У Х В А Л А

Іменем  України

14 березня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2
до прокуратури Одеської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди
заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою заступника прокурора Одеської області на рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 16 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 24 жовтня 2007 року,

встановила:

У червні 2006 року позивачі звернулись в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 31 грудня 2003 року, у  біля будинку № 29  на
вул. Комарова в м. Одесі, водій прокуратури міста Южного ОСОБА_3,
керуючи на підставі тимчасового реєстраційного талона від 17 червня 1999 року,
автомобілем “Пежо-406”, НОМЕР_1, внаслідок порушення правил дорожнього руху
допустив зіткнення з автомобілем “Део Ланос”, НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2,
в якому знаходилась ОСОБА_1.

Зазначали, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 були
заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. 3 лютого 2004 року по даному факту була
порушена кримінальна справа згідно з ч. 2 ст. 286 КК України, однак яка була
закрита постановою Київського районного суду       м. Одеси від 21 квітня 2006 року на
підставі п. 8 ст. 6 КПК України, у зв'язку зі смертю підсудного ОСОБА_3.

Посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди їм було
заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яку в добровільному порядку не
відшкодовано, просили суд,
задовольнити  їх  вимоги.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня       2007 року позов задоволено частково. Стягнуто
з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1: 48 245,66 грн. у відшкодування
заробітку втраченого внаслідок зменшення загальної працездатності в період з 1 січня
2004 року по 1 квітня 2007 року; 1 125, 00 грн. у відшкодування повного стороннього
догляду за період з 16 січня 2004 року по 1 травня 2004 року;      6 125, 00 грн. у відшкодування часткового
стороннього  догляду за період з     1 травня 2004 року по 1 квітня 2007 року;
4 475, 09 грн. у відшкодування витрат на санаторно-курортне лікування в період з
14 липня 2004 року по       6 серпня 2004
року з урахуванням вартості ліків; 1985, 69 грн. у відшкодування витрат санаторно-курортного
лікування в період з 1 квітня 2006 року по 21 квітня 2006 року з урахуванням ліків;
425 грн. в рахунок придбання окулярів; 754, 00 грн. в рахунок придбання ортопедичного
матрацу та подушки; 1 534, 00 грн. в рахунок оплати обстеження в центрі “Гемокод”;
1 989, 27 грн. в рахунок витрат на придбання ліків; 20 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди. Зобов'язано відповідача  щомісячно, починаючи з 1 квітня 2007 року
виплачувати ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 80% від п'ятикратної мінімальної
заробітної плати, на день її виплати, в рахунок втраченого нею заробітку та
виплачувати вартість місячної путівки санаторно-курортного лікування в
санаторії                             “
Лермонтовський” в м. Одесі, один раз на два роки. В задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача: 1 519,97 грн.
в рахунок витрат пов'язаних з відновлювальним ремонтом
автомобіля; 5,32 грн. в рахунок відправки кореспонденції; 10 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2007 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2007 року
залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі заступник прокурора Одеської області просить скасувати рішення
Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2007 року і передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи
не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм матеріального права  або порушення норм процесуального права, а отже,
відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України підстави для скасування вказаних
судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  заступника
прокурора Одеської області відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня         2007 року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 24 жовтня      2007
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

В.М. Барсукова