Справа
№ 2 - 232/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

20
березня 2008

року
м.

Дніпропетровськ

Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у складі: Судді - Грищенко В.

М.,
при секретарі - Демченко О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні

цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2, треті особи - ЖБК-106
«Комунальник», відділ паспортної

реєстрації
та міграційної роботи Індустріального РВ ДМУ УМВС України у

Дніпропетровській
області, про визнання особи такою, що втратила право

користування
житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач
звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тими

обставинами,
що під час перебування у шлюбі із ОСОБА_3

він
прописав до квартири, належної йому на праві приватної власності свою

дружину
- ОСОБА_3. та її дочку від іншого шлюбу - ОСОБА_2. -

відповідачку
у справі. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3. та її дочка

залишили
його квартиру у вересні 2006 року та проживають у іншому місці. Місце
проживання відповідачки йому невідомо, її речей у квартирі немає, але

залишаючись
прописаною у його квартирі, вона перешкоджає йому користуватися

квартирою,
а саме, він вимушений сплачувати за неї комунальні платежі за

послуги,
якими фактично ніхто не користується, що завдає йому матеріальних

збитків.

Так
як відповідачка не проживає у спірній квартирі більш ніж 6 місяців без

поважних
причин, просить суд визнати її такою, що втратила право користування квартирою
на підставі ст.71 ЖК України, та скасувати її державну реєстрацію у спірній
квартирі.

У
судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та,

посилаючись
на ті самі підстави, просив суд їх задовольнити.

Представник
відповідачки у судовому засіданні заперечувала проти задоволення

позову,
суду пояснила, що ОСОБА_2. - її дочка від іншого шлюбу, почали

проживати
та були прописані у спірній квартирі за згодою позивача у справі з

1999
року. Після розірвання шлюбу вони з дочкою змушені були залишити квартиру, бо
позивач заявив, що він має намір її продавати. Її дочка не має іншого житла, а
тому заперечує проти задоволення позову, та має намір проживати у спірній
квартирі, оскільки має повне право проживати у ній.

Представник
третьої особи - ЖБК-106 «Комунальник»,  у
судове засідання не з»

явився,
але надав суду письмові пояснення та довідку, з яких вбачається, що

відповідачка
дійсно з вересня 2006 року, забравши всі свої речі, виїхала зі

спірної
квартири та з цього часу у ній не проживає. Просять суд задовольнити

позовні
вимоги.

Представник
третьої особи - відділу паспортної реєстрації та міграційної роботи

Індустріального
РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області, до суду не з»

явився,
суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.

26).

Вислухавши
сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає,

що
позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як

за  зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу,

в
межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін  та
інших осіб, які

беруть
участь у справі.

Відповідно
до ч.ч.1.2 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або

членів
його  сім'ї  за ними зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців.

Якщо
наймач або члени його сім'ї  були  відсутні
з  поважних причин  понад

шість
місяців, цей строк за заявою відсутнього
може бути продовжено

наймодавцем,
а в разі спору - судом.

У
судовому засіданні на підставі письмових пояснень відповідачки (а.с.19)

встановлено,
що вона добровільно залишила разом зі своїми речами спірне житлове

приміщення,
не проживає в ньому понад шість місяців без поважних причин, що

підтверджується
довідкою ЖБК (а.с.7) та клопотанням ЖБК про задоволення

позовних
вимог (а.с.29).

Жодних
доказів на підтвердження поважності причин відсутності у спірній

квартирі
відповідачкою суду не надано, а також не заявлено вимог про

продовження
строку збереження за відповідачкою права користування спірною

квартирою,
а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному

обсязі.

Керуючись
ст.71 ЖК України, ст.ст.11. 212-215 ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позовні
вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2, треті особи - ЖБК-106 «Комунальник», відділ
паспортної реєстрації та міграційної роботи Індустріального РВ ДМУ УМВС України
у Дніпропетровській

області,
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим

приміщенням,
- задовольнити повністю.

Визнати
ОСОБА_2такою, що втратила право користування квартирою

АДРЕСА_1

Зняти
ОСОБА_2з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

судові
витрати у розмірі 16 грн.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про

апеляційне
оскарження.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти

днів
з дня проголошення рішення.

Апеляційна  скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після

подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

:

В. М. Грищенко