Справа № 2-113, 2008р.
РІШЕННЯ

И М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

3
квітня 2008 р.                                      м. Саки

Сакський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого судді:                                    О.В.
Копичинського

При
секретарі:                                        Є.Ф.
Кузьменко

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права постійного користування житлом та про спонуку не
перешкоджати йому у користуванні цим житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення
без надання іншого житла та про стягнення судових витрат по справі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, який, згідно ч.2 ст.31 ЦПК України, було усно уточнено в судовому
засіданні 03.04.08р. вимогами про визнання права постійного користування
кімнатою АДРЕСА_1 та про спонуку не перешкоджати йому у користуванні цією
кімнатою.

Позов мотивований тим, що з 1995р. він
підтримував з відповідачкою фактичні шлюбні відносини, у зв'язку з чим постійно
проживав з нею в кімнаті НОМЕР_1 цього гуртожитку, яка була надана відповідачці
як працівнику Сакського хімзаводу, якому цей гуртожиток належав. На той період
він був зареєстрований по АДРЕСА_2, в якій &frac12; частка належала йому на
праві власності. 12.09.01р. вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. 30.09.02р.
він продав належну йому &frac12; частку квартири, а гроші витратив на потреби
сім'ї. В 2003р. відповідачці, додатково, надали для проживання кімнату НОМЕР_2,
після чого їх сім'я стала постійно користуватися цими двома кімнатами.

26.09.05р. вони з відповідачкою звернулися
до паспортиста Сакської ЖЕК з питання його реєстрації по кімнаті НОМЕР_1
гуртожитку, на що паспортистка відповіла, що може зареєструвати його тільки
тимчасово з причин відсутності бланків прописки тому, що згідно рішення
виконкому Сакської міськради від 24.06.05р. статус зазначеного гуртожитку -
«для проживання одиноких громадян» було змінено на гуртожиток для проживання
сімей та передано на баланс Сакської ЖЕК. У зв'язку з цим його було
зареєстровано по кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку тимчасово строком на 2 роки, при
цьому йому було обіцяно здійснити з часом постійну реєстрацію.

В жовтні 2006р. між ним та відповідачкою
погіршилися відносини і рішенням Сакського міськрайсуду від 04.12.06р. їх шлюб
було розірвано. Після цього він зайняв кімнату НОМЕР_2, в якій постійно
проживає до теперішнього часу як колишній член сім'ї наймача, а відповідачка
займає кімнату НОМЕР_1.

В 2007р. він вирішив взяти кредит, але
працівники банку відмовили йому в цьому з причин наявності у нього тимчасової
реєстрації. У зв'язку з тим, що відповідачка відмовила йому у продовженні
терміну тимчасової реєстрації, 01.03.07р. його було зареєстровану по кімнаті
НОМЕР_3, наймачем якої є його знайомий ОСОБА_4, з яким він уклав договір
піднайму. Але, фактично, він залишився постійно проживати в кімнаті НОМЕР_1
гуртожитку.

Після розірвання шлюбу відповідачка чинить
йому перешкоди у користуванні кімнатою НОМЕР_1 шляхом постійних вимог
виселитися з цієї кімнати.

У судовому засіданні позивач підтримав
зазначені позовні вимоги, які просив задовольнити.

Відповідачка проти позову заперечувала і
разом з ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом, а.с.11, який у
судовому засіданні 03.04.08р., згідно ч.2 ст.31 ЦПК України, було уточнено
вимогами про усунення перешкод у користуванні кімнатою АДРЕСА_1 шляхом
виселення відповідача з цієї кімнати без надання іншого жилого приміщення
відповідно до вимог ст.99 ЖК України, та про стягнення судових витрат по
справі.

Зустрічний позов мотивований тим, що в
1984р. їй, як робітнику Сакського хімзаводу, було надано кімнату НОМЕР_1
зазначеного гуртожитку, в якій вона постійно проживала разом зі своїм
неповнолітнім сином ОСОБА_3 З часом вона стала підтримувати фактичні шлюбні
відносини з відповідачем, який поселився в її кімнату, а 12.09.01р. вони з ним
зареєстрували шлюб. В 2003р. їй було додатково надано у постійне користування
кімнату НОМЕР_1, і з того часу вони разом зі своїм сином та відповідачем стали
користуватися кімнатами НОМЕР_1 і НОМЕР_2. Але зареєстрованим відповідач був по
належній йому на праві власності АДРЕСА_2, яку він продав в 2002р., а гроші
витрати на свої особисті потреби.

У зв'язку зі зміною статусу цього
гуртожитку, в червні 2005р. її з сином було перереєстровано по кімнатам НОМЕР_1
і НОМЕР_2, але позивача не було визнано членом її сім'ї.

26.09.05р., на прохання відповідача, вона
звернулася до паспортиста Сакської ЖЕК із заявою про тимчасову реєстрацію його
по кімнаті НОМЕР_1 тому, що не бажала прописувати його постійно, у зв'язку з
чим відповідача було зареєстровано строком на 2 роки в якості тимчасового
мешканця.

В жовтні 2006р. між ними погіршилися
відносини і рішенням Сакського міськрайсуду від 04.12.06р. їх шлюб було
розірвано. Після цього відповідач зайняв кімнату НОМЕР_2, у зв'язку з чим вона
змушена проживати з повнолітнім сином в кімнаті НОМЕР_1.

01.03.07р. відповідач добровільно виписався
з її кімнати НОМЕР_1 гуртожитку і перереєструвався по кімнаті НОМЕР_3 цього
гуртожитку, наймачем якої є його знайомий ОСОБА_4, з яким відповідач уклав
договір піднайму. У зв'язку з цим відповідач протиправно проживає до
теперішнього часту в її кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку, чим порушує права її та її
сина.

У судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали зазначені вимоги по зустрічному позову, який просили
задовольнити.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явився з поважних причин, про що суду повідомила
позивачка.

Відповідач проти зустрічного позову заперечував
з тих підстав, що після розірвання шлюбу він постійно проживає в кімнаті
НОМЕР_1 гуртожитку як колишній член сім'ї її наймача, а виписався з цієї
кімнати він з поважних причин.

Представник КП «Сакське ЖЕО», яке є 3-ю
особою у справі, просив суд ухвалити рішення по теперішній справі відповідно
вимог чинного законодавства України.

Представник Сакської міськради АРК., яка є
3-ю особою у справі, якій про час і місце судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, в
судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, представника
відповідачки, представника 3-ї особи, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а
зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.09.05р., за
письмовою заявою відповідачки, яка є наймачем кімнат НОМЕР_1 і НОМЕР_2
сімейного гуртожитку АДРЕСА_1, паспортистка Сакської ЖЕК, зареєструвала
позивача по кімнаті НОМЕР_1 цього гуртожитку тимчасово строком на 2 роки,
а.с.15.

Факт тимчасової реєстрації позивача по
спірній кімнаті гуртожитку, на думку суду, не має правового значення для
вирішення спору у теперішній справі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.47 Конституції
України - кожному громадянину гарантується право на житло, а згідно ч.1 ст.29
ЦК України і ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11.12.03р. - місцем проживання фізичної особи є
квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому у відповідному
населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.9 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України» від 12.04.85р. №2 - вирішуючи спори про право
користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен
з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була
письмова згода не це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному
жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи
вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив
Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.96р. №9 «про застосування
Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність
прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування
жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім'ї
наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

З пояснень сторін і матеріалів справи
судом встановлено, що з 1995р. сторони підтримували фактичні шлюбні відносини,
у зв'язку з чим позивач поселився в кімнату НОМЕР_1 гуртожитку АДРЕСА_1 з
дозволу відповідачки, яка є її наймачем, в якій постійно, а не тимчасово,
проживав з відповідачкою та її неповнолітнім сином від першого шлюбу ОСОБА_3 в
цій кімнаті, яка була надана відповідачці як працівнику Сакського хімзаводу,
якому цей гуртожиток належав.

На той період позивач був зареєстрований
по АДРЕСА_2, в якій &frac12; частка належала йому на праві власності.

12.09.01р. сторони зареєстрували шлюб,
а.с.6.

30.09.02р. позивач продав належну йому &frac12; частку
квартири, що підтверджено наданим суду договором купівлі-продажу, у зв'язку з
чим кімната НОМЕР_1 гуртожитку стала його єдиним постійним місцем проживання.
Цей факт підтвердив і свідок ОСОБА_5

В 2003р. відповідачці, додатково, надали
для проживання кімнату НОМЕР_1 в цьому гуртожитку, після чого їх сім'я стала
постійно користуватися цими двома кімнатами, наймачем яких є відповідачка.

26.09.05р., за письмовою заявою
відповідачки, позивача було зареєстровано по кімнаті НОМЕР_1 цього гуртожитку
як чоловіка наймача цієї кімнати, а.с.5,15.

Згідно рішення виконкому Сакської
міськради від 24.06.05р. статус зазначеного гуртожитку - «для проживання
одиноких громадян» було змінено на гуртожиток для проживання сімей та передано
на баланс Сакської ЖЕК, а.с.13.

На підставі зазначеного суд дійшов
висновку, що позивач проживав в спірній кімнаті гуртожитку як член сім'ї
наймача тому, що згідно ч.2 ст.64 ЖК України - до членів сім'ї наймача
відноситься подружжя наймача.

У зв'язку з цим, на думку суду, позивача
не можна вважати тимчасовим мешканцем спірної кімнати гуртожитку, як то
передбачено ст.99 ЖК України.

Приймаючи до уваги зазначене вище суд
вважає за необхідне визнати, що позивач придбав право постійного проживання в
цій кімнаті гуртожитку тому, що:

-Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України -
члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами, що випливають з договору найму жилого приміщення;

-Згідно ч.2 ст.65 цього Кодексу - особи,
що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні
між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було
іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Так з пояснень сторін і матеріалів справи
судом встановлено, що при вселенні позивача в спірну кімнату гуртожитку, між
ним та відповідачкою, як наймачем цієї кімнати, не укладалося ніяких угод про
порядок користування цим жилим приміщенням.

*

З пояснень сторін і матеріалів справи
судом встановлено, що в жовтні 2006р. між сторонами погіршилися відносини і
рішенням Сакського міськрайсуду від 04.12.06р. їх шлюб було розірвано, а.с.7.

В 2007р. позивач вирішив взяти кредит, але
працівники банку відмовили йому в цьому з причин наявності у нього тимчасової
реєстрації.

У зв'язку з тим, що відповідачка відмовила
позивачу у продовженні терміну тимчасової реєстрації, 01.03.07р. позивача було
знято з реєстрації по спірній кімнаті гуртожитку за його письмовою заявою і
перереєстровано по кімнаті НОМЕР_3, наймачем якої є його знайомий ОСОБА_4, з
яким позивач уклав договір піднайму, а.с.5,14,16,17.

Але, цей факт, на думку суду, не має
правового значення для вирішення спору у теперішній справі з наступних підстав.

З пояснень сторін судом встановлено, що
після розірвання шлюбу з відповідачкою, позивач зайняв кімнату НОМЕР_1, в якій
постійно проживав, а відповідачка з сином ОСОБА_3 займає кімнату НОМЕР_1.

Незважаючи на перереєстрацію з кімнати
НОМЕР_1 до кімнати НОМЕР_3 гуртожитку, позивач фактично залишився проживати в
спірній кімнаті, в якій проживає і до теперішнього часу. Цей факт підтвердив і
свідок ОСОБА_5, який є сусідом сторін по зазначеному гуртожитку.

З пояснень сторін та свідків ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 судом встановлено, що позивач і наймач кімнати НОМЕР_3 гуртожитку
ОСОБА_4 є сторонніми особами, у зв'язку з чим між ними і було укладено договір
піднайму цієї кімнати.

Цей договір піднайму укладено на строк до
28.02.09р., а.с.14.

Позивач пояснив, що не несе витрат по
утриманню кімнати НОМЕР_3 гуртожитку тому, що тільки зареєстрований в ній і не
проживає.

У зв'язку з цим суд дійшов висновку, що
зазначена кімната НОМЕР_3 гуртожитку не є постійним місцем проживання позивача,
а його реєстрація по цій кімнаті була викликана поважними підставами.

Приймаючи до уваги зазначене вище суд
вважає за можливе визнати статус позивачка як колишнього члена сім'ї
відповідачки, яка є наймачем спірної кімнати гуртожитку тому, що згідно ч.3
ст.64 ЖК України - якщо чоловік перестав бути членом сім'ї наймача, але
продовжує проживати в займаному жилому приміщенні, він має такі ж права і
обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

У зв'язку з цим суд вважає за необхідне
визнати за позивачем право постійного користування спірною кімнатою НОМЕР_1
гуртожитку АДРЕСА_1.

*

Відповідно до вимог ст.47 Конституції
України та ч.3 ст.9 ЖК України - ніхто не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Приймаючи до уваги зазначене вище суд
вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача і в частині спонуки
відповідачки не перешкоджати позивачу у користуванні спірної кімнатою НОМЕР_1
гуртожитку.

*

Враховуючи зазначене, а також той факт, що
зустрічні позовні вимоги є похідними від висновку суду про задоволення позовних
вимог позивача, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволені в повному
обсязі.

*

На підставі ст. 47 Конституції України,
ст.ст. 9,64,65,99 ЖК України, ст. 29 ЦК України і ст. 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від
11.12.03р., п. 9 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від
12.04.85р. №2, та керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право постійного
користування кімнатою НОМЕР_1 сімейного гуртожитку АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати
ОСОБА_1 користуватися кімнатою НОМЕР_1 сімейного гуртожитку АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення без
надання іншого житла та про стягнення судових витрат по справі - залишити без
задоволення.

*

Копії
рішення направити відповідачу та 3-й особі по справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду АР Крим шляхом подачі до Сакського міськрайсуду
АРК заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк з дня проголошення
рішення і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: