№ 2-329/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

18.04.2008 року.Макарівський районний суд Київської
області в складі головуючого судді Тюхтія П.М. при секретарі Музиченко
О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Макарів справу за позовом
ОСОБА_1  до ОСОБА_2,ОСОБА_3,треті особи
ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_6,Орган опіки та піклування Деснянської
райдержадміністрації м.Києва,про визнання договору дарування недійсним і
поновлення права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом,посилаючись
на те, що

2 липня 2005 року між ним і відповідачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які діяли від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_7, був укладений
договір

дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним
нотаріусом Макарівського

районного нотаріального округу Київської області.

Його  батьки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 маючи на меті проживати ближче до дітей в жовтні 2001 року у
м. Оріхів Запорізької області, продали трикімнатну квартиру, в якій проживали
довгий час, а в листопаді цього ж року , за виручені кошти від продажу, купили
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Але так як не вистачало грошей для купівлі
квартири батьки продали ще належний їм автомобіль ВАЗ-21011 і договір купівлі -
продажу квартири був оформлений на нього, щоб менше платити державного мита,
так як він має пільгове посвідчення.

3          25 січня
2002 року  батьки ОСОБА_4 таОСОБА_5

зареєстровані за вказаною адресою і проживають по даний
час.

Укладення договору дарування було викликано тим, що їхні
батьки непрацездатні, за віком і станом здоров"я потребують догляду,
матеріальної та іншої допомоги.

Відповідачі - його брат ОСОБА_2 та невістка ОСОБА_3-
обіцяли довічно доглядати батьків, зробити ремонт та автономне опалення в
квартирі та постійно піклуватися про них. У разі виконання цих та інших
зобов'язань по догляду за батьками, вони набували права користування і
володіння квартирою, а після смерті батьків мали б розпоряджатися нею за
власним розсудом.

За цих умов він
погодився підписати договір, текст якого не читав, вважаючи, що в
договорі передбачені права і обов'язки сторін, про які вони домовилися з
відповідачами. Проте виявилось, що договір має інший зміст і не передбачає
ніяких зобов'язань, позбавляє права власності на квартиру. Після оформлення
договору відповідачі змінили ставлення до нього та їхніх батьків. Виникли
проблеми матеріального характеру, які довелося вирішувати в Макарівському
районному суді. Також, за частково проведений ремонт в квартирі, а саме:
зроблене автономне опалення та встановлені два пластикові вікна відповідачі
потребували з батьків 5000 грн. яким нічим було заплатити сину. Відносини між
їхніми батьками та відповідачами ще глибше погіршилася після того як,
відповідачі з метою поліпшення своїх житлових умов вирішили продати в м. Києві
свою однокімнатну та купити трикімнатну квартиру ( на даний час вони її мають),
для чого їм знадобилися довідки та дозвіл опікунської ради і вони стали
виганяти батьків з квартири, де крім них зареєстрована та проживає їхня тяжко
хвора та паралізована бабуся ОСОБА_6, яка також потребує стороннього догляду.

Відповідачі повністю відмовилися від взятих на себе
зобов'язань по утриманню та доглядом за батьками, що підтверджується також
листом написаним у вересні 2007 року, зазначаючи, що вони, тобто батьки,
"... ви для нас никто."

Просив суд на підставі статей 216, 235, 744 ЦК України,
-визнати договір дарування, укладений між ним і ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які діяли
від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_7 та посвідчений приватним нотаріусом
Макарівського районного нотаріального округу Київської області, що
зареєстровано в реєстрі за № 4108, недійсним,поновити за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач,третя особа ОСОБА_8
підтвердили наведені в позові обставини.

Відповідачі в судове засідання не з”явились,повідомлені
належним чином.

Вислухавши пояснення позивача,третьої особи
ОСОБА_8,дослідивши  письмові докази,суд
прийшов до висновку,що в задоволенні позову необхідно відмовити.

З договору дарування від 2.07.2005 року вбачається, що
позивач ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 та ОСОБА_3,які діяли від імені малолітньої
дочки ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1.

З п.6 вказаного
договору вбачається, що вимоги законодавства щодо змісту та правових наслідків
договору,що укладається сторонами,їм нотаріусом роз”яснено.Сторони
підтверджують,що договір не носить характеру уявного  чи удаваного правочину.Дарування вчинено за
доброю волею,без будь-яких погроз,морального чи фізичного примусу чи насильства.

З тексту договору не вбачається,що встановлено обов”язок
обдарованих на користь третіх осіб (ст..ст. 725,726 ЦК України).

Позивач не зазначив в позові і не зміг в судовому
засіданні назвати правову підставу,передбачену ЦК України, для визнання
вказаного правочину недійсним.

У відповідності до
ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов”язана довести ті обставини,на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст..ст.60,215,224  ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Київської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яку може бути  подано
протягом десяти днів з часу проголошення рішення.

Суддя
П.М.Тюхтій