Справа № 2-1459/2008 рік
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим   у складі:
судді  - Романенко В.В.,
при секретарі - Кириловій К.Ю.,
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ялта цивільну справу за позовною
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Перша Ялтинська державна нотаріальна контора,
про визнання договору дарування квартири удаваною угодою і визнання права
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить
суд визнати договір дарування квартири, укладений між ним і відповідачами і
засвідчений державним нотаріусом Першої Ялтинської державної нотаріальної
контори 12 липня 2004 року, реєстраційний номер 4-1467, удаваною угодою;
визнати за ним право власності на квартиру НОМЕР_1 буд. НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.
Вимоги мотивовані тим, що для ремонту спірної квартири він звернувся до
Ялтинського відділення Південного кредитного союзу, де відповідач ОСОБА_3
займався його заявою про надання кредиту. Оскільки вирішення питання щодо
надання кредиту затягувалося, ОСОБА_3 запропонував йому позичити гроші в сумі
6000 доларів США у його знайомої ОСОБА_2, 3500 доларів з яких просив зайняти
йому. Гроші були взяті у ОСОБА_2 під відсоток, частина з яких була передана
відповідачу, про що він надав розписку. В той же день в нотаріальній конторі
був укладений договір дарування спірної квартири по 12 частки ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, однак фактично він був договором іпотеки квартири. Після укладення
договору, позивач продовжував проживати в квартирі, проводив оплату за неї.
Спірна квартира знову не перейшла у його власність, оскільки відповідач ОСОБА_3
вчасно не повернув йому гроші, взяті у борг, а він не мав можливості повернути
всі гроші як борг ОСОБА_2 Сама угода є удаваною, оскільки наміру дарувати
квартиру у позивача не було, а він лише хотів одержати гроші під заставу
квартири, про що йдеться мова у розписці, яку він надав.
позов не визнали з тих підстав, що договір дарування укладений відповідно до
діючого законодавства і законних підстав для визнання його удаваним немає.
відповідачів позов не визнав з тих підстав, що сторонами не порушенні суттєві
умови при укладенні договору дарування, позивачем не доведено в чому є
удаваність, зловживання, помилка або обман зі сторони ОСОБА_2 та  ОСОБА_3. при
укладенні угоди, при укладенні договору позивач засвідчив, що дарування
здійснює без будь-яких погроз, примусу та насильства, не приховує  іншу угоду і відповідає дійсним намірам
сторін створити для себе юридичні наслідки. Крім того, позивачем не заявлені
вимоги про визнання правочину недійсним.
третьої особи у судове засідання не з'явився, надав  заяву про вирішення справи на розсуд суду.
сторони, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що позов
підлягає  задоволенню з наступних
Конституції  України права   свободи
громадян  захищаються  судом.
Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа може
звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права
ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом,
але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом
Судом встановлено, що 12 липня 2004 року ОСОБА_1 уклав договір дарування,
яким подарував ОСОБА_2 і ОСОБА_3. по &frac12;  частині
квартири НОМЕР_1 будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.
Судом встановлено, що дана угода є відповідно до ч.1 ст.235 ЦК України  удаваною, оскільки вона фактично
приховувала  іншу угоду, договір іпотеки
спірної квартири - окремий вид застави нерухомого майна.
В матеріалах справи є розписка ОСОБА_3., зі змісту якої слідує, що ОСОБА_3
12.07.2004 року взяв у ОСОБА_1 3500 доларів США на строк 6 місяців. На цій
розписці також є запис, що ОСОБА_3 повернув ОСОБА_1 2300 доларів США 24.12.2004
року та вказано, що за ним залишився борг в сумі 1200 доларів США.
матеріалах справи є розписка ОСОБА_2 зі змісту якої слідує, що вона отримала
від ОСОБА_1 в рахунок повернення боргу шість тисяч доларів США 20 лютого 2006
року. Претензій до ОСОБА_1 не буде мати при умові виплати процентів обумовлених
в договорі їм при отриманні від неї суми боргу 5% щомісячно - 200 доларів США з
липня 2004 року по 20 лютого 2006 року і тоді вона визнає за ним право
власності на 12 частину квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.
того, в матеріалах справи є лист від ОСОБА_2 на адресу судді Ялтинського  міського суду від 20.02.2006 року зі змісту
якого слідує, що 12.07.2004 року нею в присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_3. в Першій
Ялтинській державній нотаріальній конторі була проведена угода по оформленню
кредиту в сумі 6000 доларів США строком на шість місяців. В якості залогу
ОСОБА_1 оформив дарування своєї квартири, &frac12;  частка на ОСОБА_2 та &frac12;  частка на
ОСОБА_3, як гаранта угоди в той час працюючого агентом Південної кредитної
спілки. Під даруванням малося на увазі повернення по закінченню строку кредиту
та вказано порядок повернення суми боргу по кредиту та повернення квартири.
пояснень ОСОБА_1, розписки та листа до суду ОСОБА_2, слідує, що ОСОБА_1 отримав
в борг від ОСОБА_2 6000 доларів США під заставу &frac12; частки квартири, яку він оформив на неї по
договору дарування і яку вона зобов'язалася повернути після повернення боргу та
відсотків по боргу, т.б. ОСОБА_2 мала намір отримати прибуток від своїх коштів.
ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає
або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.
дарування відповідно до зазначеної норми закону є угодою безоплатною,
відповідачами не представлено безумовних підстав для укладення саме безоплатної
угоди, при цьому сторони є сторонніми одне одному людьми, а ОСОБА_3 працівником
кредитної установи. Посилання відповідача ОСОБА_2 на дружні та близькі
відносини з позивачем суд вважає необґрунтованими та недоведеними. Крім того,
всі представлені суду розписки свідчать про передачу грошових коштів, що
виключає можливість твердження про укладення безоплатного договору
Судом
встановлено, що укладаючи удавану угоду, обидві сторони діяли умисно,
усвідомлюючи, що укладають саме таку угоду з метою забезпечення виконання
ч.1 ст.218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину
або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами,
засобами аудіо-відеозапису та іншими доказами.
позивачем суду розписки є відповідними до ст.218 ЦК України письмовими
до ч.2 ст.235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді
з ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цивільному
кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а так само моральним засадам
має вчинятися у формі, встановленій законом, що передбачено ч.4 ст.203 ЦК
до ч.2 ст.215 ЦК України,  недійсним є
правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У
цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно
до ст.216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного
правочину з власної ініціативи.
до п.4 Постанови Пленуму ВС України від 28 квітня 1978 року №3 зі змінами і
доповненнями «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» з
підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними угоди, які
відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному
застави нерухомого майна відповідно до ст.577 ЦК України, укладається  в письмовій формі і підлягає нотаріальному
застави укладений в порушення вимог ст.577 ЦК України.
зі ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним і не породжує тих
прав та обов'язків, на встановлення яких була направлена воля її учасників.
судом встановлено, що сторони не досягли згоди з істотних умов угоди застави,
відсутній належним чином оформлений письмовий доказ угоди, угода не
виконана  ні однією із сторін, дійсність  угоди оспорюється стороною, тому суд не має
можливості компенсувати нотаріальне посвідчення угоди рішенням суду, визнав
чином,  суд має законні підстави для
визнання договору застави недійсним.
до п.4 Постанови Пленуму ВС України від 28 квітня 1978 року №3 зі змінами і
доповненнями «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» та
ч.1 ст.216 ЦК України, при визнанні угоди недійсною наступає двостороння
реституція, суд своїм рішенням зобов'язує кожну із сторін повернути другій
стороні все одержане за угодою.
урахуванням усіх обставин по справі, визнанням угоди дарування від 12 липня
2004 року, реєстровий №4-1467,  квартири НОМЕР_1 будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1
та  ОСОБА_2 і  ОСОБА_3 удаваним правочином, визнанням
угоди застави від 12 липня 2004 року нікчемним правочином, суд вважає
необхідним застосувати ч.1 ст.216 ЦК України та визнати за позивачем право
власності на зазначену квартиру. Грошові кошті у сумі еквівалентні 6000 доларів
США позивачем повернуті, тому не підлягають стягненню за судовим рішенням.
представника відповідачів на те, що позивачем не заявлялися вимоги про визнання
угоди недійсною, суд до уваги не приймає, оскільки при визнанні угоди удаваною
чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх
належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у
сукупності, з'ясувавши  усі обставини
справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень,  з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК
України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що вимоги позивача обґрунтовані,
доказані і підлягають задоволенню.
підставі викладеного та  керуючись
ст.203, 208, 215, 216, 235, 321, 358, 657, 577, 575, 658, 691 ЦК України,
Постановою Пленуму ВС України від 28 квітня 1978 року №3 зі змінами і
доповненнями «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»,
ст.ст. ст.60, 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,
ОСОБА_1задовольнити.
Визнати договір дарування квартири НОМЕР_1у будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_1 і  ОСОБА_2, ОСОБА_3,
засвідчений державним нотаріусом Першої Ялтинської державної нотаріальної
контори 12 липня 2004 року, реєстраційний номер 4-1467,  удаваною угодою.
Визнати, що укладений між ОСОБА_1 і  ОСОБА_2, ОСОБА_3 договір
дарування квартири є договором застави нерухомого майна і визнати його
Припинити за ОСОБА_2 право власності на &frac12; частку квартиру НОМЕР_1буд. НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1 та за ОСОБА_3 право власності на &frac12; частку квартири НОМЕР_1буд. НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру НОМЕР_1 буд. НОМЕР_2 по
Заходи по забезпеченню позову, вжиті ухвалою суду від 07 грудня 2005 року,
скасувати по вступу рішення в законну силу.
рішення суду може бути подана заява  про
апеляційне оскарження до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд у строк 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційна
скарга до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через  Ялтинський міський суд у строк 20 днів з дня
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає чинності після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя

Ялтинського міського суду                      В.В. Романенко