Справа№2-35/08
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
01.04.2008 року Суворовський районний
суд м. Херсона в складі
головуючого судді                                І.В. Склярської
при секретарі                                     Л.О.Лазаренко
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні
цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про реальний виділ частини жилого будинку та
визначення порядку користування земельною ділянкою  ,-
звернулася до суду з вказаним позовом в якому просить виділити їй  в натурі частину домоволодіння, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та визначити порядок користування земельною
ділянкою, оскільки вони з відповідачами є
співвласниками вказаного будинку. В добровільному порядку встановити
порядок  користування земельною ділянкою
та розділити будинок не можливо, в зв'язку з чим, просить задовольнити позовні
В судовому засіданні позивачка підтримала позов, за
підставами, вказаними в позові, з урахуванням висновків судового експерта
Відповідачі підтримали позовні вимоги про виділ частини
жилого будинку,  з приводу  визначення порядку користування земельною
ділянкою сторони не дійшли певної згоди, з висновками судового експерта Фесун
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін,
встановивши обставини і визначивши відповідно до них  правовідносини, дійшов до наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами  регулюються нормами ЗК України, Законом
України „Про власність” , якій діяв на момент виникнення правовідносин.
Судом встановлено, що позивачу, згідно договору дарування
від 08.06.2001 року належить 18/100 частини домоволодіння, яке розташовано в
АДРЕСА_1 на земельній ділянці 1 227,3 кв.м. (а.с.8). Громадянам - відповідачам
на праві спільної часткової власності
належить відповідні частині
домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 згідно правовстановлюючих
документів на право власності.
з  вимог Закону  України „Про власність”, якій діяв на час
виникнення правовідносин,  кожен із
співвласників має право на надання йому
у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 04.10.1991р. „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок”, виділ  у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий якщо може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру).
таких обставинах, що стосується реального виділу 18/100 частини домоволодіння
позивачці, то з урахуванням відсутності заперечень відповідачів висновків
судової експертизи суд вважає, що позовні вимоги про реальний виділ частини
домоволодіння підлягають задоволенню та
позивачці має бути виділено в жилому будинку АДРЕСА_1 літ. „А”
Приміщення 1-4 (жиле) площею 8,1 кв.м.,
1-3(жиле) ,  площею 8,2 м.кв, вартістю 1936 грн.
жилий прибудові  А-1 приміщення 1-12
(жиле) площею  11.8 кв.м., вартістю 3 694
сіни а-4 приміщення111 площею 5,2 кв.м. вартістю 998 грн.,
в сінях а-5 приміщення 6 площею 3,1 кв.м., вартістю 612 грн.
приміщення 4 площею 0.9 кв.м.  вартістю 178 грн.,
&frac12; частина погребу вартістю
ворота №2 вартістю 262 грн.,
водопровід №3 загального користування вартістю  36 грн.
дійсна вартість дорівнює 9 806 грн., що складає 18/100 частин від усього домоволодіння.
спір про встановлення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню підлягають з наступних підстав.
технічної документації будинок розташований на земельної ділянці 1 227,3  кв.м.., порядок користування якою
встановлювався судовим рішенням.
відповідності до ст.88 Земельного кодексу України, учасник спільної дольової
власності на будинок має право на
отримання у володіння та користування частини земельної ділянки, яка
відповідає розміру належної йому частки в жилому будинку.
Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 16.04.2004року „Про
практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних
справ” (п.19,21), суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування
будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель,
споруд, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо, враховуються також вимоги
санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Вказане визначалося й в
Пленумі ВС України, якій діяв на час виникнення правовідносин.
вбачається з матеріалів цивільної та інвентарної справи, домоволодіння
розташовано на земельній ділянці  1227,3
кв.м. та належало  ОСОБА_6 -
38/100, ОСОБА_7-  35/100, ОСОБА_8 -
В наступному  рішенням
нарсуду Суворовського району м. Херсона від 02.03.1967 року між співвласниками
будинку встановлені  межі земельного
користування, а саме: ОСОБА_9 - земельна ділянка 551,2 кв.м. в тому числі під будівлями на цієї
ділянці,  ОСОБА_10 - 433 кв.м. в
тому числі під будівлями на цієї ділянці, ОСОБА_11 - 213,4 кв.м в тому
числі під будівлями на цієї ділянці, 29.1 кв.м. залишені двором загального
Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради
№488 від 21.12.1999року (а.с.67) земельну ділянку площею 1 227,3  кв.м.
вирішено передати співвласникам домоволодіння (ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_2, ОСОБА_14, ОСОБА_3) у приватну власність. Відповідно до ст. 22 ЗК
України в редакції 1992р. право власності на земельну ділянку  у співвласників домоволодіння не виникло, що
також підтверджується  державним актом на
право власності на земельну ділянку, виданого на підставі  рішення Херсонської міської ради від
07.09.2004року  за №623 на ім'я ОСОБА_2
(а.с.123).

Виходячи з аналізу вимог
п.21. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004року №7
«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», рішення судів про встановлення порядку користування земельної
ділянки є обов'язковим для осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в
спільній власності на землю або  на жилий
будинок. Законодавче визначення
обов'язковості судових рішень для осіб стосувалося й на момент
виникнення правовідносин.

Виходячи з матеріалів інвентарної справи, право
користування земельною ділянкою 551,2 м.кв., якою користувалася ОСОБА_9
за судовим рішенням від 02.03.1967року перейшло до ОСОБА_2, право
користування земельною ділянкою 433,6 м.кв., якою користувалася ОСОБА_10
за судовим рішенням від 02.03.1967року перейшло до ОСОБА_3, право
користування земельною ділянкою 213,4 м.кв., якою користувався ОСОБА_11
за судовим рішенням від 02.03.1967року перейшло до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4.
Тобто на земельній ділянці, право користування якою було надано ОСОБА_11
розташовані будівлі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, що сторонами не оспорюється.

Таким чином, з урахуванням рішення суду від
02.03.1967р.  порядок користування
земельною ділянкою 213,4 м.кв. може визначатися між ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4.

Як вбачається з висновків
судової будівельно-технічної експертизи від 29.01.2003року, можливе
встановлення порядку користування земельною ділянкою 213.4 м.кв. з урахуванням
судового рішення 1967року, виходячи з чого ОСОБА_1 виділяється в користування
земельна ділянка площею 91 м.кв. разом з будівлями і окремим виходом на
АДРЕСА_1 та пропонується ОСОБА_1 знести самовільну споруду сарай літ „І”;
ОСОБА_5 (ОСОБА_13) та ОСОБА_4
(ОСОБА_14)  виділяється  сумісно земельна ділянка 122,4 кв.м. разом з
будівлями з загальним виходом на АДРЕСА_1.

Вказаною експертизою підтверджено, що ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 залишаються в користування земельні
ділянки, відповідно 551,2  кв.м. та 433,6
кв.м. та залишається земельна ділянка 29,1 м.кв. загального користування в тому
числі для проходу до водопроводу, що відповідає судовому рішенню  від 02.03.1967року. Експерт не зміг
запропонувати інші варіанти розділу, оскільки наявне судове рішення 02.03.1967
року.

Можливість виділення
ОСОБА_5 та ОСОБА_4  земельну
ділянку площею 122,4 кв.м. не порушує права нормального користування будинком і
здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд,
можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо, що  також підтверджується рішенням Суворовського
районного суду м. Херсона від 01.06.2006року
яким  зобов'язано ОСОБА_5 не
перешкоджати ОСОБА_4  в користуванні
спільною земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1(а.с.281).

Суд не може погодитися з висновками судової експертизи
експерта Фесун Л.А., оскільки вони здійснені без урахування  судового рішення від 02.03.1967року та
Пленуму  Верховного Суду України від
16.04.2004року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства
при розгляді цивільних справ».

Відповідач
ОСОБА_5 та його представник, не погоджуючись
з висновками експертизи від 29.01.2003року, в силу вимог ст.60,27,150
ЦПК України, не надали суду доказів в обґрунтування заперечень.

Керуючись
Законом України „Про власність”, Земельним Кодексом України,
ст.10,11,60,61,88,209,212,214,215 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

Позов
задовольнити

Виділити
ОСОБА_1 в жилому будинку АДРЕСА_1  літери
„А” приміщення:

Приміщення
1-4 (жиле) площею 8,1 кв.м., вартістю 1912 грн.

1-3(жиле) ,  площею 8,2 м.кв, вартістю 1936 грн.

в
жилий прибудові  А-1 приміщення 1-12
(жиле) площею  11.8 кв.м., вартістю 3 694
грн.

сіни
а-4 приміщення 111 площею 5,2 кв.м. вартістю 998 грн.,

в
сінях а-5 приміщення 6 площею 3,1 кв.м., вартістю 612 грн.

приміщення
4 площею 0,9 кв.м.  вартістю 178 грн.,

&frac12;
частина погребу вартістю 178 грн.

ворота №2 вартістю 262 грн.,

водопровід №3 загального користування вартістю  36 грн.

дійсна вартість дорівнює 9 806 грн., що складає 18/100 частин від усього домоволодіння.

Встановити порядок користування земельною
ділянкою, площею 213 кв.м. що розташована за адресою: АДРЕСА_1  виділив
в користування:

ОСОБА_1
-  земельну ділянку площею 91 м.кв. разом
з будівлями і окремим виходом на АДРЕСА_1

ОСОБА_5  та ОСОБА_4
-  земельну ділянку 122,4 кв.м.
разом з будівлями з загальним виходом на АДРЕСА_1.

Земельну
ділянку площею 29,1 кв.м. залишити в загальному користуванні  ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та для підходу до водопроводу №3.

Зобов'язати  ОСОБА_1 знести самовільну споруду сарай літ
„І”;

Рішення
суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя                                           І.В. Склярська