Справа № 2-120/08
Рішення

Іменем України

26 травня 2008
року Скадовський районний суд Херсонської області в складі: головуючого
судді
Орендовського А.В, при секретарі Шатній Т.О., за участю позивача,
відповідачки, представника
виконкому Скадовської міської ради Зайця О.В. та адвоката ОСОБА_4,
розглянувши у                відкритому
судовому засіданні в залі суду м. Скадовська цивільну справу за позовною
заявою                ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2до ОСОБА_3, виконавчого комітету Скадовської міської ради про захист
права власності та визнання
п. 1.14 рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради № 259 від
21.11.2007  року та рішення виконавчого
комітету Скадовської міської ради № 226 від 15.10.1998 року в  частині передачі               ОСОБА_3у приватну власність
земельної ділянки для обслуговування житлового              будинку та господарських будівель
по АДРЕСА_1площею 259 кв.м. незаконними, -

Встановив:

Позивач
звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, вказавши, що
домоволодіння по АДРЕСА_1належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2
(частка  складає 5/7) і ОСОБА_3 (частка
складає 2/7). Для будівництва і
обслуговування домоволодіння Скадовською міською радою надана земельна
ділянка, порядок            користування
і розпорядження якою співвласниками до теперішнього часу не визначений.
Згідно               нотаріально
посвідченого договору від 01.08.2001 року між співвласниками був встановлений
порядок користування спільним майном. Відповідно до часток у праві спільної
власності в користування
ОСОБА_3 перейшла частина сараю лінійними розмірами 4,7х1,49 м, а в
користування ОСОБА_2 - інша частина цього сараю
лінійними розмірами 4,7х6,11 м.

В жовтні 2006 року ОСОБА_3 без згоди ОСОБА_2 зруйнувала загальне майно
(сарай) і без належним чином затвердженого проекту, без згоди ОСОБА_2 здійснила
будівництво нового об'єкту. Замість частини належного їй сараю площею 8,9 кв.м.
вона побудувала новий сарай, розташований на площі 23,8 кв.м., тобто зайняла
частину приміщення сарая співвласника ОСОБА_2 площею 9,9 кв.м. і  спільної ділянки, площею  5,0 кв.м. без згоди іншого співвласника. При
цьому відповідачка зруйнувала частину сараю, що належить ОСОБА_2 Просив суд
зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди  в
користуванні ОСОБА_2 своїм майном шляхом звільнення земельної ділянки по
АДРЕСА_1 від самовільно побудованого сараю шляхом його зносу,  відновити майно (сарай) ОСОБА_2 в стан, який
існував до порушення, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000,0 грн. в
рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди та  судові витрати.

Під час
попереднього судового засідання позивач доповнив свої позовні вимоги і просив
суд      визнати п. 1.14 рішення
виконавчого комітету Скадовської міської ради № 259 від 21.11.2007 року про
дозвіл ОСОБА_3 внести до технічної документації самовільно побудовану будову
розміром 3,40х7,0 м незаконним, визнати рішення виконавчого комітету Скадовського
міської ради № 226 від 15.10.1998 року в частині передачі ОСОБА_3 в приватну
власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і
господарських будівель по АДРЕСА_1площею 259 кв.м. незаконним.

В
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачі
порушили право власності ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_3 зруйнувала загальне майно і
побудувала на цьому місці новий сарай, який вже є її власністю, а  виконком
своїм рішенням узаконив її                       неправомірні дії. Вважає це рішення
незаконним. Також вважає незаконним і рішення про передачу в приватну власність
ОСОБА_3 частини загальної земельної ділянки конкретною площею без              визначення порядку користування
загальною ділянкою. ОСОБА_3 порушила право власності            ОСОБА_2 і зобов'язана відшкодувати
їй заподіяну моральну шкоду у розмірі 5000,0 грн та судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала та пояснила, що рішенням виконкому
їй передана у власність земельна ділянка площею 259 кв.м. із загальної
земельної ділянки площею 868 кв.м. До                  теперішнього часу порядок
користування загальною ділянкою ще не визначений. В зв'язку з тим, що спільний
сарай був зруйнований через тривалий термін експлуатації, вона провела його
реконструкцію у вигляді споруди нового сараю. Про це вона говорила з ОСОБА_2 і
та була згодна, проте,           доказів
існування домовленості про реконструкцію сараю у неї немає, так як всі домовленості
були в усній формі. Вона притягувалася до адміністративної відповідальності за
самовільне будівництво    цього сараю,
сплатила штраф, тому виконком зробив правильно, узаконивши її сарай. Після                 виконаних робіт частина сараю
ОСОБА_2 залишилася без змін і її право власності не порушене. Вважає, що
ОСОБА_2 не надала доказів спричинення
їй  моральної шкоди. Просить
суд                 відмовити позивачу  в задоволенні позовних вимог у зв'язку з
безпідставністю.

Представник ОСОБА_3 позов не визнала, вважає що вимоги позивача
безпідставні,                 оскільки
право власності ОСОБА_2 не порушене, що підтверджується експертним                           дослідженням, в
якому вказано про те, що сарай побудований з дотриманням всіх норм і
правил.                 Також звернула
увагу суду на те, що аналогічні вимоги були вже розглянуті Скадовським районним
судом і в їх задоволенні було відмовлено. Просить суд відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Представник виконавчого комітету Скадовської міської ради позов не визнав та пояснив, що     ОСОБА_3
має право на приватизацію займаної
нею земельної ділянки. На той час міська рада
передавала землю у власність на підставі заяви без
встановлення меж ділянки. На
даний час спочатку ухвалюється рішення про дачу дозволу на виготовлення
технічної документації і лише після                   встановлення і узгодження меж
ухвалюється рішення про передачу ділянки у власність. Оскільки технічна
документація на земельну ділянку ще не виготовлялася і державний акт на землю
ОСОБА_3 не видавався, вона буде зобов'язана знову подавати заяву на
приватизацію земельної ділянки. Дійсно, ОСОБА_3 здійснила самочинне
будівництво і була притягнута до адміністративній              відповідальності. Вважає, що
рішення виконкому про узаконення самовільно побудованого сарая        правомірне, оскільки ОСОБА_3 сплатила
штраф за скоєне нею адміністративне правопорушення, а побудований сарай
відповідає будівельним нормам. Просить
суд відмовити позивачу
в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що             позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що спірне майно належить ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві            спільної часткової власності
(а.с.6-9). Відповідно до нотаріально посвідченого договору від 01.08.2001 року
між співвласниками був встановлений порядок користування спільним майном: в
користуванні  відповідачки знаходилася
частина сараю лінійними розмірами 4,7х1,49 м, а в користуванні                    ОСОБА_2 - інша частина
цього сараю  лінійними розмірами 4,7х6,11
м. (а.с.8-9).

На
підставі протоколу про самовільне будівництво будинків або споруд № 76 від
17.10.2006 року про те, що відповідачка побудувала госпбудівлю без дозволу з
порушенням будівельних норм, вона була притягнута до адміністративної
відповідальності. (а.с.12)

Відповідно
до експертного дослідження  № 105/07 від
19.02.2007 року відповідачка побудувала на місці зруйнованого сараю новий сарай
розмірами 3,4х7,0 м, а напівзруйнована частина сараю                ОСОБА_2 розмірами 4,0х4,7 м
розташована на відстані 0,8 м від побудованого сараю                          позивачки.
(а.с.31-38)

Таким
чином, суд вважає доводи позивача про те, що
відповідачка зруйнувала і частково                 знищила майно ОСОБА_2 та на
його місці побудувала новий сарай знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 376
ч. 2, 4 ЦК України особа, що здійснила самочинне будівництво нерухомого           майна, не набуває права власності на
нього.  Якщо самочинне будівництво
порушує права інших осіб, воно підлягає знесенню за рахунок особи, що його
здійснила.

