Справа
№  2- 272/2008
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 лютого 2008
р.  Ясинуватський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючої                                                                           Жаботинської
С.В.

при секретарі                                                                       Черевко
О.В.

за участю представника
позивачки                                  ОСОБА_3

3-х осіб                                                                                 ОСОБА_4,
ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яснувата цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання права власності на житловий
будинок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду  із  позовною заявою до ОСОБА_2про визнання права власності на
житловий будинок.

В позові
зазначено, що позивачці та її колишньому чоловіку відповідачу по справі
відповідно до договору  купівлі продажу
від 18.02.2005 р. в рівних частках належить
житловий будинокАДРЕСА_1 Вважає, що
позивачка має право на визнання
за нею право власності  на весь
житловий будинок, оскільки продавець будинку ОСОБА_6 отримав гроші від
позивачки та її батька ОСОБА_5. Грошові кошти в сумі 8000 грн. належали її
батькам  ОСОБА_4 та ОСОБА_5., які
спочатку продали їх власну  трикімнатну
квартиру, а потім ще зайняли значну суму у двоюрідної сестри її батька ОСОБА_7
Відповідач  на придбання будинку не дав
жодної копійки, а зазначили його у договорі в якості покупця тільки на тій
підставі, що на момент укладення договору позивачка перебувала із ним у шлюбі і
необхідно було його дозвіл, складений у письмовій формі і засвідчений
нотаріусом, який коштував на той час приблизно 200 грн. Оскільки у них вже не
було коштів, а договір укладали у нотаріуса, де й узнали про додаткові витрати,
та  побоюючись, що продавець може
передумати, чи підвищить ціну, договір було укладено на них двох. Відповідач
кошти її батькам за придбання будинку не повернув і не мав наміру повертати, бо
не  вважав себе власником будинку.

Спільне життя у
позивачки з відповідачем не склалося і з кінця 2005 р. вони проживають окремо,
а в червні 2006 р. шлюб між ними розірвано. Просить визнати за нею право
власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1

Судом в якості
третіх осіб до розгляду справи залучено ОСОБА_4 та ОСОБА_4

В суді
представник позивачки позов підтримав у повному обсязі, і показав, що позивачка
із відповідачем до кінця 2005 р. проживали однією сім'єю, однак відповідач не
працював, не утримував дитину і участі в придбані спірного будинку не приймав.

3-і
особи  ОСОБА_4, ОСОБА_5проти позову не
заперечували і показали, що їх дочка позивачка по справі 18.02.2005 р. за їх
гроші, після продажу приватизованої трьохкімнатної квартири в с. Бєлояровка, Амвросієвського
району, Донецької області, де власниками біли вони 3-ї особи та їх дві дочки у
тому числі і позивачка, а також позичені ОСОБА_54000 грн.,  придбала житловий будинок за адресою:  АДРЕСА_1. При цьому договір купівлі-продажу
було оформлено на позивачку, а також її колишнього чоловіка ОСОБА_2, оскільки
на той час вона перебувала у шлюбі, а грошей
на оформлення письмової згоди чоловіка на придбання  будинку, завіреного нотаріусом не було. В
подальшому сімейні стосунки у ОСОБА_1з ОСОБА_2не склалися і шлюб було
розірвано. Також показали, що на час придбання спірного будинку вони та дочка
із колишнім зятем проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. Крім того
ОСОБА_5показав, що борг 4000 грн.
віддавав самостійно  із   пенсії, а харчувався на гроші дружини та
відповідача, коли він заробляв.

Відповідач
в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений
належним чином

Зі згоди  представника позивачки суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши
пояснення представника позивачки, 3-х осіб, які також були допитані в якості
свідків,  дослідивши надані докази, суд
прийшов до висновку, що позов не
підлягає задоволенню.

Позивачка та
відповідач, відповідно  до свідоцтва про
одруження (а.с. 6) перебували у шлюбі з 01.06.2002 р. по 21.06.2006 р. (а.с.7).

Відповідно
договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с.8),ОСОБА_2 та ОСОБА_1. належить
на праві власності в рівних частинах житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.
Продаж житлового будинку відповідно до п. 2.1 Договору за домовленістю сторін
вчинено за вісім тисяч гривень, які отримані
ОСОБА_7 від Покупців при підписанні цього договору.

Право власності
на будинок  зареєстровано в БТІ (а.с.
10).

Статтею
328 ЦК України встановлено,  що право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право
власності вважається набутим правомірно, якщо інше  прямо не
випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена
судом.

Доводи
позивачки та 3-х осіб, що  спірний  будинок придбано за кошти батьків, а тому за
позивачкою необхідно визнати право власності на весь спірний будинок не знайшли
свого підтвердження.

Зазначеними
особами не надано будь-яких доказів, що цей будинок придбано за  кошти позивачки.

Доводи
3-х осіб з того, що на придбання зазначеного будинку пішли кошти  які отриманні за продаж належної їм квартири
АДРЕСА_2 також не знайшли підтвердження, оскільки сторонами не надано письмових
підтверджень коли саме  було продано
приватизовану квартиру і за яку ціну. Крім того, із довідки, виданої
секретарем  сільради (а.с. 32),
вбачається,  у вказаній приватизованій
квартирі проживало 4 особи, у т. ч. дві дочки 3-х осіб і не відому, кому саме
із зазначених осіб, яка сума залишилася після продажу.

Крім
того, на час придбання спірного будинку сторони проживали разом із батьками
позивачки, між зазначеними особами не укладався договір спільної власності між
батьками та сторонами. Навіть якщо 3-ї особи і надавали кошти на придбання
спірного будинку, вони мали право лише на ці кошти, проте позов про стягнення
боргу батьками позивачки  не заявлявся.

Статтею
60 ЦПК України  передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Таким
чином, оскільки позивачкою не надано доказів, які б свідчили про те, що спірне
майно придбано саме на її кошти, підстав для задоволення позову не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 11, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В
задоволені позовної заяви  відмовити.

Рішення може
бути оскаржено  до Апеляційного суду
Донецької області через Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або
протягом десяти днів з дня проголошення
даного рішення  без попереднього
подання заяви  про
апеляційне оскарження.

Заочне рішення
може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів,
поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: