Справа №22-ц-586                          Головуючий у 1-й
інстанції Євдокімова О.П.
Категорія 37                                                             Суддя-доповідач
і м е н е м     У к р а ї н и
« 11 » дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:
суддів             -     Лузан Л.В.,   Сибільової Л.О.
секретаря судового засідання  -    Кияненко Н.М.
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу
апеляційною скаргою ОСОБА_1
Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 лютого 2008 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
державний нотаріус Шосткинського міського нотаріального округу, про визнання
права на спадкування у першій черзі спадкоємців, усунення від права на
Рішенням
Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.02.2008 р. у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Ухвалою цього ж суду від 31.03.2008 року
виправлені описки, допущені в рішенні від 12.02.2008 р.:  прізвища
“ІНФОРМАЦІЯ_1” на “ІНФОРМАЦІЯ_2”;
“ІНФОРМАЦІЯ_3” на
“ІНФОРМАЦІЯ_4”;  “ІНФОРМАЦІЯ_5” на
“ІНФОРМАЦІЯ_6”

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судове рішення, і постановлення нове
рішення  про задоволення позовних
вимог,  посилаючись на порушення судами
норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Звертаючись до
суду з позовом, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право як за спадкоємцем
першої черги на спадкування спадщини, що відкрилась на будинок АДРЕСА_1, після
смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 Усунути ОСОБА_2 від права на
спадкування спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_7

При цьому
позивачка посилалась на те, що з серпня 1967 р. проживала однією сім'єю як
чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10 народження, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_7

18.01.2007 р.
вона звернулась до державного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального
округу з заявою про прийняття спадщини, який безпідставно відніс її до
четвертої черги спадкоємців за законом, які проживали зі спадкоємцем однією
сім'єю не менше п'яти років до відкриття спадщини.

Позивачка
посилалась на те, що останніх три роки до смерті  ІНФОРМАЦІЯ_2
потребував стороннього догляду бо був вже фізично слабий, постійно
скаржився на болі, нікуди не ходив, крім по кімнаті, інколи виходив до двору,
ще й до всього у нього не трималася сеча. Весь цей час вона знаходилась поруч з
ним, надавала йому матеріальну, фізичну та іншу посильну допомогу, дбала та
піклувалась про нього.

Зазначала, що
має законне право бути віднесена до спадкоємців першої черги. При цьому
виходила з наступного. По-перше. Рішенням суду від 29.12.2006 р.  встановлений факт проживання нею та
ОСОБА_3  однією сім'єю як чоловік та
жінка без шлюбу.  По-друге. Згідно
положення ч.2 ст.1259 ЦК України вона також має законне право бути віднесена до
спадкоємців першої черги, так як придбавала ОСОБА_3 всі необхідні для спільного
проживання побутові речі (сервант, ліжко, диван, шафу для одягу, стільці,
посуд, речі особистого користування та інше); разом з ІНФОРМАЦІЯ_2 збудували
будинок та спільно з ним вели домашнє господарство; опікувалася фізично та
матеріально, готувала їжу, прала постільну білизну та особисті речі ОСОБА_3;
слідкувала за станом його здоров'я, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 був інвалідом ІІ групи
ВВВ та переніс тяжку операцію, підтримувала в тяжкі часи, здійснювала догляд за
ним до дня його смерті; після смерті
ОСОБА_3 здійснила за власні кошти його поховання та провела обряд
поминання покійного .

На підставі положень чч.5, 6 ст.1224 ЦК
України вважала, що відповідач ОСОБА_2 має бути усунутий від права на
спадкування спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, так як він не тільки
ухилявся від надання матеріальної і фізичної допомоги ОСОБА_3, а ще й вимагав
від нього харчі та гроші, постійно створював конфлікти.

Судом першої
інстанції було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Після його
смерті відкрилася спадщина. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної
контори звернулася позивачка - як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією
сім'яєю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини /ст.1264 ЦК, ас.
119/ та відповідач, як син спадкодавця.

Розглядаючи
даний спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - це одна й та ж особа і відповідач ОСОБА_2 є син
ОСОБА_4 . При цьому суд керувався висновком № 337 від 10.01.2006 р., зробленим
начальником відділу реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського
управління юстиції, який визнав за можливе внести зміни до актового запису про
смерть № 1124 від ІНФОРМАЦІЯ_7, складеного відділом реєстрації актів цивільного
стану Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, а саме:
змінити прізвище зареєстрованого з “ІНФОРМАЦІЯ_8” на “ІНФОРМАЦІЯ_9”.

З матеріалів
справи вбачається, що на підставі названого висновку № 337 відділом реєстрації
актів цивільного стану Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської
області в актовий запис № 1124 були внесені зміни у прізвище померлого: з
“ІНФОРМАЦІЯ_8” на “ІНФОРМАЦІЯ_9” / ас.10, 20, 31/.

В установленому
законом порядку названі дії відділів реєстрації актів цивільного стану
незаконними не визнавались, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не
заслуговують на увагу і виходять за межі заявленого позову.

Колегія суддів
вважає, що у суду першої інтонації були підстави для відмови у задоволенні
позову.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування
разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що
вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
був у безпорадному стані.

З матеріалів
справи вбачається, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження своїх
доводів про те, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу ОСОБА_3, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
був у безпорадному стані. Хоча
апелянт і посилається на те, що опікувалася,
надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, каліцтво був у
безпорадному стані, однак вона не надала суду доказів про те, що матеріально
забезпечувала ОСОБА_4 та що така допомога
надавалась нею протягом тривалого часу.
В той же час тільки при наявності всіх складових умов, які містяться в
ч.2 ст.1259 ЦК України,  спадкоємець за
законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування
разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування.

Суд
першої інстанції також вірно виходив з того, що позивачка не може бути
віднесена до спадкоємців першої черги і з тих підстав, що рішенням суду від
29.12.2006 р. та додатковим рішенням від 12.01.2007 р. був встановлений факт
проживання нею та ОСОБА_3 однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу з серпня
1967 р. по день смерті ОСОБА_3 Доводи апеляційної скарги з приводу незаконності
рішення суду в цій частині є необґрунтованими. Апелянт в цій частині
помиляється у застосуванні норм матеріального права. До правовідносин про
спадкування не застосовуються положення ст.74 Сімейного кодексу України, яка
встановлює правовий режим майна жінки та чоловіка, які проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, на яку посилалась позивачка, як
на підставу свого позову щодо віднесення її до спадкоємців першої черги.

Суд першої
інстанції також прийшов до вірного висновку, що позивачка не надала доказів на
підтвердження своїх доводів про те, що ОСОБА_2
ухилявся від надання допомоги ОСОБА_3,
тому у суду першої інстанції не було підстав для усунення його від права на
спадкування за законом відповідно до вимог ч.5 ст.1224 ЦК України .

Не
заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що суд послався на
покази свідків, які не допитувались у судовому засіданні. Суд визнав, що
допустив описку при складанні мотивувальної частини рішення у зазначенні
прізвищ окремих свідків, яку виправив своєю ухвалою.

Позивачка
не спростувала факту і наданих відповідачем з цього приводу доказів про те, що
він являється рідним сином померлого ОСОБА_3 тому доводи апеляційної скарги з
цього приводу є необгрунтованими.

При розгляді даної справи суд першої інстанції
з”ясував  та перевірив доводи та
заперечення кожної сторони і обгрунтував
висновки, викладені в рішенні. Доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для  скасування
постановленого рішення.

Колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним і обгрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права. З підстав, зазначених  в апеляційній скарзі, рішення суду не може
бути скасоване або змінене.

Керуючись  ст.ст. 303,  307,
308,  313-315  ЦПК України
колегія суддів -

у  х
в  а  л
и  л  а   :

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1  відхилити.

Рішення
Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 лютого 2008 року у
даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути
оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України  протягом двох місяців   .

Головуючий     -

Судді
-