Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04
березня 2008 року

Лисичанський
міський суд Луганської області в складі:

головуючого
судді                                                                 Фастовця
В.М.,

при
секретарі судового засідання                                        Бандуровій
В.І.,

з
участю адвоката                                                                  ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, 3-і особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі
звернулися до суду з позовом, в якому після збільшення позовних вимог (а.с.84)
вказали, що 30 вересня 2007 року приблизно о 13-30 год. відповідач, керуючи
транспортним засобом марки АЗЛК-21412 д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись заднім
ходом зі стоянки біля ринку м. Лисичанська, не впевнився в безпеці руху та
скоїв зіткнення з автомобілем позивачів ВАЗ 21104 д.н.з. НОМЕР_2 , який на той
момент стояв біля магазину "Фокстрот" та рекламного агентства.
Внаслідок ДТП  автомобіль ВАЗ 21104
отримав механічні пошкодження: деформовано ліве заднє крило, пошкоджена ліві
задні двері автомобілю. Просили стягнути матеріальну шкоду у розмірі 3902, 96
грн..

Також
позивачам була нанесена моральна шкода позбавленням можливості
користуватися автомобілем, пошкодження автомобіля спричинило моральні
страждання, позивачі витрачали свій час на оформлення відповідних документів,
автомобіль суттєво втратив товарний вигляд, нервування  через те, що у зв'язку з відсутністю коштів
автомобіль не відремонтовано. Просили стягнути на користь кожного по 2500 грн.

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_2, допитаний як свідок, позов підтримав, дав
пояснення, аналогічні викладеним у позові. Схема ДТП правильна, він з нею
згоден.

Позивачка
ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримала, допитана як свідок, дала
пояснення, аналогічні викладеним у позові. Доповнила, що одразу на місці події
відшукала двох свідків, з яким раніше не буда знайома, про яких одразу заявила працівнику ДАЇ, і які одразу ж дали пояснення,
що автомобіль позивачів на ммоент ДТП стояв. Відповідач ні про яких свідків не
заявляв і нікого опитати не просив. Попереду їх машини стояв автомобіль
"Форд-сієра", яким керує ОСОБА_10.

Відповідач позов не визнав, від допиту у якості свідка відмовився, суду
пояснив, що 30 вересня 2007 року він керував автомобілем
"Москвич", разом із ОСОБА_11 від'їжджав зі стоянки від ринку,
подивився по боках, нікого не було, поїхав заднім ходом, швидкість сказати не
може, бо на задній швидкості спідометр не працює. Звідки з'явився автомобіль
позивачів пояснити не зміг. З автомобілем позивачів було два торкання, а не
удар, на смузі руху позивачів. Зі схемою ДТП згоден. Працівнику ДАЇ казав, що є
свідки, той обіцяв їх опитати. Прізвища свідків працівнику ДАЇ не говорив, той
сказав, що викличе відповідача потім. Думав, що саме тоді і назве свідків.
Скарг щодо того, що не опитані його свідки, на працівника ДАЇ не подавав.

Позов не
визнає, бо позивачі рухалися і зобов'язані були зупинитися, побачивши
перешкоду, тобто його автомобіль. "Форд-сієрра" попереду позивачів не
було.

3-і особи у судове засідання не з'явилися, просили справу розглядати за їх
відсутності (а.с.37, 38, 86, 92, 93).

У судовому
засіданні досліджені наступні докази: довідка про належність транспортного
засобу; реєстраційна картка; довідка про ДТП; фотографії пошкодженого
автомобіля; свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів; довіреності на право
керування транспортними засобами; постанова про накладення адміністративного
стягнення та постанова про виправлення помилок; висновок техніко-товарознавчої
експертизи №2057/26 від 11.01.08..

У судовому
засіданні досліджені матеріали адміністративної справи №3-13762.

Суд, вислухавши
пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи,  вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню

В судовому
засіданні встановлено, що 30 вересня 2007 року
приблизно о 13-30 год. відповідач, керуючи належним йому транспортним засобом
марки АЗЛК-21412 д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом зі стоянки біля
ринку м. Лисичанську, створив небезпеку іншим учасникам руху, чим порушив
п.10.9 Правил Дорожнього руху, та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21104
д.н.з. НОМЕР_2, що на той момент стояв по вул. Гарібальді у м. Лисичанську біля
магазину "Фокстрот" і яким позивачі користуються на підставі довіреності
від 11 червня 2007 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ
21104 д.н.з. НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження лівої частини. Розмір
матеріальної шкоди складає 3902, 96 грн..

Також
позивачам була нанесена моральна шкода.

Частково
задовольняючи позов, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.ст.57 ч.2, 60 ЦПК
України пояснення сторін у справі є доказами,
якщо вони допитані як свідки; кожна сторона повинна підтвердити ті
обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів і заперечень.

На підставі п.10.9
Правил Дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.01., під
час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати
небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху.

Відповідно до ст.1187
ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних
засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Згідно п.9 Пленуму
Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.92. з наступними змінами та
доповненнями, відповідно до якого право на відшкодування шкоди має особа, яка
хоч і не є власником, але володіє майном на підставі, передбаченій договором
або законом. Такою підставою є усний договір доручення, відповідно до якого
позивачам була видана генеральна довіреність (а.с.5).

Суд вважає
достатніми та переконливими докази позовних вимог, надані позивачами, які,
допитані у якості свідків, дали однакові пояснення стосовно обставин ДТП, а
саме те, що під час зіткнення з автомобілем відповідача їх автомобіль не
рухався і стояв на місці, попереду автомобіля ВАЗ стояв автомбіль
"Форд-сієра". Аналогічні показання дали свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15. При цьому суд зважає на ту обставину, що свідки ОСОБА_14 та
ОСОБА_15 раніше не були знайомі ні з позивачами, ні з
відповідачем у справі. Окрім того, допитані окремо один від одного вони дали
однакові пояснення стосовно бесіди, яка сталася між ними після ДТП з приводу
його можливої причини, що виключає можливість змови між вказаними свідками на
користь позивачів.

Пояснення
позивачів та вказаних свідків щодо знаходження попереду машини позивачів під
час ДТП автомобіля "Форд-сієра" підтвердилися показаннями свідка
ОСОБА_10, який 30 вересня 2007 року зранку залишив автомобіль
"Форд-сієрра" (а.с.56-57) сріблястого кольору в районі місця ДТП.

Розмір
матеріальної шкоди, нанесений автомобілю позивачів, підтверджується висновком
автотоварознавчої експертизи (а.с.72-77), який не викликає сумнівів у
суду.

Оскільки
автомобіль позивачів під час зіткнення стояв на місці, тобто не рухався, він не
був джерелом підвищеної небезпеки, тому суд застосовує до спірних правовідносин
положення ст.1187 ЦК України.

Також
суд вважає необхідним стягнути матеріальну шкоду на користь позивачів у рівних
частках, оскільки предмет позову - грошове відшкодування, можливо поділити, а
тому у даному випадку солідарність вимоги відсутня (ст.541 ЦК України),
позивачі мають однакові права щодо пошкодженого автомобіля згідно виданої їм
довіреності. До того ж, стягнення шкоди на користь позивачів солідарно
ускладнить виконання рішення суду.

Суд
не приймає пояснення відповідача у справі у якості доказу його заперечень,
оскільки він відмовився давати пояснення як свідок, хоча наслідки такої відмови
були йому судом роз'яснені, та розцінює таку поведінку як свідоме ухилення від
кримінальної відповідальності за давання завідомо неправдивих показань, бо
пояснення відповідача суперечать встановленим судом обставинам справи.

Суд
критично ставиться до показань викликаних за клопотанням адвоката відповідача
свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_11.

Так,
свідок ОСОБА_11 пояснив, що сидів у машині поруч з відповідачем, під час
початку руху машину позивачів не бачив, під час зіткнення машина позивачів
рухалася, автомобіль позивачів після зіткнення зупинився практично одразу..
Вказаний свідок, що має стаж водія, не зміг пояснити звідки з'явилася машина
позивачів, з якою швидкістю вона рухалася і яка швидкість була у автомобіля під
керуванням відповідача. Автомобіль "Форд-сієра" та гальмовий шлях від
ВАЗу не бачив. Зі слів свідка ОСОБА_16, той бачив ДТП, коли стояв на вулиці.

Суд
вважає ці пояснення такими, що суперечать зафіксованим у протоколі огляду місця
події обставинам ДТП, оскільки якщо свідок на початку виїзду АЗЛК зі стоянки не
бачив ВАЗ, то той повинен був рухатися з великою швидкістю, однак в такому
випадку після зіткнення цей автомобіль повинен був проїхати певну відстань від
міста зіткнення, чого не сталося. Зупинитися внаслідок гальмування ВАЗ також не
міг, бо сліди гальмування були відсутніми (що підтвердив і свідок ОСОБА_17).

Свідок
ОСОБА_16 пояснив суду, що бачив у вікно автомобіль "Жигулі", який
рухався знизу по вул. Гарібальді, коли з ним зіткнувся автомобіль
"Москвич", що рухався задом зі стоянки. При цьому свідок стояв у
вікна в приміщені офісу, не визираючи на вулицю, та не спираючись на
підвіконня. Автомобіль "Форд-сієра" під'їхав через три хвилини після
зіткнення. Дати відповідні пояснення погодився на прохання ОСОБА_11. До ДАЇ
його ОСОБА_11 не запрошував, про необхідність дати показання ОСОБА_16 дізнався тільки
отримавши повістку до суду. У свою чергу ОСОБА_11 пояснив, що повідомив
відповідача про наявність свідка одразу після ДТП, потім дав відповідачу
телефон свідка.

Однак
за поясненнями працівника ДАЇ ОСОБА_18 під час складання первинних матеріалів
на місці ДТП про наявність будь-яких свідків з боку відповідача йому ніхто не
повідомляв, хоча на місці ДТП у цей час був присутній адвокат відповідача.

Аналізуючи
показання ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_18, суд вважає що, ОСОБА_16 не
був свідком ДТП, та запрошений відповідачем вже після ДТП для підтвердження
пояснень відповідача у суді.

2.Згідно із ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення
її прав, у тому числі за наявності душевних страждань, які фізична особа
відчуває у зв'язку з пошкодженням її майна. При цьому така шкода, заподіяна
фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла,
за наявності вини.

Визначаючи
розмір підлягаючої стягненню моральної шкоди, суд виходить з характеру і об'єму
психічних страждань позивачів, в яких був пошкоджений практично новий
автомобіль, право користування яким окрім позивачів було надано і іншим особам,
неможливість відремонтувати автомобіль до відшкодування шкоди або проведення
автотоварознавчої експертизи, що примусило їх тривалий час з вересня 2007 року
по січень 2008 року нервувати.

Разом
з тим, суд вважає заявлений позивачем розмір моральної шкоди надмірним, бо за
характером пошкоджень вони не були позбавлені можливістю користуватися
автомобілем, а тому з урахуванням користування цим автомобілем перш за все
ОСОБА_2, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд задовольняє
позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь ОСОБА_2 у
розмірі 800 грн., а ОСОБА_3 у розмірі 700 грн.

3.Суд
не зобов'язує позивача передати відповідачу пошкоджені деталі, оскільки вони не
є такими, що потребують заміни.

4.На
користь позивачів з відповідача у рівних частках підлягають стягненню судові
витрати зі сплати державного мита за задоволені позовні вимоги майнового та
немайнового характеру у розмірі 51 грн. і 8,5 грн. відповідно, за сплату за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. та
проведення техніко-товарознавчої експертизи в розмірі 300,48 грн. (а.с.81).

На
підставі викладеного керуючись ст.ст.23, 541, 1167, 1187 ЦК України, ст. ст.
10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

2.Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 1951 (тисячу
дев'ятсот п'ятдесят одна) грн. 48 коп., моральну
шкоду в розмірі 800 (вісімсот) грн., судові витрати у розмірі 194 (сто
дев'яносто чотири) грн. 99 коп., а всього 2946 (дві тисячі дев'ятсот сорок
шість) грн. 47 коп.

3.Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 1951 (тисячу
дев'ятсот п'ятдесят одна) грн. 48 коп., моральну
шкоду в розмірі 700 (сімсот) грн., судові витрати у розмірі 194 (сто дев'яносто
чотири) грн. 99 коп., а всього 2846 (дві тисячі вісімсот сорок шість) грн. 47
коп.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський
міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання такої заяви.

Суддя