Справа № 22Ц - 1585/2007
Головуючий у І інстанції Пироженко О.В.
Категорія 45                                           Доповідач у ІІ
інстанції  Олійник В.І.
У Х В А Л А

І М
Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

22 травня 2008 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого : Хопти С.Ф.,

суддів : Олійника В.І., Голуб С.А.,

при секретарі Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1та ОСОБА_2на
рішення Васильківського
міськрайонного   суду  Київської
області   від   12 грудня
2007 року в справі за позовом
ОСОБА_1та ОСОБА_2до ОСОБА_3, треті особи на стороні відповідача без
самостійних вимог : Виконавчий комітет Васильківської міської Ради,
Васильківська міська Рада, Васильківський міський відділ земельних ресурсів
Київського обласного управління земельних ресурсів, про визнання недійсним
Державного акту на право приватної власності на землю та усунення перешкод у
користуванні житловим будинком і земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

Позивачі звернулися до суду з вказаною позовною заявою про визнання
недійсним Державного акту на право приватної власності на землю та усунення
перешкод у користуванні житловим будинком і земельною ділянкою, посилаючись на
те, що на підставі рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради
народних депутатів Київської області від 16 квітня 1964 року за № 311
ОСОБА_4було виділено та відведено в натурі у користування під забудову 600 кв.
м. землі в АДРЕСА_1

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого
Васильківською нотаріальною конторою від 5 січня 1992 року, власником
збудованого житлового будинку та надвірних споруд, розташованих в АДРЕСА_1,
стала ОСОБА_5.

Згідно з договором дарування від 6 липня 1994 року, посвідченого Другою
Васильківською державною нотаріальною конторою Київської області, власником 1/2
частини зазначеного вище будинку з надвірними спорудами та тієї ж ділянки в 600
кв. м. стала ОСОБА_6.

За договором дарування від 23 березня 1999 року, посвідченого приватним
нотаріусом Васильківського нотаріального округу Київської області, власником
іншої 1/2 частини цього ж будинку і відтепер власником всієї садиби і
нерухомого майна стала ОСОБА_6.

Як видно з договору дарування від 26 березня 1999 року, посвідченого
приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу Київської області,
ОСОБА_3отримав від ОСОБА_6у дар 1/2 частину житлового будинку з відповідною
частиною надвірних будівель, який розташований на земельній ділянці в розмірі
600 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Васильківського міського
суду Київської області від 15 квітня 2003 року договір дарування 1/2 частини
будинку з відповідною частиною надвірних споруд, укладений 26 березня 1999 року
між ОСОБА_6та ОСОБА_3, визнано недійсним з підстав тяжких обставин, створених
неправомірними діями ОСОБА_3

Таким чином, з дня вступу
вищезазначеного рішення в силу, власником всього житлового будинку та надвірних
споруд в цілому знову стала ОСОБА_6.

Перебуваючи з ОСОБА_3 у шлюбі до
18 червня 2002 року, ОСОБА_6звернулася до Васильківської міської ради з заявою
від 2 квітня 1999 року про збільшення її розміру земельної ділянки на 300 кв.
м. і їй було надано 0,03 га.     По  запису
у  державному  реєстрі за нею до цих пір рахується 0,09 га.

Однак, рішенням виконавчого
комітету від 27 травня 1999 року за №156 в користування та у власність
ОСОБА_6передано земельну ділянку в розмірі 0,07 га, а рішенням виконавчого
комітету від 19 жовтня 2000 року №255 їй у приватну власність передано 0,071
га.

Цим же рішенням від 27 травня
1999 року за № 156 без вирішення майново-правових відносин між подружжям біля
виділеної земельної ділянки ОСОБА_6виділено у користування ОСОБА_3земельну
ділянку в розмірі 0,07 га, а рішенням виконавчого комітету від 19 жовтня 2000
року за № 255 цей розмір земельної ділянки йому передано у приватну власність і
14 грудня 2000 року ним отримано Державний акт на право приватної власності на
землю.

