Справа  №2-110/08
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дзярук М.П., при секретарі
Кожушаній Є.С., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої
особи ОСОБА_5, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі  цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визначення порядку користування земельною ділянкою, -
ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОП ЗМБТІ про визначення порядку користування
земельною ділянкою, посилаючись на те, що їй належить на праві власності 3/5
частини житлового будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_3 - 2/5 частини. Житловий будинок
розташований на земельній ділянці площею 450 кв.м. На свою долю в будинку, вона
користується меншою площею земельної ділянки, ніж відповідач, доля якого менша
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги,
просить визначити порядок користування відповідно до 1 вартіанту експертизи.
Суду пояснила, що фактичний порядок користування в значній мірі ущемляє її
права на землю. Представник позивача також підтримала позовні вимоги, просить
визначити порядок користування відповідно з долями на будинок, оскільки хоча і
є фактичний порядок користування, однак позивач сплачує земельний податок
відповідно до своєї долі.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, до суду надали заперечення, в якому вказала, що вона є власником 2/5
частин будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, 3/5
частини належить позивачу, яку вона купила у 1988р. у ОСОБА_6 Раніше ця частка
належала її брату ОСОБА_7 з 10.01.1961р. на підставі рішення суду Сталінського
району м. Запоріжжя, згідно якого був поділений будинок в натурі. В 1963р. він
свою частку продав, вже на цей час було встановлено порядок користування
земельною ділянкою, який і є на теперішній час, не зважаючи на те, що змінилися
вже три власника, претензій від жодного з них не надходило, вважає, що порядок
вже склався, а тому позов є необгрунтованим і таким, що не підлягає
задоволенню. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, вказала, що до
часу купівлі позивачем частки в спірному будинку, фактичний порядок
користування земельною ділянкою був встановлений, купляючи будинок позивач про
це знала, а тому такий порядок є обов»язковим і для наступних співвласників,
крім цього позивачем пропущений строк позовної давності, просить в позові
особи ОП ЗМБТІ в судовому засіданні пояснив, що згідно викопіровок з схем
планів будівельного кварталу по спірному будинку вбачається розмежування в
користуванні земельною ділянкою між співвласниками.
Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, їх
представників, свідків, а також дослідивши інші докази, що є в справі, суд
приходить до слідуючого.
Судом встановлено, що
будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 3/5 частки на підставі
договору купівлі-продажу від 29.07.1988р. та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 19.10.1984р. (а.с. 4-6, 17-18). Згідно з викопіровок з схем
планів будівельного кварталу, наданих до суду сторонами, за 1984р, 1988р.
вбачається, що фактично між співвласниками встановлений порядок користування
земельною ділянкою, який є на теперішній час. Претензій з боку позивача щодо
встановленого порядку користування земельною ділянкою з 1988р. по теперішній
час не виникало, про що свідчить відсутність з його боку доказів з цього
приводу. Факт фактичного користування земельною ділянкою підтверджений також
висновком експертизи, проведеної ОП ЗМБТІ від 03.03.1982р., згідно якого
ОСОБА_8, які належало 3/5 частки будинку користувалася площею 216 кв.м., а
ОСОБА_9, якій належало 2/5 частки - площею 272 кв.м. На теперішній час
фактичний порядок не змінився, про що свідчить висновок експертизи від
04.03.2008р. Згідно висновку експертизи земельна ділянка на підставі рішення
від 05.02.1953р. №102 виконкому Запоізької міської ради АДРЕСА_1 закріплена
площею 450 кв.м., фактично площа складає 515 кв.м., залишки земельної ділянки в
кількості 38 кв.м. залишені у тимчасове користування, надлишки складають 27
кв.м., місце розташування яких невідомо.
Придбаючи у 1988р. частку житлового будинку АДРЕСА_1,
позивач прийняла існуючий між попередніми співвласниками порядок користування
земельною ділянкою. Оскільки перехід право власності був здійснений у період
дії Земельного кодексу України (1990р.), то необхідно керуватися його нормами.
Так ст.. 42 ЗК України (1990р.) визначає, що використання  і
розпорядження  земельною  ділянкою,
що належить  громадянам  на
праві  спільної  часткової
власності, визначаються
співвласниками  цих  об'єктів
і  земельної  ділянки пропорційно розміру часток у спільній
власності на даний  будинок, будівлю,
споруду. Угода про  порядок  використання
і  розпорядження  земельною ділянкою є обов'язковою для особи,
яка згодом придбала  відповідну частку
в  спільній  власності
і  господарські будівлі.  Також відповідно до п.21 Постанови Верховного
суду №7 від 16.04.2004р. „Про практику застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних справ” порядок користування земельною
ділянкою встановлюється угодою між співвласниками домоволодіння, а при
відсутності такої угоди права співвласників домоволодіння на земельну ділянку
визначаються виходячи з розміру їх частки у вартості будинку, господарських
будівель та споруд на час виникнення спільної часткової власності (початкових
часток в домоволодінні). Таким чином,
угода між попередніми співвласниками будинку щодо користування земельною
ділянкою була, що підтверджується матеріалами справи і не заперечується
сторонами, а тому вона є обов»язковою для наступних співвласників.
Що стосується суперечностей між співвласниками з приводу
розташування уборної літ. Е та проїзду і проходу позивача до своєї частини
будинку, на думку суду повинно в даному випадку вирішуватися в порядку
добросусідства і встановленням земельного сервітуту.
Крім цього, суд вважає за можливе застосувати строк
позовної давності щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1, оскільки при
купівлі-продажу останнім своєї частки в спірному будинку у 1988р., вона вже
могла знати про порушення свого права користування земельною ділянкою, оскільки
фактична площа земельної ділянки, що перейшла у її користування, не відповідала
долі у спільній частковій власності. Таким чином, у ОСОБА_1 ще з 1988р. виникло
право на захист свого права користування землею, а звернулася вона до суду
тільки через 19 років, у 2007р., пропустивши при цьому строк позовної давності.
На підставі викладеного і
керуючись  ст. 42 ЗК України
(1990р.),  ст.ст. 71, 76, 80 ЦК УРСР
(1963р.), ст. ст. 257, 261, 267 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 208,
209, 212 - 215, 223 ЦПК України, суд, -
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Запорізької області
через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та подання апеляційної
скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.
Суддя                                                                                                           М.П.Дзярук
Справа  №2-110/08
(резолютивна частина)
Комунарський районний суд
м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дзярук М.П., при секретарі Кожушаній
Є.С., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5,
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі  цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визначення порядку користування земельною ділянкою, -
В задоволенні позову
суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Запорізької області
через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та подання апеляційної
скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.
Суддя                                                                                                          М.П.Дзярук