Справа № 2-57/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2008 року                      Тиврівський районний суд
Вінницької області

в складі
: головуючого судді    Мазурчака А.Г.

при секретарі     Ліщишеній Н.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів
справу за  позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки,-

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що  24.09.2006 року,
біля 22-ої години, по вул.Леніна в смт.Сутиски, Тиврівського району, сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті
наїзду автомобіля „ДЕУ-Ланос” державний НОМЕР_1 під його керуванням на гужову повозку, яка не була
обладнана ліхтарями і якою керував відповідач.

Згідно постанови Тиврівського районного суду від 14.11.2006 р. водій ОСОБА_2 визнаний винним в порушенні ст.124 та ч.1
ст.130 КУпАП, тобто дорожньо-транспортна пригода сталася з його вини.

Автомобіль „ДЕУ-Ланос” державний НОМЕР_1 належить
йому на праві власності.

Гужова повозка на момент ДТП належала на праві власності відповідачу.

Відповідно до ст.22, ст. 23, ч.1 ст.1166, ч.1 та ч.2 ст.1187 ЦК України
ОСОБА_2 повинен відшкодовувати заподіяну з його вини матеріальну шкоду.

Внаслідок ДТП власнику автомобіля “ДЕУ-Ланос” державний НОМЕР_1, тобто йому, відповідно до висновку
авто-товарознавчого дослідження №
606Е-10 від 19.10.2006р. завдано матеріальної шкоди в сумі 7298,81 грн.

Вартість проведеного дослідження складає 200 грн.

Таким чином, йому завдано матеріальної шкоди на
суму 7498,81 грн.

Просив стягнути з  ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 7498,81 грн., витрати понесені на сплату судового
збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
та   послуг, наданих адвокатом.

В судовому
засіданні позивач позовні вимоги змінив і просив стягнути з відповідача 4000
грн. на відшкодування  матеріальної
шкоди, завданої внаслідок вчинення  ДТП.

Відповідач   ОСОБА_2
позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення з нього  4000 грн. на відшкодування  матеріальної
шкоди, завданої внаслідок
вчинення  ДТП, яка сталася  24.09.2006 року.

Судом
встановлено обставини ДТП, зокрема, що  ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
24.09.2006 року приблизно о 23.55 год.  по вул.Леніна в смт.Сутиски керував  гужовим возом, який не був обладнаний  ліхтарями, що стало однією із причин ДТП, що
стверджується постановою Тиврівського райсуду від 14.11.2006 р. про
притягнення  ОСОБА_2 до
адмінвідповідальності, якою його було визнано винним за ст.124, ч.1 ст.130
КУпАП та накладено адмінстягнення у виді штрафу (а.с.8). ОСОБА_1, керуючи
автомобілем, в темну пору  доби та  в умовах недостатньої видимості не вибрав
швидкість руху, за якої мав би змогу зупинити транспортний засіб в межах
видимості дороги, а у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку
об'єктивно спроможний виявити
негайно  вжити заходів для
зменшення  швидкості аж до зупинки
транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди,
що стало однією з причин вчинення ДТП. Постановою Тиврівського райсуду від 14.11.2006 року про притягнення  ОСОБА_1 до адмінвідповідальності його було
визнано винним за ст.124 КУпАП  і
накладено  адмінстягнення   у
виді  штрафу (а.с.33).

ОСОБА_1 є власником автомобіля „ДЕУ-Ланос”
днз : НОМЕР_1, що стверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу (а.с.9).

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль „ДЕУ-Ланос” днз : НОМЕР_1 зазнав пошкоджень, вартість яких відповідно до
висновку авто-товарознавчого
дослідження № 606 Е-10 від 03.11.2006 року складає 7298,81 гривень. Вартість проведеного дослідження складає
200 гривень.

Відповідно до висновку  судової авто-технічної експертизи № 96-а  від 25.03.2008 року в умовах даної
пригоди  водій  автомобіля
“ДЕУ-Ланос” днз : НОМЕР_1 не мав технічної можливості попередити  наїзд на
гужовий  віз шляхом  виконання
вимог п.п.12.2, 12.3 ПДР. У висновку зроблено  оговорку про те, що  він
(висновок) не є категоричним, оскільки
базується лише на  показаннях  одного водія, тому суд у своїх висновках не
бере  за основу  висновок даної експертизи.

Суд,
вислухавши пояснення сторін,  дослідивши
матеріали справи вважає, що  позов
підлягає задоволенню повністю, оскільки
відповідно до ч.1 ст.1166
ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана  майну фізичної або  юридичної особи, відшкодовується  в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Відповідно до
п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України  шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме :
за наявності  вини всіх осіб,  діяльністю яких  було завдано шкоди, розмір  відшкодування
визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне
значення.

Однак, враховуючи повне визнання  ОСОБА_2 зменшених позовних вимог на суму 4000
грн., суд вважає  за можливе задоволити
позов повністю.

На підставі
ст.ст.1166, 1187,1188 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 223 ЦПК
України, -

вирішив:

Позов задоволити
повністю.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування
матеріальної
шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, 4000 (чотири тисячі) грн.

На рішення може
бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через
Тиврівський райсуд  протягом  двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили  після закінчення строку подання заяви  про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

Головуючий :                                                                                   А.Г.
Мазурчак.