Справа №2-78/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2008 р.          Локачинський районний суд Волинської
області

в складі: головуючого - судді Вознюк І.І.,

за участю: секретаря - Марчук Н.Я.,

позивача -ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в селищі Локачах

справу за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2 про визнання договору
дарування житлового будинку недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

12 липня
1995 року сторони зареєстрували шлюб. У 2002 році знайшли будинок по АДРЕСА_1
які власники погодились продати. Гроші на нього заробляли спільно. Документи на
отримання права власності оформляла дружина. Про те, що будинок був подарований
відповідачу, а не куплений ними по договору купівлі-продажу дізнався у лютому
2008 року з позовної заяви колишньої дружини про визнання його таким, що
втратив право користування житлом.

Посилаючись
на ст.65 СК України, позивач просить визнати укладений відповідачем договір
дарування житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 від
07.11.2002 року недійсним та визнати його їх спільною власністю.

У
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і пояснив, що гроші на
купівлю будинку йому позичили, він давав їх дружині, до 300 доларів. Спочатку
зробили ремонт будинку. Знав, що оформили як дарчу, щоб було дешевше.

Відповідач
позову не визнала і пояснила, що про дарування будинку домовлялись ОСОБА_3. з
її матір`ю,
спочатку збирались оформляти договір на матір. Вона зробила ремонт. Грошей
чоловік не міг заробити, бо його через пияцтво звільняли з усіх робіт, де він
працював. Він знав про оформлення договору дарування і претензій не мав. У 2004
році вони розлучились, тоді він забрав речі і переїхав жити до батьків.

Третя
особа ОСОБА_3. пояснила, що домовлялись за будинок з матір`ю відповідачки.
Будинок дуже старий і потребував ремонту. Про гроші не йшла мова. Мати дала їй
двоє поросят як подарунок, батько допоміг будувати хліва. Оформили у нотаріуса
як договір дарування на ОСОБА_2 мито платила її мати, ремонт за їхній кошт
вівся.

Свідки
позивачаОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджували, що як родичі допомагали брату
проводити ремонт.ОСОБА_4 позичив 100 доларів та ще дав грошіОСОБА_6, в якого
працював позивач. Свідок ОСОБА_5 вказала, що вони знали про оформлення будинку
по договору дарування на ОСОБА_2 але гроші збирались за будинок.

Свідок
ОСОБА_7 яка працювала з відповідачем у 2002-2004 роках вказувала, що та
скаржилась, що чоловіка знову звільнили з роботи, позичала гроші на ремонт
будинку. Розповідала вона і про оформлення дарування на будинок.

Свідок
ОСОБА_8 пояснила, що з ОСОБА_3. вони родичі, і саме вони домовлялись за
будинок. Ключі вона віддала відразу і вони почали робити ремонт, будинок старий
не було скла у вікнах, одних дверей. А у нотаріуса оформили як дарування на
дочку.

Заслухавши
пояснення учасників розгляду справи, свідків, оглянувши оригінал договору
дарування, суд встановив, що подружжя перебувало у зареєстрованому шлюбі з 1995
по 2004 рік, і з цього часу проживають окремо. По договору дарування від
07.11.2002 року ОСОБА_9 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар житловий будинок
поАДРЕСА_1 (а.с.24). Як пояснила відповідач номер будинку було змінено на  НОМЕР_1

Відповідно
до ст.ст.23,24 Кодексу про шлюб і сім`ю 1970
року, який діяв на час укладення договору, майном, нажитим під час шлюбу,
подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з
подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Майно, яке
належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в
дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Аналогічні положення
передбачені в ч.1 ст.65, ч.1 ст.57 СК України.

В
позовній заяві позивач вказує, що будинок по вулиці Луцькій був придбаний за
спільні кошти подружжя. Проте він не представив суду доказів того, що даний
будинок був ними куплений у гр. ОСОБА_9. Жодної плати (грошей чи цінних речей)
за квартиру він ОСОБА_9 не передавав. Не знайшли свого підтвердження і факти
передачі плати за дане майно зі сторони відповідача. З пояснень ОСОБА_3. і
ОСОБА_8. слідує, що саме вони як родичі і давні знайомі домовлялись про
передачу будинку і оформлення договору дарування на нього, і деякі речі та
послуги надавались матір`ю відповідача як подяка за даровану квартиру.

Пояснення
свідків ОСОБА_10. та ОСОБА_5 про те, що вони позичали братові гроші на купівлю
будинку, суд до уваги не приймає, оскільки не доведено факту передачі грошей
третій особі за будинок, а відповідач вказує, що чоловік грошей їй не давав і
не міг заробити, бо був без роботи, що підтверджується поясненнями
свідкаОСОБА_7. А тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Посилання
позивача на положення ч.2 ст.65 СК України про необхідність згоди другого з
подружжя на укладення договорів є безпідставним, оскільки за ст.23 КпШС 1970
року така згода другого з подружжя потрібна для укладення угод по відчуженню
спільного майна подружжя, що потребують обов`язкового нотаріального посвідчення,  а
отже не застосовується на договору дарування одному з подружжя.

На
підставі викладеного суд приходить до висновку, що спірний будинок є роздільним
майном подружжя і не може бути визнаний їх спільною сумісною власністю.

Крім
цього, ст.71 ЦК 1964 року передбачено трьохрічний термін захисту права за
позовом особи, права якої порушено.

Відповідач,
свідок ОСОБА_5 вказували, що позивачу було відомо на час укладення угоди про
оформлення договору дарування на квартиру, і він цього не заперечує, проте не
вказав у судовому засіданні жодної причини пропуску строку звернення з даним
позовом до суду.

Таким
чином, суд вважає, що позивачем такий строк пропущений без поважної причини.

Керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 212 ЦПК України, ст.ст.23, 24 КпШС України 1970 року,  ст.71 ЦК України 1964 року, ст.ст.256, 257 ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

У позові
ОСОБА_1до ОСОБА_2 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним
відмовити.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Заяву
про апеляційне оскарження може бути подано до апеляційного суду Волинської
області через Локачинський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення,
апеляційну скаргу - 20 днів з дня подання заяви.

Суддя   підпис

Оригіналу відповідає

Голова Локачинського районного суду
Н.Є. Усік

Довідка: Рішення не скасоване, не змінене, вступило в
законну силу 25 квітня 2008 року.

Голова Локачинського районного суду
Н.Є. Усік