РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

7
лютого 2008 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Бєлянській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ТОВ «Комплекс
Агромарс» до ОСОБА_1 про зворотну вимогу в зв'язку з виплаченими коштами на
відшкодування шкоди,

встановив:

позивач
у січні 2008 року звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на право
зворотної вимоги до відповідача, винного в заподіяні шкоди джерелом підвищеної
небезпеки, з якого просить стягнути в уточненому розмірі 26 541 грн. 45 коп.,
що виплачені їхнім підприємством потерпілій на відшкодування моральної шкоди
заподіяної злочином.

У
судовому засіданні представник позивача просила про задоволення позову з
викладених у ньому підстав, а також просила про стягнення судового збору в
розмірі 300 грн., виходячи з ціни первинного позову в розмірі 30 000 грн.

Відповідач
позов визнав і подав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Заслухавши учасників судового розгляду і
дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1
на автодорозі Київ-Харків ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ГАЗ-3307» НОМЕР_1, який
належить ТОВ «Комплекс Агромарс», порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху
України й допустив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої помер ОСОБА_2,
заподіявши моральну шкоду його дружині ОСОБА_3.

Постановою
Пирятинського районного суду Полтавської області від 7 грудня 2006 року, ОСОБА_1
звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України на
підставі Закону України «Про амністію».

На відшкодування заподіяної шкоди на
підставі рішення апеляційного суду Полтавської області від 19 червня 2007 року,
відповідно до ст. 1187 ЦК України з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто 30 000
грн.

При
цьому, ОСОБА_1 на час вчинення даного злочину - ІНФОРМАЦІЯ_1, працював водієм
автотранспортного парку ТОВ «Комплекс Агромарс».

Дані
обставини встановлено рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили,
які згідно ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Присуджені
згаданим рішенням стягнення, позивачем сплачено на користь потерпілої у повному
обсязі, що вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 31
жовтня 2007 року.

Таким
чином, матеріалами справи встановлено цивільне право позивача на пред'явлення
зворотної вимоги до особи, що заподіяла шкоду у розмірі виплаченого
відшкодування, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 3 ст. 134 КЗпП
України.

Разом з тим, суд ураховує зміст ч. 1 ст.
1167 ЦК України, якою визначено загальні підставі до відшкодування моральної
шкоди, що покладається на особу, яка її завдала і відшкодована в цій справі
позивачем за правилами ст. 1187 ЦК України, як власника джерела підвищеної
небезпеки, в повному обсязі.

Відтак,
пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають
задоволенню.

Крім
того, позивачем представлено документальне підтвердження понесених судових
витрат, які слід стягнути з відповідача.

При цьому судовий збір підлягає стягненню з
відповідача в розмірі 265 грн. 41 коп., виходячи з суми боргу, що існувала на
час пред'явлення позову 26 541 грн. 45 коп., а не 30 000 грн., в зв'язку з
частковою сплатою заборгованості відповідачем.

На
підставі викладеного та керуючись статтями 214 і 215 ЦПК України,

вирішив:

позов
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Комплекс
Агромарс» 26 541 грн. 45 коп. в порядку зворотної вимоги щодо виплаченого
відшкодування, а також  судові витрати,
що складаються з судового збору в розмірі 265 грн. 41 коп. та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., а всього
26 836 грн. 86 коп.

Рішення
набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення і може бути
оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання в зазначений строк до суду
першої інстанції заяви про його оскарження та протягом 20 днів після цього,
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя

РІШЕННЯ
копія

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17
листопада 2006 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Бєлянській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою Вишгородської
центральної районної лікарні до ОСОБА_4 про зворотну вимогу в зв'язку з
виплаченими коштами на відшкодування шкоди,

встановив:

позивач
у вересні 2006 року звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на право
зворотної вимоги до відповідача - ОСОБА_4, винного в заподіяні шкоди джерелом
підвищеної небезпеки, з якого просить стягнути 40 000 грн., що виплачені їхнім
закладом потерпілим на відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.

У
судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі й
просила задовольнити його з викладених у ньому підстав, посилаючись на
засудження відповідача вироком цього ж суду за вчинення злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 286 КК України, разом із стягненням з власника джерела підвищеної
небезпеки - Вишгородської центральної районної лікарні, заподіяної моральної
шкоди в розмірі 15 000 грн. і 25 000 грн. на користь потерпілих ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 відповідно.

Також
ствердила, що зворотну вимогу на стягнення коштів висунуто до винної особи в
розмірі виплаченого відшкодування, яке слід задовольнити в повному обсязі,
виходячи з вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України і п. 3 ст. 134 КЗпП України.

Відповідач,
який відбуває покарання у місцях позбавлення волі, уповноважив на участь у
справі свого представника - ОСОБА_7, яка до судового розгляду подала суду
письмові заперечення, в яких ствердила про відсутність у позивача законних
підстав до такого стягнення.

Будучи належним чином повідомленою про
розгляд справи, представник відповідача в судове засідання не з'явилася і
причин цього суду не повідомила, з огляду на що, представник позивача просила
розглянути справу на підставі наявних доказів у загальному порядку.

Про
зазначені представником позивача обставини йдеться в представлених суду доказах.

Так,
відповідно до вироку Вишгородського районного суду Київської області від 16
березня 2006 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 засуджено за вчинення
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки той, порушивши Правила
дорожнього руху України, допустив дорожньо-транспортну пригоду, заподіявши
джерелом підвищеної небезпеки потерпілим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 моральну шкоду, яку
на підставі ст. 1187 ЦК України стягнуто з позивача у вказаному вище розміру.

При цьому, ОСОБА_4 на час вчинення даного
злочину - 20 липня 2005 року, працював водієм автомобіля „ГАЗ-310231” НОМЕР_2 і
був прийнятий на цю посаду наказом Головного лікаря Вишгородського району від 7
червня 2004 року.

Дані
обставини, що встановлені вироком у кримінальні справі, який набрав законної
сили, на підставі ст. 61 ЦПК України, є обов'язковими для суду, що розглядає
справу в порядку цивільного судочинства.

Присуджені
згаданим вироком стягнення, позивачем сплачено на користь потерпілих у повному
обсязі, що вбачається з постанов про закінчення виконавчого провадження від 4 і
11 серпня 2006 року.

Таким
чином, матеріалами справи встановлено цивільне право позивача на пред'явлення
зворотної вимоги до особи, що заподіяла шкоду у розмірі виплаченого
відшкодування, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України.

Разом з тим, суд ураховує зміст ч. 1 ст.
1167 ЦК України, якою визначено загальні підставі до відшкодування моральної
шкоди, що покладається на особу, яка її завдала і відшкодована в цій справі
позивачем за правилами ст. 1187 ЦК України, як власника джерела підвищеної
небезпеки, в повному обсязі.

Щодо твердження представника позивача про
обмежені умови відповідальності працівників, встановлені ч. 2 ст. 130 КЗпП
України, то дане посилання є необґрунтованим, оскільки п. 3 ст. 132 того ж
Кодексу на працівників, що заподіяли шкоду злочином, покладено обв'язок її
відшкодування в повному розмірі.

Відтак,
пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають
задоволенню.

Крім
того, позивачем представлено документальне підтвердження понесених судових
витрат, які слід стягнути з відповідача.

На
підставі п. 3 ст. 134 КЗпП, статей 1167 і 1191 ЦК України та керуючись статтями
214 і 215 ЦПК України,

вирішив:

позовну
заяву Вишгородської центральної районної лікарні задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4, який відбуває покарання
в Кагарлицькій виправній колонії АДРЕСА_1, на користь Вишгородської центральної
районної лікарні 40 000 грн. в порядку зворотної вимоги щодо виплаченого
відшкодування.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь Вишгородської
центральної районної лікарні судові витрати, що складаються з судового збору в
розмірі 400 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в розмірі 7 грн.50 коп.

Рішення
набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення і може бути
оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання в зазначений строк до суду
першої інстанції заяви про її оскарження та протягом 20 днів після цього,
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

з оригіналом звірена

Суддя