Справа 22ц - 744/ 2008 р.          Головуючий в 1-ій інстанції Соколик
Категорія цивільна.                    Доповідач Смаглюк Р.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2008 року.              Апеляційний суд Чернігівської
області

в складі : головуючого - судді Бойко О.І.,

суддів Смаглюк Р.І.,
Мельниченка Ю.В.,

при секретарі Штупун О.М.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові
апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Варвинського районного суду від
25 лютого 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до  комунального підприємства /далі - КП/ „Варва
- Водоканал” про визнання недійсним договору про надання послуг населенню по
водопостачанню та водовідведенню, -

в с т а н о в и
в :

В
апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1просить скасувати вказане рішення внаслідок
неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і
ухвалити нове рішення про задоволення позову з таких підстав.

В січні 2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання
недійсним договору від 15 січня 2006 року на надання відповідачем КП
„Варва-Водоканалом”  послуг по
водопостачанню та водовідведенню, мотивуючи тим, що фактично вказаний договір
укладено не з ним. Незважаючи не те, що в договорі як сторона вказаний він,
позивач ОСОБА_1, підписаний договір його дружиною ОСОБА_2 і про це він дізнався
20 грудня 2007 року.

Вказаний договір він вважає недійсним, тому що в ньому відсутній розділ або
додаток щодо кількісних та якісних показників послуг та режим подачі води; п.
13 не містить посилання на додаток до Правил надання послуг; в п. 15 договору
відсутні права споживача щодо укладення з виконавцем послуг на заміну та ремонт
квартирних приладів обліку, що вийшли з ладу; не обґрунтовано з правової точки
зору обмеження одним місяцем терміну звернення про зменшення розміру плати за
послуги за період тимчасової відсутності споживача та збільшення терміну  взяття на абонентський облік засобів обліку
за заявою споживача; в п.18 відсутні зобов”язання виконавця по ліквідації
аварійних ситуацій та виплати компенсації за перевищення строків проведення
аварійно-відбудовних робіт; в п. 20 відсутня відповідальність виконавця послуг;
дата набрання чинності договору не відповідає чинному законодавству та п. 28
самого договору.

Виходячи
з наведеного, позивач просить визнати вказаний договір недійсним і зобов”язати
директора відповідача підготувати на надати для узгодження проект типового
договору відповідно до форми та змісту такого договору, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Рішенням
суду першої інстанції від 25 лютого 2008 року в позові відмовлено. Рішення
обґрунтовано наступним. Судом встановлено, що фактично оскаржуваний договір
укладено 15 січня 2007 року, він підписаний дружиною позивача, сім”я позивача
сплачувала плату в розмірі, вказаному в договорі. До звернення до суду позивач
не звертався до відповідача з приводу зміни
чи розірвання цього договору.

Твердження
ОСОБА_1 щодо неповного викладення в договорі п.п. 13, 15, 16, 19, 20, 21, 27
відповідно до Типового договору не можуть бути розцінені судом як обставини, що
зумовлюють визнання договору недійсним.

Висновки
Антимонопольного комітету щодо невключення до договору певних умов, які могли б
привести до ущемлення прав споживача, відповідачем усунено в ході попереднього
судового засідання.

Договір
про надання послуг є цивільно-правовим договором і ЦК України передбачено
вичерпний перелік підстав, за наявності яких угода може бути визнана недійсною.
Позивачем та його представником не наведена жодна з них.

Посилання
на підписання договору не позивачем, а його дружиною не може бути визнано
підставою для його недійсності, оскільки договір нею був укладений в інтересах
сім”ї, для задоволення потреб сім”ї в воді, вона є співвласником  спільної квартири, тому її дії вчинені
відповідно до ст.65 СК України.

В апеляційній скарзі позивач вказане рішення вважає незаконним, оскільки
він не уповноважував дружину на підписання договору, який виписаний на його
ім”я. Суд зробив неправильний висновок, що відсутність в п.п. 13, 15, 16, 19,
21, 28 показників, передбачених Типовим договором, не обумовлює визнання
договору недійсним.

Він разом з представником назвав всі підстави для визнання договору
недійсним: відсутність його підпису, відсутність повноважень дружини на
підписання договору; невідповідність цього договору типовому договору;
порушення антимонопольного законодавства.

Суд неправильно послався на ст. 65 СК України, тому що вона має відношення
до договорів щодо розпорядження спільним майном подружжя, а не на вчинення
правочину щодо надання послуг.

Суд не послався в рішення ні на жодну норму законодавства, хоч були
встановлені судом порушення ч.ч.1, 3, 5 ст. 203 ЦК України, що відповідно до ч.
1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно
до роз”яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 2 постанови № 3 від 28
квітня 1978 року „Про судову практику в справах про визнання угод
недійсними”  угода може бути визнана
недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Тому
в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність
тих обставин, з якими закон пов”язує визнання угоди недійсною і настання певних
юридичних наслідків.

Суд
першої інстанції, дослідивши надані позивачем докази: договір про надання
послуг / л.с. 5-8/, матеріали Чернігівського територіального відділення
Антимонопольного комітету України / л.с. 14-22/, постанову Варвинського
районного суду від 14 березня 2007 року / л.с. 23-24/, додаток № 1 до Типового
договору / л.с. 29/, пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4- прийшов до
обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання договору про
надання послуг недійсним.

Користування
наданими послугами протягом 2007 року свідчить про згоду позивача на
отримання  послуг з водовідведення та
водопостачання, які він фактично отримував і не заперечував проти їх надання до
квартири, яка є спільною власністю з дружиною ОСОБА_1. Тому підписання нею
спірного договору судом обґрунтовано визнано тією обставиною, що не дає підстав
для визнання його недійсним.

Доводи
апеляційної скарги щодо відсутності в рішення суду посилання на матеріальний
закон, яким керувався суд при ухваленні рішення, заслуговують на увагу, але не
дають підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки відповідно до ч. 2
ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За
таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний
суд

у х в а л и в:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Варвинського районного суду від 25 лютого
2008 року відхилити.

Рішення Варвинського районного суду від 25 лютого 2008 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Верховного Суду
України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий:
Судді: