Справа № 2-194/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н
И

19
березня 2008 року

Новокаховський
міський суд Херсонської області в складі :

Головуючого судді Матвєєвої Н.В.

При секретарі Полегенько Т.В.,
Чорномурко І.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Нова Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Приладобудівний завод «Сокіл»
про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка
звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що з 05.09.2006 року до
31.10.2006 року  за запрошенням директора
ВАТ «Приладобудівний завод «Сокіл» ОСОБА_6. працювала на заводі начальником
управління з економічних питань. Нею була подана заява про прийняття на роботу
на посаду начальника управління з економічних питань на період хвороби ОСОБА_7.
з 05 вересня 2006 року з оплатою згідно штатного розкладу. Згідно штатного
розкладу оклад начальника управління з економічних питань складав 1240 грн. Але
прийом на роботу був оформлений не наказом по підприємству, а трудовою угодою №
21 від 05.09.20-06 року в п.1 якої вказано, що вона буде виконувати обов'язки
начальника управління з економічних питань згідно Довідника кваліфікаційних
характеристик та своїх посадових інструкцій. А по закінченню кожного місяця їй
надавали акт виконаних робіт по трудовій угоді, який підписувався нею та
директором заводу.

За
період з 05.09.2006 року до 31.10.2006 року заборгованість по заробітній платі
з врахуванням відрахувань складає 1982, 94 грн. Проте вказану заробітну плату
їй не віддали. Відмова адміністрації заводу в виплаті заробітної плати
заподіяла їй моральної шкоди, яка виразилася в моральних стражданнях, які вона
потерпіла в зв'язку з порушенням права на оплату праці, має на утриманні
малолітню дитину, повинна надати їй відповідні умови життя, вважає, що їй
заподіяно моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Просила
суд стягнути з ВАТ «Приладобудівний завод «Сокіл» належну їй заробітну плату в
сумі 1982,94 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені
в сумі 13 059, 90 грн., моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

В судовому
засіданні  позивачка підтримала позовні
вимоги.

Представник
відповідача позову не визнав, пояснивши, що ОСОБА_1. не працювала на заводі,
вона працювала в інвестора ТОВ «Південенерго», тому мала доступ на завод. В
період непрацездатності начальника з економічних питань позивачка допомагала
виконувати її роботу. Наказу про прийом та звільнення ОСОБА_1. на роботі не
видавалося, табель обліку її робочого часу не вівся, в відомостях по заробітній
платі її прізвище відсутнє. Вважає вимоги позивачки безпідставними.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов  підлягає задоволенню частково.

Судом
встановлено, що 05.09.2006 року між ОСОБА_1. та ВАТ «Приладобудівний завод
«Сокіл» в особі директора заводу ОСОБА_6. укладено трудову угоду, з якої
вбачається, що ОСОБА_1. повинна була виконувати роботу начальника управління з
економічних питань з 05.09.2006 року на час хвороби начальника управління з
економічних питань. ВАТ «Приладобудівний
завод «Сокіл» зобов'язується провести оплату виконаної роботи в сумі 1240
грн.  Відповідно до актів виконаних робіт
від 30.09.2006 року, 31.10.2006 року, підписаних позивачкою та ОСОБА_6. слідує,
що позивачка виконала об'єм робіт за вересень 2006 року, жовтень 2006 року на
суму 1240 грн. кожного місяця.

26.12.2006
року позивачка звернулася до відповідача з проханням виплатити їй
заборгованість по заробітній платі, на що отримала листа від 11.01.2007 року з
якого слідує, що надані акти виконаних робіт не можуть бути підставою
здійснення розрахунків за трудовою угодою, оскільки не підписані керуючим
санації, не погоджені директором та технічним директором, начальником
структурного підрозділу, не скріплені печаткою заводу, тому є  недійсними. З розрахунку, зробленого
позивачем слідує, що середній заробіток за час затримки розрахунку при
звільненні складає 13 059,90 грн.

З
пояснень свідка ОСОБА_2 слідує, що ОСОБА_1. укладала з нею договір на
проведення аудиторської перевірки від імені заводу «Сокіл», вона з нею ходила
до керівника заводу, юриста, узгоджували питання з приводу перевірки, в вересні
2006 року почали проводити перевірку, позивачка надавала їй документи заводу,
її підписів на документах вона не бачила.

З
пояснень свідка ОСОБА_3 слідує, що на той час, коли вона працювала на заводі, начальник
управління з економічних питань ОСОБА_7 лежала в лікарні, замість неї працювала
ОСОБА_1, проте вона в відділі не знаходилася, коли потрібно було її викликати,
вони телефонували їй на мобільний телефон, бо вона працювала в ТОВ
«Південенерго». ОСОБА_1. підписувала службові записки, табелі обліку робочого
часу.

