2-294                                                                                                                                                2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 квітня 2008  року                         Краснолуцький міський
суд Луганської області в складі
головуючого судді КОВАЛЬЧУК Г.Л.

при
секретарі    СЕЛІВАНОВОЇ С.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Красний Луч справу за позовом ОСОБА_1до ДП
«Донбасантрацит» про стягнення компенсації та моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ДП «Донбасантрацит» про стягнення компенсації та моральної шкоди, в
обґрунтування якого вказав, що перебував у трудових відносинах з шахтою
«Краснокутська» , працював у якості гірничого робітника очисного забою з повним
робочим днем під землею. 13.10.2000 року він був звільнений з підприємства за
власним бажанням у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати. Рішенням
Краснолуцького суду від 21.05.2001 року з шахти «Краснокутська» ДП
«Донбасантрацит» на його користь була стягнута заборгованість з заробітної
плати у сумі 2739,02 грн., компенсація у зв2язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати у сумі 962,55 грн. та середній заробіток за час вимушеного
прогулу у сумі 2882,04 грн.  18.08.2003
року ухвалою Краснолуцького суду боржником по справі визнаний ДП
«Донбасантрацит». Виконавчі листи були передані на виконання до ВДВС м. Красний
Луч у 2001 році, але заборгованість по заробітній платі була йому перерахована
лише 30.07.2004 року. Вважає, що рішення суду було виконане несвоєчасно з
провини відповідача, тому просить поновити строк позовної давнини для звернення
до суду, оскільки він є юридично неграмотним,
весь цей час звертався до різних інстанцій за вирішенням спору. Просить
стягнути з ДП «Донбасантрацит» на його користь компенсацію у сумі 361,55 грн.
за період з липня 2001 року по липень 2004 року згідно його розрахунків та
моральну шкоду у розмірі 2000 грн., яка полягає у нервуваннях, які були
спричинені зневагою його прав та інтересів, сварками з родичами, відсутністю
сну, вимушеною зміною життєвих засад, дратівливістю.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить стягнути з ДП
«Донбасантрацит» на користь ОСОБА_1 компенсацію у зв»язку з несвоєчасним
виконанням рішення суду про стягнення на користь позивача заборгованості з
заробітної плати за період з липня 2001 року по липень 2004 року у сумі
361,55  грн. згідно наданих
розрахунків  відповідно до листа
Верховного Суду України від 03.04.1997 року. Також просить стягнути на користь
позивача моральну шкоду у розмірі 2000 грн., оскільки позивач отримав моральні
страждання, які призвели до негативних наслідків, а саме переживань,
дратівливості, безсонню, сварками з родичами та іншим наслідкам. Просить також
поновити строк позовної давнини, який був пропущений у зв»язку з юридичною
неписьменністю  та спробою вирішити спір
мірно.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач
був звільнений з підприємства 13.10.2000 року і рішенням Краснолуцького суду на
його користь була стягнута заборгованість по заробітній платі, компенсація та
середній заробіток на загальну суму 6583,61 грн. Після набрання рішенням
законної сили позивач знаходиться з підприємством у цивільних відносинах, яким
стягнення середнього заробітку не передбачено. Крім того, позивач пропустив
тримісячний строк позовної давнини для звернення до суду з вимогою про
стягнення моральної шкоди. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити за
необґрунтованістю.

Суд,
вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали
справи, знаходить позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, виходячи з
наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1
перебував у трудових відносинах з шахтою «Краснокутська», працював у якості
гірничого робітника очисного забою з повним робочим днем під землею. Наказом №
439 від 16.10.2000 року він був звільнений з підприємства у зв»язку з виходом
на пенсію за віком.

Рішенням Краснолуцького міського суду від
21.05.2001 року з шахти «Краснокутська» ДХК «Донбасантрацит» на користь ОСОБА_1
була стягнута заборгованість з заробітної плати та розрахунковим у розмірі
2739,02 грн., компенсація у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати у
сумі 962,55 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 2882,04
грн.

Згідно наданої суду відповіді Відділом ДВС
Краснолуцького МУЮ від 03.03.2008 року заборгованість з заробітної  плати у сумі 2739,02 грн. була перерахована
ОСОБА_1 боржником ВП шахтою «Краснокутська» ДП «Донбасантрацит» на особистий
рахунок УСБ м. Красний Луч 30.07.2004 року. Компенсація була перерахована на
особистий рахунок ОСОБА_1 23.08.2006 року у сумі 962,55 грн.

Ці обставини представник
позивача у судовому засіданні не заперечував.

Таким чином розрахунок з позивачем по заробітній
платі підприємством був зроблений у липні 2004 року, після чого до 2008 року
ОСОБА_1 не звертався до суду з вимогами про виплату моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України робітник
має право звернутися з заявою до суду у тримісячний строк з того дня, коли він
довідався або повинен був довідатися про порушення свого права.

В даному випадку
позивач з моменту звільнення вже знав про не виплату йому заробітної
плати, що послужило приводом для звернення суду у 2001 році про стягнення заборгованості
з заробітної плати. Він мав реальну можливість на той час поставити питання про
стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди, але не зробив цього.

Відповідно до п.25 Пленуму Верховного Суду України
№ 13 від 24.12.1999 року “Про практику застосування судами законодавства про
оплату праці” перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з
наступного дня після проведення розрахунку з працівником, тобто з липня 2004
року. Позивачем не надані суду докази поважності пропуску строку для звернення
до суду з вимогами про стягнення моральної шкоди.

Що стосується стягнення
компенсації, то з цього приводу вже рішення було прийнято 21.05.2001 року і
після набрання чинності цього рішення суду, який є актом правосуддя, що остаточно
вирішує спір із заявлених підстав, правовідносини сторін зі сфери вирішення
спору перейшли у виконавчу сферу, де Законом України «Про виконавче
провадження» передбачені, у разі не виконання відповідачем судового рішення у
добровільному порядку, заходи примусового його виконання.

Позивач ставить питання про
стягнення компенсації на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1427
від 20.12.1997 року, але в той же час у позові посилається та робить розрахунки
індексації, не надаючи при цьому суду розрахунки індексу інфляції 1,132 з липня
2001 року по липень 2004 року.

Таким чином, суд доходе висновку про
необґрунтованість позовних вимог і вважає необхідним у їх задоволенні відмовити
у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК
України, ст.233,237-1 КзпП України, Постановою Пленуму верховного Суду України
«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від  24.12.1999 року, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ДП
«Донбасантрацит»  про стягнення
компенсації та моральної шкоди відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному  порядку до апеляційного суду Луганської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: