Справа №
22-ц-427/2008                                      Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна                                            Доповідач
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

11 березня 2008 року   Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

Головуючого-судді
Іваненко Л.В.

суддів:
Шарапової
О.Л., Губар В.С.

при
секретарі                 Сетченко Н.М.

з участю:                        ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ВАТ „Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499”  на рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 24 грудня 2007 року у справі за позовом Чернігівського
транспортного прокурора в інтересах ОСОБА_2до ВАТ „Чернігівське обласне
підприємство автобусних станцій 17499” про визнання дій незаконними та
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2007 року Чернігівський
транспортний прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2., в якому
просив визнати дії посадових осіб  ВАТ
„Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499 „ щодо стягнення
станційного збору з інваліда війни незаконними. В ході розгляду справи
Чернігівський транспортний прокурор заявлені вимоги уточнив та просив визнати
дії ВАТ „Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499 „ щодо
стягнення станційного збору з інваліда війни незаконними та повернути незаконно
стягнутий станційний збір в сумі 17 грн. 50 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2. є інвалідом війни 2 групи та
відповідно до вимог п. 23 ст. 13 Закону України „ Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту” вказана категорія громадян  звільняється від сплати податків, зборів та
мита всіх видів. Проте при придбанні квитків в касах автовокзалів в м.
Чернігові та в  смт  Козельці, які входять в структуру ВАТ
„Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499” на автобуси
міжміського сполучення з ОСОБА_2. стягнутий станційний збір в сумі 17 грн. 50
коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2007 року
позовні вимоги задоволені частково. Визнані незаконними дії ВАТ „Чернігівське
обласне підприємство автобусних станцій 17499” щодо стягнення станційного збору
з інваліда війни ОСОБА_2. та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2.
незаконно стягнутий станційний збір в сумі
14 грн. 95 коп.

В апеляційній скарзі ВАТ „Чернігівське обласне підприємство автобусних
станцій 17499” просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають
в тому, що Законом України „ Про автомобільний транспорт” передбачене пільгове
перевезення пасажирів автомобільним транспортом, яке забезпечує автомобільний
перевізник, але вказаним нормативним актом не передбачено звільнення певної
категорії громадян від сплати станційного збору.  Автостанційний збір не є збором  в розумінні Закону України „ Про систему
оподаткування”, щодо якого діє п. 23 ст. 13 Закону України  „ Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”. Автостанційний збір сплачується за послуги, надані
автостанціями пасажирам: продаж квитків,
інформація щодо розкладу руху, користування приміщеннями для чекання
транспорту, а тому без отримання вказаних послуг не можливо здійснити поїздку.
Постановлюючи рішення суд надав оцінку договору, укладеному ВАТ „Чернігівське
обласне підприємство автобусних станцій 17499” з автомобільним перевізником,
але останнього до участі у справі не залучив. Судом при задоволенні позовних
вимог не були враховані вимоги ст. 16 ЦК України, яка не передбачає такого
способу захисту цивільних прав як визнання дій незаконними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного
суду, пояснення учасників судового розгляду, доводи апеляційної скарги,
обговоривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що ОСОБА_2. є інвалідом 2 групи і має право на
пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів
війни.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2., як
інвалід війни, має звільнятися від сплати податків, зборів та мита всіх видів,
але протягом 2006 - 2007 років ним було сплачено відповідачу станційний збір в
сумі 14 грн. 95 коп., відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що
ОСОБА_2. отримав ті послуги, за які стягується станційний збір, сума
станційного збору включається у вартість квитка, а тому сума цього збору має
бути обумовлена у договорі між власником автостанції та автомобільним
перевізником.

Проте, з такими висновками суду не погоджується апеляційний суд  з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2. є інвалідом 2 групи і має право
на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів
війни.

Відповідно до п. 23 ст. 13 Закону України „ Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”
інваліди війни звільняються від сплати податків, зборів і мита всіх
видів та земельного податку.

Згідно з ст. 2 Закону України „ Про внесення змін до Закону України „ Про
систему оподаткування”  під податком і
збором ( обов”язковим платежом) до бюджетів та до державних цільових фондів
слід розуміти обов”язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного
цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначені
законами України про оподаткування.

За змістом ст. 36 Закону України „ Про автомобільний транспорт”  автостанції надають пасажирам послуги,
пов”язані з їх проїздом автобусними маршрутами загального користування : продаж
квитків, інформація щодо розкладу руху, користування приміщеннями для чекання
поїздки. За надання послуг автостанцій з осіб, які придбавають проїзні квитки,
стягується автостанційний збір, що входить до вартості квитка. Послуги
автостанцій, крім послуг кімнати матері і дитини, пасажирам надаються за
плату.

Враховуючи вищезазначене апеляційний
суд приходить до висновку, що автостанційний збір не є податком або збором, які
передбачені  законами України про
оподаткування та від сплати яких звільняються ветерани війни - інваліди війни;
Законом України „ Про автомобільний транспорт” не передбачено звільнення певної
категорії громадян від сплати автостанційного збору, який за своїм змістом є
платою за послуги, надані автостанціями пасажирам, а не є обов”язковим
платежом, що сплачується до бюджетів або державних цільових фондів.

Оскільки вказаним обставинам суд першої інстанції не дав належної правової
оцінки, що призвело до постановлення незаконного рішення, воно підлягає
скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Керуючись  ст. 36 Закону України „Про
автомобільний транспорт”, ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309,  313, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний
суд-

В И Р І Ш И В  :

Апеляційну скаргу ВАТ
„Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499” - задовольнити.

Рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 24 грудня
2007 року  - скасувати.

У задоволенні позовних вимог
Чернігівського транспортного прокурора в інтересах ОСОБА_2 до  ВАТ „Чернігівське обласне підприємство
автобусних станцій 17499” про визнання дій незаконними та стягнення коштів -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом 2 місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:                                   Судді