У х в а л а

іменем
україни

9 квітня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого         Патрюка М.В.,

суддів:                   Пшонки М.П.,                        Берднік І.С.,

Лященко Н.П.,                       Прокопчука Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус
Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Київської області від 6 листопада 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому
просив визнати недійсним укладений від його імені за дорученням  договір купівлі-продажу земельної ділянки
розміром 1 210 кв. м, що розташована на території Підгірцівської сільської ради
у с. Романків Обухівського району Київської області, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що цей договір укладено всупереч його інтересам.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 11 травня 2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 6 листопада 2007 року
рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено. Визнано недійсним договір від 26 грудня 2003 року купівлі-продажу
земельної ділянки розміром 1 210 кв. м, що розташована на території
Підгірцівської сільської ради, с. Романків Обухівського району Київської
області, укладений між ОСОБА_1 від імені якого за дорученням діяв ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення
апеляційного суду і залишення в силі рішення районного суду, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову
ОСОБА_1, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_2, укладаючи договір
купівлі-продажу земельної ділянки, діяв у своїх особистих інтересах, після
оформлення угоди грошей позивачу не віддав. Тому на підставі ст. 57 ЦК України
1963 року зазначений договір визнано недійсним.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він зроблений
без повного з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що 5 грудня 2003 року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу посвідчено довіреність, згідно якої ОСОБА_1
уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_4 управляти та розпоряджатися належною йому на
праві приватної власності земельною ділянкою, площею 0,121 га, що розташована
на території Підгірцівської сільської ради, с. Романків Обухівського району
Київської області, на умовах, за ціною та на свій розсуд (а. с. 15).

26 грудня 2003 року приватним нотаріусом Обухівського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 було посвідчено договір купівлі-продажу спірної
земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_1, від імені якого діяв ОСОБА_2 на
підставі вище вказаної довіреності, продав, а ОСОБА_3 купила цю земельну
ділянку. Продаж земельної ділянки вчинено за 14 200 грн. (а. с. 6).

У рішенні апеляційний суд зазначив. що дана угода була укладена в особистих
інтересах відповідача ОСОБА_2, він вступив в зловмисну угоду з другою стороною
з метою заподіяти шкоду особі, що представляє, тобто позивачу, оскільки від
укладеної угоди ОСОБА_1 коштів не отримав.

Між тим, відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про
судову практику в справах про визнання угод недійсними” від 28 квітня 1978 року
№3 (зі змінами), при вирішенні позовів про визнання угоди недійсною на підставі
ст. 57 ЦК України суди повинні мати на увазі, що такі вимоги можуть бути
задоволені при доведеності фактів обману, насильства, погрози, зловмисної угоди
представника на однієї сторони з другою стороною або збігу тяжких для сторони
обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням сторони
укласти угоду на вкрай невигідних для неї умовах.

Факт зловмисної домовленості між відповідачами у справі не підтверджений
ніякими доказами.

Твердження ОСОБА_1 щодо неотримання грошей після оформлення договору
купівлі-продажу спірної земельної ділянки спростовуються матеріалами справи,
зокрема показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а. с. 68, 70).

Постановляючи рішення, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та
давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні матеріального та
процесуального закону.

Таким чином, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись статтями 339, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 6 листопада 2007 року
скасувати, а рішення  Обухівського
районного суду Київської області від 11 травня 2007 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                       М.В.
Патрюк

Судді:
М.П. Пшонка

І.С. Берднік

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук