РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14
січня 2008 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Авраменко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ВАТ СК
„Правекс-Страхування” до ОСОБА_1 про компенсацію страхового відшкодування,

встановив:

позивач
у жовтні 2007 року звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на право
зворотної вимоги до відповідача, винного в заподіяні шкоди джерелом підвищеної
небезпеки, з якого просить стягнути 8 491 грн. 45 коп. - розмір виплаченого
страховиком відшкодування.

У
судовому засіданні представник позивача просила про задоволення позову з
викладених у ньому підстав.

Відповідач
позов визнав у повному обсязі й просив розглянути справу за його відсутності.

З огляду на вимог ст. 174 ЦПК України суд
приймає визнання позову відповідачем, що є підставою до ухвалення рішення.

Про
зазначені представником позивача обставини йдеться в представлених суду
доказах.

Матеріалами
справи встановлено, що відповідач винний в заподіянні шкоди джерелом підвищеної
небезпеки іншому транспортному засобу - автомобілю „Деу Ланос” НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_2, внаслідок дорожньо транспортної пригоди, яка сталася в
зв'язку з порушенням ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

Ці обставини, а також те, що ОСОБА_1 керував
автомобілем „Форд-Ескорт” НОМЕР_2 і пошкодив автомобіль ОСОБА_2, стверджуються
постановою цього ж суду від 16 квітня 2007 року.

Розмір страхового відшкодування, виплачений
позивачем у зв'язку з настанням страхового випадку, відповідно до укладеного 1
лютого 2007 року між ОСОБА_2 і позивачем договору майнового страхування,
становить 8 191 грн. 45 коп. і відповідає фактичному розміру заподіяної шкоди
та витратам, яких зазнав ОСОБА_2 у зв'язку з пошкодження його автомобіля.

Дані обставини вбачаються з відомостей
страхового акту № 4755 від 16 травня 2007 року, розрахунку суми страхового
відшкодування та платіжного доручення № 3755 від 16 травня 2007 року.

Таким
чином, матеріалами справи встановлено цивільне право позивача на пред'явлення
зворотної вимоги до особи, що заподіяла шкоду у розмірі виплаченого
відшкодування, відповідно до вимог статей 993 і 1191 ЦК України.

Враховує суд і вимоги ст. 27 Закону України
„Про страхування”, відповідно до яких страховик має право вимагати компенсацію
здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток, а тому з цих
підстав підлягає задоволенню й вимога у частині стягнення з відповідача оплати
витрат за проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого транспортного
засобу в розмірі 300 грн.

Відтак,
пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають
задоволенню.

Крім
того, позивачем представлено документальне підтвердження понесених судових
витрат, які слід стягнути з відповідача.

На
підставі викладеного і керуючись статтями 214 і 215 ЦПК України,

вирішив:

позовну
заяву задовольнити.

Стягнути зОСОБА_1 на користь ВАТ СК
„Правекс-Страхування” 8 491 грн. 45 коп., а також судові витрати, що
складаються з судового збору в розмірі 84 грн. 91 коп. та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., а всього
8 606 грн. 36 коп.

Рішення
набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення і може бути
оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання в зазначений строк до суду
першої інстанції заяви про його оскарження та протягом 20 днів після цього,
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя

РІШЕННЯ
копія

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17
листопада 2006 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Бєлянській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою Вишгородської
центральної районної лікарні до ОСОБА_3 про зворотну вимогу в зв'язку з
виплаченими коштами на відшкодування шкоди,

встановив:

позивач
у вересні 2006 року звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на право
зворотної вимоги до відповідача - ОСОБА_3, винного в заподіяні шкоди джерелом
підвищеної небезпеки, з якого просить стягнути 40 000 грн., що виплачені їхнім
закладом потерпілим на відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.

У
судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі й
просила задовольнити його з викладених у ньому підстав, посилаючись на
засудження відповідача вироком цього ж суду за вчинення злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 286 КК України, разом із стягненням з власника джерела підвищеної
небезпеки - Вишгородської центральної районної лікарні, заподіяної моральної
шкоди в розмірі 15 000 грн. і 25 000 грн. на користь потерпілих ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 відповідно.

Також
ствердила, що зворотну вимогу на стягнення коштів висунуто до винної особи в
розмірі виплаченого відшкодування, яке слід задовольнити в повному обсязі,
виходячи з вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України і п. 3 ст. 134 КЗпП України.

Відповідач,
який відбуває покарання у місцях позбавлення волі, уповноважив на участь у
справі свого представника - ОСОБА_6, яка до судового розгляду подала суду
письмові заперечення, в яких ствердила про відсутність у позивача законних
підстав до такого стягнення.

Будучи належним чином повідомленою про
розгляд справи, представник відповідача в судове засідання не з'явилася і
причин цього суду не повідомила, з огляду на що, представник позивача просила
розглянути справу на підставі наявних доказів у загальному порядку.

Про
зазначені представником позивача обставини йдеться в представлених суду
доказах.

Так,
відповідно до вироку Вишгородського районного суду Київської області від 16
березня 2006 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 засуджено за вчинення
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки той, порушивши Правила
дорожнього руху України, допустив дорожньо-транспортну пригоду, заподіявши
джерелом підвищеної небезпеки потерпілим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 моральну шкоду, яку
на підставі ст. 1187 ЦК України стягнуто з позивача у вказаному вище розміру.

При цьому, ОСОБА_3 на час вчинення даного
злочину - 20 липня 2005 року, працював водієм автомобіля „ГАЗ-310231” НОМЕР_1 і
був прийнятий на цю посаду наказом Головного лікаря Вишгородського району від 7
червня 2004 року.

Дані
обставини, що встановлені вироком у кримінальні справі, який набрав законної
сили, на підставі ст. 61 ЦПК України, є обов'язковими для суду, що розглядає
справу в порядку цивільного судочинства.

Присуджені
згаданим вироком стягнення, позивачем сплачено на користь потерпілих у повному
обсязі, що вбачається з постанов про закінчення виконавчого провадження від 4 і
11 серпня 2006 року.

Таким
чином, матеріалами справи встановлено цивільне право позивача на пред'явлення
зворотної вимоги до особи, що заподіяла шкоду у розмірі виплаченого відшкодування,
відповідно до вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України.

Разом з тим, суд ураховує зміст ч. 1 ст.
1167 ЦК України, якою визначено загальні підставі до відшкодування моральної
шкоди, що покладається на особу, яка її завдала і відшкодована в цій справі
позивачем за правилами ст. 1187 ЦК України, як власника джерела підвищеної
небезпеки, в повному обсязі.

Щодо твердження представника позивача про
обмежені умови відповідальності працівників, встановлені ч. 2 ст. 130 КЗпП
України, то дане посилання є необґрунтованим, оскільки п. 3 ст. 132 того ж
Кодексу на працівників, що заподіяли шкоду злочином, покладено обв'язок її
відшкодування в повному розмірі.

Відтак,
пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають
задоволенню.

Крім
того, позивачем представлено документальне підтвердження понесених судових
витрат, які слід стягнути з відповідача.

На
підставі п. 3 ст. 134 КЗпП, статей 1167 і 1191 ЦК України та керуючись статтями
214 і 215 ЦПК України,

вирішив:

позовну
заяву Вишгородської центральної районної лікарні задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3, який відбуває покарання
в Кагарлицькій виправній колонії АДРЕСА_1, на користь Вишгородської центральної
районної лікарні 40 000 грн. в порядку зворотної вимоги щодо виплаченого
відшкодування.

Стягнути із ОСОБА_3на користь Вишгородської
центральної районної лікарні судові витрати, що складаються з судового збору в
розмірі 400 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в розмірі 7 грн.50 коп.

Рішення
набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення і може бути
оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання в зазначений строк до суду
першої інстанції заяви про її оскарження та протягом 20 днів після цього,
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

з оригіналом звірена

Суддя