Справа
№ 22ц-559/08                                      Головуючий у 1 інстанції - Івасюта Л.В.
Доповідач - Стрільчук В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

і м е н е м    У к
р а ї н и

3 липня 2008 року.  Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів
- Киці С.І., Расевича С.І.,

при
секретарі - Савчук О.В.,

з
участю позивача  ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до науково-виробничої компанії (далі -
НВК) «Західагроінвест» про стягнення заробітної плати, середнього
заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди за
апеляційною скаргою відповідача НВК «Західагроінвест» на рішення Луцького
міськрайонного суду від 9 квітня 2008 року,

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 9 квітня 2008 року позов
задоволено частково.

Постановлено стягнути з НВК «Західагроінвест» на користь ОСОБА_1  1384 грн. 53 коп. заборгованості по
заробітній платі, 11218 грн. 93 коп. середньої заробітної плати за період її
затримки, 400 грн. моральної шкоди, а всього 13003 грн. 46 коп., на користь
держави - судовий збір в сумі 138 грн. 46 коп. та на спеціальний рахунок - 30
грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач НВК «Західагроінвест» просить скасувати це
рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у частині розміру
заборгованості по заробітній платі, посилаючись на порушення судом норм матеріального
права і неповноту з'ясування обставин справи.

В запереченні на апеляційну скаргу
позивач ОСОБА_1 просить її відхилити, а рішення місцевого суду залишити
без змін, зазначаючи, що доводи, на які покликається відповідач в скарзі, є
безпідставними.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував з відповідачем у
трудових відносинах з 11 січня 2006 року по 12 вересня 2006 року. При
звільненні відповідач безпідставно не виплатив позивачу заборгованість по
заробітній платі в сумі 1384 грн. 53 коп. і не надав суду докази про наявність
перешкод для такої виплати. Середньомісячна заробітна плата позивача становила
590 грн. 47 коп. Відповідач затримав виплату заборгованої заробітної плати
позивачу на дев'ятнадцять місяців. У зв'язку з цим позивач переніс моральні
страждання, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, неможливості
забезпечувати себе харчуванням, одягом тощо.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її
відхилення з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним
орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 116 цього Кодексу передбачено, що при звільненні працівника виплата
всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться
в день звільнення.

Факт роботи ОСОБА_1 в НВК «Західагроінвест» на посаді керівника мережі
«Зелений світ» з 11 січня 2006 року по 12 вересня 2006 року підтверджується
копією його трудової книжки (а. с. 2).

Згідно з довідкою відповідача заборгованість із заробітної плати позивачу
становить 1384 грн. 86 коп. (а. с. 33). Крім того, представник відповідача
Матляк С.В. в судовому засіданні не заперечувала дану обставину. Факт невиплати
цієї заборгованості без поважних причин у день звільнення ОСОБА_1
підтверджується листом територіальної державної інспекції праці у Волинській
області від 19 грудня 2007 року № 1010/02-2-08 (а. с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника
або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки НВК «Західагроінвест» на порушення вищенаведених положень
трудового законодавства не виплатила ОСОБА_1 належні йому при звільненні суми,
суд, давши вірну оцінку обставинам справи, обґрунтовано задовольнив позов
частково, стягнувши на користь позивача заборгованість із заробітної плати та
середній заробіток за час затримки розрахунку.

Заперечень щодо визначених судом розміру середньомісячного заробітку
ОСОБА_1 в сумі 590 грн. 47 коп. та періоду затримки розрахунку (дев'ятнадцять
місяців) в апеляційній скарзі не зазначено.

Судом правильно визначено розмір морального відшкодування в сумі 400 грн. з
врахуванням характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач
внаслідок порушення відповідачем його трудових прав. При цьому суд виходив із
засад розумності, виваженості та справедливості.

Апелянтом також не наведено заперечень щодо вирішення судом питання про
розмір і розподіл судових витрат.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять
встановлених законом підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача науково-виробничої компанії «Західагроінвест»
відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 9 квітня 2008 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Судді :