Справа № 22ц-803/2008 р.
Головуючий у I інстанції -
Категорія - цивільна
Доповідач - Євстафіїв О.К.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2008 р.

Апеляційний суд Чернігівської
області

у складі:

головуючого
- судді

Хромець Н.С.,

суддів:

Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

при
секретарі

Рачовій І.І.,

за участю:

ОСОБА_1 та його представника -
адвоката юридичної консультації Новозаводського району м. Чернігова ОСОБА_2,
представника ВАТ „Щорський завод продтоварів” Зінченко Є.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу Щорського районного суду від 24.03.2008 р. по справі за
заявою Відкритого акціонерного товариства „Щорський завод продтоварів” про
роз'яснення рішення Щорського районного суду від 28.08.2007 р. по справі за
позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „Щорський завод
продтоварів” про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за
вимушений прогул та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

в апеляційній скарзі ОСОБА_1просить
скасувати вищевказану ухвалу і вирішити питання по суті.

Оскаржуваною ухвалою роз'яснено назване
вище рішення місцевого суду в тій його частині, що при виплаті останньому
середнього заробітку за вимушений прогул ВАТ „Щорський завод продтоварів” має
утримати з нього обов'язкові платежі.

Доводи скарги зводяться до того, що:

-
згідно з ст. 221 ЦПК України роз'яснення рішення допускається у тих випадках,
коли воно не виконано. Проте рішення, про яке йдеться, в частині стягнення на
його користь середнього заробітку за вимушений прогул частково виконано,

-
роз'яснення рішення може здійснюватися без зміни його змісту. Тож якщо рішенням
стягнуто на його користь 8712 грн. 87 коп., то цю суму не може бути змінено при
його роз'ясненні,

- в
ухвалі не зазначено, в якій сумі та за рахунок яких коштів мають проводитися
обов'язкові відрахування при виплаті йому зарплати.

У судовому засіданні ОСОБА_1та його
представник підтримали апеляційну скаргу.

Представник ВАТ „Щорський завод
продтоварів” апеляційну скаргу не визнала. Сенс її заперечень зводиться до
того, що ухвала місцевого суду є законною.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий
суд виходив з того, що рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі та ін. виконано
лише частково, і що в ньому не зазначено про необхідність утримання
обов'язкових платежів при виплаті позивачеві середнього заробітку за вимушений
прогул. З цим повністю погоджується апеляційний суд.

По справі встановлено і жодним учасником
судового розгляду не оспорюється, що:

-
рішенням Щорського районного суду від 28.08.2007 р., у якому ухвалою цього ж
суду виправлено явні описки і арифметичні помилки, і яке залишене без змін
ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 13.11.2007 р., позов
ОСОБА_1 задоволено частково: його поновлено на роботі на посаду слюсаря 3-го
розряду ВАТ „Щорський завод продтоварів”, з цього товариства на користь
позивача стягнуто 8442 грн. 87 коп. середнього заробітку за вимушений прогул,
150 грн. на відшкодування моральної шкоди, 120 грн. на відшкодування судових витрат,
а всього 8712 грн. 87 коп.,

- на
даний час це рішення в частині стягнення з ВАТ „Щорський завод продтоварів” на
користь ОСОБА_1 середнього заробітку за вимушений прогул виконано частково.

Доказів того, що розмір середньомісячного
заробітку за вимушений прогул у сумі 8442 грн. 87 коп. судом при постановленні
рішення визначено як суму, що підлягає видачі позивачеві на руки (після
відрахування з його середньомісячного заробітку за вимушений прогул
обов'язкових платежів), у справі нема.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав
для її задоволення.

Так, згідно з ч. 2 ст. 221 ЦПК України,
роз'яснення рішення допускається у тих випадках, коли воно не виконано.
Оскільки рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі та ін. в частині стягнення на
його користь середнього заробітку за вимушений прогул виконано у неповному
обсязі, то нема підстав стверджувати, що роз'яснення його у цій частині
суперечить наведеній правовій нормі.

Пленум Верховного Суду України у постанові
від 24.12.2004 р. № 13 „Про практику застосування судами законодавства про
оплату праці” орієнтує суди нижчих ланок на те, що оскільки справляння і сплата
прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та
працівника, суд визначає суму заборгованості по оплаті праці без утримання
цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає у резолютивній
частині рішення (п. 6). Тож доводи апелюючої сторони про те, що, роз'яснивши
рішення у вищевказаний спосіб, суд фактично змінив його зміст і що в
оскаржуваній ухвалі повинно бути зазначено, в якій сумі та за рахунок яких
коштів мають проводитися обов'язкові відрахування при виплаті ОСОБА_1 зарплати,
є юридично неспроможними.

Таким чином, оскаржувана ухвала є законною
і підстав для її скасування нема.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ч. 1 п. 1, 313 - 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
ухвалу Щорського районного суду від 24.03.2008 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                         Судді: