Справа №2-1690/2008 року
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
суд АР Крим   у складі:
судді  - Романенко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Ялта цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Гурзуфської музичної школи про стягнення заробітної плати,
Позивач  просить суд
стягнути з  відповідача заробітну
плату за період з 01 жовтня 2005 року по 27 березня 2006 року за фактично
відпрацьовані заняття з 4 учнями першого класу з урахуванням 30% надбавки за
вислугу років у сумі 2173,17 гривень без урахування обов'язкових платежів та
податків, а також премії та щорічну грошову допомогу у сумі 1420 гривень кожна,
а усього 3593,17 гривень.
мотивовані тим, що позивач перебувала в трудових відносинах з Гурзуфською
музичною школою з 01.12.2000 року. У 2005 році,
перебуваючи на посаді голови профспілкового комітету школи, позивач підтримала
звернення педагогів школи до правоохоронних та ревізійних органів, з приводу
грубого порушення керівництвом школи діючого законодавства. Це стало приводом
для безпідставних нападок з його боку
відносно позивача і для видання ряду наказів про залучення до
дисциплінарної відповідальності, які були оскаржені до суду. 06 червня 2006
року Ялтинський міський суд виніс рішення по цивільній справі №2-912/06 року за
позовом ОСОБА_1 до директора Гурзуфської музичної школи ОСОБА_2 про скасування
наказів про залучення до дисциплінарної відповідальності, стягнення
преміальних виплат та заробітної плати, а також про відшкодування моральної
шкоди, яке набрало чинності. Рішенням був встановлений факт, що неправомірно
були суттєво змінені умови праці, а саме, знижено почасове навантаження, і
відповідно зменшена заробітна плата. Незважаючи на те, що ОСОБА_1
продовжувала вести заняття з 4 учнями: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яких
намагався перевести директор до іншого викладача, що відповідно складає 8 годин
учбової нагрузки на тиждень, заробітна плата за відпрацьовані години  не була виплачена, а саме за період з
01 жовтня 2005 року по 27 березня 2006 року за фактично відпрацьовані заняття з
4 учнями першого класу з урахуванням 30% надбавки за вислугу років у сумі
2173,17 гривень. Крім того, згідно із ст.57 Закону
України «Про освіту» педагогічним працівникам щорічно передбачена виплата
грошової винагороди у розмірі посадового окладу, яка виплачувалась
працівникам  школи напередодні
професійного свята - Дня учителя і згідно з зазначеною тарифікацією складала
465 гривень, яка не була виплачена, так як була залучена до дисциплінарної
відповідальності. З тієї ж причини позбавили премії за результатами року, яка
виплачується всім викладачам школи також у розмірі посадового окладу, тобто 465
гривень, а також до дня працівників культури у сумі 490 гривень. Вказаною
статтею також передбачена надбавка до заробітної плати за вислугу років,
яка  складає 30%. Тому додатково суми
недоплаченої заробітної плати повинні збільшитися на 30%, що складає за період
з жовтня 2005 року по 31 грудня 2005 року 805,98 гривень, а за період з
01.01.2006 року по 27.03.2006 року 1367,19 гривень. Оскільки заробітна плата
виплачувалася не в повному обсязі, то відповідно і відпускні виявилися меншими,
бо розраховуються вони у відповідності із середньою заробітною платою, яку
позивач одержувала впродовж учбового року.
та його представник позов не визнали в повному обсязі.
матеріали справи, вислухавши думку сторін,
суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Судом
встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з Гурзуфською
музикальною школою та наполягає на стягненні недоплаченої заробітної плати та
сум преміювання за результатами календарного року та професійного свята за
період з 01 жовтня 2005 року по 27 березня 2006 року з тих підстав, що існує
рішення Ялтинського міського суду, набравше чинності, яким встановлені факти неправомірної зміни суттєвих умов праці, неправомірність
наказів про притягнення до адміністративної відповідальності, що призвило до
зменшення трудової навантаженності і як результат зменшення розміру заробітної
плати.

Дійсно, 06 червня 2006 року Ялтинським міським судом ухвалено рішення по
цивільній справі №2-912/2006 року за позовом ОСОБА_1 до директора Гурзуфської
музичної школи ОСОБА_2, яке набрало чинності 24 жовтня 2006 року.

Зазначеним рішенням позов ОСОБА_1 було задоволено частково, були визнані
неправомірними та скасовані накази директора Гурзуфської музичної школи
ОСОБА_2: №4-к від 19.09.2005 року, №5-к від 12.10.2005 року та №1 від 04 квітня
2006 року  «Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності», №49 від 30 вересня 2005 року «Про переведення учнів
фортепіанного відділу від педагога ОСОБА_1 до завідуючого фортепіанним відділом
Щербакова М.В.»; №9 від 27 березня 2006 року «Про переведення учнів».

Ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням,
що набрало чинності, по цивільній, господарській або адміністративній справі не
доводяться при розгляді інших справ, в яких приймають участь ті ж самі особи
або особа, у відношенні якої встановлені ці обставини.

Суд приймає до уваги встановлені вищезазначеним судовим рішенням обставини,
але вважає, що вони не є безумовною підставою для задоволення позову про
стягнення коштів, а є одним із доказів, який оцінюється в сукупності з іншими
при ухвалені рішення.

Визнання наказів неправомірним та їх скасування дає підстави для того, щоб
повернути позивача в умови праці, які існували до їх видання, т.б. для
збільшення трудової навантажності і виконання трудових обов'язків в майбутньому
згідно з учбовим розкладом.

Позивачем відповідно до ст.61 ЦПК України не доведений факт фактичного
виконання трудових обов'язків з 8 учнями замість чотирьох.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 працювала з 4 учнями, отримувала
заробітну плату відповідно до навантажності.

До представленого позивачем журналу занять, суд відноситься критично,
оскільки він заповнявся самою ОСОБА_1, а інших доказів, які б безперечно
підтвердили фактично відпрацьовані часи не представлено.

Крім того, суд зазначає, що наказ про переведення учнів був скасований лише
рішенням суду від 06 червня 2006 року, набравши чинності 24 жовтня 2006 року,
тобто в випадку проведення позивачем занять з учнями під час дії наказу, вона
це робила на звій розсуд, що також не дає підстав для оплати праці не
передбаченої учбовим розкладом, діючим на той час.

В частині вимог про стягнення премій, суд відмовляє виходячи з наступного.

Преміювання працівників - це компетенція керівництва, оціночне питання, яке
вирішується за результатами праці і не є обов'язковою платою, т.б. є правом, а
не зобов'язанням.

В судовому засіданні не доведено, що саме з підстав залучення позивача до
дисциплінарної відповідальності вона не була кілька раз премійована.

Крім того, на період видання наказів про приміювання, позивач була
притягнена до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Оскільки позивачем не доведений причино-слідчий зв'язок між залученням до
дисциплінарної відповідальності і не наданням премії, то суд позбавлений
можливості задовольнити позовні вимоги в цій частині.

В частині вимог про стягнення щорічної грошової винагороди відповідно до
ст.57 ЗК «Про освіту», суд також відмовляє, так як відповідно до ст.4 Закону України “Про оплату праці” джерелом коштів на оплату праці для
організацій та закладів, які фінансуються з бюджету, є кошти, які виділяються
відповідними бюджетами. Державна допомога сплачується
щорічно відповідно до державного бюджету на вказаний рік, який станом на час
розгляду справи виконаний, а  бюджетом на
наступний рік сплата заборгованості не передбачена.

Також суд зазначає, що соразмірною сатисфакцією для позивача за видання
незаконних наказів є стягнення рішенням суду від 24 жовтня 2006 року з
директора Гурзуфської музичної школи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відповідно до
ст.237-1 КЗпП України моральної шкоди у сумі 500 гривень.

Суд
дослідивши  всебічно, повно,
безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність,
допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності,
вважає вимоги позивача необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.60, 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст.94, 143 КЗпП України,

В  И
Р  І  Ш
И  В:

ОСОБА_1
у позові до Гурзуфської музичної школи про стягнення заробітної плати -
відмовити.

На
рішення суду може бути подана заява  про
апеляційне оскарження до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
через  Ялтинський міський суд у строк 10
днів з дня проголошення рішення та апеляційна скарга до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд у строк 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення
суду набирає чинності після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя

Ялтинського міського суду                      В.В. Романенко