Справа № 22-ц-425/2008                     Головуючий у першій
Категорія - цивільна
Доповідач - страшний м.м.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

Головуючого-судді:

страшного
м.м.,

суддів:

губар
в.с., шарапової о.л.,

при секретарі:

сетченко
н.м.,

за участю:

ОСОБА_1., адвокатів
ОСОБА_5.,ОСОБА_6., ОСОБА_7,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від
26 грудня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзіОСОБА_1. просить вищевказане рішення скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 грудня 2007
року  в задоволенні позовуОСОБА_1.
відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду прийнято з
порушенням норм матеріального права в результаті неретельного вивчення обставин
справи, що мають істотне значення, висновки суду не відповідають обставинам
справи. Апелянт зазначає, що відповідачі систематично пиячать, ведуть
антигромадський спосіб життя, змінили в дверях замки, перешкоджають позивачці
мешкати в будинку. Суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_4, яка є співмешканкою
відповідача ОСОБА_2, вселилася до спірного будинку без згоди позивачки, її діти
зареєстровані за іншою адресою. Також апелянт вважає, що треба критично
ставитись до показів свідка ОСОБА_8, яка мешкає в м.Москва і не може знати про
обставини справи та до довідки-характеристики вуличного комітету, яка
протиричить матеріалам перевірки органів внутрішніх справ. Крім того звернення
до органів міліції щодо неправомірного перешкоджання в користуванні житлом є
правовими підставами звернення до суду, а не порушенням її конституційних прав,
передбачених ст.41 Конституції України. А тому, відповідно до вимог чч.1, 3
ст.116, ст.157 ЖК України, п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2
„Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України”, відповідачі підлягають виселенню із спірного будинку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного
суду, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

По справі встановлено, щоОСОБА_1. відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 17.08.1999 року, посвідченого державним нотаріусом
Першої Чернігівської державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі
за № 2-4488 належить 2/3 частини жилого будинку з надвірними будівлями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до довідки вуличного комітету № 28 від 14.08.2007 р. в спірному
будинку мешкає відповідач ОСОБА_2. разом з ОСОБА_4 (та її неповнолітніми
дітьми) яка заселилася в спірний будинок в жовтні 2004 року. Апелянт в даному
будинку не проживає та не зареєстрована (а.с.58).

Відповідно до ст.ст.157, 116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за
призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття
роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному
будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними,
виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб
провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що по
справі відсутні докази, що відповідачі систематичним порушенням правил
співжиття роблять неможливим для позивача проживання з ним  в одному будинку.  Позивачка в спірному будинку не проживає,
оскільки мешкає в м. Києві, а норма ч. 1 ст. 116 ЖК України передбачає
виселення без надання іншого житлового примішення  тільки осіб, які проживають разом  з наймачем.

Крім того посилання позивача на те , що вона
неодноразово  зверталась до органів
міліції з приводу неправомірної поведінки відповідачів, апеляційним судом не
можуть бути взяті до уваги, оскільки в постановах про відмову в порушені
кримінальної справи   фактично не
зазначено, що  відповідачі порушують
правила співжиття, псуюють або пошкоджують майно, чи використовують жиле приміщення
не за призначенням.

Інші
доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального та процесуального права, які призвели або
могли  призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307,  308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України,  апеляційний  суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - відхилити.

Рішення Деснянського
районного суду м.Чернігова від 26 грудня 2007 р. - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:                                    Судді: