Код суду 0515 справа №2- 334/08
Е М    У К Р А Ї Н И
12 травня  2008 року Докучаєвський міський суд Донецької
області в складі головуючого - судді Садовського М.К., при секретарі  Садовничій О.В., з участю позивачаОСОБА_1.,
його представника ОСОБА_2., представника відповідача -Костенко В.С.,
представника третьої особи - Клечановського І.С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.Докучаєвська справу за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства вугільної промисловості України, про визнання звільнення
незаконним, відміну наказу Мінвуглепрому, і поновлення на роботі, третя особа
Державне підприємство „Підприємство по виробництву вибухозахисних та в'яжучих
року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, пославшись на те, що наказом
Міністерства вугільної промисловості України № 154-к/к від 27.11.2007 року він
був назначений на посаду директора державного підприємства „Підприємство по
виробництву вибухозахисних та в'яжучих матеріалів (далі  ДП „ППВВМ”).
Докучаєвським міським судом Донецької області було винесено рішення за позовом
ОСОБА_3 до Міністерства вугільної промисловості України, ДП „ППВВМ”, про
поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу і відшкодування моральної шкоди. Рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_3
задоволені, останній поновлений на роботі, негайно.
Він з 05.02.2008 року по 21.02.2008 рік
знаходився на лікарняному, про це він повідомив по телефону начальника департаменту
по кадровій політиці Черткова В.Р. 06.05.2008 року.
він в адрес Міністерства направив телеграму з повідомленням про хворобу, і
вказав лікарняний лист. Телеграма була вручена 20.02.2008 року, уповноваженому
по прийому кореспонденції -ОСОБА_4.
розгляду цивільної справи в Докучаєвському міському суді 11.02.2008 року за
позовомОСОБА_5 до ДП „ППВВМ”, про поновлення на роботі, стягнення моральної
шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, йому стало відомо про
наказ про його звільнення від 06.02.2008 року і поновлення на посаду директора
ДП „ППВВМ” -ОСОБА_3, згідно наказу від цієї ж дати.
з наказом його ніхто не викликав, трудову книжку ніхто не вручав. Він тільки
догадувався, з яких підстав його звільнили.
частина 3 ст.40 КЗпП України не допускає звільнення працівника з ініціативи
власника чи уповноваженого ним органу в період його тимчасової
непрацездатності. Недопустимість звільнення працівника під час хвороби також
підтверджується п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику
розгляду судами трудових спорів” № 9 від 06.11.1992 року.
вирішувалось його питання про звільнення, у відповідності до ч.2 ст.40 КЗпП
України,  у зв'язку з поновленням на
роботі працівника, раніше виконуючого цю роботу допускається при умові, якщо
нема можливості перевести працівника з його згоди на другу роботу чи він
відмовляється від такого переводу.
Просить суд
визнати його звільнення  незаконними,
відмінити наказ Міністерства вугільної промисловості України від 06.02.2008
року про  звільнення та  поновити його на посаді директора ДП „ППВВМ”.
В судовому
засіданні позивач та його представник, діюча по дорученню ОСОБА_2., підтримали
вимоги викладені в позові, частково їх уточнили, а саме просять відмінити наказ
Міністерства вугільної промисловості України від 05.02.2008 року № 26-к/к про
відповідача, діюча по дорученню Костенко В.С. позов не визнала і суду пояснила,
що рішенням Докучаєвського міського суду від 01.02.2008 року ОСОБА_3 був
поновлений на посаді директора ДП „ППВВМ”. В зв'язку з цим, наказом від
05.02.2008 року позивач був звільнений від обов'язків директора ДП „ППВВМ”.
Доводи позивача про те, що  він. був
звільнений в період тимчасової непрацездатності, його не ознайомили з наказом
про звільнення, і не було запропоновано перейти на іншу роботу, вважає
необґрунтованими, оскількиОСОБА_1. знаходився в трудових правовідносинах
безпосередньо з ДП „ППВВМ”. Вказане підприємство є самостійним  суб'єктом трудових відносин, так як
підприємство нараховує і видає позивачу заробітну плату, відпустку і таке інше.
Контракт укладений між Мінвуглепромом таОСОБА_1. є різновидом трудового
договору який породжує трудові стосунки між підприємством та позивачем. Діючим
законодавством України на Мінвуглепром покладені обов'язки щодо укладання,
розірвання та контролю за виконанням умов Контракту. Діючим законодавством на
підприємство де працював позивач покладаються обов'язки при звільнені: видачу
розрахунку та трудової книжки, переведення на іншу посаду з погодження
працівника та інше. Власником ДП „ППВВМ” є держава, а уповноваженим органом
власника є підприємство Мінвуглепром, відповідно до п.4 ст.6 Закону України
„Про управління об'єктами державної власності, ст.ст.65,73 ХК України та
Статуту підприємства є лише органом управління майном, якому делеговане право
укладати і розривати контракти з керівниками державних підприємств та
здійснювати контроль за їх виконанням. На час звільненняОСОБА_1. вакантних
посад на ДП „ППВВМ”, не було, а тому йому не було запропоновано іншу посаду. На
дату видачу наказу про звільненняОСОБА_1., Мінвуглепром не знав і не міг знати
про тимчасову непрацездатність позивача. З викладених підстав позов не
Представник третьої особи, ДП „ППВВМ” -
Клечановський І. С., суду пояснив, що з 5.02.2008 рокуОСОБА_1. був відсутнім на
роботі. Позивачу неодноразово направлялись телеграми, в яких повідомлялось про
те, що він отримав розрахунок, наказ про звільнення, але оскільки останній не з'являвся
на роботу, тому його не могли ознайомити з наказом про  звільнення і видати трудову книжку. На дату
звільнення ОСОБА_1., на підприємстві не було вільних вакансій, тому позивача не
могли перевести на іншу роботу.ОСОБА_1. був звільнений на законних підстава,
тому  позов не визнають.
сторони, дослідивши надані матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Наказу №154-к/к
від 27.12.2007 року Міністерства вугільної промисловості України,ОСОБА_1.
призначений на посаду директора державного підприємства „Підприємство по
виробництву вибухозахисних та в'яжучих матеріалів” на умовах укладеного
контракту, з визначенням прав та обов'язків сторін.
п.25 вказаного Контракту, його дія припиняється з інших підстав, передбачених
законодавством та цим Контрактом.
Докучаєвського міського суду від 01.02.2008 року, яке набрала законної сили,
вбачається, що ОСОБА_3 поновлений на роботу на посаду директора державного
підприємства „Підприємство по виробництву вибухозахисних та в'яжучих
матеріалів”. Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному
Міністерства вугільної промисловості № 26-к/к від 05.02.2008 року ОСОБА_1,
звільнено з посади директора ДП „ППВВМ” згідно з п.6 ст.40 КЗпП України, а
Контракт від 27.12.2007 року №28
розірваний на підставі  підпункту
„г” пункту 25 Контракту. Однією з підстав наказу про звільненняОСОБА_1.
послужила резолютивна частина рішення Докучаєвського міського суду від
01.02.2008 року про поновлення на посаді ОСОБА_3
непрацездатності наданогоОСОБА_1. вбачається, що він з 5 по 20 лютого 2008 року
був тимчасово непрацездатним.
та доповнення від 05.05.2008 року №401/01/01-03, за підписом Міністра
Міністерства вугільної промисловості України,ОСОБА_1. з 05 по 20 лютого 2008
року був тимчасово непрацездатним, а томуОСОБА_1.  необхідно вважати звільненим з займаної
посади директора  ДП „ППВВМ” з 21 лютого
2008 року, з тих же підстав, та згідно ч.2 ст.40 КЗпП України.
КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк
його дії, права та обов'язки і відповідальність сторін ( у тому числі
матеріальні) умови матеріального забезпечення і організації праці працівника,
умови розірвання трудового договору, у тому числі достроково, можуть
встановлюватись угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається
законодавством України.
до п.6 ст.40 КЗпП України,  трудовий
договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у випадках: поновлення  на роботі працівника, який раніше  виконував цю роботу.
наведене, суд приходить до висновку про те, щоОСОБА_1. був звільнений з
займаної посади  у відповідності до
діючого законодавства, а тому підстав для
поновлення його на роботі, суд не вбачає.
до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутись з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи
міжрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був
дізнатись про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний
строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової
справи вбачається. щоОСОБА_1. на день подання позову в суд, не отримав  трудову книжку і копію наказу про звільнення,
а тому суд находить, що з  позовом до
суду він звернувся в передбачений законом
позивачаОСОБА_1. про те, що він був звільнений в період тимчасової
непрацездатності, а також те, що відповідач не надав йому можливості, за його
згодою іншу роботу, суд находить безпідставними, виходячи з наступного.
до ч.3 ст.40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової
непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період
перебування працівника у відпустці.
В судовому
засіданні позивачОСОБА_1. суду пояснив, що він з 5 по 20 лютого 2008 року
знаходився на лікарняному листі, про це він
по телефону повідомив керівництво Мінвуглепрому 6.02.2008 року., тобто
на другий день знаходження на лікарняному.
від 05.05.2008 року № 401/01/01-03, за підписом Міністра Мінвуглепрому,
вбачається, щоОСОБА_1. необхідно вважати звільненим з займаної посади директора
ДП „ППВВМ” з 21 лютого 2008 року.
№5а-к від 21.02.2008 року, директора ДП „ППВВМ”, ОСОБА_1.  надано розрахунок з 21.02.2008 року, після
закриття лікарняного листа.
вищевказане, суд приходить до висновку про те, що хоча наказ Мінвуглепрому про
звільненняОСОБА_1. і був від виданий 5.02.2008 року,  в період його тимчасової непрацездатності,
але фактично з займаної посади він був звільнений з 21.02.2008 року, тобто
після закриття лікарняного листа, а тому
підстав для відміни наказу Мінвуглепрому від 05.02.2008 року № 26-к/к і
поновлення  ОСОБА_1на посаді директора ДП
„ППВВМ” не вбачає і доводи остання в цій частині находить безпідставними.
позивачаОСОБА_1. на те, що при звільнені, у відповідності до ч.2 ст.40 КЗпП
України, йому не надали іншу роботу, суд також знаходить безпідставними,
оскільки як вбачається з довідки наданої адміністрацією ДП „ППВВМ” № 180 від
21.02.2008 року,  та №423 від 08.05.2008
року, в лютому 2008 року вільних вакантних місць та вакансій керівних
посад  на підприємстві не було.
викладеного, керуючись ст.ст.10,60,61, 209,212-215 ЦПК України,  ст.ст. ч.2,ч.3 ст.40,44,32,233 ч.3 ст21, п.6
ч.1 ст.40 КЗпП України,  пп. „г”
п.25  Контракту від 27.11.2007 року,  п.4,31
Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 6.11.1992 року „Про
практику розгляду судами трудових спорів” з послідуючими змінами, суд,
до  Міністерства вугільної промисловості
України про поновлення на роботі, визнання звільнення незаконними, відміну
наказу Мінвуглепрому  № 26-к/к від
05.02.2008 року про звільнення , відмовити.
Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через
суд першої інстанції  шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням  після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Суддя