Справа
№ 2- 260   2008 р.
26 лютого  2008 р.   Замостянський районний суд м. Вінниці
в складі :        головуючого - судді  Старинщук О.В.,
при секретарі  Даниловій Г.В.,
за участю адвоката ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_3до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання за нею права власності на &frac12; частину гаражів
НОМЕР_3 та НОМЕР_2 у ГБК “Супутник” та автомобіля АUDI  80 1.8 , н/з НОМЕР_1, -
Позивачка  подала позовну заяву  до суду до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.  про
визнання недійсними  договорів дарування
гаражів та автомобіля та про визнання за нею права власності на &frac12; частину гаражів
НОМЕР_3 та НОМЕР_2 у ГБК “Супутник” та автомобіля  АUDI  80 1.8 , н/з НОМЕР_1, свої позовні вимоги
мотивувала тим, що 16.10.1977 р. вона перебувала з відповідачем ОСОБА_4. у
зареєстрованому шлюбі до 19.05.2004 р.
розірвали 19 травня 2004 р. Справа про розірвання шлюбу  розглядалась в її відсутність. 28 травня 2004
р. позивачка отримала   свідоцтво про
шлюбу   ними було  придбане наступне майно:
-     автомобіль  АUDI  80 1.8 S, нз
НОМЕР_1, вартістю 21 200 грн.,
НОМЕР_2, який знаходиться в ГБК «Супутник», вартістю  6 060 грн.,
НОМЕР_3, який знаходиться  в ГБК  «Супутник», вартістю 6 060 грн., а
було  зареєстровано  на відповідача.
2003 р. відповідач без  відому
позивачки і  її згоди переоформив автомобіль  АUDI   80 та гараж НОМЕР_3 на ім»я  дочки
ОСОБА_5, і в лютому  2004 р. він
без її  відому і згоди продав через
гаражно-будівельний кооператив другий гараж під НОМЕР_2 ОСОБА_6. Про те, що
вищевказане майно відчужено без її згоди, вона дізналась тільки після
відчуження спірного майна вона не давала. Вказане майно є спільною власністю
подружжя і тому  на його відчуження  потрібна письмова згода обох сторін.
просить винести рішення,  яким
визнати  недійсними договорів   дарування гаражів та автомобіля та  визнати
за нею право власності на &frac12; частину гаражів НОМЕР_3 та НОМЕР_2 у ГБК “Супутник” та
автомобіля  АUDI  80 1.8 , н/з НОМЕР_1.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3. та її
представник  ОСОБА_2. змінили  позовні вимоги  та просять визнати за нею права власності на &frac12; частину гаражів
НОМЕР_3 та НОМЕР_2 у ГБК “Супутник” та автомобіля АUDI   80, н/з НОМЕР_1, додатково пояснивши, що
відповідач без її відому і згоди
переоформив автомобіль  АУДІ 80 та
гараж НОМЕР_3 на ім.»я дочки ОСОБА_5, і переоформив  через
гаражно-будівельний кооператив другий
гараж під НОМЕР_2 на ОСОБА_6. Згоди на відчуження  даного майна
вона не давала. Вказане  майно є
спільною власністю подружжя,  і тому на
його відчуження потрібна письмова згода обох
сторін, але даної згоди не було.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4. він же
представник ОСОБА_5 на даний час ОСОБА_5.)
позовні вимоги не визнав та суду пояснив,що  позивачка
зверталась до суду 13.07.2004 року з
позовом про поділ майна подружжя, а саме: квартири АДРЕСА_1; двох
гаражів НОМЕР_2 і НОМЕР_3 в ГБК “Супутник”; автомобіля АУДІ-80, д.№НОМЕР_1.
Рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від
25.04.2006 року позов позивачки (раніше у неї було призвіще Кордонська)
задоволено частково та поділено квартиру АДРЕСА_1; а в решті позову, тобто щодо
поділу двох гаражів НОМЕР_2 і НОМЕР_3 в ГБК “Супутник” та  автомобіля АУДІ-80, д.№НОМЕР_1 - відмовлено
та виключено  з майна, яке підлягає  розділу, так як дані угоди здійснювались  при знаходженні сторін в шлюбі. Дане рішення
суду набуло законної сили 20 червня 2006 року.

Крім того, позивачка
не зверталася до суду з позовами про визнання недійсним договорів
купівлі-продажі гаражів в ГБК “Супутник” НОМЕР_2 та НОМЕР_3 та автомобіля  АУДІ-80, д.НОМЕР_1, хоча знала про ці факти,
так як виручені кошти від продажу  цього
майна витратили  на потреби сім»ї, а
саме: купили дочці Інні пальто за кошти, які отримали  від продажі
гаража ОСОБА_6.

Тому  не має  підстав, щоб вважати, що ОСОБА_6. та
ОСОБА_5  набули право власності на це
майно  в порушення закону та майнових
прав ОСОБА_3.,  відповідач просить в
позові  ОСОБА_3. відмовити.

Відповідач
ОСОБА_6. в судовому засіданні позов не визнав та  пояснив, що
він  в лютому місяці 2004 р. купив
гараж  під НОМЕР_2 у ОСОБА_4.  та згідно рішення  зборів кооперативу став членом  кооперативу та чотири роки користується  даним
гаражем. Він являється добросовісним покупцем, і тому просить в
позові   ОСОБА_3. відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити,так як згідно
свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_4. та ОСОБА_3. розірвано про що
зроблено запис в актовий запис № 573.

Відповідно до
рішення  Ленінського районного
суду м. Вінниці від 25.04.2006 року позов ОСОБА_3.  задоволено частково та  поділено квартиру АДРЕСА_1; а в решті позову,
тобто щодо поділу двох гаражів НОМЕР_2 і НОМЕР_3 в ГБК “Супутник” та  автомобіля АУДІ-80, д.№НОМЕР_1 - відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи гараж в ГБК “Супутник”
НОМЕР_2,  був проданий 2.02.2004 року
ОСОБА_6. та гараж НОМЕР_3, який з грудня 2003 року згідно рішення правління ГБК
“Супутник” був переписаний на ОСОБА_5, тобто дочку ОСОБА_3.

Згідно довідки - рахунок за № 271089 автомобіль АУДІ-80
№8 н/з НОМЕР_1, зареєстрований на ім'я ОСОБА_5( на даний час ОСОБА_5.)

Дані угоди здійснювались під час знаходження ОСОБА_3. (
ОСОБА_3.)  та ОСОБА_4. в зареєстрованому
шлюбі,  а тому згідно ст.65 СК України
при укладенні одним із подружжя угод щодо спільного майна, вважається, що він
діє за згодою другого.

Відповідно до
ст.61 ЦПК України,  обставини,
які  встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили,
не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У
відповідності до п.23 Постанови  № 11 Пленуму
Верховного Суду України від
21 грудня 2007 р. « Про
практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання
його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його
придбання.

Згідно ст.69 СК України - дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Таким чином на час припинення подружніх відносин спірне
майно не належало ОСОБА_3. та ОСОБА_4. на праві спільної сумісної власності і
на даний час їм не належить.

В судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_3. не зверталася до суду з позовами про визнання
недійсним договорів купівлі-продажі гаражів в ГБК “Супутник” НОМЕР_2 та НОМЕР_3
та автомобіля  АУДІ-80, д.НОМЕР_1, хоча
знала про ці факти, як і сама пояснила в судовому засіданні, що  колишній чоловік  купив пальто дочці за гроші, які одержав він
від продажу одного із гаражів.

Таким чином відсутні будь-які правові  підстави до того, щоб вважати, що ОСОБА_6. та
ОСОБА_5  набули право власності на
спірне  майно  в порушення закону та майнових прав ОСОБА_3.,
а саме:  ОСОБА_6. набув правомірно гараж
в ГБК “Супутник” НОМЕР_2, а  ОСОБА_5
набула правомірно гараж в ГБК “Супутник” НОМЕР_3 та автомобіль  АУДІ-80, д.НОМЕР_1.

На даний час
позивачка ОСОБА_3.   просить
визнати  за нею право власності  на 12 частину автомобіля АУДІ 80 1.8 дн
НОМЕР_1, хоча 15.06.2005 р. по справі за позовом  ОСОБА_4. до ОСОБА_3. про стягнення аліментів
було винесено рішення Ленінського районного
суду м. Вінниці, яким в позові
було відмовлено, так як дочка ОСОБА_5 є власником  автомобіля
АУДІ-80, і є більш забезпеченою ніж мати
ОСОБА_3. (  ОСОБА_3).

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст.ст.
65, 69 Сімейного кодексу України, ст. 61, 257ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_3до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання за нею
права власності на &frac12;
частину гаражів НОМЕР_3 та НОМЕР_2 у ГБК “Супутник” та
автомобіля АУДІ 80 1.8 , н/з НОМЕР_1  -
відмовити.

На рішення суду може бути подана  заява на апеляційне оскарження  на протязі 10 днів з дня проголошення
рішення,  а  апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20  днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя: