У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2008 року                                                                               м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Барсукової В.М.,

Берднік І.С.,

Гнатенка А.В.,

Григор'євої Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Данчука В.Г.,

Косенка В.Й.,

Костенка А.В.,

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.І.,

Охрімчук Л.І.,

Патрюка М.В.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

Шабуніна В.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення Куйбишевського району м. Донецька про
стягнення щорічної допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2003 року позивач
звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він має статус
учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС I категорії та відповідно до вимог
ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач має сплачувати йому компенсацію
за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

У зв'язку з тим, що зазначені вимоги закону не виконуються, ОСОБА_1 просив
стягнути на його користь 2 134 грн. 90 коп. на відшкодування невиплаченої
щорічної допомоги.

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 15 липня 2004 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 7 жовтня
2004 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про
судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від
22 лютого 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було прийнято до розгляду апеляційним судом м. Києва.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 1 серпня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а вказані судові рішення залишені без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду
України зі скаргою про їх перегляд у зв'язку з винятковими обставинами, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції
одного і того самого положення закону.

Зокрема, в аналогічній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення в м. Харцизьку Донецької області про стягнення
компенсації апеляційним судом м. Києва як судом касаційної інстанції 26 вересня
2007 року прийнято протилежне рішення, а саме: судові рішення про відмову у
позові скасовані та позов задоволено.

Скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 354 ЦПК України підставою оскарження у зв'язку
з винятковими обставинами судових рішень у цивільних справах після їх перегляду
у касаційному порядку є неоднакове застосування судом касаційної інстанції
одного і того ж положення закону.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства
України, призначення якого полягає у визначенні повноважень адміністративних
судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до
адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Частиною 2 ст. 4 цього і Кодексу визначено, що юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. І п. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства
України ( далі - Кодекс) компетенція адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
Індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владним повноважень відповідно до п. 7 ч. 1 ст. З цього Кодексу є
орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог ч. ч. 7, 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України після набрання чинності цим Кодексом
заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин,
розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. Касаційні скарги (подання)
на рішення загальних судів у справах, визначених пунктом 7 цього розділу, що
подані до набрання чинності цим Кодексом і не розглянуті Верховним Судом
України, передаються для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, на час вирішення судами першої та
апеляційної інстанції справа була розглянута за правилами Цивільного
процесуального кодексу України.

Апеляційним судом м. Києва як судом касаційної інстанції справа
розглядалася 1 серпня 2007 року в період дії Кодексу.

Оскільки спір, що виник між сторонами є публічно-правовим, то його
вирішення відноситься до компетенції адміністративних судів.

Тому касаційний розгляд справи після 1 вересня 2005 року мав здійснювати
Вищий адміністративний суд України. За таких обставин ухвала апеляційного суду
м. Києва від 1 серпня 2007 року підлягає скасуванню, а справа - направленню до
Вищого адміністративного суду України для касаційного розгляду.

Така ж позиція щодо передачі справи на розгляд у касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України висловлена колегією суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 4 жовтня 2007 року в справі
за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення
Корольовського райвиконкому м. Житомира про стягнення щорічної допомоги на
оздоровлення.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 358, 359 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 серпня 2007 року скасувати, а
справу направити до Вищого адміністративного суду України для розгляду у касаційному
порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий           Я.Г. Ярема

Судді:                       В.М.
Барсукова                                         Л.М.
Лихута

І.С.
Берднік                                               Л.І.
Охрімчук

А.В.
Гнатенко                                           Ю.В.
Прокопчук

Л.І.
Григор'єва                                          М.П.
Пшонка

В.І.
Гуменюк                                             М.В.
Патрюк

В.Г.
Данчук
Я.М. Романюк

В.Й.
Косенко                                             Ю.Л.
Сенін

А.В.
Костенко                                           В.М.
Шабунін

Є.Ф.
Левченко