Апеляційний суд  Кіровоградської  області
Справа № 22-954 2008  р.                                                               Головуючий у 1-й інстанції - Могильний О.П.
Категорія -   45                                                                                                                Доповідач
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2008
року Колегія суддів  судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючої судді :  Авраменко Т.М.

суддів: Гайсюка
О.В.,Суровицької Л.В.

при секретарі :Слюсаренко Н.Л.

за участю
сторін і їх представників

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Кіровського районного суду  м.Кіровограда
від 20 березня 2008 року в справі за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2до
ОСОБА_1та ОСОБА_3про визнання недійсними договорів дарування.

Заслухавши доповідача,пояснення
осіб,які прибули в судове засідання,дослідивши матеріали справи, колегія
суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2004 року ОСОБА_1звернувсь в суд із
позовом до ОСОБА_2про поділ майна подружжя .

Зазначав,що перебував
з відповідачкою у шлюбі з 27 квітня 1991 року. Мають  доньку ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1,яка проживає з
відповідачкою.

В період шлюбу вони
побудували будинок з надвірними будівлями,що знаходиться в АДРЕСА_1,право
власності на який зареєстровано на нього,а також придбали майно побутового
призначення на суму 3370 грн.

При будівництві
будинку  його батько  подарував йому гроші на будівництво та
будівельні матеріали,що підтверджується нотаріально посвідченими договорами
дарування.

Просив визнати за ним
право власності на  будинок із  виплатою відповідачці грошової компенсації за
його частку в будинку,яку визначити з урахуванням подарованих грошей та
будівельних матеріалів. Майно побутового призначення виділити у власність
відповідачці.

В ході розгляду
справи позовні вимоги в частині поділу будинку змінив та просив поділити
будинок в натурі між ним та відповідачкою по &frac12; частині. Стягнути з

2

відповідачки на його користь грошову компенсацію за
подаровані будівельні матеріали та оплату будівельних робіт в сумі  22529 грн.

В березні 2006 року
ОСОБА_2звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1та ОСОБА_3про визнання недійсними
договорів дарування  будівельних
матеріалів та грошей  від 04 квітня 1992
року і 21 лютого 1996 року,як укладені про людське око без наміру створити  юридичні наслідки.

Рішенням Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 20 березня 2008 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково .Суд дійшов висновку,що подружжя
ОСОБА_4має право на рівні частки в  праві
власності на будинок - по &frac12;. В порядку поділу
будинку суд виділив будинок у власність відповідачці,стягнувши з неї на користь
позивача грошову компенсацію за його 1/2 частку в сумі 91263 грн.50 коп. та
припинив право власності позивача на будинок. Майно побутового призначення за
згодою сторін виділив у власність відповідачці. В задоволенні позовних вимог
щодо відрахування з вартості частки ОСОБА_2вартості будівельних матеріалів та
грошових коштів за договорами дарування,сплату їй грошової компенсації за
частку будинку та поділ будинку в натурі відмовлено.

Суд задовольнив зустрічний позов та визнав
недійсними на підставі ст.59 ЦК УРСР нотаріально посвідчені договори дарування
грошей та будівельних матеріалів  від 04
квітня 1992 року і 21 лютого 1996 року з часу їх укладення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
просить  скасувати рішення суду першої
інстанції в частині вирішення спору про поділ будинку,стягнення компенсації за
будівельні матеріали і зустрічного позову та ухвалити нове рішення в цій
частині позовних вимог. Зазначає,що суд неправильно застосував норми
матеріального і процесуального  права.
Посилається на те,що &ccedil;م&icirc;ن&egrave;
ي&agrave; &icirc;ًٍ&egrave;ى&agrave;ييے مً&icirc;ّ&icirc;&acirc;&icirc;؟ &ecirc;&icirc;ى&iuml;هيٌ&agrave;ِ&sup3;؟ ٍ&agrave; ي&agrave; &iuml;ً&egrave;&iuml;&egrave;يهييے &iuml;ً&agrave;&acirc;&agrave;
&acirc;&euml;&agrave;ٌي&icirc;ٌٍ&sup3; ي&agrave; لَن&egrave;ي&icirc;&ecirc; &acirc;&sup3;ي يه ن&agrave;&acirc;&agrave;&acirc;,&iuml;&icirc;&ccedil;&icirc;&acirc;
ٍ&agrave;&ecirc;&egrave;&eacute; يه لَ&euml;&icirc; &ccedil;&agrave;ے&acirc;&euml;هي&icirc; ي&sup3;&ecirc;&egrave;ى &sup3;&ccedil;
ٌٍ&icirc;ً&sup3;ي,مً&icirc;ّ&sup3; يه &acirc;يهٌهي&icirc; ي&agrave; نه&iuml;&icirc;&ccedil;&egrave;ٍ
&sup3; &ccedil;&agrave; ٍ&agrave;&ecirc;&egrave;ُ &icirc;لٌٍ&agrave;&acirc;&egrave;ي &iuml;&icirc;&ccedil;ل&agrave;&acirc;&euml;هييے &eacute;&icirc;م&icirc;
&iuml;ً&agrave;&acirc;&agrave; &acirc;&euml;&agrave;ٌي&icirc;ٌٍ&sup3;
ي&agrave; و&egrave;&euml;&egrave;&eacute;
لَن&egrave;ي&icirc;&ecirc; ؛ له&ccedil;&iuml;&sup3;نٌٍ&agrave;&acirc;ي&egrave;ى ٍ&agrave; ٌَ&iuml;هًه&divide;&egrave;ٍ&uuml;
&acirc;&egrave;ى&icirc;م&agrave;ى
ٌٍ.365 ضت س&ecirc;ً&agrave;؟ي&egrave;.

З заявою про приєднання до апеляційної скарги
звернувся відповідач ОСОБА_3,в якій просив скасувати рішення суду в частині
визнання недійсними договорів дарування та відмовити в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2

В
засіданні апеляційного суду  відповідач
ОСОБА_1,  його представник та  відповідач ОСОБА_3   підтримали доводи апеляційної скарги, а
позивачка і її представник просили відхилити апеляційну скаргу,оскільки рішення
суду  відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню,а рішення суду частковому скасуванню з наступних підстав.

Матеріалами справи
підтверджується,що подружжя ОСОБА_4перебувало в зареєстрованому шлюбі з 27
квітня 1991 року (т.1 а.с.23).В період зареєстрованого шлюбу побудували لَن&egrave;ي&icirc;&ecirc; &ccedil; ي&agrave;ن&acirc;&sup3;ًي&egrave;ى&egrave;
لَن&sup3;&acirc;&euml;ےى&egrave;,&ugrave;&icirc;
&ccedil;ي&agrave;ُ&icirc;ن&egrave;ٍ&uuml;ٌے &acirc; ى.ت&sup3;ً&icirc;&acirc;&icirc;مً&agrave;ن&sup3; &iuml;&icirc; &iuml;ً&icirc;&acirc;َ&euml;.آ&sup3;&eacute;ٌ&uuml;&ecirc;&icirc;&acirc;&icirc;ىَ,10 .ءَن&egrave;ي&icirc;&ecirc; &iuml;ً&egrave;&eacute;يےٍ&icirc; &acirc; ه&ecirc;ٌ&iuml;&euml;َ&agrave;ٍ&agrave;ِ&sup3;‏
28
&euml;&egrave;&iuml;يے 2000
ً&icirc;&ecirc;َ (ٍ.1 &agrave;.ٌ.22,45).دً&agrave;&acirc;&icirc; &acirc;&euml;&agrave;ٌي&icirc;ٌٍ&sup3; &ccedil;&agrave;ًه؛ًٌٍ&icirc;&acirc;&agrave;ي&icirc; ي&agrave;
&iuml;&icirc;&ccedil;&egrave;&acirc;&agrave;&divide;&agrave; (
ٍ.1
&agrave;.ٌ.50-51).

3

Суд дійшов
правильного висновку,що подружжя має право на рівні частки в будинку - кожний
на &frac12; частину,а
також правильного висновку,що будинок не може бути поділений в натурі
пропорційно до часток у праві власності,оскільки він є неподільним. Цей
висновок підтверджується матеріалами справи і не спростовується доводами
апеляційної скарги.

Відповідно до п.6
постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 від 04
жовтня 1991 року “Про практику застосування судами законодавства,що регулює
право приватної власності громадян на жилий будинок” виділ в натурі  часток жилого будинку,що є спільною частковою
власністю можливо,якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину
будинку із самостійним виходом. Виділ також може мати місце за наявності
технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ
частки будинку в натурі неможливий,суд вправі за заявленим про це позовом
встановити порядок користування відособленими приміщеннями
(квартирами,кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення
(кухня,коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників
спільної часткової власності.

По справі було
призначено чотири експертизи: згідно трьох висновків експертизи будинок   неможливо поділити в натурі (т.1 а.с.31-42,
110-137,т.2 169-219),а  згідно висновку
експертизи від 02 жовтня 2006 року  (т.2
а.с.106-134) поділ будинку можливий на дві частини,разом з тим
запропонований  варіант поділу
передбачає,що в загальному користуванні сторін залишається приміщення 1 площею
7,5 кв.м. (т.2 а.с.118). Наведене свідчить,що цим висновком експертизи
встановлено фактично порядок користування будинком,а не поділ його в натурі.

Позов про
встановлення порядку користування будинком не заявлено,докази поділу його в
натурі сторонами не надано.

Не можна погодитись з
рішенням суду в частині  виділення всього
будинку у власність відповідачки із сплатою нею грошової компенсації за  частку позивача в будинку,оскільки такий
висновок суду суперечить нормам матеріального права,що регулюють
правовідносини,які виникли між сторонами.

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на
майно,зокрема на житловий будинок,квартиру,земельну ділянку,допускається лише
за його згодою,крім випадків,передбачених Цивільним кодексом України (ч.4 ст.71
СК України).

Відповідно
до ч.1 ст.365 ЦК України   право особи на
частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників,якщо частка є незначною і не може бути виділена в
натурі,річ є неподільною,спільне володіння

і користування майном є неможливим і таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім*ї.

Відповідно до п.25 постанови
№ 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. “Про практику
застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна
подружжя”,  вирішуючи питання про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі,
суди мають застосовувати положення

4

частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності
такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав,
передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з
таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду
відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального
поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Позов про припинення права власності та
присудження грошової компенсації не заявлено,тому доводи апеляційної скарги про
те,що вирішуючи спір,суд вийшов за межі позовних вимог,є обгрунтованими.

Згода позивача на отримання грошової компенсації за
частку в жилому будинку відсутня. Докази дійсної вартості будинку,тобто
грошової суми,за яку майно може бути продано на час розгляду справи судом  в даній місцевості,в матеріалах справи також
відсутні. Суд присудив грошову компенсацію за будинок,виходячи з вартості
будинку,яка була визначена станом на 30 листопада 2006 року.

За таких обставин в задоволенні позову про
поділ будинку між колишнім подружжям в натурі слід відмовити,визнавши за кожним
із них право власності на &frac12; частину спірного
будинку з належною частиною надвірних будівель.

Задовольняючи зустрічний позов,суд виходив з того,що договори дарування
були укладені лише про людське око без наміру створити юридичні наслідки,а тому
визнав їх недійсними. Сторонами у договорах дарування є: даритель ОСОБА_3 та
обдарований ОСОБА_1 За  таких обставин
права ОСОБА_2 не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання
недійсною угоди,стороною в якій вона не є,незалежно від того,чи відповідає
спірна угода закону. Наведене свідчить ,що в задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання недійсними договорів дарування
لَن&sup3;&acirc;ه&euml;&uuml;ي&egrave;ُ ى&agrave;ٍهً&sup3;&agrave;&euml;&sup3;&acirc; ٍ&agrave; مً&icirc;ّه&eacute;  &acirc;&sup3;ن 04 &ecirc;&acirc;&sup3;ٍيے 1992 ً&icirc;&ecirc;َ &sup3; 21 &euml;‏ٍ&icirc;م&icirc; 1996 ً&icirc;&ecirc;َ,َ&ecirc;&euml;&agrave;نهي&egrave;ُ ى&sup3;و ر&ecirc;&icirc;ً&icirc;ُ&icirc;ن آ.خ. ٍ&agrave; ر&ecirc;&icirc;ً&icirc;ُ&icirc;ن آ.آ., ٌ&euml;&sup3;ن &acirc;&sup3;نى&icirc;&acirc;&egrave;ٍ&egrave;.

Суд відмовив в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з
ОСОБА_2 половини вартості подарованих будівельних матеріалів та грошей  з тих підстав,що ці договори є
недійсними,проте колегія суддів вважає,що ці вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов”язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Обставини справи,які за законом  мають бути підтверджені певними засобами
доказування,не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59
ЦПК України).

Позивачем ОСОБА_1 не доведено,що майно та
гроші,зазначені в договорах дарування були використані саме на будівництво
спірного будинку і цей факт заперечується ОСОБА_2 В засіданні апеляційного суду
сторони,в тому числі  ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
підтвердили,що кладка стін будинку була завершена в 2004 році,що
підтверджується і технічним паспортом на будинок,проте не змогли пояснити,чому
силікатна цегла в кількості 24 тис.шт. та гроші бригаді будівельників за

5

кладку стін
дарувались позивачу 21 лютого 1996 року, набагато пізніше  реального використання цих будівельних
матеріалів та виконання зазначених робіт.

Як вбачається
із змісту договорів дарування наявність подарованого майна у дарителя не
перевірялась (т.1 а.с.19,20),а квитанції та накладні про придбання будівельних ى&agrave;ٍهً&sup3;&agrave;&euml;&sup3;&acirc;,&acirc;&egrave;&iuml;&egrave;ٌ&agrave;ي&sup3; ي&agrave; &sup3;ى*ے ر&ecirc;&icirc;ً&icirc;ُ&icirc;ن&agrave;
آ.خ. (ٍ.2 &agrave;.ٌ.54-59),
يه
ٌ&iuml;&sup3;&acirc;&iuml;&agrave;ن&agrave;‏ٍ&uuml; &ccedil; &acirc;&sup3;ن&icirc;ى&icirc;ٌٍےى&egrave;,&ccedil;&agrave;&ccedil;ي&agrave;&divide;هي&egrave;ى&egrave; &acirc; ن&icirc;م&icirc;&acirc;&icirc;ً&agrave;ُ
ن&agrave;ًَ&acirc;&agrave;ييے. حه ن&icirc;&acirc;هنهي&icirc;‏ ٍ&agrave;&ecirc;&icirc;و ؛ ن&icirc;ٌٍ&icirc;&acirc;&sup3;ًي&agrave;,&iuml;&icirc;&acirc;ي&agrave;
ٍ&agrave; &icirc;ل*؛&ecirc;ٍ&egrave;&acirc;ي&agrave;
&acirc;&agrave;ًٍ&sup3;ٌٍ&uuml; ً&icirc;ل&sup3;ٍ
ٍ&agrave; لَن&sup3;&acirc;ه&euml;&uuml;ي&egrave;ُ ى&agrave;ٍهً&sup3;&agrave;&euml;&sup3;&acirc;,&icirc;ٌ&ecirc;&sup3;&euml;&uuml;&ecirc;&egrave;
&acirc; ن&icirc;م&icirc;&acirc;&icirc;ً&agrave;ُ ن&agrave;ًَ&acirc;&agrave;ييے &acirc;&sup3;نٌٍَي&sup3;
ى&agrave;ً&ecirc;َ&acirc;&agrave;ييے &acirc;&egrave;ً&icirc;ل&sup3;&acirc; &iuml;&icirc; ٍ&egrave;&iuml;َ,ً&icirc;&ccedil;ى&sup3;ًَ,&icirc;ل*؛ىَ,يه &ccedil;&agrave;&acirc;ون&egrave; &acirc;&ecirc;&agrave;&ccedil;&agrave;ي&icirc;
&icirc;ن&egrave;ي&egrave;ِ&sup3; &acirc;&egrave;ى&sup3;ًَ لَن&sup3;&acirc;ه&euml;&uuml;ي&egrave;ُ ى&agrave;ٍهً&sup3;&agrave;&euml;&sup3;&acirc;,&ugrave;&icirc;
َيهى&icirc;و&euml;&egrave;&acirc;&euml;‏؛ &acirc;ٌٍ&agrave;ي&icirc;&acirc;&euml;هييے  ؟ُ ن&sup3;&eacute;ٌي&icirc;؟
ِ&sup3;ي&egrave; (ٍ.1
&agrave;.ٌ.112,117-118),&agrave; َ &acirc;&egrave;ٌي&icirc;&acirc;&ecirc;َ
ه&ecirc;ٌ&iuml;هًٍ&agrave; &acirc;&sup3;ن  02 و&icirc;&acirc;ٍيے 2006 ً&icirc;&ecirc;َ ٍ&agrave;&ecirc;&icirc;و
&acirc;&ecirc;&agrave;&ccedil;&agrave;ي&agrave; &icirc;ً&sup3;؛يٍ&icirc;&acirc;ي&agrave;
ِ&sup3;ي&agrave; ى&agrave;ٍهً&sup3;&agrave;&euml;&sup3;&acirc;,&agrave; لَن&sup3;&acirc;ه&euml;&uuml;ي&sup3; ً&icirc;ل&icirc;ٍ&egrave; &icirc;ِ&sup3;يهي&icirc;,&acirc;&egrave;ُ&icirc;نے&divide;&egrave; &ccedil;
ِ&sup3;ي,ے&ecirc;&sup3;
ٌ&ecirc;&euml;&agrave;&euml;&egrave;ٌ&uuml;
ي&agrave; &divide;&agrave;ٌ &iuml;ً&icirc;&acirc;هنهييے
ه&ecirc;ٌ&iuml;هًٍ&egrave;&ccedil;&egrave;,&agrave; يه &ccedil; &ocirc;&agrave;&ecirc;ٍ&egrave;&divide;ي&egrave;ُ
&acirc;&egrave;ًٍ&agrave;ٍ &iuml;&icirc;يهٌهي&egrave;ُ ٌٍ&icirc;ً&icirc;ي&agrave;ى&egrave;
(ٍ.2 &agrave;.ٌ.111-117).

Виходячи із обставин справи,які підтверджені
поясненнями сторін,а саме: будинок будувався в період зареєстрованого шлюбу для
забезпечення житлових потреб сім*ї, з відповідачкою проживає неповнолітня дочка
,а також враховуючи засади справедливості та розумності,колегія суддів не
вбачає правових підстав  для задоволення
позову ОСОБА_1 про стягнення на його користь половини вартості  подарованих будівельних матеріалів та грошей.

Рішення суду в частині позовних вимог  про поділ спільного майна подружжя - меблів
та побутової техніки  не оскаржено і в
цій частині його слід залишити без змін.

Оскільки,вирішуючи позовні вимоги про поділ будинку,ٌٍےميهييے
&iuml;&icirc;&euml;&icirc;&acirc;&egrave;ي&egrave;
&acirc;&agrave;ًٍ&icirc;ٌٍ&sup3; &iuml;&icirc;ن&agrave;ً&icirc;&acirc;&agrave;ي&egrave;ُ
لَن&sup3;&acirc;ه&euml;&uuml;ي&egrave;ُ ى&agrave;ٍهً&sup3;&agrave;&euml;&sup3;&acirc; ٍ&agrave; مً&icirc;ّه&eacute;
ٍ&agrave; &ccedil;ًٌٍَ&sup3;&divide;ي&sup3; &iuml;&icirc;&ccedil;&icirc;&acirc;ي&sup3; &acirc;&egrave;ى&icirc;م&egrave;
&iuml;ً&icirc; &acirc;&egrave;&ccedil;ي&agrave;ييے ن&icirc;م&icirc;&acirc;&icirc;ً&sup3;&acirc; ن&agrave;ًَ&acirc;&agrave;ييے
يهن&sup3;&eacute;ٌي&egrave;ى&egrave;,ٌَن يه&iuml;ً&agrave;&acirc;&egrave;&euml;&uuml;ي&icirc;
&ccedil;&agrave;ٌٍ&icirc;ٌَ&acirc;&agrave;&acirc; ي&icirc;ًى&egrave;
ى&agrave;ٍهً&sup3;&agrave;&euml;&uuml;ي&icirc;م&icirc;
ٍ&agrave; &iuml;ً&icirc;ِهٌَ&agrave;&euml;&uuml;ي&icirc;م&icirc;
&iuml;ً&agrave;&acirc;&agrave;,то відповідно до
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню і необхідно
в цій частині позовних вимог ухвалити нове рішення .

На підставі викладеного,ч.1 ст.69,ч.1
ст.70,ч.4 ст.71 СК України,ч.1 ст.365 ЦК України керуючись ст.307 ч.1
п.2,ст.309 ч.1  п.4,ст.314 ч.2,
ст.316  ЦПК України,колегія суддів,-

В И Р І Ш  И
Л  А :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити частково.

Скасувати рішення Кіровського районного суду
м.Кіровограда від  20 березня 2008 року в
частині вирішення позовних вимог  ОСОБА_1
про поділ будинку,стягнення &iuml;&icirc;&euml;&icirc;&acirc;&egrave;ي&egrave;
&acirc;&agrave;ًٍ&icirc;ٌٍ&sup3; &iuml;&icirc;ن&agrave;ً&icirc;&acirc;&agrave;ي&egrave;ُ
لَن&sup3;&acirc;ه&euml;&uuml;ي&egrave;ُ ى&agrave;ٍهً&sup3;&agrave;&euml;&sup3;&acirc; ٍ&agrave; مً&icirc;ّه&eacute;,&agrave;
ٍ&agrave;&ecirc;&icirc;و &iuml;ً&egrave;&iuml;&egrave;يهييے &iuml;ً&agrave;&acirc;&agrave;
&acirc;&euml;&agrave;ٌي&icirc;ٌٍ&sup3;
ي&agrave; لَن&egrave;ي&icirc;&ecirc; ر&ecirc;&icirc;ً&icirc;ُ&icirc;ن&agrave;
آ.آ.
&sup3;
&acirc;&egrave;ن&sup3;&euml;هييے
لَن&egrave;ي&ecirc;َ
َ
&acirc;&euml;&agrave;ٌي&sup3;ٌٍ&uuml;
ر&ecirc;&icirc;ً&icirc;ُ&icirc;ن ت.ج. &sup3;&ccedil;
ٌٍےميهييےى
مً&icirc;ّ&icirc;&acirc;&icirc;؟ &ecirc;&icirc;ى&iuml;هيٌ&agrave;ِ&sup3;؟  ٍ&agrave;
&ccedil;&agrave;ن&icirc;&acirc;&icirc;&euml;هييے &ccedil;ًٌٍَ&sup3;&divide;ي&icirc;م&icirc;
&iuml;&icirc;&ccedil;&icirc;&acirc;َ.

Визнати право власності :

6

за ОСОБА_1на  1/2
частку будинку з належною частиною надвірних будівель ,що знаходиться в
АДРЕСА_1;

за ОСОБА_2на 1/2
частку будинку з належною частиною надвірних будівель ,що знаходиться в
АДРЕСА_1.

В позові ОСОБА_1 про поділ будинку в
натурі,стягнення &iuml;&icirc;&euml;&icirc;&acirc;&egrave;ي&egrave;
&acirc;&agrave;ًٍ&icirc;ٌٍ&sup3; &iuml;&icirc;ن&agrave;ً&icirc;&acirc;&agrave;ي&egrave;ُ
لَن&sup3;&acirc;ه&euml;&uuml;ي&egrave;ُ ى&agrave;ٍهً&sup3;&agrave;&euml;&sup3;&acirc; ٍ&agrave; مً&icirc;ّه&eacute; відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2 про визнання
недійсними договорів дарування відмовити.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Верховного
Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання ним
законної  сили.

Головуюча суддя:

судді: