30 травня  2008 року Іллічівський райсуд м. Маріуполя
під головуванням судді Харитонової Г.Л., при секретарі Пасюрі І.Ю., розглянувши
у попередньому відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу, -
травня 2008 року  позивач ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2про стягнення боргу.  В обґрунтування позову зазначивши, що у
період з грудня 2006 року по квітень
2007року відповідач зайняв у позивача грошові суми у розмірі 6 565грв(
шість тисяч п'ятсот шістдесят п'ять гривень), для відкриття свого бізнесу, а
саме автомобільної стоянки, і оформлення документації. У позивача були добрі
стосунки з відповідачем, так як вони обидва працювали у службі охорони магазина
„ Вів ат” , та крім того, відповідач обіцяв, що ОСОБА_1. буде
співвласником  майбутньої стоянки.  Через деякий час, відповідач звільнився з
роботи, однак підтримував відносини з позивачем по телефону, та запевнив, що
найближчим часом питання стосовно автомобільної стоянки вирішиться.
В липні 2007 року позивач  потребував показати йому документи які б
підтвердили, що відповідач займається оформленням щодо відкриття автомобільної
стоянки, однак він не тільки не надав
документи, але й перестав відповідати на телефонні дзвінки, та став
переховуватись. У зв'язку з чим, у ОСОБА_1. виникли підозри стосовно намірів
відповідача, і він став  його
розшукувати. 21 лютого 2008 року він зустрівся з ОСОБА_2., який визнав, що взяв
в борг, вказані гроші, при цьому власноруч написав розписку про те, що взяв у
нього в борг 1 300 (доларів США,) еквівалентні 6 565 грн., і зобов'язався
повернути борг до 29 лютого 2008 року. Відповідач борг не повертав посилаючись
на відсутність  грошових коштів. В квітні
2008року  позивачу стало відомо, що
ОСОБА_2знаходиться під вартою в Слідчому ізоляторі № 7 м. Маріуполя, після чого
позивач звернувся в Іллічівський  РВ з
заявою про притягнення ОСОБА_2. до кримінальної відповідальності за скоєння
шахрайства відносно нього, однак у задоволенні заяви було відмовлено, з тих
підстав, що грошові кошти ОСОБА_2 запозичив, і борг  обіцяє повернути. Незважаючи, на це до
наступного часу борг йому не повернений, у зв'язку з чим, позивач звернувся до
суду з даним позовом. Просив суд стягнути з
відповідача ОСОБА_2., грошові кошти
в сумі 6 565 гривень, та судові витрати 65грн.65 коп. і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.
судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги, просив суд
задовольнити його позов, та стягнути з відповідача ОСОБА_2суму боргу у розмірі
6 565 грн., та судові витрати у сумі 65грн.65 коп.,  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30 грн.
ОСОБА_2в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі,  не заперечував проти задоволення позовних
вимог. Пояснив, що дійсно запозичив у позивача
6 565 грн.,  мав намір повернути
борг, для цього він хотів узяти кредит в кредитній компанії, але у зв'язку з
тим, що був затриманий і находиться під вартою, не повернув борг.
Суд, вислухавши позивача, відповідача,
дослідивши  інші матеріали справи  вважає, що позов про стягнення суми боргу,
підлягає задоволенню у повному обсязі.
з ч.1 ст.1046 ЦПК України за договором позики одна сторона(позикодавець)
передає у власність другій стороні ( возильникові) грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів( суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої я якості.
Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч.2ст.1047 ЦПК України в підтвердження
укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно розписки  (а.с.6) наданою ОСОБА_2., він узяв в борг у
ОСОБА_1. грошові кошті у розмірі 1 300 (доларів США,) еквівалентні 6 565 грн.,
і зобов'язався повернути борг до 29 лютого 2008 року.
Таким чином, судом встановлено, що
укладений договір позики. Свої зобов'язання по поверненню грошей відповідач
ОСОБА_2 не виконав, тому позов ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про стягнення боргу
підлягає задоволенню в повному обсязі
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Відповідно  до ст.  79 ЦПК України   судові витрати складаються з судового збору

та витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки позовні вимоги позивача судом
задоволені та ним понесені судові витрати по справі, пов'язані з оплатою
судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
при зверненні до суду у розмірі 65, 65 грн. та 30 грн. відповідно.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 79, 88,
130, 209, 212- 215,  ЦПК України, ст.
1046,  1047,1049, ЦК України, суд уд -

В И Р І Ш И В:

Позовні
вимоги  ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення боргу -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1грошові кошти  в сумі 6 565 грн.( шість тисяч п'ятсот
шістдесят п'ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_2судовий збір у розмірі 65
грн. 65коп. та витрати на інформаційне забезпечення розгляду справи у розмірі
30 грн. на користь ОСОБА_1.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд
Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя. Заява про
апеляційне оскарження рішення може бути подано потягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а апеляційна скарга повинна бути подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання такої
заяви.

Суддя :