У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

19 березня 2008 року                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі :

головуючого

Патрюка  М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,

Лященко Н.П.,

Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до обласного центру по нарахуванню та виплаті пенсій
та допомог Головного управління праці та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального
захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської
області, Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської
області про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Житомирської області від 26 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2005 року ОСОБА_1. звернулася до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що виплати передбачені ст. ст. 37, 39, 51 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” проводилися у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів
України від 26 липня 1996 року за № 836, що в частині розміру цих виплат
суперечить положенням вищевказаного Закону. На підставі Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” просила стягнути з відповідачів заборгованість по виплатах у
розмірі 10 020 грн. 76 коп.

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 22 листопада
2005 року позов задоволено частково. Стягнуто з   обласного центру по нарахуванню та виплаті
пенсій та допомог Головного управління праці та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1. 2 178 грн. 10
коп. не виплачених коштів, передбачених ст. 37 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”; стягнуто з управління Пенсійного Фонду України в Лугинському
районі на користь ОСОБА_1. 7 842 грн. 66 коп. не виплачених коштів,
передбачених ст.ст. 39, 51 Закону України „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”; у задоволенні
решти позову відмовлено.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 4 квітня 2006 року
рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову про відмову
у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 квітня 2007 року
постанову апеляційного суду Житомирської області від 4 квітня 2006 року
скасовано, адміністративне провадження закрито, а справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 26 червня 2007 року
рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2005
року скасовано, у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю позовних
вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення апеляційного суду, а
рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) компетенція адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 2, п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративний суд - це суд
загальної юрисдикції, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і
вирішення адміністративних спорів.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень КАС України цей
Кодекс набирає чинності з 1 вересня 2005 року за винятком, встановленим п. 2
цього розділу.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута судами після 1 вересня
2005 року за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Таким чином, суд, вирішивши по суті справу, помилково визнав, що виник
цивільно-правовий спір і вимоги позивача повинні розглядатися за правилами
встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Ураховуючи вищенаведене та суть спору, колегія суддів вважає, що в даному
випадку виник публічно-правовий спір і вимоги позивача повинні були розглядатися
за правилами, встановленими КАС України.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з
підстав, передбачених ч. 1 ст. 340 ЦПК України, із закриттям провадження у
справі.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 336
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лугинського районного суду
Житомирської області від          22
листопада 2005 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 26
червня 2007 року скасувати, а касаційне провадження у справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                          М.В. Патрюк

Судді:                                                               А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка