№ 2-1616/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25
червня  2008 року
місто Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя під головуванням судді
Харитонової Г.Л., при секретарі Пасюрі І.Ю., розглянувши у попередньому відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Маріупольської міської Ради,

-
про визнання права власності на самочинно зведені будови,

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2008 р. позивачка звернулася до суду
з позовом, в якому просить визнати за її чоловіком ОСОБА_2, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_1 року право власності на самочинно зведені будови, а саме:  нежилу прибудову  літ. „ А-2-1”, сарай літ. „Ж-1”, що
розташовані АДРЕСА_1.

В обґрунтування своєї вимоги позивачка у
судовому засіданні пояснила,  що її
чоловік ОСОБА_2, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є власником 11/20 частини  домоволодіння розташованого за адресою:
АДРЕСА_1,  на
підставі договору купівлі-продажу,  від
22 травня 1992 року посвідченого Третьою
державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 1-112.

Земельна
ділянка  загальною площею 0,0504 га,
надана ОСОБА_1 на підставі договору оренди земельної ділянки від 04 лютого 2008
року укладеного між позивачкою та Маріупольською міською радою.

У період експлуатації будинку розташованого по  проїзду АДРЕСА_1,
чоловік позивачки ОСОБА_2. з ціллю його благоустрою без відповідного дозволу та
узгодження, самочинно збудував будівлі, а саме:
нежилу прибудову  літ. „ А-2-1”,
сарай літ. „Ж-1”, які значиться у плані земельної ділянки. Вказані будови не
були прийняті в експлуатацію і правовстановлюючого документа на них не було.

Просить суд, визнати за її чоловіком ОСОБА_2, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1
року, право власності на  вказані
самочинно зведені будівлі., у зв'язку з тим, що їй необхідно оформити спадкові
права на частину будинку, після смерті чоловіка

У судовому засідання позивачка, повністю підтримала свої позовні вимоги,
і просила задовольнити позов, визнати за ОСОБА_2, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року
право власності на самочинно зведені будівлі, нежилу прибудову  літ. „ А-2-1”, сарай літ. „Ж-1”, розташовані
за адресою АДРЕСА_1,  та включити їх до
складу  11/20 частини  вказаного домоволодіння.

Представник
відповідача Наливай О.С. у судовому засіданні
позов визнала в повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення.

Суд, вислухавши позивачку, представника відповідача дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу,  від 22 травня 1992 року посвідченого
Третьою  державною нотаріальною конторою,
за реєстровим № 1-112 ОСОБА_2., є власником  11/20 частини домоволодіння  розташованого за адресою АДРЕСА_1,(а.с.9).
Земельна ділянка  загальною площею 0,0504
га, надана ОСОБА_1 на підставі договору оренди земельної ділянки від 04 лютого
2008 року укладеного між позивачкою та Маріупольською міською радою (а.с.10).

Згідно
з ч.2 ст. 377 ЦК України, якщо жилий будинок,
будівля чи споруда, розміщені на земельній ділянці, наданому в
користування, то в разі їх відчуження до набувача  переходить право користування той частиною
земельної ділянки, на якій вони розміщені, і часткою ділянки, необхідною для їх
обслуговування.

У період експлуатації вказаного будинку, з ціллю його благоустрою без
відповідного дозволу та узгодження, ОСОБА_2 самочинно були зведені  будівлі, а саме: нежила прибудова  літ. „ А-2-1”, сарай літ. „Ж-1”, згідно
довідки  БТІ м. Маріуполя. Вказані
будівлі не були прийняті в експлуатацію і правовстановлюючого документа на них
отримано не було.

Згідно висновку технічного спеціаліста про технічний стан за № 388
від 25.03.2008 року  самочинно зведені
будівлі: нежила прибудова  літ. „ А-2-1”,
сарай літ. „Ж-1”, які розташовані на земельній ділянці  АДРЕСА_1, знаходяться у задовільному
технічному стані і можуть експлуатуватись надалі (а.с.12).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу
виданого Зибінською сільською селищною Радою, Тверською області від 26
грудня 1955 року, актовий запис № 10, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_1(а.с.7)

Згідно свідоцтва про смерть Іллічівськом відділом реєстрації актів
цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області,
актовий запис № 1215, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року(а.с.6).

Вивчивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні
вимоги позивачки підлягають задоволенню і за ОСОБА_2 померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року
слід визнати право власності на самочинно збудовану будівлю: нежилу
прибудову  літ. „ А-2-1”, сарай літ.
„Ж-1”, що розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_1, які є закінченими будівлями,
також судом встановлено, що права інших осіб при цьому не порушуються.

Керуючись
ст.ст. 10,   57, 60, 130, 212- 215 ЦПК
України, ст. ст. 331, 376, 377 ч.2 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні
вимоги  ОСОБА_1 до Маріупольської міської
Ради, про визнання права власності на самочинно зведені будови - задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_2, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року право власності на самочинно збудовані
будови, а саме: нежилу прибудову  літ. „
А-2-1”, сарай літ. „Ж-1”, та включити їх до складу  11/20 частини домоволодіння, розташованого по
проїзду АДРЕСА_1

На
рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через
Іллічівський районний суд м. Маріуполя з одночасним надісланням копії
апеляційної скарги, особою, яка її подає, в суд апеляційної інстанції. Заява
про апеляційне оскарження рішення може бути подано потягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а апеляційна скарга повинна бути подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання такої
заяви.

Суддя: