Справа
№2-119/08
квітня 2008 року. Індустріальний районний суд міста
у складі головуючого
судді
при секретарі      -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську  цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
стягнення боргу за договором позики ” ;
зустрічному позову ОСОБА_2“Про визнання договору
05 лютого 2007 року ОСОБА_1звернувся до
суду з
позовом, посилаючись на те, що
15.01.1999 року відповідач ОСОБА_2 взяв у нього (позивача) в борг  70 000 доларів США, що у
еквіваленті  на той час складало 353 500 грн. З цього
відповідну розписку, в якій зобов'язався повернути гроші згідно першої
У грудні 2006 року  він (позивач)
направив відповідачу листа з вимогою
вказану суму. Це повідомлення відповідач отримав 11.121.2006 року,
на час подачі позовної заяви він гроші не повернув, незважаючи на
нагадування про необхідність добровільної сплати боргу. Позивач прохав
з відповідача ОСОБА_2. на його користь суму боргу 353 000 грн.,
судовий
збір - 1700 грн., витрати за інформаційно-технічне забезпечення
справи -30 грн., а усього стягнути  354
В судовому засіданні позивач піддержав
свої позовні вимоги, та прохав їх
Відповідач та його представник в судове
засідання не з'явилися, про день
час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ст.169 ЦПК
суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних у ній даних та
В судовому засіданні встановлено,
що  15.01.1999 року відповідач по
справі  ОСОБА_2., засновник ЗАТ “Ресурс”, отримав у
000 доларів США на розвиток виробництва, та зобов'язався повернути вказану
за першою вимогою (а.с.5).
05.02.2007 року позивач ОСОБА_1.
звернувся до суду з зазначеним вище
14.03.2007 року відповідач ОСОБА_2.  надав до суду зустрічний позов
ОСОБА_1. “Про визнання договору позики недійсним”, посилаючись на те, що
вимоги відповідача він не визнає, тому що фактично між ним та
ОСОБА_1. договір позики не був укладений, зазначену суму
відповідач ОСОБА_1. йому (ОСОБА_2.)  не
передавав, від нього
він не  одержував. Зазначеною розпискою
фактично був зафіксований факт
в розрахунках між юридичними особами і її небхідно оцінювати як
взаєморозрахунків. Між ним (ОСОБА_2.)  і
ОСОБА_1. ніколи не було
зобов'язань як фізичними особами . З весни 2006 року  між ним та
погіршилися стосунки, що послужило причиною звернення відповідача
до нього з позовом. Відповідно до обставин видачі розписки від
р. він (ОСОБА_2.) може пояснити, що в даному випадку мав місце
договір позики, а його імітація по зовнішній формі. Між ним та ОСОБА_1.
відсутній намір по даній розписці на встановлення правовідносин, тобто
зобов'язань, що випливають з розписки. Враховуючи наведене, він
звертається з вимогами в суд, заперечує дійсність угоди та
визнати її судом недійсною, так як ця угода не створює юридичних
Та просив стягнути з ОСОБА_1. на його користь витрати на сплату
судового
збору - 1700 грн., та інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи
- 30 грн., а усього 1730 грн.
Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
що позов ОСОБА_1. підлягає задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_2. задоволенню
не підлягає з наступних підстав.
Із наданої до суду розписки
від15.01.1999 року вбачається, що
ОСОБА_2., як засновник ЗАТ “Ресурс”, отримав у фізичної особи -
ОСОБА_1. 70 000 грн. на розвиток
виробництва, та зобов'язався
вказані гроші за першою ж вимогою.
Відповідно до ст.526  ЦК України зобов'язання має виконуватися
чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -
до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 611 ЦК України передбачає, що
у разі порушення зобов'язання
правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема
Із змісту ст.1046 ЦК України - за
договором позики одна сторона
передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання
Згідно  ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний
позику  (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
у строк та в порядку, що встановлені договором.
Суд вважає, що в даному випадку між
позивачем ОСОБА_1. і
15.01.1999 року був укладений договір позики, згідно якого
ОСОБА_2. отримав від позивача ОСОБА_1. грошові кошти у
353 000 грн., та зобов'язався їх повернути за першою ж вимогою
- позивача ОСОБА_1., тобто всі ознаки договору позики, які
ст.1046 ЦК України, присутні.
Відповідач ОСОБА_2. не заперечує
того, що у розписці мається
особистий підпис, що є підтвердженням того, що тільки на підставі договору
він міг отримати грошові кошти у розмірі 353 000 грн. у позивача ОСОБА_1. ,
який у даному випадку виступає як фізична особа.
Ствердження відповідача (позивача по
зустрічному позову) ОСОБА_2. , що
зазначеною розпискою фактично був зафіксований факт заборгованості в
між юридичними особами і її необхідно оцінювати як акт
що в даному випадку мав місце не договір позики, а його
по зовнішній формі, а також про те, що між ним та ОСОБА_1. був
намір по даній розписці на встановлення правовідносин, тобто боргових
що випливають з розписки, в судовому засіданні свого підтвердження
знайшли, тому ОСОБА_1. у зустрічному позові до ОСОБА_1. потрібно
Суд вважає, що у відповідності до
ст.611 ЦК України суму 353 000 грн.
стягнути з відповідача ОСОБА_2. на користь позивача ОСОБА_1.
примусовому порядку.
Крім того, згідно ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалене
рішення,
суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально

підтверджені
судові витрати. На підставі наведеного з відповідача ОСОБА_2. на користь  судові витрати: судовий збір - 1700 грн., на
інформаційно-

технічне
забезпечення розгляду справи - 30 грн., а усього 1730 грн.

Керуючись ст.ст.3,7, 27, 28, 57, 58,
88, 197, 208, 212, 214, 215 ЦПК

України,
ст.ст.526, 527, 611, 612, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

В
И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1. задовольнити у
повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1суму
боргу за договором позики у розмірі 353 500 грн., судовий збір - 1700 грн.,
інформаційно-технічне забезпечення - 30 грн., а усього стягнути  354 730 грн.

ОСОБА_2у зустрічному позові до ОСОБА_1“Про
визнання договору позики недійсним” - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду

Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом надання в 10 денний

строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням

після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя:                                В.П.Чебикін