Справа №2-183/2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 квітня 2008 року
Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:  головуючого - судді Гончарука О.Н.,

за участю секретаря - Раковець Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камені-Каширському
цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та стягнення  майнової шкоди

Особи, які брали участь у
справі:

позивач  - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

встановив :

У поданій до суду позовній
заяві позивач зазначає, що в травні 2007 року між ним та відповідачем було
укладено в усній формі договір купівлі-продажу, за умовами якого він  купив у ОСОБА_1 коня, сплативши останньому за
нього 5 400 грн.

Оскільки куплений кінь був
непридатний для використання у господарстві - млявий, неповоротний, в упряжі
падав, на пасовищі не їв, про що його попередній власник не повідомив,
приблизно через тиждень після укладення договору купівлі-продажу його дочка
ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_4 повернули коня відповідачу та пред'явили йому
вимогу повернути кошти сплачені за нього. Останній коня забрав, а кошти пообіцяв
повернути пізніше.

До цього часу ОСОБА_2
отримані за коня кошти не повернув, що змушує його звертатись до суду.

Просить суд постановити
рішення, котрим визнати недійсним договір купівлі-продажу коня, укладеного між
ним та відповідачем, та стягнути з відповідача в його користь 5 400 грн.
сплачених за цим договором і судові витрати.

Відповідач подав суду
заперечення на позов в якому зазначив, що дійсно в травні 2007 року до нього
звернувся позивач у справі з проханням продати коня. При цьому вони домовились,
що ОСОБА_2 приблизно на два дня візьме його в своє господарство для того, щоб
випробувати, а після цього проведе оплату. Однак через деякий час, приблизно
через тиждень, дочка та зять позивача повернули йому коня, пояснивши це тим, що
він них не влаштовує.

Зазначений договір
купівлі-продажу на порушення вимог ст.206, п.п.1-3 ч.1 ст.208 ЦК України в
письмовій формі не укладався, документ на підтвердження оплати такого договору
позивачу не видавався, а тому такий договір є незаконним.

Крім цього, відповідно до
ст.218 згаданого Кодексу, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину
або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, а  не показаннями свідків.

Вважає, що за даних обставин
позовні вимоги є безпідставними.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві і
пояснив суду, що з приводу не повернення відповідачем грошей він звертався до
сільського голови Стобихівської сільської ради ОСОБА_6. В його присутності відповідач
не заперечував отримання від нього 5 400 грн. за коня і обіцяв їх йому
повернути, однак цього не зробив.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав і пояснив, що коня
позивачу він не продавав і грошей за нього не отримував.

Просить в задовленні позову
відмовити.

Позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення.

Згідно ст.655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Те, що такий договір
купівлі-продажу в усній формі між сторонами було укладено в травні 2007 року,
за умовами якого відповідач передав позивачу у власність свого коня, а останній
через свою дочку ОСОБА_3 сплатив йому за нього 5 400 грн., стверджено
показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Підстав, за яких дані свідки,
як і сам позивач, можуть оговорювати його, відповідач суду не навів.

Отриманого за договором
купівлі-продажу коня позивач через тиждень повернув відповідачу, а останній
його прийняв. Цієї обставини відповідач не заперечує.

Отриманих коштів за коня
ОСОБА_2 ОСОБА_1 не повернув.

Те, що такі кошти ним були
отримані фактично ствердив суду і свідок ОСОБА_6, сільський голова
Стобихівської сільської ради, який показав, що до нього, як сільського голови,
звертався позивач скаржачись на неповернення
йому відповідачем грошей за повернутого коня. З цього приводу він двічі
разом з позивачем заходив до відповідача. Останній в його присутності
зазначений позивачем факт визнавав і обіцяв отримані за коня кошти повернути.         Посилання відповідача на недотримання
вимог, передбачених ст.ст.206, 208 ЦК України щодо вчинення правочину, на який
посилається позивач, у письмовій формі, внаслідок чого наявність такого
правочину може доводитися лише письмовими, іншими доказами, є безпідставними.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208
ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою
на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього
Кодексу.

Згідно ч.1 ст.206 ЦК України
усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх
вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та
(або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової
форми має наслідком їх недійсності.

Укладений між сторонами
договір купівлі-продажу в усній формі ними повністю виконувався. Зокрема,
відповідач передав, а позивач прийняв від нього коня та оплатив його вартість.

Такий договір нотаріальному
посвідченню та (або) державній реєстрації не підлягав.

Недодержання письмової форми
при вчиненні такого правочину не має наслідку його недійсності.

Неповернення позивачу 5 400
гривень за повернутого коня йому такими діями відповідача завдано майнову шкоду
на згадану суму, яку той відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України зобов'язаний
відшкодувати в повному обсязі.

Позовні вимоги в частині
визнання договору купівлі-продажу недійсним задоволенню не підлягають, оскільки
такий договір було розірвано самими сторонами, і його дійсність чи недійсність
ними фактично не оспорюється.

Задовольняючи позовні вимоги
щодо стягнення майнової шкоди, суд на підставі ст.88 ЦПК України, стягує з
відповідача в користь позивача 30 грн. витрат понесених на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Судового збору з відповідача
суд не стягує, оскільки він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи і від
такої сплати звільнений.

Керуючись ст.ст.10, 11,
60,  88, 209, 212-215 ЦПК України, ч.1
ст. 206, п.3 ч.1 ст.208, ст.218, ст.655, ч.1 ст.1166 ЦК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5 400 (п'ять тисяч чотириста) гривень
завданої майнової шкоди.

В задоволенні позову щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним,
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено
до судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Волинської області
через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі заяв про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та наступної подачі
апеляційних скарг протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий-підпис

Оригіналу відповідає

Суддя Камінь-Каширського

районного суду
О.Н.Гончарук