районний суд  міста києва
Справа № 2-1806/03
У Х В А Л А

І
М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

18
березня  2008 року                    Печерський районний суд міста
Києва

в складі головуючого судді -                     Мельника А. В.,

при секретарі
Пшегарницькій І.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в місті Києві скаргу  ОСОБА_1
на  постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби
міністерства юстиції України  ДВС у
Печерському районі міста Києва  ОСОБА_2 від
23.01.2008 року про відмову у відкритті виконавчого провадження

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою в якій просить скасувати постанову
державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту
державної виконавчої служби міністерства юстиції України  ДВС у Печерському районі міста Києва  ОСОБА_2 від 23.01.2008 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що  рішенням Печерського районного суду м. Києва
від 23 квітня 2003 року було зобов'язано Державну судову адміністрацію України
здійснити з 01.04.2003 року перерахунок належного йому довічного грошового
утримання судді у відставці в розмірі 986 гривень 40 копійок. державний
виконавець безпідставно та незаконно прийняв рішення про відмову у відкритті
виконавчого провадження

Старшим виконавцем відділу примусового
виконання рішень ДВС України  Маркуш І.Б.
по виконавчому листу на зазначену суму 22 березня 2006 р. була винесена
постанова №14414 про відкриття виконавчого провадження.

Державним виконавцем ДВСУ Кушнір Л.В. 30 травня 2006 р. була винесена
постанова №26714 про відкриття виконавчого провадження по утриманню довічного
грошового утримання на мою користь і на суму 5454 грн. по виконавчому листу
№2-1806 від 18 квітня 2006 р..

В листопаді 2007 р. ДСАУ повідомила
заявника ,що він зможе одержати заборговані кошти. Приїхавши 3 грудня
2007 р. в ДВСУ заявник написав заяву на видачу виконавчих листів для одержання
грошей в військовому суді, куди за його проханням вони були перераховані. В цей
день виконавчі листи заявник не отримав, так як на протязі всього дня не було
чиновника, котрий своєю резолюцією на
заяві дозволив би одержати виконавчі листи.

Повторно  заявник приїхав в ДВСУ 6
грудня 2007 р. і при зустрічі з держвиконавцем ОСОБА_2 йому стало відомо що по
виконавчому листу №2-1806 від 23 квітня 2003 р. перерахунок відсутній . Від
одержання виконавчого листа заявник відмовився .

На прийомі у заступника директора ДВСУ заявник свою позицію виклав
письмово і просив про повне виконання судового рішення.

ОСОБА_2 виконавчий лист повернув заявнику  поштою. Заявник виконавчий лист повернув в
ДВС з проханням відмінити постанову про повернення виконавчого документа і
виконати вимоги суду.

В постанові від 23 січня 2008 р. держвиконавець ОСОБА_2 зазначає що
відмовляє  в прийнятті провадження з
примусового виконання листа №2-1806 від 8 лютого 2006р. через те ,що, як він
вважає, повернув його за  письмовою
згодою.

Суб'єкт оскарження та його представник просили відмовити у задоволенні
скарги, зазначали, що постанова прийнята з дотримання вимог закону.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши
матеріали цивільної справи,  та матеріали
виконавчих проваджень, суд приходить до висновку, що скарга не  підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових
осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче
провадження».

На підставі викладеного питання примусового виконання рішень

регулюється Законом України «Про виконавче
провадження», який є спеціальним

законом.

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебував
виконавчий лист, виданий 08.02.2006 Печерським районним судом міста Києва, у
справі № 2-1806, про зобов'язання Державної судової адміністрації України
здійснити перерахунок належного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 з
01.04.2003 в розмірі 986,40 грн. виходячи із розміру 90% грошового забезпечення
судді військового суду Чернігівського гарнізону.

05.12.2007 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства
юстиції України надійшла заява ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа без
виконання.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче
провадження»   виконавчий   документ,
прийнятий   державним   виконавцем
до виконання,  за яким  стягнення
не  провадилося  або
було  проведено  частково, повертається стягувачеві за
письмовою заявою стягувана.

Про повернення виконавчого
документа і авансового внеску стягувачеві державний виконавець виносить
постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної
виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, і може бути
оскаржена до суду в 10-денний строк.

06.12.2007  державним виконавцем відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної   виконавчої   служби
Міністерства   юстиції   України винесена постанова про повернення
виконавчого документу стягувачеві №558415, яка разом із зазначеним виконавчим
листом направлена на адресу ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією. Тобто
виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документа завершене.

Зазначена постанова станом на
18.03.2008 року не скасована.

Частиною 5 статті 40 Закону України
«Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа
стягувачеві з підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої цієї статті, не
позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в
межах строків, встановлених статтею 21 цього Закону.

Тобто, Закон чітко визначає підстави
для повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання. При поверненні
виконавчого документу на підставі пункту 1 статті 40 Закону України «Про
виконавче провадження» не може бути повторного пред'явлення виконавчого
документу до виконання.

18.01.2008   до Департаменту державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України надійшла заява ОСОБА_1 разом з виконавчим листом
Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2006 № 2-1806.

Частина 2 статті 19 Конституції
України зазначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 7 статті 26 Закону
України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі наявності інших обставин, передбачених законом,
які виключають здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, у зв'язку із завершенням
виконавчого провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Закону України
«Про виконавче провадження», виконавче провадження з примусового виконання
виконавчого листа Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2006
№2-1806, не може бути розпочате знову.

23.01.2008 державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, винесено постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження, на підставі пункту 7
частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку, що, що державний виконавець прийшов до
цілком вірного висновку про неможливість відкриття виконавчого провадження, що
виключає можливість задоволення скарги.                                                                                  Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
5,26,40 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 383-389 ЦПК
України,

У
Х В А Л И В:

В
задоволенні скарги ОСОБА_1 на  постанову
державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту
державної виконавчої служби міністерства юстиції України  ДВС у Печерському районі міста Києва  ОСОБА_2 від 23.01.2008 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
ухвала суду набирає законної сили  після
закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява
про апеляційне оскарження ухвали суду може бути подана до Апеляційного суду
міста Києва через Печерський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня
її проголошення.

Апеляційна
скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду міста Києва через
Печерський районний суд міста Києва протягом десяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя