Справа
№ 22ц - 383/08
Головуючий у 1 інстанції - Грушицький А.І.
-  19                                      Доповідач
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

15 травня
2008 року
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого Данилюк В.А.

суддів Подолюка В.А.,  Осіпука В.В.

при секретарі Тарасюк Ю.А.

з участю представників позивача Волкова І.М., Сохацької Т.В., Стамбульської
О.М.

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу  за позовом
Луцького вищого професійного училища до ОСОБА_1про визнання договору
недійсним, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1на рішення Луцького
міськрайонного суду від 3 березня 2008 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2007 року Луцьке ВПУ звернулось в суд до ОСОБА_1 із зазначеним
позовом. Покликалось на те, що 2 грудня 2003 року між училищем і ОСОБА_1 було
укладено договір про пайову участь в реконструкції гуртожитку навчального
закладу під житловий будинок.

За його змістом училище зобов'язувалось відповідачу в порядку дольової
участі надати під реконструкцію квартиру №10 загальною площею 42,2 кв.м. у
даному гуртожитку, з подальшою передачею йому її у власність. ОСОБА_1, як
замовник, зобов'язувалась оплатити у касу училища встановлену грошову суму.

Крім того, позивач зазначив, що даний гуртожиток є державною власністю,
управління якою здійснює Міністерство освіти і науки України і саме йому, а не
училищу належить право на відчуження майна.

Також вказував, що договір потребував нотаріального посвідчення.

За наведених обставин позивач просив визнати цей договір недійсним.

3 березня 2008 року рішенням Луцького міськрайонного суду позов задоволено.

Визнано недійсним оспорюваний договір та стягнуто з Луцького ВПУ в користь
ОСОБА_1 сплачені за ним грошові кошти в сумі 20103 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Луцького ВПУ 165 грн. 32 коп. понесених
судових витрат та в дохід держави 65 грн. 71 коп. судового збору.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить дане
рішення скасувати як незаконне, постановлене з порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач вважає рішення
суду вірним та просить залишити його без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини
справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Встановлено, що 2 грудня 2003 року між Вищим професійним училищем №9
м.Луцька, правонаступником якого є позивач, і ОСОБА_1. було укладено договір
про пайову участь у реконструкції гуртожитку ВПУ №9 під житловий будинок. За
умовами договору училище зобов'язувалось надати відповідачу під реконструкцію
приміщення гуртожитку на третьому поверсі загальною площею 42,2 м.кв. з
подальшою передачею у власність, а ОСОБА_1 зобов'язувалась оплатити його
вартість до 1 вересня 2004 року (а.с.5). Дане приміщення гуртожитку 26 серпня
1993 року Державним підшипниковим заводом №28 було передано на баланс позивача
і згідно п.6.10 Статуту училища перебуває у його користуванні, як державна
власність, що закріплена Міністерством освіти і науки України за ВПУ
(а.с.7-20).

Крім того, із листів Міністерства освіти і науки України №1/11-3509 від 10
серпня 2001 року, №3.1/15-203 від 10 березня 2005 року встановлено, що училищу,
як користувачу майна, було надано згоду на перепланування половини приміщення
гуртожитку під житлові квартири для працівників училища без їх відчуження
(а.с.5, 31).

Також з матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1, виконуючи
умови оспорюваного договору, сплатила позивачу 20103 грн. пайових внесків на
реконструкцію гуртожитку (а.с.108).

Згідно ст.203 ч.2 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до вимог ст.ст.215 ч.1, 216 ч.1 ЦК України, однією із підстав
недійсності правочину є відсутність у особи, яка його вчиняє, необхідного
обсягу цивільної дієздатності. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків,
крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Оскільки Луцьке ВПУ уклало договір з ОСОБА_1 про відчуження майна не будучи
його власником і не маючи від нього на вчинення даного правочину належних
повноважень, то суд першої інстанції цілком підставно, поновивши позивачу строк
звернення до суду, визнав оспорюваний договір недійсним та зобов'язав училище
повернути ОСОБА_1 одержані від неї грошові кошти.

Однак, колегія суддів вважає, що ухваливши правильне по суті і справедливе
рішення, суд не врахував вимоги п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК
України від 16 січня 2003 року про застосування його положень до цивільних
відносин, які виникли ще до набрання ним чинності і продовжують існувати після
набрання чинності цим Кодексом та покликався в рішенні на норми ЦК України в
редакції 1963 року. За наведених обставин з мотивувальної частини рішення суду
першої інстанції підлягають виключенню посилання суду на норми ЦК в редакції
1963 року.

Отже, підстав для скасування або зміни рішення не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 3 березня 2008 року в даній справі
залишити без змін, виключивши з мотивувальної його частини покликання суду на
ст.ст.47, 48, 71, 225, 227 ЦК України в редакції 1963 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий
/-/  Данилюк В.А.

Судді
/-//-/          Подолюк В.А., Осіпук В.В.

Згідно
з оригіналом:

Суддя
апеляційного суду
В.В.Осіпук

Друк.бсф.