У х в а л а

і м е н
е м    у к р а  ї н и

28 березня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:            Лященко Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_1на
ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 23 квітня 2004 року між ОСОБА_2. та товариством з
обмеженою відповідальністю “Український промисловий банк” було укладено договір
оренди нежилого приміщення на АДРЕСА_1без його згоди, як власника цього
приміщення, в зв'язку з чим відповідач отримував  незаконні доходи.

У зв'язку з цим ОСОБА_1 просив стягнути неотримані ним доходи, які одержані
ОСОБА_2. на підставі договору оренди нежилого приміщення.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідача
заявив клопотання про зупинення провадження у справі з тих підстав, що
Дніпровським районним судом м. Києва розглядається справа за позовом    ОСОБА_2. до КП “Компас”, ОСОБА_1 про
визнання договору дарування нежилих приміщень на АДРЕСА_1від 31 березня 2004
року, між КП “Компас” та ОСОБА_1 недійсним. Посилаючись на те, що вказані справи
є пов'язаними між собою і вирішення справи про стягнення збитків є неможливим
до вирішення справи про визнання недійсним договору дарування спірних нежилих
приміщень, оскільки, в разі задоволення вказаного позову будуть встановлені
обставини щодо відсутності у ОСОБА_1 правової підстави виступати власником
спірних приміщень та вимагати відшкодування збитків.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2007 року,
провадження у справі зупинено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 201 ЦПК України.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати постановлені у справі ухвали, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився             й суд апеляційної інстанції, виходив із того,
що на час розгляду даної справи, договір дарування нежилих приміщень на
АДРЕСА_1 відповідно до якого право власності на ці приміщення перейшло до
позивача оспорюється в іншому провадженні в порядку цивільного судочинства, а
тому обґрунтовано прийшов до висновку, що до вирішення питання стосовно
власників спірного майна неможливо розглянути справу про стягнення збитків.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2007 року  залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.В.Патрюк

Судді:                                                                                        Н.П. Лященко

Ю.В.Прокопчук