2005 року ОСОБА_6 звернулася до
суду  з
заявою до виконкому Індустріальної районної в місті Дніпропетровську
третя особа: Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, в якої
в судовому порядку встановити факт прийняття нею спадщини, яка
після смерті її матері ОСОБА_7та визнати за
право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1позивачки ОСОБА_6. її
правонаступником судом був визнаний її син ОСОБА_1, який звернувся до суду із
вказаним вище позовом, в якому поясняв, що домоволодіння, розташоване за
адресою:АДРЕСА_1належало на праві приватної власності його бабусі ОСОБА_7.
Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємцем першої черги була її рідна дочка -
його (позивача) матір ОСОБА_6., яка мешкала разом зі спадкоємицею в
домоволодінні та фактично прийняла спадщину.ІНФОРМАЦІЯ_1
його матір ОСОБА_6. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді
домоволодіння. На день смерті матері він залишався проживати у
домоволодінні та фактично прийняв спадщину. Окрім того,01 грудня
року він звернувся до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної
з заявою щодо видачі йому  свідоцтва про
право на спадщину.  Але
який мав довіреність матері, незаконним чином спродав
ОСОБА_2. Потім його (позивача) фактично вижили з будинку і
продовжував мешкати де прийдеться. Будинок зруйнували,  земельні ділянки
є прилеглими до домоволодіння були
спродані спочатку ОСОБА_2., а
- ОСОБА_3. У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1. просив:
в судовому порядку факт прийняття спадщини його матір'ю ОСОБА_6.
смерті її матері ОСОБА_7.; встановити факт прийняття спадщини ним
після смерті матері ОСОБА_6.; визнати за ним (ОСОБА_1.)
власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом, визнати недійсними державні акти на право приватної власності на на
розташовані за адресою:АДРЕСА_1 площею 0,1000 га та площею 0,0228 га; визнати
розташовані за адресою:АДРЕСА_1площею 0,0228 га та площею 0,1000 га,
визнати  недійсним договір
купівлі-продажу від 23 лютого 2006 р., за яким ОСОБА_2продав, а ОСОБА_3придбав
земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою:
визнати недійсним договір купівлі-
від 23 лютого 2006 року, за яким ОСОБА_2 продав, а
придбав земельну ділянку площею 0, 0228 га за
АДРЕСА_1; визнати за ним (ОСОБА_1.) право власності на земельні ділянки площею
0,1000 га та площею 0,0228 га,які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Представник відповідача ОСОБА_3. -
ОСОБА_8. позовні вимоги
не визнала, посилаючись на те, що матір позивача ОСОБА_1. -
оформлювала довіреність на право володіння, користування та
належним їй  майном (генеральну
довіреність), а саме
по АДРЕСА_1та земельними ділянками площею 0,1000 га та
0,0228 га., тобто ще при житті ОСОБА_6. розпорядилася належним їй
та отримала за це гроші у розмірі вартості земельних ділянок та
Крім того, як пояснила представник відповідача ОСОБА_3. -
домоволодіння повністю зруйноване і під час розгляду судового
на її думку є відсутнім предмет спору - спірне домоволодіння.
як об'єкт нерухомого майна було відсутнім і на момент укладення
купівлі-продажу земельних ділянок між ОСОБА_2та ОСОБА_3.,
тому укладалися саме договори відчуження земельних ділянок, без купівлі
Представник відповідача ОСОБА_3. надала суду
ОСОБА_3. до ОСОБА_1., в якому просила визнати в судовому порядку
власності на земельні ділянки площею 0,1000 га та площею 0,0228 га, які
за адресою: АДРЕСА_1за ОСОБА_3, а також просила визнати  дійсними державні акти на
від 06.03.2006 р. на ОСОБА_3, які
за адресою:АДРЕСА_1площею 0,1000 га та площею 0,0228 га.
Представник відповідача - Територіальної
громади в особі виконкому
районної у місті Ради позов визнала, пояснила, що ОСОБА_2.,
потім і ОСОБА_3. заволоділи земельними ділянками незаконно.
Відповідач ОСОБА_2. в судове  засідання не з'явився, про день та час
справи повідомлявся  належним чином, про
причину неявки суду не
суд ухвалив розглядати справу без участі відповідача ОСОБА_2.
наявних  матеріалах та доказах.
Треті особи - ОСОБА_5., приватний нотаріус
третіх осіб - Дніпропетровського міського управління земельних
Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове
не з'явилися, надали повідомлення, в яких просили розглядати справу
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, вважає, що
ОСОБА_1. підлягає задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_3.
не підлягає з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що  домоволодіння, яке розташоване за
адресою:АДРЕСА_1знаходиться
на земельній ділянці площею 1 228 кв. м
(згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого
22.04.1998 року) та належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі позивача ОСОБА_1. -
свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25.07.2005
Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за р.№1-2910,
31.08.2005 року КП “Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентарізації”  У свою чергу
ОСОБА_7домоволодіння АДРЕСА_1 належало на підставі свідоцтва про право
заповітом  ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3(а.с.7 справа
№2-240/07).
Також згідно заповіту ОСОБА_9. у власність ОСОБА_7.
земельна ділянка площею 0,1228  га, з яких
обслугування  житлового будинку, господарських будівель та
для ведення особистого підсобного господарства (а.с.7 справа № 2-240/07)).
20.07.2005 року ОСОБА_6.(матір позивача
посвідчену довіреність (реєстр № 2962) ОСОБА_5, якою вона його уповноважила
користуватися та розпоряджатися
обміняти, здавати в оренду, передавати в заставу в забезпечення її
зобов'язань тощо) на умовах, йому відомих, належне їй домоволодіння
25.07.2005 року ОСОБА_5., діючий на
підставі вказаної генеральної
в особі ОСОБА_6. та ОСОБА_2. склали домашню угоду купівлі-
згідно якої продавець ОСОБА_5. продав у власність покупця ОСОБА_2. жилий будинок
АДРЕСА_1та прилягаючі до нього  земельну
ділянку площею 0,1000 га і  земельну
ділянку площею - 0,0228 га (а.с.6 справа № 2-240/07).
12.09.2005 року ОСОБА_6. надала до суду
позовну заяву до виконкому
районної Ради в місті Дніпропетровську, зацікавлена особа: Шоста
державна нотаріальна контора “Про встановлення факту прийняття
та визнанні права власності на домоволодіння в порядку спадкування , в
вона просила встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після
її матері ОСОБА_7., а також просила визнати за нею право власності
домоволодіння поАДРЕСА_1(а.с. 2-3,
справа
№ 2-43/08).
29.09.2005 року державним нотаріусом
Шостої Дніпропетровської державної
контори  надано свідоцтво на право
спадщини за законом, згідно
спадкоємцем всієї частки  майна ОСОБА_7.,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_6., а  саме до її власності в
порядку спадкування за законом
домоволодіння за адресою:АДРЕСА_1, а також земельні ділянки площею 0,1000 га та
0,0228 га. (а.с.9 справа № 2-240/07).
ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_6. (матір позивача
ОСОБА_1.) померла (а.с.
31.10.2005 року ОСОБА_2. звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_5.,
особа: ОСОБА_6. “Про визнання угоди дійсною, про визнання права
на домоволодіння”, в якому просив визнати угоду купівлі-продажу
АДРЕСА_1з прилягаючими
ділянками, укладеної 27 липня 2005 року між ним (ОСОБА_2.) і
-дійсною, а також просив визнати за ним право власності на
АДРЕСА_1з господарськими
спорудами  на земельні ділянки площею 0,1000 га і 0,0228
10.11.2005 року рішенням Індустріального
районного суду міста
позовні вимоги ОСОБА_2. були задоволені (а.с.23-24 справа
№2-240/07),
після  чого домоволодіння було повністю
17.11.2005 року по справі за позовом  ОСОБА_6. провадження зупинено на
п.1 ч.1 ст.201 ЦПК України (внаслідок смерті особи , яка була стороною
справі) до залучення до участі у справі правонаступника (а.с.№2-43/08).
