АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2008 року                                                                         м.
Хмельницький

Колегія  суддів
судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі :головуючої - судді Карпусь С.А.,

суддів :  Баса О.Г., Кізюн О.Ю.

при секретарі Гартрамф Г.В.

з участю :

позивачки ОСОБА_1 її
представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_2, представника ОСОБА_4

прокурора Ільчука Ю.Ф.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-1354 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 травня 2008
року за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання договору дарування квартири
недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників,
думку прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів

в с т а н о
в и л а :

В лютому 2008 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування
квартири недійсним. В обґрунтування вимог вказувала, що 8 серпня 2006 року між
нею та ОСОБА_2, який проживає по сусідству у квартирі АДРЕСА_1,   було укладено договір дарування квартири
АДРЕСА_2, власником якої була вона. Вважає, що даний договір слід визнати
недійсним, оскільки вона не мала наміру при житті позбавляти себе права
власності, а між нею та відповідачем була попередня домовленість про те, що він
буде доглядати за нею, надавати матеріальну допомогу, яких вона потребує за
віком та станом здоров'я, а вона у свою чергу забезпечить його житлом при
житті, а після смерті квартира  перейде у
його власність. Укладаючи договір дарування,
вона вважала, що фактично укладає договір довічного утримання і в ньому
передбачені обов'язки відповідача по її утриманню.   Після підписання договору відповідач деякий
час доглядав за нею. Вона продовжує проживати в цій квартирі, однак відповідач
від виконання взятих на себе обов'язків ухиляється. Тому на підставі ст. 229 ЦК
України просила задовольнити позов.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 20 травня 2008 року ОСОБА_1 в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її вимог, посилаючись на
неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального
права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, неповноту судового
розгляду. Суд не дав належної

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -
Мазурок О.В.                                             Справа № 22ц- 1351

Доповідач - Карпусь С.А.                                                                                Категорія №  19, 21

оцінки зібраним по справі доказам, не врахував, що вона є
людиною похилого віку, потребує сторонньої допомоги, яку погоджувався надавати
відповідач за умови укладення договору дарування квартири. Її волевиявлення не
було вільним, вона помилялася стосовно прав та обов'язків  сторін по даному договору, при укладені
договору дарування квартири вважала, що уклала договір, за ким їй буде надано
необхідний догляд по старості та утримання з боку ОСОБА_2 , тобто уклала
договір довічного утримання. Суд також не врахував ту обставину, що на сьогодні
вона залишилася фактично без своєї власності.

Колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з ухваленням судом нового рішення з наступних мотивів.

Відповідно
до вимог п.3, п. 4  ч.1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення
або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи
в задоволенні позову, суд виходив з того, що при укладенні договору дарування
сторони домовились про безоплатну передачу у власність ОСОБА_2 однокімнатної
квартири, вони цього досягли, а тому відсутні підстави вважати його недійсним.

Однак з
такими висновками суду погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають
матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно ч.1
ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин,
які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне
значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких
властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість
використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має
істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Встановлено,
що ОСОБА_1 являлась власником однокімнатної квартири АДРЕСА_2. Вона проживала
одиноко, родичів та близьких не мала, є особою похилого віку, потребуючою
стороннього догляду за віком та станом здоров'я.  ОСОБА_2 разом з дружиною проживав по
сусідству в квартирі № 97 цього будинку на одній площадці з ОСОБА_1 8 серпня
2006 року вона подарувала ОСОБА_2 вказану квартиру. Після відчуження квартири
продовжує в ній проживати, іншим житлом на праві приватної власності чи у
державному, громадському  житловому фонді
не забезпечена.

Ці обставини
підтверджуються матеріалами справи, поясненнями сторін, показаннями свідків
ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7, договором дарування від 8 серпня 2006 року, даними
амбулаторної карти ОСОБА_1

Звертаючись до суду з даним позовом,
ОСОБА_1 вказувала на те, що вона помилялась у правовій природі вказаного
договору, прав та обов'язків сторін,
укладаючи в нотаріальній конторі договір відчуження квартири, вона була
впевнена, що прийнявши квартиру відповідач буде здійснювати за нею догляд до
смерті, лише після того він стане власником квартири.

Ці її доводи знайшли підтвердження в
судовому засіданні.

З пояснень відповідача вбачається, що
після укладення договору позивачка продовжувала проживати у цій квартирі, він
вважав її співвласником квартири, з дозволу останньої він прописав у цій
квартирі свою дружину ОСОБА_8, зробив в квартирі косметичний ремонт, поміняв
сантехнічне обладнання, дружина навела порядки в квартирі, вони разом доглядали
за позивачкою, викликали карету швидкої допомоги за її проханням, одягали її,
приносили їжу, проте робили це з власної ініціативи. Ці його пояснення
підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 Свідок ОСОБА_10 також
підтвердив, що ОСОБА_2 надавав допомогу позивачці, купляв одяг, щодня носив їжу
позивачці за свої кошти, оскільки вона сама не в стані була приготувати їжу.

У відповідності зі ст. 717 ЦК України з
за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується
передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок)
у власність. Тобто даний договір за своєю природою є безоплатним і не
передбачає вчинення будь-яких дій майнового або немайнового характеру.

Суд на ці обставини уваги не звернув,
належної оцінки їм не дав, тому його рішення як ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням судом
нового рішення.

З врахуванням викладеного, давши належну
оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, колегія суддів приходить до
висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, а тому її позов про визнання зазначеного договору дарування
недійсним підлягає задоволенню.

У відповідності з ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому на користь
ОСОБА_1 підлягають стягненню з ОСОБА_2 понесені нею витрати на оплату судового
збору та ІТЗ розгляду справи в сумі 81 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 20 травня 2008 року скасувати і ухвалити
нове рішення.

Позов
ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання договору дарування квартири недійсним
задовольнити.

Визнати
недійсним договір дарування квартири №102, що знаходиться в житловому будинку
по АДРЕСА_2, укладеного 8 серпня 2006 року між ОСОБА_1та ОСОБА_2, посвідченого
державним нотаріусом Другої Хмельницької державної нотаріальної контори
реєстровий №2-2913.

Стягнути з
ОСОБА_2на користь ОСОБА_1понесені судові витрати в сумі 81 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення,  однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
ним законної сили до Верховного Суду України.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Копія вірна: суддя апеляційного суду
С.А.Карпусь