№ 2-105/08/04
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

7
травня 2008 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого
- судді  Донець О.В.

при
секретарі            Муленко К.І.

за участі
адвоката    ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
3-я особа ГК „Победа”, про визнання угоди дійсною та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до ОСОБА_3 з позовними вимогами про визнання угоди  купівлі - продажу гаражу НОМЕР_1  в ГК ”Победа” дійсною та визнання права
власності  на гараж, посилаючись на
наступне.

У 2003 р. його познайомили з ОСОБА_3, який
продавав спірний гараж, на купівлю котрого він надав згоду. Оскільки гараж
знаходився у вкрай поганому стані, між ним та ОСОБА_3 була досягнута
домовленість про вартість гаражу у 600 долларів США. Частина цих коштів була
передана відповідачу 11.03.2003 р., про що ОСОБА_3 власноручно написана
розписка про отримання від ОСОБА_2. за гараж гроші в розмірі 400 доларів США.
Під час написання розписки та передачі грошей був присутнім свідок ОСОБА_4.
Пізніше, у відповідності із досягнутою домовленістю, він, ОСОБА_2, ще
неодноразово здійснював виплати в рахунок вартості  гаража в загальній сумі 400 грн., про що
відповідач робив відповідні записи у розписці, та ставив свій підпис.

З березня 2003 р. він, вважаючи гараж належним
йому на праві власності, почав  терміново
робити капітальний ремонт, оскільки в гаражі обвалилася стеля, згнила підлога,
куди затікала вода, заливаючи нижче розташований гараж. З  зазначеного часу й досі він користується
гаражем, сплачує всі необхідні  платежі
та внески до кооперативу замість ОСОБА_3 Відповідач зобов”язався оформити
необхідні документ по переоформленню гаража на нього, але  не виконав умов  угоди, оскільки  пиячив, уникав зустрічі  з ним, не займався оформленням документів по
передачі права власності на гараж, не зважаючи на його чисельні намагання  узаконити
укладену та фактично виконану в повному обсязі між ними угоду. Нарешті,
19.03.2006 року ОСОБА_3 звернувся до голови АГК „Победа” з заявою, в якій
просив дозволу на продаж  гаражу йому
-ОСОБА_2 В рахунок вартості гаражу  він
також сплатив  значну заборгованість
відповідача перед кооперативом  у сумі
525 грн. за період 1997 - 2006 р. р., оскільки відповідач не мав грошей для
погашення цієї заборгованності. 18.03.06 р. він вніс до бухгалтерії АГК гроші в
суммі 525 грн., про що йому була надана відповідна квитанція, внизу якої є
підписи головного бухгалтера, касира кооперативу, та на підтвердження
здійснення оплати саме ним, поставлений
його підпис. Таким чином, він за придбання гаражу сплатив ОСОБА_3
обумовлену  вартість у 600 долларів США
(400 долларів США та 925 грн.). Незважаючи на це, відповідач від реєстрації
купівлі-продажу гаражу ухилився, а  в
наступному  зовсім залишив місто Харків,
змінивши місце помешкання. Представники ОСОБА_3 з агентства нерухомості, які
продавали його квартиру, дізналися про те, що відповідач ухилився від належного
оформлення угоди по продажу гаражу, та стали пропонувати йому вдруге купити цей
гараж за 6000 доларів, оскільки у порівнянні з 2003 р. ціни на нерухомість
виросли. Він вважає себе правомочним
власником  гаража, який не повинен
вдруге його купляти.

ОСОБА_3
та  його представники в судове засідання
повторно не з”явились, будучи належним чином сповіщеними про день та час
слухання справи.

ОСОБА_3
пред”явилявся зустрічний позов про витребування майна з чужого незаконного
володіння. Зазначені вимоги залишені без розгляду ухвалою Київського районного
суду м.Харкова від 06.05.08 р. в зв”язку з повторною неявкою в судове засідання  позивача за
зустрічним  позовом.

Будучи
присутніми в судових засіданнях, ОСОБА_3, його представники  стверджували, що  ОСОБА_2
тільки орендував гараж у ОСОБА_3
з березня 2003 р. Угода по оренді не укладалася. Була усна домовленість
на оренду. Строк оренди, та розмір щомісячних платежів за користування  гаражем обумовлений не був, але зазначені у
розписці кошти є орендною платою. Окрім того, стверджували, що 400 доларів
США  відповідач не отримував, що з осені
2003 р.  ОСОБА_2 перестав  допускати
власника  до гаражу, змінив замки,
проте ОСОБА_3 за захистом своїх прав нікуди не звертався.  ОСОБА_2 без дозволу власника провів ремонтні
роботи у гаражі, хоча гараж ремонту не потребував, бо перебував в доброму
стані. У березні 2006 р. ОСОБА_3 дійсно
мав намір продати гаражОСОБА_2, для чого і звертався в кооператив,
але  позивач сам  уникнув укладання угоди, хоча представники
відповідача в суді - працівники ріелтерської фірми „Альф”, оформляли документи
для його відчуження на користь позивача.

Факт
відшкодування  ОСОБА_2 заборгованості у
525 гр. за відповідача відповідач розцінює як орендну плату.

Представник
3-ї особи АГК „Побєда” в  судове
засідання не не з'явився, про день та час
слухання справи повідомлений
належним  чином. Просить
розглянути справу без нього, позов ОСОБА_2. визнає.

Суд,  заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідків ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8., ОСОБА_9, дослідивши матеріали
справи, вважає  позовні вимоги  ОСОБА_2. такими, що підлягають задоволенню.

Судом
встановлено, що ОСОБА_3 є членом  АГК
„Побєда” та  власником боксу НОМЕР_1 у
автогаражному кооперативі „Победа” за адресою: АДРЕСА_1, який  зареєстровано за ним на праві власності у
2006 р.

Сторонами
не заперечується та підтверджується наявними у справі доказами, що позивач
ОСОБА_2 за згодою ОСОБА_3 з 2003 року по теперішній час володіє спірним
гаражним боксом, користується та розпоряджається ним. Суд вважає доведеним факт
укладання договору купівлі-продажу спірного гаража 11.03.03 р. за 600 доларів
США за умови розстрочки платежу: отриманням відповідачем в день укладення угоди
400 доларів США і сплати в наступному на його користь 925 грн. В той же день
гараж був переданий позивачу і знаходиться в його розпорядженні.

Свідки
ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6. пояснили, що позивач із ОСОБА_3 знайомі з весни
2003 року. Їх познайомив ОСОБА_5., котрий знав, що ОСОБА_2. шукає гараж, а
ОСОБА_3 бажає його продати.  Сторони
домовилися про продаж гаражу за 600 доларів США. У присутності свідка ОСОБА_5.
11.03.2003 р. відповідачу ОСОБА_3 позивач передав частину грошей у розмірі 400
долларів США. Тоді ж відповідачем була написана відповідна розписка, де
вказано, що ним, ОСОБА_3,  отримано від
ОСОБА_2. за  гараж у кооперативі „Победа”
400 доларів США. Піздніше у присутності вказаних свідків ОСОБА_3 неодноразово
отримував від ОСОБА_2. частково гроші в рахунок вартості гаражу, про що робив
відповідні відмітки о розписці. У присутності вказаних свідків у період
2003-2006 р.р. ОСОБА_3 неодноразово підтверджував факт продажу гаражаОСОБА_2 за
вказану суму. Свідки також підтвердили, що ОСОБА_3, який мешкав на Шишківці,
інколи бував біля гаражу та бачив, що ОСОБА_2 володіє, розпоряджається ним,
робить в ньому капітальний ремонт. Ніяких претензій щодо дій позивача
відповідач не висловлював, оскільки він
продав свій гараж ОСОБА_2

Відповідач
не надав суду жодного доказу на підтвердження укладання між ним  та позивачем договору оренди спірного гаража,
не довів факту існування зазначеної угоди, не міг навести суду умов договору.
Існування зазначеної угоди не підтверджено жодним чином, в зв”язку з чим, суд
вважає доводи відповідача в цій частині не обґрунтованими та не доведеними.
Пояснення  свідків ОСОБА_8., ОСОБА_9.
також не підтвердили твердження відповідача. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що
відповідач декілька разів чекав в неї на квартирі, коли до гаражу прийде
позивач, який, ніби-то,  чинив  перешкоди в користуванні гаражем ОСОБА_3
Свідок ОСОБА_9. пояснила, що ОСОБА_2. приходив навесні 2006 р. в агентство
нерухомості, якому ОСОБА_3 передав повноваження по продажу свого гаражу після
того, як це агентство продало  належну
йому квартиру. В наступному позивач ухилився від укладання договору по купівлі
гаражу. Пояснення вказаних свідків не містять жодного посилання та
підтвердження  існування  договору оренди гаража між позивачем та
відповідачем.

Посилання
відповідача не неотримання ним грошей за гараж спростовується  поясненнями свідків, його власноручною
розпискою про отримання грошей за гараж за декілька разів. Висловлюючи сумніви
щодо справжності напису позначення долару в частині отримання 400 доларів США,
ОСОБА_3 не спростовує отримання 400 грн., а також всі інші записи в розписці,
включаючи позначки про плюсування вказаних в розписки сум, виконані в різний
час, різними ручками, а також відомостей
про передачу  коштів  у
присутності певних свідків. Пояснення відповідача не тільки не
підтверджується зібраними по справі об`єктивним доказам, а й спростовуються
наведеною вище їх сукупністю. Дії відповідача в наступному, коли ніби-то, за
його твердженням, ОСОБА_2. стали порушуватися його особисті права власника
гаража, та він жодним чином їх не
захищав, не звертався ані до правоохоронних органів, ані до
адміністрації кооперативу, свідчать про його поінформованість про перехід права
власності на  гараж до позивача ще після
укладення угоди про його продаж. Інтерес до
гаража у відповідача виник лише після продажу належної йому квартири
через агентство нерухомості, представники якого прийняли активну участь  у розгляді цієї цивільної справи за
довіреністю відповідача, та які пропонували позивачу придбати гараж повторно за
6000 доларів після того, як він його капітально відремонтував, що підтверджено
поясненнями допитаних свідків, надавших
пояснення щодо аварійного стану гаражу до ремонту.

Довідка
АГК „Победа” підтверджує, що ОСОБА_3 мав бути виключеним з членів кооператива з
1998 року, оскільки не сплачував членські внески з 1997 р. Керуючись заявою
ОСОБА_3 про продаж гаража НОМЕР_1ОСОБА_2, борг по членським внескам з 1997 р.
сплатив ОСОБА_2, який фактично  став власником
гаража, чого не спростовує відповідач. Квитанції на підтвердження зазначеного
факту з особистим  підписом ОСОБА_2.  підтверджують зазначену  обставини.

Згідно
ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов  договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне, або часткове виконання  договору, але одна із сторін ухилилася від
його нотаріального посвідчення, суд  може
визнати такий договір дійсним. Суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2. доведеними в
повному обсязі, оскільки судом встановлений факт укладання угоди
купівлі-продажу гаражу між сторонами, про що свідчить власноручна розписка
відповідача про  отримання коштів,
квитанції по відшкодуванню позивачем за ОСОБА_3 525 гр., доведено  бажання останнього на продаж гаражу та факт
його  передачі  позивачу, яким  з
березня 2003 р. він володів, користувався  та розпоряджався. В зв”язку з
задоволенням  позовних вимог, суд стягує
з відповідача на користь ОСОБА_2. витрати по сплаті державного мита в розмірі
51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі 31 грн., а всього 82 грн.

На
підставі викладеного, керуючись  ст.ст.
10, 11, 60,88,209,212-215 ЦПК України, на підставі ст.220 ч.2 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2. задовольнити.

Визнати угоду купівлі-продажу гаражу НОМЕР_1, розташованого в ГК «Победа»
по АДРЕСА_1, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 11.03.2003 р., дійсною.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж НОМЕР_1, розташований в ГК
«Победа» по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
державне мито в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 31 грн., а всього 82 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -