АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2008 року                                                                         м.
Хмельницький

Колегія  суддів
судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі :головуючої - судді Карпусь С.А.,

суддів :  Баса О.Г., Кізюн О.Ю.

при секретарі Стельмах І.В.

з участю : ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_2,

представника ОСОБА_2, ОСОБА_8,
ОСОБА_4

ОСОБА_9

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-1044 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду від 21 березня
2008 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4до ОСОБА_1 про визнання права
власності на 50% квартири, встановлення факту прийняття спадщини, визнання
частково недійсним свідоцтва про право на спадщину і договору дарування
квартири, визнання права власності на частину квартири та додатковим позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4до ОСОБА_1, ОСОБА_5та ОСОБА_6 про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду,
дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи,  колегія суддів

в с т а н о
в и л а :

В грудні 2007 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності
на Ѕ частину квартири, встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково
недійсним свідоцтва про спадщину, договору дарування та розподіл квартири. В
обґрунтування позовних вимог посилались на те, що перебуваючи у шлюбі з
ОСОБА_10 з 1968 по 1984 роки, ОСОБА_2 вступила у члени ЖБК і внесла частину
коштів у придбання квартири АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу решту вартості
квартири вносив чоловік. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10 і відкрилась спадщина на
зазначену квартиру. Спадкоємцями майна померлого на момент його смерті  були його дружина ОСОБА_11, дочка ОСОБА_4 та
його мати ОСОБА_12 в рівних частках. Останні вступили в управління спадковим
майном,  взявши належне йому майно, тим
самим прийняли спадщину. Однак 20.05.1998 року свідоцтво про право на
спадщину  на зазначену квартиру отримала
лише ОСОБА_11. Вважають, що остання могла отримати у спадщину лише 1/6 частину
квартири. 5 липня 2007 року ОСОБА_11 подарувала дану квартиру дочці ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла. На даний час вартість квартири, яка складається з
2-х кімнат становить 155229 грн.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -
Мазур Н.В.                                                 Справа № 22ц- 1044

Доповідач - Карпусь С.А.                                                                                Категорія № 37

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 є
власником половини квартири, спадщина після смерті чоловіка ОСОБА_10 відкрилась
на другу половину квартири,  яка належить
по 1/3 кожному спадкоємцеві, ОСОБА_11 мала право лише на 1/6 частини квартири і
відповідно могла подарувати дочці лише цю частку квартири. Тому на підставі
ст.ст. 112, 529, 549 ЦК України (1963 року) просили визнати за ОСОБА_2 право
власності на Ѕ частину квартири, визнати факт прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_10 ОСОБА_12 та ОСОБА_4 та  визнати
за кожною з них право власності на 1/6 частину квартири, визнати частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом від 20.05.1999 року на ОСОБА_11, визнати частково
недійсним договір дарування квартири.

В лютому
2008 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
з додатковими вимогами про визнання правочину недійсним, посилаючись на те, що
під час розгляду справи в суді відповідачка продала квартиру ОСОБА_5, чим ввела
її в оману, не повідомивши про обставини, що мають істотне значення. Тому
просили визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири посвідчений
приватним нотаріусом 25.12.2007 року.

