РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

9 квітня 2008 року Семенівський
районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Халявки В.І.

При
секретарі - Козулі Н.П.

З участю позивачки - ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_3

Відповідача - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Семенівка справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до районного суду з позовом до ОСОБА_2про визнання батьківства та
стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позивачка
вказувала, що з відповідачем вона познайомилась в кінці 1999 року та мала з ним
стосунки, а ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила від нього дочку ОСОБА_5 На підтвердження
позовних вимог позивачка вказувала, що з квітня по листопад 2003 року вони з
відповідачем проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. Відповідач
піклувався про дитину, називав її дочкою, а тепер відмовляється визнати своє
батьківство.

Позивачка
просила постановити рішення про визнання батьківства та стягнення з відповідача
аліментів на утримання дочки в розмірі &frac14; частини
заробітку щомісячно.

В
судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги.

ВідповідачОСОБА_2 позов не визнав і пояснив, що близьких стосунків з
позивачкою ні в 1999 ні 2000 році не мав, до зачаття дитини не причетний,
батьківство не визнає. З позивачкою дійсно в 2003 році проживав однією сім'єю у
її будинку, але не такий тривалий час - всього близько 3 місяців. Дівчинку
дійсно називав дочкою, бо інакше не міг звертатися до малої дитини, проживаючи
разом з позивачкою однією сім'єю.

Суд,
вислухавши  пояснення сторін, третьої
особи, дослідивши докази вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідачОСОБА_2 в
кінці 1999 року на початку 2000 року мали близькі стосунки, а ІНФОРМАЦІЯ_1
позивачка народила дівчинку ОСОБА_5, батьком якої є відповідач.

Після
народження дитини позивачка не пропонувала відповідачу визнати своє
батьківство, бо він в той час перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою.

В
квітні 2003 року відповідач з власної ініціативи прийшов жити до ОСОБА_1
вАДРЕСА_1 Вони проживали разом, підтримували подружні стосунки, вели спільне
господарство. Так тривало до 15 листопада 2003 року.

Під
час проживання з позивачкою в фактичному шлюбі відповідач ОСОБА_2 піклувався
про дитину, займався її вихованням, називав дочкою, тобто визнавав своє
батьківство.

Відповідно
до ч.2 та 3 ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції 1970 року в разі
народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності
спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене  в судовому порядку за заявою одного з батьків
або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться
дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні
батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного
господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне
виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю
підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Дослідивши
докази у справі, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову як про
визнання батьківства так і про стягнення аліментів на утримання дитини.

Батьківство
ОСОБА_2 підтверджується показами свідків, висновком судової генотипоскопічної
експертизи, іншими доказами.

Так  свідок ОСОБА_6 показала, що з квітня по
листопад 2003 року відповідачОСОБА_2 проживав з її дочкою в фактичному шлюбі у
будинку дочки. Вони спільно вели господарство. Відповідач визнавав ОСОБА_5 за
свою дочку, піклувався про неї, займався її вихованням, називав дочкою, а
дівчинка називала його батьком. Він купляв для дитини одяг, забирав її з
дитячого садочка.

Свідок
ОСОБА_7 показала, що вона проживала в АДРЕСА_1 Там же проживала і позивачка.
При цьому остання говорила, щоОСОБА_2 її чоловік. Вона неодноразово була в
гостях у ОСОБА_1. та ОСОБА_2 При цьомуОСОБА_2 називав ОСОБА_5 дочкою, а вона
називала його батьком. Свідок показала, що вона одного разу бачила, якОСОБА_2
забирав дитину з дитячого садочка.

Свідок
ОСОБА_8 показав, що він з відповідачем був знайомий ще до народження сестрою
дитини. Одного разуОСОБА_2 попрохав його звести з ОСОБА_1. сказав, що у неї
його дитина. Вони одного дня взяли таксі і поїхали до сестри у село Вереміївку.
По дорозі до села вони зустріли ОСОБА_1. з дитиною.ОСОБА_2 вийшов з автомобіля,
поцілував дівчинку та її матір і вони направилися в село разом. З того
часуОСОБА_2 став жити у ОСОБА_1.

Свідок
показав, що він часто відвідував свою сестру в с.Вереміївка і ОСОБА_2 при цьому
називав дівчинку дочкою, а вона його батьком.

Відповідно
до довідки виконкому Вереміївської сільської ради Семенівського районуОСОБА_2 з
квітня по листопад 2003 року проживав у с.Вереміївка у ОСОБА_1

Відповідно
до висновку судової генотипоскопічної експертизи від 30 січня 2008 рокуОСОБА_2
може бути біологічним батьком дівчинки ОСОБА_5, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у
ОСОБА_1. Імовірність підтвердження біологічного батьківства 99,99%.

Відповідно
до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно
до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших
дітей, інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачкою
заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у
розмірі &frac14;
частини заробітку.

Судом
встановлено, що відповідач має неповнолітню дитину від шлюбу з ОСОБА_9 та вже
сплачує на її користь аліменти у розмірі &frac14; частини. З
урахуванням викладеного суд вважає за можливе і доцільне частково задовільнити
вимоги та стягти з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі
1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу).

Судові
витрати по сплаті позивачкою державного мита по оплаті витрат на ІТЗ розгляду
справи, по оплаті за експертизу та оплаті при цьому банківських послуг, а
всього у розмірі 2743 гривень підлягають стягненню з відповідача.

На
підставі наведеного, керуючись ст. 88,213,215 ЦПК України, ст.ст.128,180,182
Сімейного кодексу України, ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції
1970 року,

РІШИВ:

Позовні
вимоги задовільнити частково.

Визнати,
що ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, українець, громадянин України, є батьком
дівчинки ОСОБА_5, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народження,
та згідно з актовим записом про народження, вчиненим Вереміївською сільською
радою Семенівського району Полтавської області 20 вересня 2000 року, записана
якОСОБА_5

Стягти
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1аліменти на утримання дочки ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно,
але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її
повноліття, починаючи з 28 лютого 2008 року.

Стягти
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2743 гривні.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі
протягом 10 днів після його проголошення заяви про апеляційне оскарження та
подачі після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий - підпис

ВІРНО

Заступник голови Семенівського
райсуду

Полтавської області                                                                          В.І.Халявка