Справа № 22ц-625/08                                             Головуючий в 1 інстанції - Шмідт
Доповідач - Стрільчук В.А.
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

і м е н е м    У к
р а ї н и

24 липня 2008 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого
- судді Стрільчука В.А.,

суддів
- Киці С.І., Расевича С.І.,

при
секретарі - Тарасюк Ю.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою
закритого акціонерного товариства комерційний банк (далі - ЗАТ КБ) «ПриватБанк»
про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_1 за апеляційною скаргою ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу судді
Турійського районного суду від 5 червня 2008 року,

в с т а н о
в и л а :

Ухвалою судді Турійського районного суду
від 5 червня 2008 року відмовлено ЗАТ КБ «ПриватБанк» у прийнятті заяви про
видачу судового наказу.

В апеляційній скарзі заявник ЗАТ КБ
«Приватбанк» просить скасувати цю ухвалу і передати питання на новий розгляд
суду першої інстанції, посилаючись на порушення суддею норм матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
зі змісту заяви ЗАТ КБ «ПриватБанк» про видачу судового наказу і доданих до неї
документів вбачається спір про право.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з
таких мотивів.

За змістом ст. ст. 95-96, 98 ЦПК
України судовий наказ може бути видано за наявності безспірної вимоги
стягувача, що підтверджується повно та належно оформленими письмовими
документами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 100 цього
Кодексу суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із
заяви і поданих документів вбачається спір про право.

В заяві про видачу судового наказу ЗАТ
КБ «ПриватБанк» зазначив, що 21 вересня 2006 року ним з Цюрою В.М. був
укладений кредитний договір на суму 4000 грн. Станом на час звернення до суду
ОСОБА_1. мав заборгованість за договором, яка складалася з наступного:

-
1542,97 грн. - заборгованість за кредитом,

-
514,80 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом,

Тому просив видати судовий наказ про
стягнення з боржника вказаних коштів.

На підтвердження своїх вимог банк надав
суду копію кредитного договору (а. с. 17-19) та завірену представником заявника
Янсоном Є.В. копію ніким не підписаного документа під назвою «Розрахунок заборгованості…»
(а. с. 16), що містить інформацію у вигляді числових колонок, яку необхідно
перевірити. Будь-яких інших документів щодо розмірів та строків внесення
боржником коштів на виконання умов укладеного сторонами кредитного договору
заявник не представив. Відтак немає підстав для видачі судового наказу без
з'ясування дійсних обставин справи та перевірки їх належними і допустимими
доказами.

Виходячи з викладеного, суддя
Турійського районного суду обгрунтовано дійшов висновку про наявність спору про
право, який вбачається із змісту заяви про видачу судового наказу та поданих
банком документів, у зв'язку з чим вірно відмовив у прийнятті цієї заяви.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновок судді та не містять підстав для скасування оскаржуваної
ухвали, яка постановлена з дотриманням вимог процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312,
314-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ЗАТ КБ «ПриватБанк»
відхилити, а ухвалу судді Турійського районного суду від 5 червня 2008 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.

Судді: