Справа №22ц -267/08
Головуючий в 1 інстанції: Савицька Н.В.
Доповідач: Завидовська - Марчук О.Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД        ВОЛИНСЬКОЇ      ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н
Е М                   У К Р А Ї Н И

«9»
квітня 2008 року.                                                                                      м. Луцьк.

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого
-          судді  Завидовської -
Марчук  О.Г.,

суддів                         -          Мудренко Л.І., Карпук А.К.

при
секретарі             -          Тарасюк Ю.А.

з участю:

представника
позивача Ольховського М.В.,

відповідача
ОСОБА_1,

представника
відповідача ОСОБА_2

третьої
особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Луцької міської ради  до ОСОБА_1про примусове  звільнення самовільно зайнятої земельної
ділянки шляхом знесення самочинно побудованої
огорожі за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду від 16 січня
2008 року, -

В С Т А
Н О В И Л А:

В
апеляційній скарзі  відповідач ОСОБА_1,
покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи
та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив
рішення  суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Оскаржуваним
рішенням Луцького міськрайонного суду від 16 січня 2008 року  позов задоволено. Ухвалено зобов»язати  ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 60 м2, яка знаходиться за адресою :АДРЕСА_1шляхом
знесення за рахунок відповідача самочинно встановленої ним кам»яної огорожі та
зобов»язати ОСОБА_1привести самовільно зайняту земельну ділянку площею 60 м2,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1у придатний для використання стан. Стягнуто
з ОСОБА_1в користь Луцької міської ради суму в розмірі 8 грн. 50 коп. понесених
витрат по сплаті судового збору та суму в розмірі 7 грн. 50 коп. понесених
витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

В
даному судовому засіданні  відповідач
ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав, просив скаргу
задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати  та ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Представник
позивача Ольховський М.В. та третя особа без самостійних вимог щодо предмету
спору на стороні позивача ОСОБА_3, кожен зокрема, апеляційну скаргу заперечили,
просили рішення суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Перевіривши
законність і обґрунтованість  рішення
суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1, будучи
власником земельної ділянки площею 0,10 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1і
яку передано йому  для обслуговування
житлових та господарських споруд, самовільно зайняв земельну ділянку площею 60
м2, яка розташована поряд з належною йому на праві приватної
власності, ділянкою, та самочинно збудував
на ній кам»яну огорожу.

Встановлені
обставини підтверджуються протоколами про адміністративне правопорушення від
10.01.2007 року, 20.11.2006 року; актами перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 20.11.2006 року, 26.12.2006 року; приписами від 20.11.2006
року, 26.12.2006 року (а.с.7-12), викопіровкою плану забудови вулиці (а.с.19),
Державним актом про право власності на землю (а.с.20).

Задовольняючи
вимоги позивача, суд першої інстанції, дослідивши всі обставини справи,
правильно виходив із п.п.1,2 ст. 212 Земельного кодексу України, в яких
зазначено, що  самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи
знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

При
таких обставинах справи  та враховуючи,
що спірна земельна ділянка  належить до
не розмежованих земель міста не наданих у власність чи користування, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи
апеляційної скарги були предметом
дослідження суду і суд дав їм правильну юридичну оцінку.

Покликання
апелянта на те, що кам»яна огорожа була споруджена ним лише з метою недопущення
підтоплення його земельної ділянки та житлового будинку, а також сусідніх
земельних ділянок та будинків, не знайшло свого підтвердження в судовому
засіданні.

Рішення
суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись  ст. ст. 308,
315, 317, 319  ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу  відповідача ОСОБА_1відхилити.

Рішення  Луцького міськрайонного суду від  16 січня 2008 року року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту  її
проголошення  і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом  двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: