справа
№ 2-78
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

03 квітня 2008 року Центрально-Міський районний суд м.Макіївки Донецької
області у складі:

Головуючого судді                               Максимова
М.Т.

При секретарях:                                                Балтанєнє
І.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Макіївці цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Державний ощадний банк України» „Про повернення суми
банківського вкладу” ,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Державний ощадний банк
України»  та просить суд стягнути з
відповідача банківський вклад в сумі 530453,78 грн. та в рахунок відшкодування
моральної шкоди 70000 грн.

В позові вказано, що ОСОБА_1 є вкладником
ВАТ «Державний ощадний банк України з листопада 1991 року. Переведена в
грошову одиницю «гривни» з урахуванням інфляції , у 1996 році сума банківського
вкладу стала дорівнювати 40783,05 грн. однак, з січня 1992 року видача вкладів
була зупинена з причини відділення України від СРСР. До теперішнього часу суми
вкладу мені повернути відмовляються. В теперішній час минуло 15 років  і з усієї цієї суми вкладу мною було отримано
лише 50 грн. 09.08.2007 року. Однак, при цьому форма договору була дотримана і
процентна ставка за ним складає 9% річних. Крім того, банк прострочив виконання
грошового зобов'язання, а тому повинен відшкодувати позивачу усі суми з
урахуванням інфляції. Крім того, такими діями відповідача, ОСОБА_1. була
заподіяна моральна шкода, бо він не мав можливості отримати свої кошти,йому
доводилось у всьому собі відмовляти, був порушений його звичний образ життя і
йому довелось додавати додаткових зусиль для організації свого життя.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що  відповідно до Указу Президента України «Про
грошову реформу в Україні» від 25.08.1996 року на всій території України було
проведено грошову реформу, згідно з якої в обіг була введена грошова одиниця
гривня. Пунктом 3 зазначеного Указу Президента було встановлено, що українські
карбованці підлягають обміну на гривні за курсом 100000 крб. на 1 грн. і
починаючи з 24 години 16 вересня 1996 року функціонування  українського карбованця в готівковому обігу
припинено і єдиним законом засобом платежу на території України стала гривня, а
тому всі дії відповідача щодо перерахування залишку вкладу позивачу у
співвідношені100000 крб. до 1 грн. є правомірними. Законом України «Про
державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», на які посилається
позивач, встановлено, що держава бере на себе зобов'язання компенсувати
громадянам заощадження, що були поміщені в установи Ощадного банку СРСР та
державного страхування СРСР .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в
задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав:

З книжки грошових вкладів
Макіївського міського відділення № 3292 ВАТ «Державний ощадний банк
України» видно, що на ім'я ОСОБА_1
мається рахунок НОМЕР_1 з залишком 40733,05 грн.(а.с.________).

Згідно указу Президента України від 07.11.1992 року, починаючи з 23 години
12 листопада 1992 року було припинено функціонування рубля в грошовому обігу на
території України і єдиним законним засобом платежу став Український
карбованець. Відповідно до Указу Президента України «Про грошову реформу в Україні»
від 25.08.1996 року, по всій території України проведено грошову реформу шляхом
введення в обіг національної валюти- гривні. З зазначеного Указу видно, що
українські карбованці підлягають обміну на гривні за курсом 100 тис.
карбованців за 1 грн.

В зв'язку з прийняттям закону України від 21.11.1996 року «Про державні
гарантії поновлення заощаджень громадян України» ОСОБА_2 21.11.1996 року був
відкритий компенсаційний рахунок НОМЕР_1. Залишок вкладу по компенсаційному
рахунку НОМЕР_11 з урахуванням компенсації склав 40783,05 грн. (компенсація по
основному рахункуНОМЕР_2та нарахована у відповідності 1 крб. на 1,05 грн.
станом на 01.01.1992 року).

Згідно п.1 Закону України «Про державні гарантії поновлення заощаджень
громадян України», встановлюються зобов'язання
держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили
грошові заощадження, що розміщені в період до 2 січня 1992 року, коли і були
розміщені грошові вклади позивача в Ощадний банк, що говорить про те, що
Держава бере на себе відповідальність за поновлення вказаних заощаджень.

Ст.. 2 цього ж закону передбачено, що
«Держава зобов'язана забезпечити зберігання та поновлення реальної
вартості заощаджень громадян», а ст.. 6 Закону, компенсація громадянам України
втрати від знецінення грошових заощаджень проводиться виключно у грошовій формі
за рахунок Державного бюджету України починаючи з 1997 року.

Поновлення заощаджень громадян України здійснюється шляхом переводу їх у
цільові боргові зобов'язання держави в порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ст.. 5 Закону України «Про банки та банківську діяльність»
банки не відповідають по зобов'язанням держави, а держава не відповідає по
зобов'язанням банку.

Таким чином,  відповідач не може
нести відповідальність по таким зобов'язанням. Ч.2 ст.7 вищезазначеного
закону  передбачає, що перелік груп
вкладників та черговість їх виплат проіндексірованих грошових заощаджень
встановлюється Кабінетом міністрів України.

Позивач в теперішній час віднесений до числа осіб, якім полягає виплаті
часткова компенсація заощаджень громадян відповідно з постановою КМУ №336 від
01.03.2007 року «Про виплату у 2007 році громадянам України грошових заощаджень
та страхових внесків, внесених до 02.01.1992 року в закладах Ощадбанку СРСР та
державного страхування.

ОСОБА_1, відповідно до цієї постанови отримав компенсацію 09.08.2007 року в
розмірі 50 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,130,174,209,212,213,215 ЦПК України , на підставі ст.ст. 15,16,23,1167,1168,1187 ЦК України, суд, -

Вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ВАТ «Державний ощадний банк України» „Про
повернення суми банківського вкладу” -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів, та поданням після цього апеляційної скарги протягом 20 днів.

Суддя:                                                   М.Т.Максимов