Справа № 22ц -1421/2008 р.                     Головуючий  у 1-й інстанції  Литвиненко О.Л.
Доповідач  у 2-й інстанції Коцюрба
У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 квітня  2008 року колегія суддів судової палати  в цивільних справах  Апеляційного суду Київської області в складі
:

Головуючого
-  Лащенка
В.Д.

Суддів            -
Коцюрби О.П., Даценко Л.М.

При
секретарі - Зозулі Н.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Баришівського районного суду Київської
області від 24 січня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1до Баришівського
міжшкільного навчально-виробничого комбінату, Баришівського районного відділу
освіти Київської області про стягнення надбавки заробітної плати, допомоги на
оздоровлення, компенсації втрати частини заробітної плати.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши
матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о
в и л а :

ОСОБА_1. звернулася до
суду з даним позовом, мотивуючи тим, що з вересня місяця 1997 року по вересень місяць 2002 року їй не була проведена тарифікація бюджетних годин, тому не було нараховано та
виплачено надбавку за вислугу років та допомогу на оздоровлення. Вважає,
що відмова їй у виплаті вказаних коштів суперечить чинному законодавству, тому просила стягнути з відповідача надбавку до заробітної плати, оздоровчі та відпускні.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 12 жовтня 2006
року прийнято відмову ОСОБА_1. від позовних
вимог в частині стягнення відпускних і провадження
в цій частині закрито (т.1 а.с.77).

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 03 листопада
2006 року ОСОБА_1. відмовлено в задоволенні
позову про стягнення надбавки заробітної плати, оздоровчих, відпускних(
т.1 а.с. 83-87).

Ухвалою колегії суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 11
січня 2007 року рішення Баришівського районного суду Київської області від 03 листопада 2006 року залишено без
змін (т.1 а.с. 120-122).

Ухвалою колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України від 27 червня
2007 року рішення Баришівського районного суду Київської області від        03 листопада 2006 року
та ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області від 11 січня 2007 року скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В
ході розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1. неодноразово уточняла

свої позовні
вимоги.

З урахуванням виплати відпускних, просила
суд стягнути на її користь надбавку до заробітної плати, допомогу на
оздоровлення та доповнила позовні вимоги стягненням
компенсації втрати частини заробітної плати.

Рішенням
Баришівського районного суду Київської області від 24
січня 2008 року позов задоволено частково, стягнуто з Баришівського районного
відділу освіти Київської області на користь позивачки 402.37 грн. надбавки
заробітної плати, 220 грн. допомоги на оздоровлення, в іншій частині позову
відмовлено.

Не
погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1. подала до суду
апеляційну скаргу в якій просила рішення Баришівського районного суду Київської
області від           24 січня 2008 року
в частині виплати надбавки за вислугу років та доплат на оздоровлення за 1997 -
2000 роки скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з Баришівського
районного відділу освіти Київської області та Баришівського міжшкільного
навчально-виробничого комбінату на її користь заборгованість по надбавці за
вислугу років та доплат на оздоровлення з урахуванням індексації та компенсації
на момент виплати цієї заборгованості.

В апеляційній
скарзі зазначає, що рішення суду ухвалене
з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається
з матеріалів цивільної справи, згідно наказу №1509 від 06 серпня        1984 року Київського обласного відділу
освіти, №42-к від 10 серпня 1984 року по
Баришівському районному відділу освіти Київської області ОСОБА_1. була
призначена на посаду вчителя автотракторної справи Баришівського міжшкільного
навчально-виробничого комбінату з 15 серпня 1984 року. Табелювання робочого
часу позивачки проводить Баришівський навчально-виробничий комбінат, а
нарахування та виплату заробітної плати Баришівський районний відділ освіти
Київської області.

Фінансово-господарська діяльність закладу здійснюється на основі
кошторису джерелами формування якого є кошти засновника, кошти місцевого
державного бюджету, кошти отримані від надання комбінатом додаткових освітніх
послуг та надання платних послуг відповідно до Постанови Кабінету Міністрів
України від 20 січня 1997 року №38 «Про затвердження переліку платних послуг,
які можуть надаватися державним навчальним закладам».

Згідно п.п.
17, 18 вказаної постанови, у сфері освітньої діяльності, платні послуги можуть
надаватися за комп'ютерну підготовку, стенографії та машинопису, крою, шиття та
інші.

Маючи правову
підставу для проведення навчання учнів за кошти батьків, навчальною комісією
комбінату, починаючи з 1997 року проводилася тарифікація бюджетних годин
викладача не ліцензованих предметів, і в той же час не тарифікувались бюджетні
години викладачам ліцензованих класів.

За правилами
ст. 57 Закону України «Про освіту» педагогічним,  науково-педагогічним

та іншим
категоріям працівників навчальних закладів виплачується заробітна плата з
надбавкою за вислугу років залежно від стажу педагогічної роботи, при стажі
понад          10 років - 20% та допомога
на оздоровлення при наданні щорічної відпустки.

З вересня  1997 року, ОСОБА_1. не тарифікували бюджетних
годин, надбавку до заробітної плати за вислугу років та допомогу на
оздоровлення їй не нараховували і не виплачували.

Починаючи з 01
січня 2001 року позивачці нараховувалось та виплачувалось 10% надбавки за
вислугу років замість належних 20%. Також починаючи з 01 січня 2002 року їй не
нараховувалось та не виплачувалось 40% допомоги на оздоровлення замість
належних 100%.

Дія Закону
України «Про освіту» поширюється на всі види навчальних закладів, а ст. 57
вказаного Закону не робить виключень щодо гарантій педагогічним працівникам в
залежності від формування фонду, з якого проводиться оплата праці.

Стаття 43
Закону України «Про загальну середню освіту», яка набрала чинності з         01 вересня 2001 року, передбачає, що
педагогічним працівникам, спеціалістам та обслуговуючому персоналу державних
комунальних загальноосвітніх навчальних закладів, незалежно від підпорядкування
і типів заробітна плата та інші виплати, які передбачені    ст. 57 Закону України «Про освіту»,
виплачується з коштів Державного бюджету України.

З 28 серпня
1997 року ОСОБА_1. погодилась працювати в групах автосправи з платним
навчанням, а не бюджетним, подавши про це відповідну заяву і оплата праці їй
проводилась з коштів від оплати батьків за навчання дітей. Але це не є
підставою для не проведення виплат позивачці передбачених ст. 57 Закону України
«Про освіту», які гарантовані державою.

Стаття 9 КЗпП
України передбачає, що умови договорів про працю, які погіршують становище
працівників порівняно з законодавством України про працю є недійсними.

З урахуванням
викладеного, колегія суддів вважає, що Баришівський районний суд Київської
області прийшов до правильного висновку про те, що позивачці, Баришівським
районним відділом освіти Київської області безпідставно не проводилося
нарахування та виплата надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення та
з врахування вимог ст.233 КЗпП України стягнув їх з Баришівського районного
відділу освіти Київської області на користь ОСОБА_1. за період з 12 липня 2001 року
по серпень 2002 року в розмірах 10% надбавки за вислугу років та 60% допомоги
на оздоровлення за 2001 рік - 159.62 грн. надбавки за вислугу років, з
урахуванням надання позивачці у червні 2001 року відпустки, виходячи з її
окладу за червень-серпень,  нарахованих
та виплачених при цьому їй 40% допомоги на оздоровлення достягнув з відповідача
102 грн., за 2002 рік -242.75 грн. надбавки за вислугу років та 118 грн.
допомоги на оздоровлення з урахуванням виплачених їй 40% допомоги на
оздоровлення при наданні відпустки у червні 2002 року.

Також, на
законних підставах суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1. у стягненні
вищевказаних сум з Баришівського міжшкільного
навчально-виробничого комбінату, а стягнув їх з Баришівського
районного  відділу освіти Київської  області так як позивачка перебуває з ним в
трудових відносинах.

Колегія суддів
погоджується з висновком Баришівського районного суду Київської області щодо
відмови позивачці в задоволенні її позовних вимог в частині стягнення з
Баришівського міжшкільного навчально-виробничого комбінату, Баришівського
районного відділу освіти Київської області компенсації втрати частини
заробітної плати так як відповідачі не порушили встановлені строки виплати їй
заробітної плати тому що згідно  ст. 1
Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст.
57 Закону України «Про освіту» педагогічним, науково-педагогічним та іншим
категоріям працівників навчальних закладів» від 09 вересня 2004 року визнано
кредиторською заборгованістю Державного бюджету України», виплати,
встановлені  ст. 57 Закону України «Про
освіту» за весь період, коли фінансування виплат зупинялося Законом про
Державний бюджет України на відповідний рік, яка згідно ст. 2 цього закону є
обов'язковою  до погашення і погашається
протягом п'яти років рівними частинами шляхом включення цих видатків
відповідними законами України про Державний бюджет України, починаючи з 2005
року у вигляді окремих цільових субвенцій з Державного бюджету України місцевим
бюджетам або безпосередньо з Державного бюджету України для категорій
працівників, що фінансуються з Державного бюджету України.

Посилання в
апеляційній скарзі позивачки на те, що суд першої інстанції при розгляді справи
порушив норми матеріального та процесуального права є необґрунтованими так як
спростовуються доказами, які є в справі.

Перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення Баришівського районного суду Київської
області від 24 січня 2008 року в межах доводів апеляційної скарги, вимог,
заявлених у суді першої інстанції, колегія не вбачає підстав для його
скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1.

Керуючись
ст.ст.  307, 308, 313,
314, 315 ЦПК України колегія суддів , -

У х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення  Баришівського
районного суду Київської області від 24 січня 2008 року залишити без змін.

Ухвала може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України  протягом двох місяців.

Головуючий:   підпис

Судді:               підпис

Копія вірна:

Суддя:
О.П.Коцюрба