Справа №2-174
рішення

Іменем України

11 лютого 2008 року                                                               м.
Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого                                                               судді    Галчанського С.В.,

при секретарі                                                                          Вискрєбєнцевій
А.О.,

за участю:

представника позивача                                                           Третьяк В.М.,

відповідача                                                                            ОСОБА_1,

відповідача                                                                            ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом Відкритого
акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” в особі філії
Запорізьке обласне управління до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості в порядку спадкування та припинення дії
кредитного договору, -

встановив:

Як указано в позовній заяві, 28
березня 2001 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -
Запорізьке обласне управління та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір
НОМЕР_1. Згідно з умовами договору Позичальнику надано кредит на споживчі
потреби у розмірі 25000 грн. строком на 12 місяців до 28 березня 2002 року.
Договором встановлено плату за кредит в розмірі 33% річних, які повинні
сплачуватися щомісяця не пізніше 30 числа. Позичальник зобов'язаний своєчасно
та повно погасити кредит, сплатити відсотки за користування кредитом.
Позичальник частково сплатив відсотки за користування кредитними коштами у
розмірі 17993,56 грн., однак повного погашення до даного часу не було.

Станом на 24 вересня 2007 року
заборгованість складає 70138,45 грн., яка складається з суми боргу за кредитом
25000 грн., суми боргу за несплачені відсотки 35122,88 грн., пені за
простроченим кредитом 4439,04 грн., пеня за простроченими відсотками 5576,53
грн.

Крім того, 17 січня 2002 року між
ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне
управління та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір НОМЕР_2. Відповідно до
умов цього договору Позичальнику було надано кредит на споживчі потреби в
розмірі 15000 грн. строком на 6 місяців. Договором встановлено плату за кредит
в розмірі 29% річних, які повинні сплачуватися щомісяця. Позичальник
зобов'язаний своєчасно та повно погасити кредит, сплатити відсотки за
користування кредитом. Свої зобов'язання за кредитним договором Позичальник не
виконав - своєчасно не погасив суму основного боргу та не сплатив відсотки за
кредитом. Позичальник частково сплатив відсотки за користування кредитними
коштами у розмірі 14635,42 грн.

Станом на 24 вересня 2007 року за
кредитним договором НОМЕР_2 від 17 січня 2002 року заборгованість складає
29097,70 грн., яка складається з суми боргу за кредитом 15000 грн., суми боргу
за несплачені відсотки 10034,44 грн., пені за простроченим кредитом 2663,42
грн., пені за простроченими відсотками 1399,83 грн.

Загальна сума заборгованості за
кредитними договорами НОМЕР_1, НОМЕР_2 складає 99236,15 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер.
Після його смерті відкрилася спадщина. Відповідачі в справі є спадкоємцями
після смерті ОСОБА_7, тому Позивач просить стягнути з Відповідачів суму
заборгованості за кредитними договорами НОМЕР_1, НОМЕР_2 та суму сплачених
судових витрат, припинити дію кредитних договорів.

У судовому засіданні представник
Позивача коротко виклала зазначені в позові факти, на позовних вимогах
наполягає, просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у судовому засіданні позов
не визнали. Суду пояснили, що про укладення кредитних договорів між ОСОБА_7 та
Позивачем їм стало відомо з позовної заяви. ОСОБА_7 вступив у договірні
відносини з Позивачем у 2001 році, частково сплачував відсотки за двома
кредитними договорами, але повністю договірні зобов'язання не виконав. Строк
дії договорів сплинув у 2002 році та почався перебіг строку позовної  давності. Позивач знав про порушення свого
права ще у 2002 році, але до суду не звертався. Оскільки строк позовної
давності сплинув, відповідачі просять у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили, про день і час
проведення судового засідання повідомлені вчасно у встановленому законом
порядку.

Суд, вислухавши пояснення
представника Позивача, відповідачів, дослідивши докази в справі, зокрема:
надані позивачем розрахунки суми заборгованості за кредитними договорами, копію
кредитного договору НОМЕР_1 від 28 березня 2001 року, копію кредитного договору
НОМЕР_2 від 17 січня 2002 року, копії касових ордерів, свідоцтва про смерть,
вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Договір НОМЕР_1 від 28 березня
2001 року було укладено на строк до 28 березня 2002 року (п.п.1 п.1 зазначеного
договору), тобто перебіг позовної давності почався 29 березня 2002 року.

Договір НОМЕР_2 від 17 січня 2002
року було укладено на строк до 17 липня 2002 року (п.п.1 п.1 зазначеного
договору), тобто перебіг позовної давності почався 18 липня 2002 року.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК
України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася
або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його
порушила.

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК
України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку виконання.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.526, 536, 1054 ЦК України, ст.ст.60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК
України, Суд,

Вирішив:

У задоволенні
позову відмовити повністю.

Складання повного
рішення відкладено до 16 год. 00 хв. 12 лютого 2008 року.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в
двадцятиденний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області                                                                                         С.В.Галчанський