Справа № 22ц-293/08                           Головуючий у 1
інстанції - Кихтюк Р.М.
Доповідач - Здрилюк О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е
М   У К Р А Ї Н И

10  квітня 2008 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Волинської області в складі :

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів: Карпук А.К., Здрилюк О.І.,

при секретарі - Савчук О.В.,

з участю відповідачів - ОСОБА_1., ОСОБА_2.,

представника відповідачів - ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4до ОСОБА_1і
ОСОБА_2про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_4на рішення Луцького міськрайонного суду від 29 січня 2008 року,

В С Т А Н О В
И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 29 січня 2008 року позов в даній справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1на користь ОСОБА_4 4000 грн. 65 коп. - заподіяних
матеріальних збитків, 700 грн. - у відшкодування моральної шкоди та 381 грн. 10
коп. судових витрат, а всього - 5081 грн. 75 коп.

В позові ОСОБА_4до ОСОБА_2про стягнення матеріальної та моральної шкоди -
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4. просить скасувати це рішення та
постановити нове - про задоволення заявленого нею позову до ОСОБА_1в повному
обсязі.

Вважає, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального
права.

Судом першої інстанції встановлено, що
05.08.2007 року відповідач ОСОБА_1., керуючи автомобілем «Форд» р.н.НОМЕР_1, в
дворі  будинку № 31-А на вул.Конякіна в
м.Луцьку, під час руху заднім ходом проявив неуважність та скоїв наїзд на
належний позивачу автомобіль «Рено» р.н.НОМЕР_2, який знаходився біля під'їзду
даного будинку, завдавши позивачу матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши докази в межах доводів апеляційної скарги,
законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних
підставах винною особою.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, автомобіль «Форд-Транзіт»
р.н.НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_2 і право керування даним
автомобілем має ОСОБА_1(а.с.45).

Постановою Луцького міськрайонного суду від 31.08.2007 року ОСОБА_1.
визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди і притягнуто до
адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України (а.с.23).

Згідно висновку дослідження спеціаліста-автотоварознавця
за №317 від 18.09.2007р. матеріальний збиток внаслідок пошкодження належного
позивачу автомобіля «Рено» р.н.НОМЕР_2 складає 4000 грн. 65 коп. (а.с.6-22).

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вимог закону,   колегія суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність стягнення
майнової шкоди, завданої позивачеві пошкодженням її автомобіля саме в такому
розмірі і саме з відповідача ОСОБА_1..

Також
суд вірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди з врахуванням характеру
та обсягу душевних страждань, яких зазнала позивач, її немайнових втрат, а
також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає безпідставними
покликання апелянта на неврахування судом першої інстанції вимог ст.8 Закону
України «Про адвокатуру» при відмові в стягненні судових витрат за надання
правової допомоги в даній справі.

Згідно ст.84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Витрати на правову допомогу
відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у
справі тими особами, які одержали за це плату.

Склад та розмір витрат, пов'язаних із
оплатою правової допомоги, належать до предмета доказування в суді.

Позивач на підтвердження цих обставин
не надала суду договору про надання правової допомоги та документів, що
свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлених у встановленому законом порядку.

Так, із копій квитанцій до
прибуткового касового ордера (а.с.42) вбачається, що конторою адвоката ОСОБА_5.
прийнято від ОСОБА_4. 26.11.2007 року 500 грн. за підготовку та складання
позовної заяви і 18.12.2007 року 1000 грн. за представництво в суді першої
інстанції.

Копії вказаних квитанцій ніким не
завірені та в них не міститься підписів ні головного бухгалтера, ні касира.

Разом з тим, із штампа вхідної
кореспонденції Луцького міськрайсуду (а.с.4) вбачається, що позовна заява
ОСОБА_4. подана не 26.11.2007 р., а 01.11.2007 року, в зв'язку з чим не
доведено, що 500 грн. прийнято за підготовку та складання саме цієї позовної
заяви.

Крім того, із нотаріально посвідченої
31.10.2007 року довіреності (а.с.30) вбачається, що ОСОБА_6. був уповноважений
ОСОБА_4. представляти її інтереси в даній справі, як фізична особа, а не як
представник контори адвоката ОСОБА_5..

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої
інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що
підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між
сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.

Рішення
постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав
для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 314,
315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4відхилити, а рішення
Луцького міськрайонного суду від 29 січня 2008 року в даній справі залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Судді