Відповідно
до ст. 358 ч. 1 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється                 співвласниками за їхньою
згодою.

Згідно ст. 367
ч. 1, 3 ЦК України майно, що є у спільної власності, може бути поділене в
натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Договір про поділ
нерухомого майна, що є у спільній
частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Як
вбачається з матеріалів справи, відповідачка самовільно без домовленості з
ОСОБА_2 здійснила поділ спільного майна, внаслідок чого сталося порушення права
власності співвласника.

Відповідно
до статей 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення              перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном та на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

За таких обставин суд приходить до висновку про порушення права
власності  ОСОБА_2, яке підлягає судовому
захисту в спосіб, вказаний позивачем, а саме шляхом усунення перешкод в
користуванні майном, для чого відповідачка зобов'язана звільнити земельну
ділянку від самовільно побудованого сараю шляхом його зносу. Для відшкодування
заподіяної ОСОБА_2 шкоди відповідачка зобов'язана відновити спільне майно
(сарай) в стан, який існував до порушення.

Оскільки позивач не довів
суду допустимими доказами спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди, в цій частині
позивачу  необхідно відмовити.

Суд приходить до висновку про незаконність оскаржуваних рішень про
передачу відповідачці у приватну власність частини спільної земельної ділянці
і про узаконення самочінно побудованого сараю з наступних підстав.

Згідно ст. 59 ч. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в
Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в
судовому порядку.

У відповідності до ст. 17 Земельного Кодексу України (в редакції 1992
р.)  земельні  ділянки для будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських споруд громадянам України передаються у
власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її
розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації).
Оскільки земельна ділянка на той час знаходилася в користуванні трьох
співвласників, між якими не був встановлений порядок користування ділянкою, у
відповідачки  в користуванні не було
ізольованої ділянки для передачі їй у власність. Оскільки  виконком порушив вимоги земельного
законодавства при прийнятті цього рішення, воно є незаконним.

В зв'язку з тим, що в судовому засіданні було встановлено
порушення права власності ОСОБА_2, а
відповідно до ст. 41
Конституції України та  ст. 321
ЦК України право
власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права
або обмежений у
його здійсненні. Однак виконком своїм рішенням про узаконення господарської
споруди ОСОБА_3
на місці знесеного майна ОСОБА_2 порушив права власності останньої, тому
це рішення є                    незаконним.

Керуючись ст.ст.
312, 358 ч. 1, 367 ч. 1,3, 376 ч. 2,4, 386, 391 ЦК України, ст. 59 ч. 10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», ст.
17 Земельного Кодексу України (в редакції 1992 р.),
ст.ст.  10, 11, 14,
60, 88, 209,
212-215, 223 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3усунути перешкоди ОСОБА_2в користуванні її майном
(сараєм) шляхом звільнення земельної ділянки по АДРЕСА_1 Херсонської області
від самовільно побудованого сараю шляхом його зносу.

Зобов'язати ОСОБА_3 відновити майно (сарай) ОСОБА_2, розташоване на
земельній ділянці по АДРЕСА_1в стан, який існував до порушення.

Визнати п.
1.14 рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради № 259 від 21.11.2007
року  незаконним.

Визнати
рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради № 226 від 15.10.1998 року
в          частині передачі ОСОБА_3у
приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та
господарських будівель по АДРЕСА_1площею 259 кв.м. незаконним.

В
задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_3на користь ОСОБА_2судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 51,0
грн.,  на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30,0
грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн, а всього 1081
(одна тисяча                 вісімдесят
одна) грн.

Рішення може бути оскаржене протягом 20 днів до Апеляційного суду
Херсонської області після
подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом
10 днів з моменту

проголошення рішення до Скадовського районного суду, або в порядку ст. 295
ч. 4 ЦПК України.

Суддя                                                                                                     Орендовський
А.В.