Справа
№ 2-210/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
січня 2008 року       Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

в
складі:  головуючого суді - Мороз В.П.

при секретарі - Рован Г.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
Виконавчого комітету Індустріальної районної ради м.

Дніпропетровська
про визнання права власності на самочинне будівництво та за

позовом
третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2до

Виконавчого
комітету Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, ОСОБА_1про визнання
права власності на самочинне будівництво, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся з позовом до Виконавчого комітету Індустріальної районної

ради
м. Дніпропетровська про визнання права власності на самочинне будівництво.

В
обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що в період з березня по

червень
2006 року вона власними зусиллями та власні кошти на земельній ділянці

в
районі газової заправки, біля будови АДРЕСА_1 побудовала складське приміщення
площею 459, 8 м. кв. Побудова

в
плані прямокутної конфігурації, розміром 30,4 х 15,12 м. Об'єм побудови -

2207,
04 м. кв. внутрішня площа приміщення - 421, 6 м. кв. Побудова каркасного

типу,
стіни шлакоблочні. Технічне рішення складського приміщення відповідають

вимогам
екологічних, санітарно-гігієнічних, протипожарних норм та забезпечують

безпечну
для життя и здоров'я людей експлуатацію споруди.

Позивач
у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх

задовольнити.

Ухвалою
суду Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня

2007
року був залучений у якості третьої особи з самостійними вимогами Довгун

Сергій
Іванович.

В
обґрунтування своїх позовних вимог третя особа з самостійними вимогами

посилався
на те, що в березні 2006 року між ним та ОСОБА_1. було досягнуто

домовленості
з приводу наступного. Маючи на меті побудову
складських приміщень

з
їх подальшою експлуатацією, він доручив ОСОБА_1.  провести вказані дії

із
виплатою їй винагороди за це. Оскільки між ними були дружні стосунки, будь-

яких
письмових угод вони не укладали, між ними було досягнуто усної

домовленості.
В  зв'язку з постійною зайнятістю і
неможливістю особисто зробити

реєстрацію
складського приміщення, площею 459,8 кв.м. в районі будівлі АДРЕСА_1 та
одержати документацію, усі

необхідні
документи для здійснення реєстрації, за взаємною домовленістю, були

передані
ним безпосередньому виконавцю доручення, а саме: відповідачу по даному

позові
- ОСОБА_1. , із правом наступного проведення
державною реєстрацією

в
органах технічної інвентаризації. Дотепер, відповідачка не виконала узятих на

себе
зобов'язань до кінця , тобто не виконала дій, необхідних для реєстрації

самовільно
побудованого об'єкта нерухомості, з приводу якого виник спір -

складського
приміщення, площею 459,8 кв.м. в районі будівлі АДРЕСА_1. На вимоги  про виконання відповідачем

узятих
на себе зобов'язань, по дійсний час залишаються без задоволення.

Свої
позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд задовольнити їх в

повному
обсязі.

Представник
відповідача  в судове засідання не
з'явилася, повідомлений належним

чином,
причину неявки суду не повідомив.

Зі
згоди позивача та третьої особи з самостійними вимогами, суд ухвалює рішення

при
заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази,

вважає
за необхідне відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1до

Виконавчого
комітету Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська про

визнання
права власності на самочинне будівництво, а позов третьої особи з

самостійними
вимогами - ОСОБА_2до Виконавчого комітету

Індустріальної
районної ради м. Дніпропетровська, ОСОБА_1про

визнання
права власності на самочинне будівництво.

Судом
встановлено, що березні 2006 року між ним та ОСОБА_1. було досягнуто

домовленості
з приводу наступного. Маючи на меті побудову
складських приміщень

з
їх подальшою експлуатацією, він доручив ОСОБА_1.  провести вказані дії

із
виплатою їй винагороди за це. Оскільки між ними були дружні стосунки, будь-

яких
письмових угод вони не укладали, між ними було досягнуто усної

домовленості.
В  зв'язку з постійною зайнятістю і неможливістю
особисто зробити

реєстрацію
складського приміщення, площею 459,8 кв.м. в районі будівлі АДРЕСА_1та одержати
документацію, усі

необхідні
документи для здійснення реєстрації, за взаємною домовленістю, були

передані
ним безпосередньому виконавцю доручення, а саме: відповідачу по даному

позові
- ОСОБА_1. , із правом наступного проведення
державною реєстрацією

в
органах технічної інвентаризації. Дотепер, відповідачка не виконала узятих на

себе
зобов'язань до кінця , тобто не виконала дій, необхідних для реєстрації

самовільно
побудованого об'єкта нерухомості, з приводу якого виник спір -

складського
приміщення, площею 459,8 кв.м. в районі будівлі АДРЕСА_1. На вимоги  про виконання відповідачем

узятих
на себе зобов'язань, по дійсний час залишаються без задоволення.

Відповідно
до висновку спеціаліста  №1447 від
30.08.2007 року, складеного

ДНДІСЕ,
вказана будівля відповідає державним будівельним, санітарним і пожежним

нормам
і придатний до експлуатації, основні несучі конструкції знаходяться в

нормальному
стані і придатні до подальшої експлуатації, подальша експлуатація

будівлі
- можлива.

Згідно
до висновку ДП «Укргипромез» про технічний стан будівель, які

розташовані
за адресою:АДРЕСА_1, їм

присвоєнні
літери: нежитлове приміщення - А-1 (площею 459,8 кв.м.) огорожа

території
ОГ-1 і ОГ-2, мостіння типу А (площею 7250 кв.м.) і типу Б (площею 725

кв.м.).

Згідно
статті 3 діючого Цивільного кодексу загальними засадами цивільного

законодавства
є неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист

цивільного
права та інтересу.

Так,
відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого

цивільного
права, зокрема, у разі його невизнання. Кожна особа має право на

захист
свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного

законодавства.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право

звернутися
до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права

та
інтересу.

Відповідно
до п.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване

нерухоме
майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила

самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї

мети,
за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під

збудоване
нерухоме майно.

В
результаті вивчених доказів суд вважає за необхідне визнати за Довгун Сергія

Івановича
право власності на самочинне збудоване нерухоме майно складського

приміщення,
площею 459,8 кв.м. в районі будівлі 164-д по вул. Донецьке шосе в

м.
Дніпропетровську.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 375, 376 ЦК України, ст.ст. 3,10, 11,

15,16,
209-210, 213-215, 218, 224 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_1- відмовити.

Позов
третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2-

задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_2(АДРЕСА_2) право власності на самочинне збудоване нерухоме майно
складського

нежитлового
приміщення, площею 459,8 кв., А-1 - нежитлова будівля, площею 137,5

кв.м.,
огорожа території ОГ-1 і ОГ-2, мостіння типу А (площею 7250 кв.м.) і

типу
Б (площею 725 кв.м.)  в районі
будівліАДРЕСА_1, без акту введення в експлуатацію.

Стягнути
з ОСОБА_1судові витрати на користь держави у розмірі

51
грн судовий збір та  30 грн інформаційно
- технічне забезпечення.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду

Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний

строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням

після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя
В.

П.
Мороз