14 вересня 2005 року на підставі
укладеного договору купівлі-продажу між ОСОБА_6та позивачами ОСОБА_1,
посвідченого Васильківською міською державною нотаріальною конторою Київської
області та занесеного   до реєстру за
№1-2550, позивачі стали власниками житлового будинку з господарсько-побутовими
будівлями.

Одночасно позивачами було
укладено договір про купівлю-продаж земельної ділянки в розмірі 0,071 га, на
якій розташований лише житловий будинок, а господарсько-побутові будівлі
розташовані на ділянці ОСОБА_3 Це підтверджується зведеним планом земельних
ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_3

З цього часу позивачі користуються
житловим будинком з господарськими спорудами та земельною ділянкою, але
відповідач ОСОБА_4 постійно заважає їм користуватись господарськими спорудами,
посилаючись на те, що вони знаходяться на його ділянці.

Як зазначають позивачі, спочатку
ОСОБА_4 самочинно відвів собі в натурі виділену йому земельну ділянку, в тому
числі і 0,02 га з будівлями позивачів, про що ним було складено акт від 28  квітня 2006 року.

У вересні 2006 року відповідач
таким же чином самоправно, без згоди позивачів та без рішення будь-яких
компетентних органів з приводу встановлення порядку користування земельними
ділянками, спорудив капітальну огорожу на відстані 1-го метра від стіни будинку
позивачів та таким чином, що вони фактично позбавлені можливості користуватись
належним чином не тільки господарськими спорудами, але навіть і будинком.

Так, приймаючи рішення від 27
травня 1999 року за № 156 та від 19 жовтня 2000 року за №255 про надання в
користування ОСОБА_4земельної ділянки, а потім і про передачу її у приватну
власність, виконавчий комітет вважав, що він має такі повноваження, та він діє
у відповідності до повноважень, наданих йому рішенням 20-ї сесії 23 скликання
від 4 червня 1998 року. Між тим, рішення 2-0ї сесії 23 скликання від 4 червня
1998 року про надання повноважень виконавчому комітетові з питань надання,
вилучення та передачі земельних ділянок є незаконним.

Відповідно до положень ст.152
Земельного кодексу України одним із способів захисту прав на земельну ділянку є
визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування.

Враховуючи наведені обставини,
рішення виконавчого комітету від 27 травня 1999 року за № 156 та рішення
виконавчого комітету від 19 жовтня 2000 року за № 255 про надання у
користування, а потім і у власність земельної ділянки ОСОБА_4, позивачі просили
визнати неправомірними зазначені вище рішення, як такі, що прийняті
органом,  який не мав повноважень на їх
прийняття, та з цих підстав визнати Державний акт про право приватної
власності, виданий відповідачу ОСОБА_4- недійсним.

Рішенням
Васильківського
міськрайонного    суду   Київської
області    від  12 грудня 2007 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм
матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і
ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада
2005 року, де предметом спору було визнання оспорюваного Державного акту на
землю недійсним, у задоволенні позову було відмовлено.

Позов про визнання недійсним
Державного акту подавала колишня дружина відповідача у справі.

Рішення на даний час набрало законної сили.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, після розлучення між подружжям ОСОБА_4 було розділено майно. Належна їм
земельна ділянка була поділена по &frac12; частині.

ОСОБА_6 підписала акт про
виділення кожному з подружжя по 1/2 частині земельної ділянки, яка була їх
спільною сумісною власністю.

На підставі даних актів про
встановлення меж земельних ділянок і було органами місцевого самоврядування
видано Державні акти.

Крім того, позивачі у справі при
купівлі будівель та споруд, які належали ОСОБА_6, були проінформовані, що дані
будівлі знаходяться на земельній ділянці, яка належить відповідачу у
справі.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку щодо безпідставності позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм
матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами
справи та висновками суду, викладеними у рішенні.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони теж не спростовують
висновків суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені
відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в
матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення
постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного
та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1та ОСОБА_2відхилити.

Рішення     Васильківського      міськрайонного    суду
Київської   області    від 12 грудня  2007 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуючий :

Судді :