Номер справи: 2-о-14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

9
червня 2008 року
Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді                                Покидюка М.В.

при секретарі
Каращук В.С.

з участю: заявника
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа - Маневицька державна нотаріальна контора, про
встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2008 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення
факту належності правовстановлюючого документа, вказуючи на те, що в зв'язку з
оформленням спадщини, яка залишилася після смерті її матері ОСОБА_2, до складу
якої входить житловий будинок по АДРЕСА_1, вона звернулась в Маневицьку
державну нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право на спадщину на
вказане спадкове майно. У видачі такого свідоцтва їй відмовили, з тої причини,
що в заповіті матері та свідоцтвах про право власності та про право на спадщину
за заповітом на даний будинок прізвище її матері помилково вказане ОСОБА_3 замість
ОСОБА_2. Зробити відповідні виправлення в зазначених правовстановлюючих
документах в даний час неможливо.

Посилаючись на зазначені
обставини, заявник просила суд винести рішення, яким встановити належність
зазначених правовстановлюючих документів саме її покійній матері - ОСОБА_2

Заявник
ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі з
підстав, викладених у поданій до суду заяві, просила суд встановити юридичний
факт, що вказані в заяві правовстановлюючі документи - заповіт ОСОБА_2 від 29
червня 1993 року № 1204, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10
липня 1995 року № 1349, свідоцтво про право власності від 10 липня 1995 року №
1351 належить саме її покійній матері ОСОБА_2

Заінтересована
особа - Маневицька державна нотаріальна контора свого повноважного представника
в судове засідання не скерувала, але подала суду заяву, в якій заявлені вимоги
визнала повністю, а справу просить розглядати у відсутності їх представника.

Заслухавши
пояснення заявника, проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що
заявлені вимоги є підставними і підлягають до задоволення.

Згідно
п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності
правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час
народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові,
прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про
народження або в паспорті.

З
оглянутих в судовому засіданні заповіту від 29 червня 1993 року № 1204,
свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 липня 1995 року № 1349,
свідоцтва про право власності від 10 липня 1995 року № 1351, встановлено, що
ОСОБА_2, як співвласниця та спадкоємиця за заповітом, правомірно набула право
власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, який відповідно до вказаного вище
заповіту заповіла своїй дочці ОСОБА_1

Проте,
з оглянутих в судовому засіданні свідоцтва про її смерть НОМЕР_1 від 2 липня
2007 року, свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 21 серпня 1974 року встановлено,
що в дійсності матір'ю позивача, заповідачем та власником житлового будинку по
АДРЕСА_1 є ОСОБА_2. Наведені обставини свідчать про те, що прізвище заповідача
та власника спадкового майна в заповіті від 29 червня 1993 року № 1204,
свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 10 липня 1995 року № 1349 та
свідоцтві про право власності від 10 липня 1995 року № 1351 помилково вказано
„ОСОБА_3” замість „ОСОБА_2”.

Той
факт, що справжнє ім'я матері заявника, на яку видані заповіт та свідоцтва про
право власності - ОСОБА_2, підтверджується також записами свідоцтва про
народження заявника НОМЕР_3 від 14 червня 1947 року, де в графі „мати” вказано
ОСОБА_2, що також підтверджує і родинний зв'язок останньої та заявника, як
матері та дочки.

Враховуючи
наведене вище, суд вважає, що заповіт від 29 червня 1993 року № 1204, свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від 10 липня 1995 року № 1349, свідоцтво про
право власності від 10 липня 1995 року № 1351, видані на ім'я ОСОБА_3 в
дійсності належать ОСОБА_2.

Керуючись
ст.ст. 4, 8, 10, 11, 60, 212, 256-259 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

Заяву
ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити
факт належності ОСОБА_2, 1919 року народження, заповіту від 29 червня
1993 року № 1204, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 липня
1995 року № 1349, свідоцтва про право власності від 10 липня 1995 року № 1351,
виданих Маневицькою державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3.

На
рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через
Маневицький районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення і поданням після цього протягом двадцяти
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення
набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не
буде подана заява про апеляційне оскарження. Якщо подається заява про
апеляційне оскарження, рішення набирає законної сили протягом двадцяти днів,
якщо не буде подана апеляційна скарга. У випадку подачі апеляційної скарги,
рішення набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної
інстанції.

Суддя: