Справа №
Головуючий у 1 інстанції - Сеник Р.П.
Доповідач - Здрилюк О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2008
року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука
В.А.,

суддів: Здрилюк О.І., Веремчук Л.М.,

при секретарі - Савчук О.В.,

з участю відповідача - ОСОБА_2

пр-ка відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1на
рішення Володимир-Волинського міського суду від 26 березня 2008 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 26
березня 2008 року позов в даній справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1вартість
відновлювального ремонту автобуса в розмірі 10303 грн. 48 коп., 1500 грн. -
заподіяної моральної шкоди, 1000 грн. - витрат на правову допомогу та 939 грн.
60 коп. - витрат на проведення експертизи, а всього - 13743 грн. 08 коп..

Стягнуто з ОСОБА_2на користь держави 111 грн. 53 коп.
судового збору та на користь територіального управління Державної судової
адміністрації у Волинській області 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В решті позову відмовлено за недоведеністю вимог.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати це рішення в частині
часткового задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди та в частині
відмови в задоволенні позову про стягнення 118500 грн. неотриманої вигоди
внаслідок вимушеного простою автобуса та постановити по цих вимогах нове
рішення - про задоволення позову.

Вважає, що судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Судом першої інстанції встановлено, що в
результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11.02.2005 року,
винними діями відповідача заподіяно майнову шкоду позивачу - пошкоджено
належний їй автобус КАВЗ-3976, вартість відновлювального ремонту якого
становить 10303 грн. 48 коп.. Також позивачу заподіяно моральну шкоду в розмірі
1500 грн..

Разом з тим, вимоги позивача про
необхідність стягнення в її користь 118500 грн. збитків за вимушений простій автобуса не підлягають до задоволення за їх
недоведеністю.

Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши
матеріали справи, перевіривши докази в межах доводів апеляційної скарги,
законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК
України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З врахуванням зазначених вимог закону
суд першої інстанції на підставі встановлених в
судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами вірно
стягнув завдану позивачу майнову шкоду в розмірі 10303 грн. 48 коп., тобто
вартість відновлювального ремонту автобуса КАВЗ-3976, а також з врахуванням
перенесених позивачем душевних страждань і вимог розумності та справедливості
вірно визначив розмір завданої відповідачем позивачу моральної шкоди - 1500
грн..

Згідно ч.1 та п.2 ч.2 ст.22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,
має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена
вигода).

Відповідно до вимог частин 1 та 4
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Жодних належних та допустимих
доказів, які б стверджували, що за вимушене невикористання пошкодженого автобуса
завдано збитків саме в розмірі 118 500 грн. - позивач не подала і свій
розрахунок збитків, згідно якого щоденна сума виручки від курсування рейсовим
автобусом саме такої марки становила рівно по 150 грн. - нічим не підтвердила.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку про недоведеність позовних вимог про
відшкодування упущеної вигоди.

Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.

Рішення
постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав
для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення
Володимир-Волинського міського суду від 26 березня 2008 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Судді