Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2008 року                 селище Верховина                 справа № 2 - 15/08

Верховинський районний суд Івано-Франківської області у
складі:

головуючого
- судді Токарука В.І.

з участю - секретаря судового засідання Пікула М.Й.

позивача:        ОСОБА_1.

відповідача:   ОСОБА_2

представника відповідача  ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі Верховина справу за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою, визнання не дійсним Державного акту про право
приватної власності на землю на прізвище ОСОБА_2та стягнення моральної шкоди
1000 грн. та за зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та про визнання не дійсним Державного акта на
право приватної власності на прізвище ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовними вимогами  про усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою, визнання не дійсним Державного акту про
право приватної власності на землю на прізвище ОСОБА_2 та стягнення моральної
шкоди 1000 грн. до ОСОБА_2, а ОСОБА_2звернувся із зустрічним позовом  про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та про визнання не дійсним Державного акта на право
приватної власності на прізвище ОСОБА_1 до ОСОБА_1..

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує
тим, що на підставі договору дарування від 12 січня 2005 р. ОСОБА_3подарувала
йому частину належної їй земельної ділянки, площею 0.459 га.. Вказана земельна
ділянка належала їй на підставі Державного акту про право приватної власності
на землю ІУ - ІФ № 015891,  виданого
сільською радою 25.11.2003 року згідно рішення Зеленської сільської ради від 15
грудня 1993 року.

На підставі
договору дарування він оформив три Державні акти на право приватної власності
на землю від 28 березня 2006 року, зареєструвавши право власності за №№
4,  5, 6
відповідно на земельні ділянки, площею 0.25 га, 0.1219 га та 0.0871 га.

-2-

Приступити до повноцінного
використання земельною ділянкою, площею 0.1219 га він не в змозі, оскільки
ОСОБА_2  та члени його родини  забороняють йому проїжджати по належній йому земельній
ділянці, мотивуючи заборону належністю їм цієї земельної ділянки.

У ОСОБА_2 є теж державний акт на
право власності на земельну ділянку, площею 0.3820 га, до складу якого включено
і спірну земельну ділянку, орієнтовною площею 0.03 га.  Однак він вважає, що такий акт, в частині
щодо якої є спір, не може бути залишений в силі із тих підстав, що у нього не
буде можливості заїзду до своєї присадибної ділянки і, крім того, він
виготовлений без погодження меж із ОСОБА_3.чи ним.

Вважає також, що погрозами і
образами ОСОБА_2 наніс йому моральну шкоду, розмір якої оцінює в сумі 1000
грн..

В судовому засіданні позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, в задоволенні зустрічного
позову відмовити за його безпідставністю.

Відповідач - позивач ОСОБА_2
заявлені позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що державний акт на право
приватної власності на землю на його прізвище виготовлений правомірно, скоріше,
ніж ОСОБА_3, яка продала свою земельну ділянку ОСОБА_1 і при видачі їй
державного акту межі ніхто не погоджував, внаслідок чого є частина земельної
ділянки, площею близько 0.03 га, яка включена в обидва акти і з приводу
користування нею виникають постійні суперечки, ОСОБА_1 займається
рукоприкладством. Сільська рада намагалася вирішити питання спірного
землекористування, однак ОСОБА_1 не виконує укладені домовленості,
захоплює  землю, що породжує конфліктні
ситуації. Просить зобов'язати ОСОБА_1. не чинити перешкод в користуванні
земельною ділянкою та визнати не дійсним Державний акт на право приватної
власності на землю за № 05, виданого на прізвище ОСОБА_1.

В судовому засіданні встановлено,
що позивачу - відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування частини
земельної ділянки від 12 січня 2005 року, згідно якого ОСОБА_3подарувала
ОСОБА_1 0.459 га землі, виготовлено три Державні акти на право приватної
власності на землю. Земельна ділянка, площею 0.1219 га, право власності на яку
посвідчено Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку
серії ІФ № 111886 , реєстраційним номером
№  05 ОСОБА_1. та земельна
ділянка, площею 0.382 га  право власності
на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на земельну
ділянку серії ІУ - ІФ № 014391, реєстраційним номером  №  2501
ОСОБА_2 накладаються одна на одну площею 220 метрів квадратних, що підтверджується
експертним висновком. В цій частині і йде спір між сторонами і кожна із сторін
вимагає усунення перешкод в користуванні нею та скасування із цих підстав
вищезазначених державних актів.

В судовому
засіданні також встановлено, що державний акт на право приватної власності на
землю на прізвище ОСОБА_3ІУ - ІФ №
015891   виготовлений   на
площу   0.6648   га,
без   виготовлення    технічної

-3-

документації чи проекту відведення, як цього вимагала ст.
118 Земельного кодексу України, в ньому зазначено, що він виданий 25 листопада
2003 року, згідно даних земельного кадастру зареєстрований 15.04.2002 року,
рішенням сільської ради від 15 грудня 1993 року передавалася у приватну
власність земельна ділянка 0.6361 га, а не 0.6648 га. Частина цієї земельної
ділянки, площею 0.459 га ОСОБА_3. продала ОСОБА_1, хоча оформлено договір
дарування. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії
ІУ - ІФ № 014391, реєстраційним номером
№  2501 на площу 0.3820 га ОСОБА_2
теж виготовлений без проекту відведення,
рішенням сільської ради від 15 грудня 1993 року передавалася у приватну
власність земельна ділянка 0.1188 га, а не 0.3820 га. Із зазначених підстав
жодна із сторін не вимагає скасування державних актів на землю супротивної
сторони.

Оскільки земельна ділянка, площею
220 квадратних метрів  включена  в державні акти спірних сторін, кожна із них
вимагає скасування державного акту супротивної сторони саме із цих підстав і
інших підстав скасування актів жодна із сторін не наводить, в задоволенні
позовних вимог, основних і зустрічних, слід відмовити за недоведеністю позовних
вимог. Частиною 3 статті 10 Цивільно - процесуального кодексу України
зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При відмові у задоволенні позовних
вимог не можна говорити, що проти позивача супротивна сторона діяла
неправомірно і завдала моральну шкоду, а тому
слід відмовити і в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної
шкоди.

Керуючись
ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 Цивільно - процесуального кодексу
України на підставі ст. ст. 152, 153, 158 Земельного кодексу України, ст. 20,
23, 1167 Цивільного кодексу України, суд, ---

В И Р І
Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до ОСОБА_2про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання не дійсним
Державного акту про право приватної власності на землю на прізвище ОСОБА_2та
стягнення моральної шкоди 1000 грн. та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2до
ОСОБА_1про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та про визнання
не дійсним Державного акта на право приватної власності на землю на прізвище
ОСОБА_1відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий:
В.І.Токарук