Справа № 2-118-1/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
квітня 2008 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого -
судді : Вовк С.В.,

при секретарі
:  Горовій Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в
приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи
Головне управління юстиції м. Києва, Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна,
Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна, Управління земельних ресурсів
Броварського району Київської області про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини та про визнання правочинів недійсними та зобов'язання
вчинити дію, -

ВИРІШИВ:

У квітні 2004 року позивач звернувся
до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про
прийняття спадщини, визнання договору довічного утримання та заповіту
недійсним, в якому просив визначити йому додатковий строк з моменту вступу
рішення суду у законну силу в кількості 30 днів для подачі заяви до Шостої
Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини; визнати
заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 від 14 листопада 2000 року - реєстраційний
№5-7232, засвідчений державним нотаріусом 20 - ої Київської державної
нотаріальної контори Прокудіною В.В. недійсним; визнати договір довічного
утримання між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 08 вересня 2000 року - реєстраційний
№5-6614, засвідчений державним нотаріусом 20 - ої Київської державної
нотаріальної контори Прокудіною В.В. недійсним, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його старший брат ОСОБА_3. Про факт смерті брата він
дізнався у жовтні 2001 року. Також зазначає що ОСОБА_2 яка здійснювала догляд
за останнім навмисно приховувала від нього факт смерті брата, є заявницею про
його смерть і вона успадкувала його квартиру, дачу із земельною ділянкою,
автомашину, гараж, акції та інше майно. А у зв'язку із діями відповідача,
спрямованими на приховання від нього факт смерті брата, він не зміг своєчасно
подати заяву про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовував посилаючись на
ст.ст. 55, 57 ЦК України (в редакції 1963 року) ст.ст. 1262, 1272 ч.3, 257, 203
ЦК України (в редакції 2003 року)

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва 09.02.2007 року позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 11.09.2007 року зазначене рішення суду скасовано, а справа направлена на
новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

13.02.2008
року позивач доповнив позовні вимоги та додатково просить  визнати свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від 03 грудня 2001р., посвідченого Шостою Київською державною нотаріальною
конторою на бланку АЕВ 157652, свідоцтво за
заповітом від 11 вересня 2001р., посвідченого Шостою Київською державною нотаріальною конторою на бланках АЕВ 938280,
938281, недійсними, зобов'язати Київське міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (01001, м. Київ,
вул.. Трьохсвятительська, 4-а) зняти квартиру АДРЕСА_1 з реєстрації її на ім'я
відповідачки - ОСОБА_2; зобов'язати Броварське
міжміське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна Київської області зняти дерев'яний садовий будинок
площею 24,1 кв.м., з літньою кухнею, вбиральнею, розташований АДРЕСА_2 з
реєстрації його на ім'я відповідачки ОСОБА_2;
зобов'язати Управління земельних ресурсів Броварського району Київської області
зняти земельну ділянку площею 0,6 га.,
розташовану АДРЕСА_2 з реєстрації його на ім'я відповідачки ОСОБА_2; зобов'язати ДАІ УВС м. Києва зняти автомобіль ВАЗ
212108,1981 р. випуску, двигун НОМЕР_1, шасі
НОМЕР_2 д.н НОМЕР_3 з реєстрації його на ім'я відповідачки - ОСОБА_2.

Позивач та його представник позов
підтримали та просять його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач та її представники позов
не визнали та просять в його задоволенні
відмовити посилаючись на його безпідставність.

Суд вислухавши пояснення учасників
судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до
наступного.

Судом встановлено, що 08.08.2000
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (т.1,
а.с. 16).

14.11.2000 року ОСОБА_3 склав
заповіт за яким залишив усе своє майно ОСОБА_2
(т.1, а.с. 12)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (т.1, а.с. 8).

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК
України (в редакції 1963 року) визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті
дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

11.09.2001 року та
03.12.2001 року ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом
(т.1, а.с. 13, 14).

Відповідно до ч.5 прикінцевих та перехідних положень ЦК
України в редакції 2004 року, правила Книги шостої ЦК України застосовуються до
спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання
чинності цим Кодексом.

Отже дані обставини свідчать що ОСОБА_2
прийняла спадщину яка відкрилась в наслідок в наслідок смерті ОСОБА_3 та про те
що спірні правовідносини не регулюються положенням передбачені Книгою шостою ЦК
України (в редакції 2004 року)

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Пред'являючи позовні вимоги про визначення додаткового
строку для подачі заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 зазначає, що його таке
права передбачено ст. 1272 ЦК України (в редакції 2004 року), проте суд
приходить до висновку, що ця вимога не може бути задоволена, оскільки зазначена
норма не породжує у позивача право для визначення йому додаткового строку для
подачі заяви про прийняття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 55 ЦК України (в редакції 1963
року) угода, укладена громадянином, хоч і
дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він
не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом
недійсною за позовом цього громадянина.

Також суд приходить до висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог в іншій частині, за правилами
передбаченими ст. 55 ЦК України в редакції 1963 року, оскільки право позивача
на звернення з відповідними вимогами похідне із коло прав яке належить
спадкоємцю за законом другої черги, а останньому вище відмовлено в реалізації
таких прав.

За таких обставин
суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в
повному обсязі.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи Головне управління юстиції м. Києва, Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна,
Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна, Управління земельних ресурсів
Броварського району Київської області про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини та про визнання правочинів недійсними та зобов'язання
вчинити дію - залишити без задоволення.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський
районний суд м. Києва.

Суддя