Справа №2-264/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К
Р А Ї Н И

19 березня 2008 року

Богуславський районний суд Київської області  в
складі:

головуючого судді                                   Тітова М.Б.

при секретарі                                            Давиденко М.В.

з участю  представника позивачки         ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Медвинської сільської ради Богуславського
району, Київської області про визнання права власності на спадкове нерухоме
майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1, звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати за
нею  право власності на житловий будинок
з господарськими спорудами, що розташовані
АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог
позивачка посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її баба ОСОБА_3, що
стверджується копією свідоцтва про
смерть.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, в тому числі житловий
будинок, що розташований в АДРЕСА_1.

Вона являється  спадкоємцем за
заповітом на майно спадкодавця у відповідності до ч.1  ст. 1223 ЦК України.

Інший спадкоємець за заповітом
ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини, про що подала заяву до
Богуславської державної нотаріальної контори.

Їй в державній нотаріальній конторі
повідомили, що не зможуть видати свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, оскільки за життя її баба не оформила документи про право власності
на житловий будинок та не зареєструвала право на нерухоме майно в
Білоцерківському МБТІ.

Той факт, що саме її баба
ОСОБА_3 була до дня смерті власником будинку АДРЕСА_1 підтверджується довідкою
Медвинської сільської ради №117 від 20.02.2008 року.

Білоцерківське МБТІ виготовило їй
технічний паспорт на будинок, згідно якого в АДРЕСА_1 знаходиться житловий
будинок загальною площею 76,10 кв.м. та господарські споруди: сарай, гараж,
погреб, убиральня, огорожа, загальною інвентаризаційною вартістю 19561
гривня.

Оскільки в позасудовому порядку
вона не може встановити своє право власності на спадкове нерухоме майно після
смерті баби ОСОБА_3, так як державний нотаріус вимагає витяг з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно, а такий витяг вона не може отримати в
МБТІ, то в даному випадку є єдиний вихід у судовому порядку встановити своє
право на спадкове нерухоме майно.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позов підтримав.

Медвинська сільська рада свого представника в судове засідання не
направила, але надіслала листа, в якому просить справу  розглянути за відсутності представника
сільської ради, позовні вимоги визнаються.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні  попереднього
судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України  у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

В  судовому засіданні
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що стверджується копією
свідоцтва про її смерть.

Спадкодавець ОСОБА_3 залишила заповіт, в якому  все своє майно заповіла ОСОБА_1 і ОСОБА_4, що
підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем виконкому Медвинської
сільської ради 18.02.1998 року.

Спадкоємець за заповітом  ОСОБА_1
відмовились від прийняття спадщини, про що подала заяву до Богуславської
державної нотаріальної контори.

У відповідності до ст. 1223 ч.1 ЦК України право на спадкування мають особи
визначені в заповіті.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, в тому числі житловий
будинок, що розташований в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Медвинської
сільської ради № 117 від 20.02.2008 року.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Із копії технічного паспорта на
будинок, що виготовлений Білоцерківським МБТІ, вбачається, що в АДРЕСА_1
знаходиться житловий будинок загальною площею 57,70 кв.м. та господарські
споруди:  сарай, гараж, погреб,
убиральня, огорожа, загальною інвентаризаційною вартістю 19561 гривень.

Визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення вимог позивачки.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст.ст.
130, 174 ЦПК України,  ст. 1218,   ст.1223 ч.1 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати за  ОСОБА_1
право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 57,70
кв.м., інвентаризаційною вартістю 14416 гривень, сарай площею 23,10 кв.м.,
інвентаризаційною вартістю 1214 гривень, гараж площею 38,50 кв.м.
інвентаризаційною вартістю 2599 гривень, погреб площею 9,50 кв.м.,
інвентаризаційною вартістю 716 гривень,
убиральню, інвентаризаційною вартістю 64 гривні, огорожу,
інвентаризаційною вартістю 552 гривні, всього
загальною інвентаризаційною вартістю 19561 гривня.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня  проголошення рішення заяви  про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку визначеному ч.4 ст.295
ЦПК України.

Головуючий: суддя  (підпис)

З оригіналом згідно: суддя