У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 березня
2008 року

м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у

цивільних  справах Верховного Суду України в складі:

Головуючого

Гнатенка
А.В.,

Суддів:

Балюка М.І.,

Григор'євої
Л.І.,

Данчука
В.Г.,

Косенка В.Й.,

розглянувши справу за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Куйбишевському  районі м. Донецька, третя
особа - орендне підприємство “Шахта ім. Засядька”, про  відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що він перебував  в трудових  відносинах з ОП “Шахта ім. А.Ф. Засядько” на  посаді машиніста гірничо-виємочних машин з
1998 року по 21 липня
2005 року.

2 квітня 2005 року, виконуючи трудові обов'язки при виконанні
і  кріпленні 13  західного
штреку на  шахті відбулося  раптове
обвалення порід  покрівлі і  висипання гірничої  маси, в
результаті  чого йому  було заподіяно каліцтво.

Факт нещасного  випадку
підтверджений  актом № 39  про нещасний
випадок  на  підприємстві від 5 квітня  2005 року.

За  висновком  МСЕК від 21
липня 2005 року  в  результаті
нещасного випадку  позивача  визнано
інвалідом 3 групи з  втратою  50 %  професійної  працездатності.

Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку на виробництві
та  втрати працездатності, йому була заподіяна
моральна шкода, яка полягає в  моральних та
фізичних стражданнях, й підлягає відшкодуванню. Просив  суд стягнути на  його  користь  70 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 22 травня          2007 року  в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 28 вересня
2007 року рішення Київського районного суду м. Донецька від 22 травня 2007 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної
інстанцій та ухвалення нового рішення  по
суті позовних вимог, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна  скарга
підлягає частковому задоволенню
за  таких  підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди як першої, так й  апеляційної
інстанції  виходили із того, що на
момент  розгляду  справи
п. 22 ст. 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”
було  призупинено дію абз.4 ст. 1  підпункту ”е” пункту 1 частини першої ст. 21,
частини 3 статті  28, частини 3 ст. 34
Закону України “ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які потягли втрату працездатності” незалежно
від часу настання страхового випадку. Тому підстави для задоволення позову  відсутні.

Крім того, відмовляючи в  позові, суди посилалися на те, що  відповідно до п. п.5 та 10 Закону України
“Про внесення змін до Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та  професійних захворювань, які потягли втрату
працездатності” виключено положення щодо відшкодування моральної шкоди, в
зв'язку з чим вимоги позивача не ґрунтуються на законі.

Проте, погодитися  з
такими  висновками  суду неможна, оскільки Закон України “Про
Державний бюджет України на  2007 рік”
набрав чинності з 1  січня 2007 року і не
поширюється на правовідносини, які виникли між
сторонами до 1 січня  2007 року.
Тому судам  слід було застосувати закон,
який  діяв  в період
втрати  працездатності  позивачем.

Крім того, як вбачається з
матеріалів справи, позивач до суду із
вказаним позовом звернувся 1 листопада 2005 року, коли ч. 3 ст.34 цього
Закону регулювала спірні правовідносини, а вказані вище зміни до Закону  вступили в силу лише у 2007 року, тому
позивач мав право на отримання вказаної
одноразової допомоги.

Відповідно до вимог п. “е” ст. 21,
ст. 28 Закону у разі настання  страхового
випадку Фонд зобов'язаний у встановленому законодавством  порядку відшкодувати страхові  виплати за
моральну  шкоду  у  разі  наявності факту  її заподіяння
потерпілому.

Оскільки судами неправильно були застосовані
норми матеріального  та  процесуального права, судові рішення
підлягають скасуванню із направленням справи на новий  розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338 ЦПК
України, колегія  суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду
м. Донецька від 22 травня  2007 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 28 вересня 2007 року
скасувати,  а  справу
направити на  новий  розгляд
до  суду  першої
інстанції.

Ухвала  оскарженню
не  підлягає.

Головуючий                                                                     А.В.Гнатенко

Судді:                                                                                 М.І. Балюк

Л.І. Григор'єва

В.Г.Данчук

В.Й.Косенко