Рішенням
Шепетівського міськрайонного суду від 21 березня 2008 року позов задоволено
частково. Постановлено визнати частково недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом від 20.05.1999 року, згідно якого ОСОБА_11 успадкувала
після смерті ОСОБА_10 спадкове майно, яке складається  з квартири АДРЕСА_1. Визнано частково
недійсним договір дарування квартири від 5.07.2007 року, відповідно до якого
ОСОБА_11 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири від 25.12.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_1
продала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2 право власності на
21,82/100 частини квартири АДРЕСА_1, вартістю 33870 грн., Визнано за ОСОБА_3
право власності на 26,06/100 частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 40452 грн. 67
коп. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 26,06/100 частини квартири АДРЕСА_1,
вартістю 40452 грн. 67 коп. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 26,06/100
частини квартири АДРЕСА_1, вартістю 40452 грн. 67 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4 404 грн. 50 коп. в повернення судового збору
і 30 грн. витрат на ІТЗ розгляду цивільної справи Шепетівським міськрайонним
судом, а всього 434 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення суду незаконним в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 26,06%
квартири і просить в цій частині його змінити, визнавши за ОСОБА_3 право
власності на 39,09% квартири, за нею на 39,09% квартири, у позові ОСОБА_4
відмовити, в решті залишити його без змін. Вона посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального права, недоведеність тих обставин, що
мають значення для справи, які суд вважає встановленими. В судовому засіданні
не доведений факт прийняття спадщини ОСОБА_4, остання не вступила в управління
спадковим майном і втратила право на спадкування, пропустивши  строк для прийняття спадщини. Погодилась з
тим, що ОСОБА_2 має право власності на 21,82 % квартири, а вона з ОСОБА_3 мають
право кожна на 39,09%.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково вимоги позивачів,
суд встановив та правильно виходив з того, що під час перебування у шлюбі з
1968 року по 1984 рік  у 1982 році
ОСОБА_2 як члену ЖБК було надано двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1на неї, чоловіка
та дитину, на момент розлучення ними було виплачено 3162 руб. паю.  Відповідно до положень ст.ст. 22, 28 КПШС
України частка ОСОБА_2 в квартирі складає 1581 руб. 07 коп., що становить
1091/5000  від усієї квартири, а частка
ОСОБА_10 з врахуванням решти внесеного ним паю становить 3909/5000. Після
смерті ОСОБА_10 у ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на належну йому частину, яку
прийняли у рівних частках його дружина ОСОБА_11, його мати ОСОБА_3 та дочка
ОСОБА_4 , які вступили в управління спадковим майном, взявши  речі, які були спадковим майном. Звідси їх
частки в спірній квартирі становитимуть (3909/5000 : 3)  по 1303/5000 кожної. Оскільки частка ОСОБА_11
становила лише 1303/5000, то вона могла розпорядитись лише цієї часткою, а не
дарувати всю квартиру своїй дочці ОСОБА_1 Тому підлягають визнанню частково
недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 травня 1999 року,
яким ОСОБА_11 успадкувала після смерті ОСОБА_10 зазначену квартиру та договір
дарування квартири від 5 липня 2007 року, яким ОСОБА_11 подарувала своїй дочці
ОСОБА_1 повністю вказану квартиру.

Ці обставини підтверджуються матеріалами справи та
відповідають закону.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 погодилась,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належать частки в квартирі і в цій частині рішення суду
не оскаржувала. Вона заперечувала право ОСОБА_4 на частку у квартирі,
посилаючись на те, що остання спадщини після смерті батька не прийняла і не
набула право на спадщину. Проте її заперечення не є підставними, оскільки вони
спростовуються дослідженими судом доказами. Так, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14
показали, що після смерті батька ОСОБА_4 з його квартири взяла  сервіз „Мадонна” та кришталеві фужери. Що
стосується свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ,
про яких зазначається в апеляційній скарзі,  то вони показали, що не бачили хто і що брав
після смерті ОСОБА_10

Також суд правильно встановив, що
ОСОБА_1 не вправі була під час вирішення судом спору щодо вказаної квартири
розпоряджатися нею на свій розсуд, зокрема продавати ОСОБА_5 за договором
купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом  25 грудня 2007 року.

Не спростовують висновків суду першої
інстанції і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги
для його скасування не вбачається.

Разом з тим, суд першої інстанції
технічно невірно виразив  ідеальні частки
сторін  у вказаній квартирі, тому вони
підлягають уточненню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 21 березня
2008 року залишити без зміни, зазначивши частки, що належать в квартирі
АДРЕСА_1:ОСОБА_2  1091/5000, ОСОБА_3
1303/5000, ОСОБА_4 1303/5000 та ОСОБА_1 1303/5000.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення,  однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили до Верховного Суду України.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Копія вірна: суддя апеляційного суду
С.А.Карпусь