Справа №
22 Ц- 0916/ 2008 р.                                                                     Головуючий у 1 інстанції Корнієнко С.В.
інстанції Яворський М.А
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 березня 2008 року                                                                                                                                         м. Київ

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді :      Яворського М.А.

суддів:                               Оношко Г.М.,
Березовенко Р.В.

при секретарі                    Колесник Н.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області матеріали
цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1, про визнання договору купівлі - продажу
житлового будинку дійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007
рокуОСОБА_2звернулася до  суду із позовом
до ОСОБА_1та просила постановити рішення яким визнати дійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1який укладений 17 січня 2006 року між
нею та відповідачем по справі,  мотивуючи
свої вимоги тим, що в жовтні 2004 р. вона домовилась з відповідачем про те, що
останній продасть їй вказаний житловий будинок за 5000 грн. Оскільки на той час
вона не мала можливості повністю сплатити обумовлену суму коштів за будинок,
вони домовились з відповідачем про те, що вона буде щомісячно сплачувати певну
суму коштів (по 300 -700 грн.), а коли сплатить йому всі 5000 грн., тоді вони
оформлять договір купівлі - продажу. З жовтня 2004 р. вона вселилась в даний
будинок разом із своєю сім'єю, провела ремонт будинку, прибудувала літню веранду,
туалет, несла витрати по його утриманню. 17.01.2006р. нею було повністю
передано обумовлену суму коштів за будинок у розмірі 5000 грн. і відповідач
ОСОБА_1передав їй документи на будинок та написав розписку про отримання
вказаних коштів. Коли вона почала звертатись до нього з проханням нотаріально
оформити договір купівлі - продажу будинку, відповідач почав ухилятись від
належного оформлення, тому вона  просить
задовольнити даний позов.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2007 року позовні
вимогиОСОБА_2задоволено. Визнано дійсним договір купівлі - продажу житлового
будинку по АДРЕСА_1, який укладений 17.01.2006р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Не погоджуючись із
зазначеним рішення суду відповідач по справі ОСОБА_1  подали апеляційну скаргу та просить скасувати
рішення суду  та направити справу на
новий судовий розгляд  у зв'язку з
порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач направив до суду
заперечення на апеляційну скаргу в яких просить її відхилити, а рішення суду
залишити без змін, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду та
безпідставність  доводів апеляційної
скарги.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 303 ЦПК України в
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 є власником житлового будинку
житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу  житлового будинку  від 13 лютого 1992 року (а.с. 5). Зазначений
договір купівлі-продажу зареєстрований 9 березня 1992 року в Фастівському МБТІ
за №2.

У жовтні 2004 року  позивачка по справі вселилася до
вищевказаного житлового будинку з дозволу відповідача та домовилася про купівлю
вказаного житлового будинку за ціною 5000 грн. Оскільки ОСОБА_2 не мала
можливості сплатити вказану суму зразу тому вона її сплачувала на протязі 1,5
року. 17 січня 2006 року позивачка сплатила
відповідачу 5000 грн. за вказаний житловий будинок  про що сама написала розписку, яку відповідач
підписав. Справжність підпису
відповідача на вказаній розписці посвідчена 05 квітня 2007 року
секретарем  виконавчого комітету
Ковалівської сільської ради
Васильківського району, Київської області . (а.с. 6).

Вирішуючи вказаний спір
та, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що
відповідно до вимог ст. 220 ЦК України
позивачка з відповідачем  дійшли
всіх істотних умов, щодо договору купівлі - продажу житлового будинку
АДРЕСА_1та відбулося часткове виконання сторонами вказаного договору, а саме
відповідач передав позивачці житловий будинок, а відповідачка на протязі 1,5
року сплатила його вартість, тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість
позову ОСОБА_2 та задовольнив вказаний позов визнавши дійсним договір купівлі -
продажу житлового будинку по АДРЕСА_1, який укладений 17.01.2006р. між ОСОБА_2
та ОСОБА_1

Колегія суддів вважає
даний висновок суду першої інстанції таким. що постановлений порушенням норм
матеріального права, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог
ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін.

Статтею 657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Як роз'яснив Пленум
Верховного суду України у п. 4 Постанови №3 «Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними» від  28 квітня
1978 року з подальшими змінами - з підстав недодержання нотаріальної форми
визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного
утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових
торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини;
дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму
понад 50 крб.

Якщо така угода виконана
повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її
нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка
виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто
згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені
законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114, ЦК ).

Щоб не допустити
неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК, суд повинен
перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не
була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Тобто виходячи з вказаних
вище норм матеріального права  суду
першої інстанції необхідно було з'ясувати чи досягли продавець (відповідач
ОСОБА_1) та покупець (позивач по справі ОСОБА_2)   всіх істотних умов договору, а також  з яких причин вказаний договір не був
посвідчений нотаріально та при яких обставинах було посвідчено  письмову розписку яку суд визнав фактичним
договором купівлі продажу.

При апеляційному
розгляді справи встановленою, що між власником спірного будинку  ОСОБА_1. та позивачем не  укладалася ні яка домовленість щодо продажу
житлового будинку позивачці. Вказана домовленість була досягнута між позивачкою
та матір'ю відповідача, яка не є власником даного будинку а тому не
уповноважена  укладати будь яких угод.  Даний факт підтверджується  письмовими запереченнями  відповідача по справі ( а.с. 16, 17) та не
заперечується самою позивачкою.

Встановлено колегією
суддів і той факт, що фактично грошові кошти позивачка сплачувала на
протязі  з жовтня 2004 року до січня 2006
року саме матері відповідача а не власнику житлового будинку - ОСОБА_1

Встановлено  колегією суддів і той факт, що розписка, яку
суд першої інстанції визнав письмовим договором купівлі-продажу житлового
будинку написана власноручно позивачкою у січні 2006 року, а справжність
підписів сторін на вказаній розписці була посвідчена секретарем виконкому
Ковалівської сільської ради ОСОБА_3. тільки 5 квітня 2007 року (а.с.6).

Як підтвердила в
судовому засіданні апеляційної інстанції
свідок ОСОБА_3. вона посвідчувала лише справжність підписів сторін на
розписці, а сам текст договору не перевіряла
та не посвідчувалася  вказаний
договір купівлі - продажу.

Відповідно до вимог ст.
220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або
часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Оскільки колегією суддів
встановлено, що відповідач по справі як власник вказаного житлового будинку не
укладав  ніякої домовленості із
позивачкою щодо продажу належного йому житлового будинку АДРЕСА_1 не отримував
від неї коштів за вказаний  житловий
будинок та не видав доручення на вчинення вказаних дій  від його імені стороннім особам в тому числі
і його матір'ю, тому підстав вважати, що сторони по справі  досягли всіх істотних умов договору, а також
той факт що позивачка фактично виконала свої зобов'язання найденим чином  не має підстав. Так в матеріалах справи
відсутні будь які докази того що сторонами
погоджувалися умови продажу вказаного житлового будинку в рострочку на
1,5 роки, що відповідачу по справі пропонувалося укласти  вказаний договір відповідно до вимог ст. 657
ЦК України в нотаріальній формі, а він від цього ухилявся, тому підстав для
застосування вимог ст. 220 ч.2 ЦК України колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладені
обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального права, та
постановляє нове рішення про відмову у задоволенні позовуОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 209
ч.3, 303,  307, 309, 313, 315, 316 ЦПК
України, ст. 209, 220, 657 ЦК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 05 жовтня 2007 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні
позову  ОСОБА_2до ОСОБА_1, про визнання договору купівлі -
продажу житлового будинку дійсним, відмовити.

Рішення колегії суддів
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до
Верховного суду України протягом 2 місяців.

Головуючий :

Судді :