Справа №2-160/08
РІШЕННЯ

Іменем
України

«07» квітня 2008 року                                        м.
Херсон

Дніпровський
районний суд  м.Херсона у складі:

головуючого
судді
Стамбули М.І.,

при
секретареві
Ігнатенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні
цивільну справу за позовом Херсонського міжрайонного природоохоронного
прокурора в інтересах держави в особі Херсонської міської ради до ОСОБА_1,
третя особа Управління з контролю за використанням та охороною земель у
Херсонській області про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,
повернення її до земель міської ради та стягнення заподіяної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про визнання права
власності на будівлю, -

В С Т А Н О В И В:

Херсонський міжрайонний природоохоронний прокурор в
інтересах держави в особі Херсонської міської ради звернувся з позовом до
ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, повернення її до
земель міської ради та стягнення заподіяної шкоди посилаючись на те, що
прокуратурою проведено перевірку виконання вимог законодавства на території м.
Херсона, за результатами якої встановлено, що ОСОБА_1 вчинено самовільне
зайняття земельної ділянки площею 586кв.м. під розміщення будівель та споруд,
та огородив ділянку по периметру з боку р. Дніпро, АДРЕСА_1. Просить
зобов'язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 586кв.м.
АДРЕСА_1 прибережна смуга р. Дніпро та стягнути з
відповідача на користь Херсонської міської ради шкоду, заподічну внаслідок
самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 10622,22грн.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою
до Херсонської міської ради про визнання права власності на будівлю літ.
«К,К-1» розташовану АДРЕСА_1, в якій зазначив, що йому на праві власності
належить частина будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який на протязі
майже 50 років належав його сім'ї. Земельна ділянка, на якій знаходиться
будинок та господарські споруди, не було обнесено парканом, а за будинком
знаходилася стара завалена споруда та смітник, який він згодом прибрав та
упорядкував земельну ділянку. З 1983 року ОСОБА_1, на вказаній земельній
ділянці, розпочав самочинно будувати будівлю, яку пристосував під житло та в
якій мешкає біля 20 років, та відкрито користується зазначеною земельною
ділянкою, а саме: обробляв її, насаджував дерева, кущі, доглядав за порядком на
ній. В 2007р. звернувся до Херсонської міської ради про надання в користування
земельної ділянки. Але до цього часу питання Херсонською міською радою не
вирішено. Вважає, що він правомірно користується зазначеною земельною ділянкою
та просить суд визнати за ним право власності на будівлю літ. «К, К-1»,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому
засіданні прокурор та представник Херсонської міської ради підтримали позовні
вимоги по первинному позову, просили
задовольнити позов за підставами вказаними у позові, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити.

ОСОБА_1 та його представник у судовому  засіданні позов
прокурора не визнали та просили суд відмовити у його задоволенні, зустрічний
позов підтримали на підставах вказаними у позовній заяві.

Заслухавши прокурора, представника Херсонської міської ради, представника третьої особи, ОСОБА_1 та його
представника,
свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позов Херсонського міжрайонного природоохоронного прокурора не
підлягає
задоволенню, а зустрічний ОСОБА_1 до Херсонської
міської ради підлягає задоволенню у повному обсязі враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.119 ЗК України громадяни, які
добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом
15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на
цю земельну ділянку ,можуть звернутися до органу державної влади або органу
місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання
у користування.

Відповідно до п.6 ст.3 ЦК України, однією із засад цивільного
законодавства є справедливість.

Відповідно до ст.328 Цивільного
кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше випливає із
закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.2 ст.331 Цивільного
кодексу України встановлено, що право власності на новостворене майно (житлові
будинки, споруди тощо) виникає з моменту закінчення будівництва.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3, 5 статті
376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або істотним порушенням будівельних
норм і правил.

Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст.380 ЦК України житловим будинком є
будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених
законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній
проживання.

Відповідно до ст.876 ЦК України власником об'єкту
будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не
передбачено договором.

Судом
встановлено, що відповідно
до свідоцтва про право на спадщину від 31.05.1995р., посвідченого ОСОБА_2
нотаріусом Першої херсонської державної нотаріальної контори та зареєстрованого
в ХБТІ, ОСОБА_1 є власником 1/3 частини - 53/100 частин домоволодіння
розташованого АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 215,7кв.м.

За будинком, в якому проживає ОСОБА_1, знаходилася стара
завалена споруда та смітник, який він згодом прибрав та упорядкував земельну
ділянку. З 1983 року ОСОБА_1, на вказаній земельній ділянці, розпочав самочинно
будувати будівлю, яку пристосував під житло та в якій мешкає біля 20 років, та
відкрито користується зазначеною земельною ділянкою, а саме: обробляє її,
насаджував дерева, кущі, доглядає за порядком на ній. В 2007р. ОСОБА_1
звернувся до Херсонської міської ради про надання в користування земельної
ділянки(копія заяви ОСОБА_1 до міськради). Але до цього часу питання
Херсонською міською радою не вирішено.

ОСОБА_1, власними силами та
матеріалами  здійснив (завершив)
будівництво прибудови до житлового будинку.

Будівля не порушує права інших
осіб, не суперечить державним будівельним нормам, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи №36 від
01.03.2008р., відповідно до якої, будівлі літ. «К, К-1», площею приміщень
300,4кв.м., в тому числі жилою площею 108,7кв.м., являються одноквартирним
жилим будинком який придатний для постійного проживання, та відповідає, за
складом приміщень, площі жилих кімнат, конструктивними елементами, наявності
інженерного обладнання вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Жилі будівлі. Основні
положення».

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні
позову Херсонського міжрайонного природоохоронного прокурора слід відмовити,
зустрічний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 215, 294 ЦПК України,
ст.119 ЗК України, ст.ст.376, 380 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Херсонського міжрайонного природоохоронного
прокурора в інтересах держави в особі Херсонської міської ради до ОСОБА_1,
третя особа Управління з контролю за використанням та охороною земель у
Херсонській області про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,
повернення її до земель міської ради та стягнення заподіяної шкоди відмовити у
зв'язку з необгрунтованністю.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про
визнання права власності на будівлю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівлю літ.
«К,К-1» загальною площею 300,4кв.м., в тому числі жилою площею 108,7кв.м.,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Виділити у користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею
586кв.м., розташовану за адресою:АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
М.І. Стамбула