З
пояснень свідка ОСОБА_4. слідує, що він обслуговував завод «Сокіл» та ТОВ
«Південеенерго», обновлював комп'ютерні програми. Він почав працювати з подачі
ОСОБА_1. , яка познайомила його з керівництвом заводу, головним бухгалтером.

З наказів про прийняття та звільнення з роботи
ТОВ «Південенерго» слідує, що ОСОБА_1. з 15.05.2006 року до 01.11.2006 року
працювала заступником по фінансам в ТОВ «Південенерго».

З
табелю обліку робочого час за вересень-жовтень 2006 року вбачається, що
ОСОБА_1. в табелі відсутня.

З
наказу управляючого санацією ВАТ «Приладобудівний завод «Сокіл» ОСОБА_5 слідує,
що ОСОБА_6 працював директором заводу з 14.06.2006 року.

З відповіді відповідача на запит суду
вбачається, що табелі обліку робочого часу працівників заводу за 2006 рік не
збереглися, калькуляція на виробництво виробів знищена.

В
журналі вхідної кореспонденції відповідача за 2006 рік позивачка вказала на
свій підпис в графі № 777, 808, 811, яким засвідчено отримання документів,
представник відповідача не заперечував проти цього.

14.06.2006 року керуючий санацією
ВАТ «Приладобудівний завод «Сокіл» ОСОБА_5. надав доручення директору заводу
ОСОБА_6., яким уповноважив його здійснювати : розподіл грошових коштів підприємства
щодо питань, пов'язаних з господарською діяльністю заводу, здійснювати усі
дозволені законодавством угоди, за виключенням договорів,  пов'язаних з трудовими відносинами, в тому
числі прийняття на роботу, звільнення, надання відпусток.

Відповідно до ст. 21, 24 КзпП
України, трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим
ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений
ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Укладення трудового договору оформляється
наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді,
коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було
допущено до роботи.

Відповідно до ст.
29 КзпП України, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний:

1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та
проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де
він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не
усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і
компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і
колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього
трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче
місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати
працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і
протипожежної охорони.

Згідно із ст. 94, 117 КзпП України, заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116
цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 237-1 КзпП України, відшкодування власником
або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Суд дослідивши надані сторонами докази вважає, що позивачем
не доведено факту перебування з відповідачем в трудових відносинах, оскільки
трудовий договір з нею не укладався, про що свідчить відсутність наказу про
прийом на роботу та звільнення з роботи, відсутність робочого місця, не ознайомлення
позивачки з функціональними обов'язками, відсутність доказів про нарахування
заробітної плати позивачці, наказ про прийом на роботу в ТОВ «Південенерго».
Свідки, допитані в судовому засіданні засвідчили, що бачили ОСОБА_1 на заводі,
вирішували питання з приводу діяльності заводу, проте вказали, що робочого
місця у ОСОБА_1. не було, в разі необхідності вони викликали її з ТОВ
«Південенерго». Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що
ОСОБА_1. допомагала заводу, виконувала роботу начальника управління з
економічних питань, але не працювала на заводі. Наказу про прийом її на роботу
не було, акти виконаних робіт він їй підписував.

Суд вважає доведеним факт виконання робіт у відповідача
позивачкою, які повинні бути оплачені відповідно до актів, підписаних
директором заводу, який мав право розпоряджатися грошовими коштами
підприємства, тому з відповідача підлягає стягненню плата за виконану роботу,
визначена позивачкою та актами виконаних робіт в сумі 1982,94 грн.

Враховуючи те, що судом не встановлено факту перебування
позивачки в трудових відносинах з відповідачем, тому на вказані правовідносини
не поширюється відповідальність, передбачена ст. 117 КзпП України, позовна
вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки
розрахунку при звільненні не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що і моральна шкода в
порядку ст. 237-1 КзпП України не підлягає задоволенню, оскільки позивачка
підписуючи трудову угоду та акти виконаних робіт, погоджувалася на такі
правовідносини та умови виконання роботи, тому при таких обставинах  не може вимагати моральної шкоди за порушення
права на оплату праці.

На
підставі ст.ст.21,24,29,94,117, 237-1 КЗпП України, керуючись
ст.ст.10,11,88,209,212-215 ЦПК України, суд -

В
И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства «Приладобудівний завод «Сокіл» про стягнення заробітної
плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні
задовольнити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного
товариства «Приладобудівний завод «Сокіл» на користь ОСОБА_1 гроші, за виконану
роботу в сумі 1982,94 грн. з урахуванням відрахувань та обов'язкових платежів.

Стягнути з відкритого акціонерного
товариства «Приладобудівний завод «Сокіл» на користь держави судовий збір в
сумі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
сумі 30 грн. на користь ГУ  ДКУ в
Херсонській області.

В іншій частині позову відмовити.

На
рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Херсонської області
через Новокаховський міський суд.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції
може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею
294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ
Н.В.Матвєєва