23.02.2006 року згідно договорів купівлі
продажу ОСОБА_2. продав, а
придбав земельні ділянки площею 0,1000 га і 0,0228 га (а.с.37, 39).
06.03.2006 року ОСОБА_3. отримав державні
акти на право власності на
за адресою:АДРЕСА_1(а.с.41,42).
13.09.2006 року ухвалою колегії суддів
судової палати по цивільним справам
суду Дніпропетровської області  рішення
Індустріального районного
суду  міста Дніпропетровська від 10.11.2005 року
було скасоване ухвалою
суду Дніпропетровської області на підставі апеляційних скарг
справа направлена на новий розгляд до того ж суду в іншому складі
справа №2-240/07).
14.02.2007 року ухвалою Індустріального
районного суду міста
позовна заява ОСОБА_2. до ОСОБА_5., третя особа:
(позивач по справі)  про визнання угоди
дійсною та визнанні права
на домоволодіння залишена без розгляду, яка на цей час  набрала
чинності (а.с.164 справа  №2-240/07).
В судовому засіданні представник позивача
ОСОБА_1. - ОСОБА_10. в
позовних вимог, та не визнаючи зустрічного позову ОСОБА_3.
що  домоволодіння АДРЕСА_1на
укладення договору від 25 липня  2005
року між ОСОБА_2. та ОСОБА_11., який діяв в інтересах ОСОБА_6. належало матері
останньої - ОСОБА_7., яка померлаІНФОРМАЦІЯ_2, тобто на цей час матір позивача
- ОСОБА_6. ще не була власником ні домоволодіння, ні земельних ділянок,
внаслідок чого ОСОБА_5. незаконно розпорядився по довіреності майном, яке на
той час ще не належало матері позивача - ОСОБА_6. Тільки 29 вересня 2005 року
ОСОБА_6. одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння
по вул.Туристів та земельні ділянки площею 0,1000 га і 0,0228 га. Згідно до
жовтня 2005 року вона зареєструвала право власності на нерухоме майно в КП
Державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,1000 га і
га були оформлені Дніпропетровським міським управлінням земельних
14 жовтня 2005 року, тобто в день смерті ОСОБА_6.   Про факт
ОСОБА_6. ОСОБА_2. та ОСОБА_5. було відомо, але
року ОСОБА_2. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5. про визнання
угоди купівлі-продажу зазначеного будинку та земельних ділянок,
з ОСОБА_5. діючого по довіреності від
імені ОСОБА_6. від 27
2005 року, третьою особою по справі ОСОБА_2. долучив померлу ОСОБА_6. Але
фактично власником домоволодіння та земельних ділянок станом на 29
2005 року вже була ОСОБА_6., тому відповідно до процесуального
саме вона мала бути відповідачем по цієї справі, а ОСОБА_5. міг бути
її представником. При цьому, як пояснила представник позивача, ОСОБА_2. і
ОСОБА_5. приховали від суду той факт, що в проваджені Індустріального
суду міста Дніпропетровська на той час малася цивільна справа за
ОСОБА_6. (матері позивача) до виконкому Індустріальної районної у
Дніпропетровську Ради про встановлення факту прийняття спадщини та
права власності на домоволодіння в порядку спадкування. На її
позивача ) думку у зв'язку з такою обставиною суд був позбавлений
більш ретельно перевірити, з якої підстави Шостою Дніпропетровською
нотаріальною конторою було видано ОСОБА_6. свідоцтво про право на
по закону від 29 вересня 2005 року. ОСОБА_6. не була зареєстрована
спадковому будинку, який раніше належав ОСОБА_7., хоча і мешкала там
з сином - позивачем ОСОБА_1. Тому нотаріальна контора відмовила їй у
свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі позивача ОСОБА_7. В зв'язку
з чим вона (ОСОБА_6.) і була вимушена звернутися з позовом до
суду  з питанням про встановлення факту прийняття
спадщини та визнанні за нею
власності на спірне домоволодіння. Ухвалою суду від 26 жовтня 2005 року
справі за позовом ОСОБА_6. на домоволодіння АДРЕСА_1був накладений арешт, яким
було заборонено здійснювати
домоволодіння будь-які угоди. Але, пояснила представник позивача,  цей
ОСОБА_2. і ОСОБА_5. також приховали від суду. Якщо б суд мав у
розпорядженні вказану ухвалу, то в силу Закону не зміг би ухвалити
рішення
від 10 листопада 2005 року, яким  позовні
вимоги ОСОБА_2. були

задоволені
у повному обсязі.   Ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської

області
вказане рішення було скасоване. Далі представник позивача пояснила, що

її
довірителю ОСОБА_1. у березні 2006 року стало відомо, що земельні

ділянки,
які на підставі рішення Індустріального районного суду міста

Дніпропетровська
від 10 листопада  2005 року перейшли у
власність ОСОБА_2., вже  зареєстровані та
належать ОСОБА_3. на підставі державних актів на

право
приватної власності на землю. Представник позивача пояснила, що на її

думку
вказані акти на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_3.

та
ОСОБА_2. та договори купівлі-продажу між ОСОБА_2. та ОСОБА_3. про продаж
земельних ділянок від 23 лютого 2006 року є незаконними, оскільки

позивач
ОСОБА_1. є спадкоємцем першої черги та згідно заяви, поданою ним до

нотаріальної
контори, успадкував майно, у тому числі і земельні ділянки після

смерті
матері ОСОБА_6., яка у свою чергу успадкувала їх після смерті бабусі

позивача
ОСОБА_7., а остання успадкувала після смерті прабабусі позивача -

ІНФОРМАЦІЯ_3.
Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська

від
10 листопада 2005 року скасовано ухвалою апеляційного суду

Дніпропетровської
області від 13 вересня 2006 року, за станом на теперішній час

позовна
заява ОСОБА_2 судом залишена без розгляду.

Представник  відповідача (позивача по зустрічному позову)
ОСОБА_3.

-
ОСОБА_8., заперечуючи проти позову ОСОБА_1., в обґрунтування

зустрічного
позову пояснила, що земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1

площею
0,1000 га та площею 0,0228 га були приватизовані ОСОБА_9.

ОСОБА_7.,
отримуючи свідоцтво про право на спадщину за заповітом, прийняла

спадщину
тільки на житловий будинок. Земельні ділянки вона успадкувала за

законом,
але офіційно документи не оформила та правовстановлюючих документів на

земельні
ділянки не отримала. ОСОБА_6. після смерті ОСОБА_7. прийняла

спадщину
на земельні ділянки фактично, офіційно державний акт про право

приватної
власності на землю було отримано 12.10.2005 року, тобто ще при житті

ОСОБА_6.
ОСОБА_2. земельні ділянки належали на підставі рішення

Індустріального
районного суду міста Дніпропетровська від 10 листопада 2005

року
та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від

16
грудня 2005 року. За договором купівлі-продажу
ОСОБА_2. продав земельні

ділянки
ОСОБА_3. На цей час вказані  земельні
ділянки належать ОСОБА_3.

на
її (представника думку), як добросовісному набувачу , на підставі договорів

купівлі-продажу
від 23 лютого 2006 року, та на підставі Державних актів на

право
приватної власності на землю від 06.03.2006 року. На підтвердження своїх

доводів
представник ОСОБА_3. посилалася на вимоги ст.ст. 330, 334, 388,

392,
638, 655-658 ЦК України.

Суд, враховуючи обставини, які були
встановлені  під час розгляду справи,

вважає,
що доводи представника позивача ОСОБА_1. - ОСОБА_10. в

обґрунтування
своїх доводів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні,

доводи
представника відповідача ОСОБА_3. - ОСОБА_8. в обґрунтування

зустрічного
позову та заперечень проти позову ОСОБА_1. свого підтвердження

не
знайшли.

Так, відповідно до ст.ст.29,38 ЦПК
України належним відповідачем по

справі
за позовом ОСОБА_2. до ОСОБА_5. мусила бути матір позивача

ОСОБА_1.
- ОСОБА_6. ОСОБА_5. міг бути тільки її представником.

Позов
ОСОБА_2. надійшов до суду  через 17 днів
після смерті ОСОБА_6.

Відповідно до ст.203 ЦК України - особа,
яка вчиняє правочин, повинна

мати
необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно
ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних

наслідків,
крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності

правочину
кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що

вона
одержала на виконання цього правочину. Із змісту ч.4 ст.374 ЦК України

права
та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку)

встановлюються
законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування

за
законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця .

Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом  чи за законом має

право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно

проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що

прийняв
спадщину.

Ст.1269 ЦК України передбачає, що
спадкоємець, який бажає прийняти

спадщину,
має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, може

одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Згідно зі ст.1297 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі

якої
є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому

свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме майно.

Суд вважає, що ОСОБА_2. та ОСОБА_5.
дійсно приховали від суду той

факт,
що у проваджені  Індустріального
районного суду міста Дніпропетровська

мається
цивільна справа за позовом ОСОБА_6. до виконкому Індустріальної

районної
у місті Дніпропетровську Ради про встановлення факту прийняття

спадщини
та визнанні права власності на домоволодіння в порядку спадкування.

ОСОБА_6.
не була зареєстрована в спадковому будинку, який раніше належав

ОСОБА_7.
Тому ОСОБА_6. і була вимушена звернутися до суду з позовом,

щоб
в судовому порядку підтвердити факт прийняття нею спадщини у вигляді

спірного
домоволодіння з земельними ділянками.

Ухвалою Індустріального районного суду
міста Дніпропетровська від 26

жовтня
2005 року на домоволодіння АДРЕСА_1 був накладений арешт, яким накладена
заборона на будь які угоди з домоволодінням, але цей факт ОСОБА_2. та ОСОБА_5.
також був

прихований
від суду, було винесено незаконне рішення, яким угода відчуження

домоволодіння
з земельними ділянками на користь ОСОБА_2. була визнана

дійсною.
Як вбачається з матеріалів справи, договір між ОСОБА_2. та

ОСОБА_5.
у вигляді звичайної письмової форми був укладений 27 липня 2005

року,
на цей час ОСОБА_6. не була власником ні домоволодіння , ні земельних

ділянок.
Це підтверджується тим, що свідоцтво про право власності на

домоволодіння
було видано 29 вересня 2005 року, а державні акти  на земельні

ділянки
площею 0,0228 га і 0,1000 га виданіІНФОРМАЦІЯ_1(в день смерті

ОСОБА_6.),
а не 12 жовтня 2005 року як пояснювала представник відповідача

ОСОБА_3.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_6. провадження
по цивільній  справі за її

позовом
до виконкому Індустріальної районної в місті Дніпропетровську Ради “Про

встановлення
факту прийняття спадщини та визнанні права власності на

домоволодіння
в порядку спадкування за законом” 17 листопада 2005 року зупинено

до
вступу спадкоємців до спадщини після її смерті.

Єдиним спадкоємцем першої черги після  смерті ОСОБА_6. є її син

ОСОБА_1.(а.с.15)
- позивач по цивільній справі, який до останнього часу

мешкав
разом зі своєю матір'ю у домоволодінні за адресою:АДРЕСА_1, своєчасно
(01.12.2005 р.) звернувся із

заявою
до нотаріуса з метою прийняття спадщини (а.с.131) , і  якого ухвалою

суду
визнано  процесуальним правонаступником
померлої позивачки ОСОБА_6.

Таким чином, суд вважає, що позивач
ОСОБА_1. фактично прийняв спадщину

після
померлої ОСОБА_6.- власника  вказаного
домоволодіння та земельних

ділянок
і тільки він є єдиним спадкоємцем на вказане нерухоме майно та за

рішенням
суду може бути визнаним його власником в порядку спадкування за

законом.
Ні   ОСОБА_2., ні ОСОБА_3.    для володіння вказаним майном не

мали
і на цей час не мають жодної законної підстави.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що
позовні вимоги позивача ОСОБА_6. відносно: встановлення факту прийняття
спадщини ОСОБА_6. після смерті її

матері
ОСОБА_7.; встановлення факту прийняття спадщини позивачем ОСОБА_1. після смерті
матері ОСОБА_6.; визнання недійсними договорів купівлі-

продажу,
згідно яких ОСОБА_2. спродав земельні ділянки ОСОБА_3.;

визнання
недійсними державних актів на право приватної власності на землю на ім'я  ОСОБА_2. та ОСОБА_3.; визнання права власності
позивача ОСОБА_1. на земельні ділянки , підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1. відносно визнання

за
ним права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1у порядку спадкування
за законом  задоволенню не підлягають,

так
як будинокАДРЕСА_1, як нерухоме майно фактично не існує, так як

був  повністю зруйнований.

Суд також вважає, що в судовому
засіданні  встановлено достатньо
обставин,

які
свідчать про те, що  ОСОБА_3. у
зустрічному позові потрібно відмовити,

так
як  приведені доводи в його обґрунтування
не знайшли свого підтвердження в

судовому
засіданні, посилання представника ОСОБА_3. на вимоги ст.ст. 330,

334,
388, 392, 638, 655-658 ЦК України суд вважає необґрунтованим, так як у

даному
випадку ОСОБА_3. придбав спадкове майно, яке може перейти у

власність
тільки в порядку спадкування за законом. Право власності на вказане

спадкове
майно - земельні ділянки площею 0,1000 га та 0,0228 га в порядку

спадкування
за законом має тільки позивач ОСОБА_1. Відповідач (позивач по

зустрічному
позову) ОСОБА_3. рівно як і ОСОБА_2. до спадкоємців будь

якої
черги не відносяться, тому державні акти на право власності на землю, які

видавалися
спочатку на ім'я ОСОБА_2., а потім на ім'я ОСОБА_3. не є

дійсними,
так як ОСОБА_2. спочатку заволодів спадковим майном незаконно, а

потім
також незаконно спродав його ОСОБА_3., такі договори купівлі-продажу

є
недійсними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3,
7,14, 29,38, 57,58, 197, 208,

212,
214, 215 ЦПК України,  ст.ст.203, 216,
374, 1261, 1268, 1269,1296, 1297 ЦК

України,
суд -

В
И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити частково.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_6після смерті її матері ОСОБА_7.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1після
смерті матері ОСОБА_6.

Визнати недійсними державні акти на право
власності на землю № 01

від
16 грудня 2005 р. та № 00 від 16 грудня 2005 року на ім'я

ОСОБА_2,
які розташовані за адресою: АДРЕСА_1площею 0,0228 га та площею 0,1000 га.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу
від 23 лютого 2006 року, за яким

ОСОБА_2
продав, а ОСОБА_3придбав земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою:АДРЕСА_1

Визнати недійсним договір купівлі-продажу
від 23 лютого 2006 року, за яким

ОСОБА_2  продав, а ОСОБА_3придбав земельну ділянку
площею 0,0228 га за адресою:АДРЕСА_1

Визнати недійсними державні акти на право
приватної власності на землю №

60

від 06.03.2006 року та № 59 від
06.03.2006 р. на ім'я ОСОБА_3, які розташовані за адресою:АДРЕСА_1, площею
0,1000 га та площею 0,0228 га.

Визнати за ОСОБА_1право власності на
земельні ділянки площею 0,1000 га та площею 0,0228 га, які розташовані за  адресою :АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після померлоїІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_6.

В інших позовних вимогах ОСОБА_1відмовити.

ОСОБА_3у зустрічному позові до ОСОБА_1,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_2

,
Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів , Приватний

нотаріус
ОСОБА_4 про визнання права власності на земельні

ділянки
площею 0,1000 га та площею 0,0228 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1за
ОСОБА_3; про

визнання
дійсними державні акти на право приватної власності на землю №

60
від 06.03.2006 р. та № 59 від 06.03.2006 р. виданих на

ім'я
ОСОБА_3, які розташовані за адресою:

АДРЕСА_1площею
0,1000 га та площею 0,0228 га -

відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного суду

Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний

строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням

після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя:                             В.П.Чебикін