районний суд  Полтавської області
Справа № 2-106/2008 рік
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
26 червня 2008 року. Машівський
районний суд Полтавської області в складі:
- судді                                                   Кравець
секретарі                                                             Кульчицькій
участю: позивача                                                    ОСОБА_1
третьої особи                                             ОСОБА_2
відповідачів                                                ОСОБА_3
у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою,
В січні 2008 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та
послідуючими змінами, посилаючись на те, що 27.08.2007р. близько 15.30 год. в
с. Селещина Машівського району Полтавської області сталася дорожньо-транспортна
номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості та відстані, виконуючи
маневр обгону, порушив п. 12. 1 Правил дорожнього руху України та здійснив
наїзд на належним позивачу автомобіль ІЖ-412 ДНЗ НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2.
В зв'язку з діями відповідача позивачу завдано матеріальні збитки у вигляді
пошкодження автомобіля та моральні страждання, які виразилися в тому, що її
сім'я не могла користуватися автомобілем внаслідок пошкодження, порушені
життєві зв'язки, перебувала у нервовому стані, оскільки вона є приватним
підприємцем вимушена наймати транспортні засоби для привезення товару, також
складності у сина для добирання до Селещинської школи. В зв'язку з наведеним
позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 5673, 68
грн., моральну шкоду в розмірі 1700 грн. та судові витрати.
11 червня 2008 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено
В судовому засіданні позивач та третя особа, позовні вимоги підтримують
наполягають на їх задоволенні, відповідач ОСОБА_4 заперечує проти задоволення
позову, оскільки винним себе не визнає і не згоден з матеріальними збитками,
оскільки вони завищені, як і завищена моральна шкода. Відповідач ОСОБА_4
зазначив, що належним йому автомобілем по дорученню керував ОСОБА_4, а тому
саме він і повинен нести відповідальність, у вирішенні позову покладається на
розсуд суду.
Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного.
Судом установлено, що постановою Машівського районного суду від 14 вересня
2007р. ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП
та визнано винним у тому, що він 27.08.2007р. близько 15.30 год., керуючи
перевищив встановлену швидкість руху і виконуючи обгін іншого автомобіля, не
вибрав безпечної відстані, здійснив наїзд
на інший автомобіль, пошкодивши його, чим порушив п. 12. 1 Правил
дорожнього руху України.
Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні адміністративного
матеріалу № 1752/2007 року, з протоколів огляду та схеми місця ДТП, видно, що
внаслідок зіткнення був пошкоджений автомобіль ИЖ-412 ДНЗ НОМЕР_2. ( а.с. 3-8
ДНЗ НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 ( а.с. 17 ), а автомобіль ИЖ-412 ДНЗ НОМЕР_2
належить позивачці ОСОБА_1(а.с. 18 ).
Таким чином, винним у даній дорожньо-транспортній пригоді є відповідач
ОСОБА_4, і зазначена постанова суду від 14.09.2007р. є преюдиціальною для суду,
який розглядає справу. Це випливає з положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України, яка
вказує, що обставини встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, вина у скоєнні ДТП ОСОБА_4 доведена і доказуванню підлягає
Автомобіль, що належить на праві власності ОСОБА_1був оглянутий
експертом,  встановлені технічні
пошкодження ( а.с. 38-53 ), які відповідають тим обставинам, при яких була
скоєна ДТП, експерт встановив вартість збитків, завданих його власнику, які
визначаються такими, що дорівнюють ринковій вартості транспортного засобу на
момент пошкодження і складають на дату дослідження 15.05.2008р. - 5 673, 68 грн.
Виходячи зі змісту ч.2 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом.
В судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що відповідач ОСОБА_4 керував належним
йому автомобілем на підставі довіреності, але яка на сьогоднішній день не
збереглася. Вказаного факту не заперечив і сам ОСОБА_4, який зазначив, що
дійсно у червні 2007 року він отримав довіреність на належний ОСОБА_4
автомобіль і вже на підставі неї ним керував.
Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_4 на відповідній правовій підставі,
а саме на підставі довіреності керував належним відповідачу ОСОБА_4 автомобілем
27.08.2007р., а тому саме він повинен нести майнову та немайнову
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю … майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Зі змісту вказаної правової норми випливає, що підставою виникнення
цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправність дій особи,
яка завдала шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини заподіювача шкоди.
За таких обставин суд вважає, що між
деліктні правовідносини щодо відшкодування шкоди, яка виникла з позадоговірних
відносин, а тому до них слід застосовувати положення ст. 1166
В судовому засіданні позивач зазначила, що вона бажає, щоб відповідач
сплатив матеріальні збитки в  розмірі 5
673, 68 грн., що відповідають вартості автомобіля, і у разі відшкодування вона
не заперечує проти передачі належного їй автомобіля відповідачу. Відповідач
ОСОБА_4 зазначив, що у нього немає доходу, як і немає можливості відшкодувати
Відповідно до ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992
року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» - постановляючи рішення про стягнення на користь
потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за
призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання
про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що з
відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягають стягненню матеріальні
збитки, завдані пошкодженням автомобіля, що складають 5 673, 68 грн. і
дорівнюють ринковій вартості транспортного засобу станом на 15.05.2008р., а
після відшкодування вказаних збитків автомобіль ИЖ-412 ДНЗ НОМЕР_2 слід
передати ОСОБА_4, як особі відповідальній за шкоду.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 зазначав, що вартість матеріальних
збитків позивачем значно завищена, не відповідає дійсності, разом з тим
відповідних доказів на підтвердження своїх заперечень не надав, чим не виконав
вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи
Посилання відповідача на те, що він не винен у вчиненні адміністративного
правопорушення спростовується постановою про притягнення його до
адміністративної відповідальності, а той факт, що він не працює та не має
коштів для відшкодування збитків, правового значення по даній справі не має.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема: у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням
До моральних страждань позивача суд відносить те, що з моменту ДТП вона
нервувала, морально переживала, тривалий час була позбавлена можливості
користуватися автомобілем для своїх потреб, а тому враховуючи принцип
розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення
моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 400 грн.
Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку,
що позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача ОСОБА_4 на користь
позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, заподіяна внаслідок пошкодження
автомобіля в розмірі 5 673, 68 грн. та моральна шкода в розмірі 400 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені
частково, а тому з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1підлягають стягненню
судовий збір в розмірі 56, 74 грн., 4 грн., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 24, 6 грн. та витрати на проведення
авто-товарознавчої експертизи в розмірі 400 грн.
На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 23, 1166, 1192 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ
за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212- 15, 218 ЦПК
України, суд, -
Позов ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану внаслідок
ДТП в розмірі 5 673, 68 грн., моральну шкоду в розмірі 400 грн., сплачений
судовий збір в розмірі 56, 74 грн., 4 грн., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 24, 6 грн. та витрати пов'язані з
проведення експертизи в розмірі 400 грн., а всього 6559, 02 грн.
Після відшкодування ОСОБА_3 матеріальних збитків завданих за пошкодження
автомобіля, автомобіль ИЖ-412 ДНЗ НОМЕР_2, передати йому, як особі відповідальній
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя:  ( підпис)

Копія вірна:

Суддя Машівського районного суду                                                                                     С.В.
Кравець