Справа № 22-669/2008                                   Головуючий
у  І інстанції Кучеренко О.П.
Доповідач  Єгорова С.М.
У Х В А Л А

іменем України

23 квітня 2008 року              Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого
Вербицького В.С.

суддів:
Єгорової С.М.

Дуковського О.Л.

при секретарі
Тітенко Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Добровеличківського районного суду
від 5 лютого 2008 року  в справі
за  позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про
визнання правочинів недійсними.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників,  вивчивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

В червні  2007
року ОСОБА_1звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання
правочинів недійсними. Посилалась на те,що правочин
щодо  відчуження майна, а фактично поділу
сумісного майна подружжя, від 22.12.2006року укладений між нею та відповідачем
ОСОБА_2., є нікчемним і не породжує ніяких наслідків; правочин від
08.12.2006року №ЗГП 149732 між ОСОБА_2. та ОСОБА_3. про купівлю-продаж
автомобіля ВАЗ-2111, 2001 року випуску, двигун НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 укладено
без її згоди, хоча вона як дружина мала право на це сумісне майно; правочин від
22.12.2006року між ОСОБА_2. та ОСОБА_3. про дарування житлового будинку,
розташованого поАДРЕСА_1, вчинено з порушенням права на житло її та
неповнолітньої дитини, згоду на його вчинення вона дала під впливом обману з
боку відповідача ОСОБА_2.  Просила
вказані правочини визнати недійсними.

Рішенням Добровеличківського районного суду
від 5 лютого 2008 року позов задоволено
частково. Визнано недійсними правочин від 22.12.2006року, укладений між
ОСОБА_1та ОСОБА_2про відчуження майна та правочин від 08.12.2006року №ЗГП
149732 між ОСОБА_2та ОСОБА_3про купівлю-продаж автомобіля ВАЗ-2111, 2001 року
випуску, двигун НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2. В частині визнання недійсним правочину
від 22.12.2006року між ОСОБА_2та ОСОБА_3про дарування житлового будинку,
розташованого поАДРЕСА_1, відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 102 ( сто
дві) гривні та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
сумі 30 ( тридцять ) гривень, а всього 132(сто тридцять дві) гривні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. ставиться
питання про  скасування вказаного рішення
в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо правочину від 22.12.2006року між ОСОБА_2. та ОСОБА_3. про дарування
житлового будинку, розташованого поАДРЕСА_1, та ухвалення нового рішення
про задоволення цих вимог. Зазначається, що рішення не відповідає вимогам
матеріального та процесуального права, порушує її права. Судом не в повній мірі
досліджено всі обставини справи, дано неправильну оцінку обставинам укладення
договору дарування житлового будинку, наданим доказам.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в позові, суд  встановив
і правильно виходив з того, що при укладенні між
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. договору дарування житлового
будинку по АДРЕСА_1 від 22.12.2006року
позивачка дала свою згоду на дарування її чоловіком ОСОБА_2. набутого
ними в період зареєстрованого шлюбу житлового будинку з надвірними будівлями,
зміст ст.ст.60,65 СК України їй було роз"яснено, її заява про згоду
нотаріально посвідчена. Сторонами договору були дотримані вимоги  ст.717ЦК України та ст.65 ч.З СК України
стосовно форми договору та його наслідків. Доказів про наявність обставин, які
можуть перешкодити вчиненню даного правочину, або замовчування їх існування,
шляхом застосування  обману з боку однієї
зі сторін договору,  позивачкою не
надано. Підстав, передбачених ст.230 ЦК України, для визнання цього правочину
недійсним судом не знайдено. Не обгрунтованими є і доводи щодо позбавлення її
та дитини права на житло, тому що вони не були зареєстровані у спірному
будинку.

Висновки  суду
відповідають  обставинам  справи
та  вимогам  норм матеріального і процесуального права,
зроблені на підставі повного і всебічного з"ясування обставин, на які
сторони посилались як на підставу своїх доводів і заперечень, дослідженим в
судовому засіданні доказам.

Рішення суду є законне і
обгрунтоване, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом
були допущені порушення норм процесуального права, або неправильно застосовано
норми матеріального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315,
319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1відхилити,
а рішення Добровеличківського районного суду
від 5 лютого 2008 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом  двох місяців з наступного дня.

Головуючий

Судді: