Справа № 22ц- 934/2008
Головуючий у 1-й інстанції КОВАЛЬОВА
Доповідач СТРАШНИЙ М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 липня 2008 року

м.
Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді:

іваненко
л.в.,

суддів:

страшного
м.м., Демченко л.м.,

при секретарі:

сетченко
н.м.,

за участю:

ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за
апеляційною скаргою Ніжинської міської ради на заочне рішення Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської області від 04 квітня 2008 року у справі за
позовом Ніжинської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в її інтересах та її
неповнолітнього сина ОСОБА_5 про визнання втратившим право користування жилим
приміщенням та виселення, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі
Ніжинська міська рада просить оскаржуване рішення в частині відмови в
задоволенні позову про визнання ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_5
такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - кімнатою
АДРЕСА_1 в м.Ніжині та їх виселення без надання іншого жилого приміщення -
скасувати та постановити нове про задоволення позову в цій частині.

Заочним рішенням Ніжинського
міськрайонного суду від 04 квітня 2008 року позовні вимоги задоволені частково.
Визнано ОСОБА_3 втратившою право користування жилим приміщенням - кімнатою
АДРЕСА_1 в м.Ніжині Чернігівської області. В задоволенні позову Ніжинської
міської ради в частині вимог до ОСОБА_4в її інтересах та її неповнолітнього
сина ОСОБА_5, 17.04.1997 року народження про визнання їх втратившими право
користування жилим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 в м.Ніжині Чернігівської
області та виселення без надання іншого жилого приміщення - відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним.
Апелянт посилається на те, що  Ніжинська
міська рада дізналась лише 19.12.2007 року
про те, що  з ОСОБА_1 укладений
договір найму,  цей  договір є незаконним і таким, що суперечить
вимогам ст.ст. 761, 810, 818, 823 ЦК України. Зазначає, що ОСОБА_1 ордеру на
житло не отримувала, є лише піднаймачем або тимчасовим мешканцем, тобто не
набуває самостійного права користування житлом. Крім того, договір найму був
укладений з ОСОБА_3, яка була основним квартиронаймачем та згоди на проживання
ОСОБА_1 та її сина не давала. Відповідно до розділу 5 статуту КП „Служба
Єдиного Замовника” майно підприємства є комунальною власністю територіальної
громади, відчуження, списання, продаж, передача в оренду майна підприємства
здійснюється тільки за згодою виконкому Ніжинської міської ради. Виконком
Ніжинської міської ради погодження на проживання ОСОБА_1 та її сина не давала.
КП „Служба Єдиного Замовника” не має свідоцтва про право власності на квартиру
АДРЕСА_1 в м.Ніжині. Крім того, апелянт зазначає, що оскільки судом визнано
ОСОБА_3 втратившою право користування жилим приміщенням, таким чином основний
договір найма припинив свою дію, а тому договір з ОСОБА_1 одночасно припиняє
також свою дію. В зв”язку з цим вона разом із сином підлягають виселенню.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без зміни
виходячи з наступного.

Судом по справі встановлено, що відповідачі ОСОБА_3., ОСОБА_1 та її
неповнолітній син ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: м.Ніжин, АДРЕСА_1. Вказане
жиле приміщення є комунальною власністю КП „Служба Єдиного Замовника”.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім”ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і в ході
апеляційного розгляду встановлено і це не заперечується сторонами по справі,
відповідач ОСОБА_3. у спірному жилому приміщенні зареєстрована, але не проживає
більше 10 років без поважних причин, що підтверджується наявними в матеріалах
справи актами обстеження житлового приміщення КП „Служба Єдиного Замовника”
(а.с.9,10).

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання втратившою право
користування жилим приміщенням ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що
доведений факт не проживання відповідача в спірній квартирі.

З таким висновком апеляційний суд погоджується, оскільки він відповідає
матеріалам справи та грунтується на вимогах закону.

Що стосується визнання втратившим право користування жилим приміщенням
ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_5, то апеляційний суд вважає, що
позивачем не надано належних доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 та її
неповнолітній син ОСОБА_5 не проживають за місцем реєстрації більше шести
місяців без поважних причин, крім того, як було встановлено судом, останні на
даний час мешкають в спірному житловому приміщенні.

Також, як вбачається з довідки Ніжинського протитуберкульозного диспансеру
від 02.04.2008 р. № 77, чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_6. з травня 2005 року був
бацилярним хворим МБТ(+), а тому проживати в багатоквартирному будинку чи
гуртожитку було протипоказано, також було протипоказано проживання в одній
кімнаті з іншими членами сім”ї. Тому ОСОБА_1 вимушена була тимчасово покинути
квартиру.

Крім того, як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи,
спірна квартира була надана ОСОБА_6. та його сім”ї як працівнику КП „СЄЗ” для
приведення приміщення в належний стан. 07.04.2003 року між КП „СЄЗ” та ОСОБА_6.
було укладено договір про надання спірного приміщення у користування терміном
на час відсутності ОСОБА_3. та ОСОБА_7. В зв”язку із смертю ОСОБА_6. договір
було переукладено між КП „СЄЗ” та ОСОБА_1

Не можуть бути взяті до уваги посилання апелянта на Постанову Кабінету
міністрів України від 31.03.2004 року №422 „Про затвердження Порядку формування
фондів житла для тимчасового проживання та Порядку надання і користування
житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання”, оскільки
даний Порядок визначає умови формування фондів житла
для тимчасового проживання громадян, які не мають або втратили житло внаслідок
звернення стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок
кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного приміщення, а також біженців та громадян, які вимушені залишити
житлове приміщення внаслідок його аварійного стану, стихійного лиха або з інших
підстав, які загрожують стану та безпеці відповідного житлового приміщення.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки рішення суду в цілому
відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись
ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И
В :

Апеляційну
скаргу Ніжинської міської ради - відхилити.

Заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04
квітня 2008 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: