Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 червня
2008 року

м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у

цивільних  справах Верховного Суду України в складі:

Головуючого

Григор'євої
Л.І.,

Суддів:

Балюка М.І.,

Барсукової
В.М.,

Данчука
В.Г.,

Косенка
В.Й..

розглянувши справу за позовом
ОСОБА_1до державного підприємства ”Східний Гірничо-збагачувальний комбінат”
про  відшкодування  моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

В липні 2007 року позивач звернувся
до  суду із зазначеним позовом
посилаючись на те, що понад 20 років працював на Смолінській шахті ДП “Східний
гірничо-збагачувальний комбінат”, де отримав професійне  захворювання .

Відповідно до висновку МСЕК від 11
жовтня 2006 року позивачу встановлено третю групу  інвалідності з втратою 45 % працездатності.
Вважає, що дане професійне  захворювання
він отримав під час роботи на підприємстві відповідача, який повинен
відшкодовувати йому моральну шкоду. Просив суд стягнути з  відповідача
80 000 грн. в  рахунок  відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Маловисківського районного суду від 16 листопада
2007 року позов задоволено частково та стягнуто на його користь у відшкодування
моральної шкоди 4500 грн.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29 січня             2008 року рішення Маловисківського
районного суду від 16 листопада
2007 року залишено без змін.

У касаційній скарзі державного підприємства ”Східний Гірничо-збагачувальний
комбінат” ставиться питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції,
у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Касаційна  скарга
підлягає  задоволенню  за
таких  підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з державного підприємства ”Східний Гірничо-збагачувальний комбінат” на
користь позивача 4 500 грн. моральної шкоди, суди як першої так й апеляційної
інстанції виходили із того, що в 2007 році втратили чинність положення ст. ст.
21,28 та 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
яке спричинило втрату працездатності”, які передбачали відшкодування моральної
шкоди, і відповідно до вимог  ст. 237-1
КЗпП України та ст.ст.1166 та 1168 ЦК України зобов'язали державне  підприємство
відшкодувати заподіяна позивачу моральну шкоду.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитися  не
можна, оскільки він суперечить нормам матеріального  права.

Відповідно  до  ст.
9 Закону України “Про  охорону  праці”, ст. 173 КЗпП України відшкодування
вказаної шкоди здійснюється Фондом соціального
страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування  від нещасного випадку  на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності.

Основи законодавства України про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року
передбачають надання  соціального
захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян в разі настання нещасного  випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності, за рахунок грошового фонду, що формується шляхом сплати
страхових внесків роботодавцям, громадянами, а також бюджетних та інших джерел,
передбачених  законом.

Крім того,  Законом України ”Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного  захворювання, які
спричинили втрату  працездатності” від 23  вересня 1999 року, який  набрав
чинності з 1 квітня 2001 року, визначається правова основа та механізм
відшкодування матеріальної й моральної шкоди застрахованим і членам їхніх сімей
з Фонду  соціального  страхування
від нещасних випадків.

Оскільки факт отримання позивачем
професійного захворювання встановлено висновком Кіровоградського обласного МСЕК від
11 жовтня             2006 року після створення Фонду, то у
апеляційного суду не було законних підстав
для покладення відповідальності по відшкодуванню моральної  шкоди
на  підприємство.

Однак, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України згідно
з п. 27 ст. 77
Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” не відповідає за  завдану моральну шкоду, оскільки зупинено дію
абз.4 ст. 1  підпункту ”е” пункту 1
частини першої ст. 21, частини 3 статті
28, частини 3 ст. 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та  професійних захворювань, які потягли втрату
працездатності” у частині
відшкодування  моральної шкоди
застрахованим  особам  і
членам їхніх сімей.

Крім того, ч. 3 ст. 34 із вказаного Закону
виключена відповідно до положень Закону України “Про внесення змін до Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” від 23  лютого 2007 року.

Враховуючи наведене, судами
першої та апеляційної інстанції при
вирішенні вказаного спору неправильно застосовані норми
матеріального  права, тому вони
підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову  в
задоволенні  позовних вимог.

Керуючись, ст. ст.336, 341 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л
а  :

Касаційну скаргу державного
підприємства ”Східний Гірничо-збагачувальний комбінат”  задовольнити.

Рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від  16
листопада 2007 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 29
січня 2008 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1до державного
підприємства ”Східний Гірничо-збагачувальний комбінат” про  відшкодування
моральної шкоди  відмовити.

Рішення  оскарженню
не  підлягає.

Головуючий                                                                 Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                             М.І. Балюк

В.М.Барсукова

В.Г.Данчук

В.Й.Косенко