Справа № 2-368/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 травня 2008 року                Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області

у складі: головуючого судді             Франчук О.Д.

при секретарі                      Коршак О.В.

та адвоката                          ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_3про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3. про відшкодування матеріальних збитків, завданих
неправомірними діями відповідачки, у розмірі 2290 грн., моральної шкоди у
розмірі 2000 грн. та 81 грн. судових витрат, пославшись на те, що відповідачка,
без його на те дозволу, скориставшись пластиковою карткою та його безпорадним
становищем, в червні 2006 року, зняла з банківського рахунку, гроші в сумі 2290
грн. та витратила їх на свій розсуд.

В
судовому засіданні свої позовні вимоги позивач підтримав та пояснив суду, що в
квітні 2005 року він з Миколаєва переїхав на постійне місце проживання в м.
Южноукраїнськ до племінника, дружиною якого є відповідачка. У липні 2006 року
йому надали путівку в військовий санаторій і потрібні були кошти, тому він
разом з іншим племінником ОСОБА_2., звернувся до банку, щоб одержати відсотки
за банківським вкладом депозитного рахунку в АКБ „Промінвестбанка”, але
виявилося що зазначені грошові кошти на рахунку відсутні та що їх було знято ще
у червні 2006 року. Від працівників банку йому стало відомо, що гроші могла
зняти ОСОБА_3.. Суму моральної шкоди мотивував сильними переживаннями,
необхідністю додаткових зусиль для організації свого життя, глибиною фізичного
болю та душевних страждань, яких він зазнав внаслідок залишення в похилому віці
без заощаджень.

Представники
позивача його позовні вимоги підтримали та просили, враховуючи що відповідачка
500 гривен повернула, стягнути з неї на користь їх довірителя на відшкодування
матеріальної шкоди 1790 грн..

Відповідачка
позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити. При цьому пояснила
суду, що ОСОБА_1з квітня 2005 року до травня 2006 проживав з ними в квартирі,
де і був зареєстрований. 27 червня 2006 року від працівника міліції вона
дізналася, що позивач її звинувачує в тому, що вона без його відома зняла з
банківської картки 2290 грн. та витратила їх на власні потреби. Того ж дня вона
під тиском дільничного інспектора написала розписку в якій визнала, що взяла
гроші та що зобов'язується їх повернути. Але гроші в сумі 2290 грн. з
банківського рахунку позивача вона не знімала.

Вислухавши
пояснення сторін, представників позивача, покази свідків, дослідивши письмові
матеріали справи та матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку
про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних|таких| підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що 26 жовтня 2005 року між Акціонерним
комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1укладено договір про
надання пластикової платіжної картки власнику депозитного рахунку та виконання
розрахунків за операціями з картками /а.с. 29-30/ для обслуговування
депозитного рахунку згідно договору № А/Q24 від 14 жовтня 2005 року про строковий вклад „Нове десятиріччя”, що
підтверджує надання ОСОБА_1., як власнику депозитного рахунку, пластикової
картки АК „Промінвестбанк”.

Та
обставина, що в період з 19.06.2006 року з депозитного рахунку ОСОБА_1., через
банкомат, розташований у м. Южноукраїнську, були здійснені операції по видачі
грошових коштів в сумі 2290 грн., підтверджується наданою банком інформацією
/а.с. 8/.

Відповідно
до матеріалів кримінальної справи, порушеної начальником слідчого відділу
Южноукраїнського МВ УМВС України по факту заволодіння майном ОСОБА_1.,
відповідачка визнала те, що саме вона, без дозволу останнього, зняла з його
банківського рахунку гроші в сумі 2290 грн та зобов'язалася повернути їх
власнику та власноруч написала про це розписку /а. кримінальної справи 8/ та
поставила свій підпис.

Суд
критично ставиться до пояснень ОСОБА_3., про те, що вищезазначену розписку, вона
написала під тиском, так як вони спростовуються дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Так
свідок ОСОБА_5. суду показав, що влітку 2006 року до нього, як до дільничного
інспектора міліції, звернувся позивач із заявою про те, що відповідачка незаконно
заволоділа належними йому грошовими коштами. При вирішені питання про прийняття
рішення по заяві ОСОБА_1., дружина його племінника ОСОБА_3. в присутності своїх
родичів, зізналася в тому, що саме вона, не маючи дозволу на те, скориставшись
пластиковою банківською карткою, зняла з банківського рахунку дідуся гроші, які
використала на оплату навчання свого сина. Після чого в його присутності, без
будь-якого тиску написала розписку.

Свідок
ОСОБА_6. також підтвердила дану обставину та пояснила суду, що вона була
присутня при тому, як відповідачка в кабінеті дільничного інспектора міліції
зізналася в тому, що грошима ОСОБА_1., який на той час жив разом з ними,
заволоділа вона.

Свідок
ОСОБА_7. суду показала, що позивач в період з 2005 року по червень 2006 року
проживав в сім'ї свого племінника, дружиною якого є відповідачка. В подальшому,
коли останній перейшов проживати до них, стало відомо про те, що з його
банківського рахунку, без його відома, були зняті гроші. Свідок підтвердила, що
після звернення ОСОБА_1до правоохоронних органів, відповідачка в її присутності
зізналася в тому, що гроші взяла вона, та написала розписку про зобов'язання їх
повернути.

Син відповідачки, ОСОБА_8., допитаний судом
в якості свідка, за її клопотанням, показав суду, що йому відомо про те, що
гроші які зняла його мати з банківського рахунку позивача, вона обіцяла
повернути. Влітку 2006 року, разом з майном дідуся, який проживав у них, він
привіз та віддав йому в рахунок погашення боргу гроші в сумі 500 грн.

Чоловік
відповідачки, ОСОБА_9. показав суду, що ключі від сейфу, в якому зберігалися
гроші та документи ОСОБА_1., який на той час проживав разом з ними, були не
тільки у дядька, але й у нього.

В
матеріалах дослідженої в судовому засіданні кримінальної справи містяться
пояснення та покази ОСОБА_9. та ОСОБА_8. /а.с. 7, 10, 26, 27/
підтверджуючи  те, що грошима
ОСОБА_1заволоділа відповідачка.

В силу
ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

В
судовому засіданні повністю знайшло своє підтвердження те, що саме
неправомірними діями відповідачки, позивачеві була завдана матеріальна шкода.

Відповідно
до положень вищезазначеної норми ЦК України судом встановлені підстави для
цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3., тому з неї на користь позивача
підлягає стягненню на відшкодування матеріальної шкоди 1790 грн.

Відповідно
до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню
в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина
зазначеної особи.

У
судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що ОСОБА_3. були
завдані моральні страждання. З урахуванням обставин справи, доказів моральних
страждань наведених позивачем, його похилого віку суд приходить до висновку про
те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню на суму 1000 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачки
також підлягають стягненню на користь позивача 51 грн. витрат на оплату
державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Всього на користь позивача підлягає стягненню 2871 грн.

(1790+1000+81)=2871
грн. 00 коп.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 60,
208, 209, 213, 215, 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1 1790 грн. матеріальних збитків, 1000 грн. моральної
шкоди та 81 грн. судових витрат, а всього 2871 грн.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через
Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі в десятиденний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подачею
після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
Апеляційного суду Миколаївської області або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Южноукраїнського

міського суду
О.Д.Франчук

Справа № 2-368/2008р.

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(Вступна
та резолютивна частини)

28
травня 2008 року
Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у
складі: головуючого судді
Франчук О.Д.

при секретарі                      Коршак О.В.

та адвоката                          ОСОБА_4.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську цивільну справу
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3про відшкодування матеріальних збитків та моральної
шкоди,

Керуючись ст. ст.. 60,
208, 209, 213, 215, 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1 1790 грн.
матеріальних збитків, 1000 грн. моральної шкоди та 81 грн. судових витрат, а
всього 2871 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду
Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подачею після цього протягом двадцяти днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до Апеляційного суду Миколаївської області або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
Южноукраїнського

міського суду
О.Д.Франчук