Справа
№ 22-522
Головуючий у 1 інстанції -  Штогун С.Г.
Категорія №
Доповідач -  Шимків С.С.
15 квітня 2008  року
Колегія суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Рівненської області у складі:  головуючого
судді          --                          Василевича В.С.
суддів                                      -      Гордійчук С.О.,  Шимківа С.С.
з участю секретаря судового засідання     -                      Чалої Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду від 18 лютого 2008 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди, за позовом відкритого акціонерного товариства
“Острозький молокозавод” до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, відкритого акціонерного товариства “Острозький молокозавод” , ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування
Рішенням
Острозького районного суду від 18 лютого 2008 року ОСОБА_2. відмовлено у
задоволенні позову до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди за безпідставністю позовних вимог.

ОСОБА_1
також відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2, відкритого акціонерного
товариства “Острозький молокозавод” , ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі,
гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди за безпідставністю
позовних вимог.

Позов ВАТ “Острозький молокозавод” до ОСОБА_1 про захист честі, гідності,
ділової репутації та відшкодування моральної шкоди задоволено в повному обсязі.

Визнано інформацію ОСОБА_1, поширену в селах Стадники, Грем”яче, Межиричі,
Країв, Сіянці Острозького району Рівненської області стосовно банкрутства та
неплатіжездатності ВАТ “Острозький молокозавод” неправдивою.

Зобов”язано ОСОБА_1 припинити дії, пов”язані з поширенням неправдивої
інформації про ВАТ “Острозький молокозавод” та вибачитись перед трудовим
колективом ВАТ “Острозький молокозавод” на чергових зборах трудового колективу
на протязі одного місяця з дня вступу рішення у законну силу за поширення
неправдивої інформації про підприємство та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ
“Острозький молокозавод” 6000 грн. (шість тисяч)  моральної шкоди, 500 грн. витрат на правову
допомогу, судові витрати.

У
поданій      апеляційній скарзі ОСОБА_1
вказує, що суд неповно з”ясував обставини, що мають значення для справи,
висновки суду не відповідають обставинам справи, судом  порушено та неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Зазначає,
що задовольняючи позовні вимоги, суд помилково поклав в основу свого рішення
покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9., оскільки вони являються
працівниками підприємства і є зацікавленими особами у вирішенні конфлікту.

Суд дійшов помилкового висновку  про
те, що внаслідок її дій завод не доотримав 50 тонн молока, що негативно
відобразилося на його виробничій діяльності.

Судом не з”ясовано в чому полягає моральна шкода, заподіяна підприємству та
не мотивований її розмір.

Вважає, що її позовні вимоги повинні бути задоволеними.

Просить скасувати оскаржуване
рішення суду і ухвалити нове рішення по суті її позовних вимог.

У
запереченні на апеляційну скаргу представник ВАТ “Острозький молокозавод” та
ОСОБА_3 - ОСОБА_10 рішення суду вважає законним та обгрунтованим. Доводи
апеляційної скарги надуманими. Судом перевірено та належно оцінено всі докази
по справі.

ОСОБА_1
не довела в суді, що поширена нею інформація відповідає дійсності. Так само, як
і заподіяння їй іншими відповідачами по справі моральної шкоди.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної  скарги, беручи до уваги пояснення учасників
процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє  законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними причинами.

Кожна
сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення
дії, яка порушує право; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 94 цього ж кодексу юридична особа має право на недоторканість її
ділової репутації, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть
їй належати.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати
немайнового характеру, що настали у зв”язку з приниженням її ділової репутації,
посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку,
розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на
зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Питанням
відшкодування моральної шкоди у господарських правовідносинах присвячене
роз”яснення Вищого арбітражного суду України від

2.

29 лютого 1996 року № 02-5/95 “Про
деякі питання практики вирішення спорів, пов”язаних з відшкодуванням моральної
шкоди”.

Пунктом
3 даних роз”яснень встановлено, що винна у заподіянні моральної шкоди особа
може бути звільнена від обов”язку відшкодування тільки за умови, якщо вона
доведе відсутність своєї вини (умислу або необережності). Таким чином, позивач
повинен довести лише факт заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, а не
наявність у цьому вини останнього.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідачка ОСОБА_1 поширювала неправдиву інформацію стосовно
банкрутства та неплатіжездатності ВАТ “Острозький молокозавод”.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на протязі вересня 2007 року у селах
Стадники, Грем”яче, Межиричі, Країв, Сіянці Острозького району Рівненської
області поширювала неправдиву інформацію стосовно банкрутства та неплатіжездатності
ВАТ “Острозький молокозавод”. Стверджувала, що завод не має змоги
розраховуватися за здане молоко. Вговорювала та переконувала людей про
необхідність здавати молоко на “Славутський маслоробний завод”. В результаті
таких дій ВАТ “Острозький молокозавод” недоотримав сировини в межах 50 тонн
молока.

З таким висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів апеляційного
суду.

Дані обставини об”єктивно підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9., довідкою ВАТ  “Острозький молокозавод” № 398 від 28
листопада 2007 року (а.с. 95).

Моральна шкода для ВАТ “Острозький
молокозавод” полягає у приниженні його ділової репутації, підрив довіри до його
діяльності.

З
поданої декларації вбачається, що підприємство є прибутковим. Прибуток, що
підлягав оподаткуванню склав 867800 грн. (а.с. 96-97).

Відповідачкою не надано, а судом не
здобуто доказів, які свідчили б про те, що вона не
розповсюджувала неправдивої інформації про позивача.

Доводи апеляційної скарги не можуть вплинути на законність прийнятого
судового рішення, оскільки вони не спростовують зазначених вище висновків суду.

Покликання автора апеляційної скарги на те, що суд при постановленні
рішення дав неправильну оцінку пред”явленим доказам не заслуговують на увагу, оскільки,  у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на
всебічному, повному, об”єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Разом
з тим, колегія суддів не погоджується з сумою стягнутої з відповідачки ОСОБА_1
моральної шкоди.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995
року № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди” розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначити
залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат і з урахуванням інших обставин.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та
справедливості.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням характеру й обсягу моральної шкоди,
якої позивач зазнав у зв”язку з протиправними діями відповідача, а також
виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості на його користь за
заподіяну моральну шкоду має бути стягнуто 100 (сто) грн..

Виходячи з наведеного та враховуючи те, що суд першої інстанції допустив
порушення норм матеріального права, його висновки не відповідають обставинам
справи, оскаржуване рішення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 309 п.п. 3, 4,
ч. 1, 313-316 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 23, 94,1167 ЦК України,
колегія суддів -

в  и
р  і  ш
и  л  а   :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Острозького районного суду від 18 лютого 2008 року змінити,
зменчивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 моральної шкоди до 100 (сто) грн.. В решті
рішення суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно. Воно може бути
оскарженим безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
його проголошення.

Головуючий - суддя
В.С. Василевич

Судді:
С.О. Гордійчук

С.С. Шимків