У Х В А Л А

Іменем  України

4 червня 2008 року                                                                                           м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                Берднік
І.С.,

Данчука
В.Г.,

Косенка
В.Й.,-

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до філії “Запорізьке
регіональне управління закритого акціонерного товариства комерційного банку
“ПриватБанк” (філія “Запорізьке РУ ЗАТ КБ “ПриватБанк”) про стягнення
заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2006 року ОСОБА_1
звернувся в суд з указаним позовом.

Зазначав, що він працював у Запорізькому РУ ЗАТ КБ
“ПриватБанк” на посаді менеджера з мобільного продажу корпоративного бізнесу
Центрального відділення Запорізького РУ ЗАТ КБ “ПриватБанк”.

Наказом № 262-б від 22 травня 2006 року його було
звільнено із займаної посади за ст. 38 КЗпП України з 22 травня 2006 року
згідно його заяви про звільнення за власним бажанням у зв'язку з переїздом на
інше місце проживання,  про що зроблено
запис в його трудовій книжці, але він продовжував працювати ще два тижні, тому
вважав, що датою звільнення повинен бути останній робочий день - 5 червня 2006
року.

Просив, з урахуванням уточнення позовних вимог, стягнути
з філії “Запорізьке РУ ЗАТ КБ “ПриватБанк” на його користь заборгованість із
заробітної

плати з
22 травня 2006 року до 5 червня 2006 року у розмірі 600 грн., а також середній
заробіток за кожний день затримки розрахунку, моральну шкоду в розмірі 1 000
грн. та витрати на отримання правової допомоги в розмірі 120 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17
жовтня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 24 грудня 2007 року, ОСОБА_1 у позові відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами норм матеріального й
процесуального права, просить постановлені у справі рішення скасувати й
ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення може бути лише неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17
жовтня 2007 року та ухвала апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня
2007 року постановлені з дотриманням норм матеріального й процесуального права.
Підстав для їх скасування немає.

Керуючись ст. ст. 332, 345 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17
жовтня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня
2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                       І.С. Берднік

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко