Справа № ___2-о-349____
“_06_” червня 2008р.  Свердловський
міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді                 Бабенко С.Ш.,
при секретарі                     Радченко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Свердловську Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту втрати джерела засобів до існування, -
Заявник звернулася до суду
із заявою, в якій зазначає, що вона та ОСОБА_2 проживали з 29 травня 1959 року
однією сім'єю в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є двоє повнолітніх
дітей, які мають свої сім'ї і проживають окремо. До 1962 року подружжя
проживали в Пермській області, а потім переїхали на постійне місце проживання
до м.Червонопартизанська Луганської області.
З 07 вересня і до дня
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік заявника працював на підземних роботах на шахтах
№63 та “Одеська” комбінату “Свердловантрацит”. У зв'язку з шкідливими умовами
праці у нього була встановлена втрата професійної працездатності від
професійного захворювання і йому підприємство відшкодовувало втрачений від
цього заробіток. Також йому була призначена пенсія за віком на пільгових умовах.
Таким чином, чоловік заявника отримував заробітну плату, відшкодування шкоди у
зв'язку з професійним захворюванням і пенсію.
Заявник працювала постійно
в основному у дошкільних дитячих закладах, отримувала невелику заробітну плату.
На день смерті чоловіка не досягла пенсійного віку.
пенсіонером та отримує пенсію за віком, розмір якої дуже маленький, тому бажає
перейти на пенсію свого чоловіка з приводу чого звернулася до управління
Пенсійного фонду України у м.Свердловську Луганської області для оформлення
пенсії у зв'язку із втратою годувальника, однак їй було рекомендовано
звернутися до суду для встановлення факту втрати джерела засобів до існування.
Заявник просить суд
постановити рішення, яким встановити факт, що у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2, вона втратила джерело засобів до існування.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1
обставини поданої заяви та зазначені вимоги підтримала у повному обсязі,
наполягає на їх задоволенні, пояснивши, що до теперішнього часу не зверталася у
Пенсійний Фонд України у м. Свердловську Луганської області, тому що не знала,
що можливо перейти на пенсію померлого чоловіка. В теперішній час є
пенсіонером, отримує пенсію у розмірі 588, 77 грн, яка є для неї незначною.
Представник заінтересованої особи УПФ
в м.Свердловську Луганської області Жарікова Н.В., із заявленими вимогами
погодилася та не заперечує проти їх задоволення.
Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтвердили факт перебування заявниці на
утриманні її чоловіка ОСОБА_2 та втрати джерела засобів її існування після його
смерті, перевіривши матеріали справи та надані докази, вважає заяву такою, що
підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.2 ст.256 ЦПК
України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що заявниця
ОСОБА_1 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, були подружжям, проживали разом, вели
спільне господарство, що підтверджується свідоцтвом про одруження від
29.05.1959 року, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб у
селищній раді Цен.Косташського району м. Кизела. Після реєстрації шлюбу,
присвоєні прізвища чоловікові ОСОБА_2, дружини ОСОБА_1.
Згідно довідки відділу соціального
захисту населення м.Свердловську Луганської області ОСОБА_2 станом на день
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував пенсію у розмірі 9200 крб, відповідно до довідки
шахти “Довжанська-Капітальна” ДП “Свердловантрацит” на день смерті ОСОБА_2
отримував заробітну плату в розмірі 9471,08 купонів та відшкодування шкоди,
пов'язаною із втратою здоров'я,  у
завідуючій господарством дитячого садку “Казка” та отримала у заробітну плату
на день смерті чоловіка у розмірі 7667,67 купонів, що значно менше пенсії,
заробітної плати та відшкодування шкоди, пов'язаною із втратою здоров'я, які
отримував при житті ОСОБА_2
Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1
від 11.11.1992 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 53 років.
Відповідно до положень ст.36 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у
зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї
померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового
стажу. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні,
мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело
засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік
(дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.    До
членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого
годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо
вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від
померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом
засобів до існування.
Члени сім'ї померлого годувальника,
для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування,
але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову практику по справах про установлення
фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р. для установлення факту
перебування особи на утриманні померлого необхідно, щоб допомога, що робиться
для заявника була постійним і основним джерелом до існування. В судовому
засіданні встановлено, що при житті ОСОБА_2 його пенсія за віком для заявниці
була постійним і основним джерелом засобів її існування, оскільки її доходи
були значно менше заробітної плати, пенсії та витрат, пов'язаних з
відшкодуванням здоров'ю, її чоловіка.
При таких обставинах суд вважає
доведеними вимоги заявниці, оскільки встановлення даного факту має для неї
юридичне значення, тому що дозволяє їй надалі реалізувати право на одержання
пенсії у зв'язку з втратою годувальника, суд вважає її вимоги такими, що
підлягають задоволенню.
На підставі ст.273 ЦПК України, ст.36
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у
редакції Закону України від 09.07.2003р., ст.38 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику
по справах про установлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від
31.03.95р., керуючись
ст.ст.10-15, 60, 212-215, 223, 293 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт втрати ОСОБА_1 джерела
засобів до існування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_2.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

На рішення суду може бути подана
заява про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Луганської області
протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається
протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження судового
рішення, через суд першої інстанції.

Головуючий