Справа № 22ц-963/2008 р.                Головуючий у 1 інстанції -
Категорія - цивільна
Доповідач- Шевченко В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

24 червня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого-судді

Позігуна М.І.

суддів:

Шевченка  В.М., Ішутко В.М.

при секретарі:

Зіньковець О.О.

з участю:

представника
ТОВ „ Фірма „ Вена „ Шаповалової Ю.Г.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Деснянського районного суду м.Чернігова від 15 квітня 2008 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма „Вена” про
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить
скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 15 квітня 2008
року, яким відмовлено в задоволенні його позовних вимог до ТОВ „Фірма „Вена”,
та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апелянт наполягає на тому, що є всі
підстави для задоволення його вимог про стягнення моральної шкоди і відповідно
до ст. 1167 ЦК України, ця шкода повинна бути відшкодована винною особою - ТОВ
„Фірма „Вена”. Так, ТОВ „Фірма „Вена” безпідставно звинуватило його а тому, що
він привселюдно лаявся нецензурною лексикою в торгівельному комплексі „Вена”.
Крім того, звинувачення в судовому засіданні з боку представника ТОВ „Фірма
„Вена” є продовженням привселюдного ображення його честі та гідності з боку
відповідача, яке триває з листопада 2007 року. Апелянт також вказує, що завдяки
цій публічній образі честі та гідності відбулось ушкодження його ділової
репутації як аспіранта Чернігівського державного педагогічного університету,
оскільки за вчинення протиправний дій, у яких його звинувачує ТОВ „Фірма „Вена”
він має бути відрахований з аспірантури та відшкодувати вартість навчання.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції обставини справи
з”ясовані в повному  обсязі, необхідному
для правильного вирішення спору; відповідно до встановлених обставин правильно
визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що
їх регулюють.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як встановлено судом і не заперечується
сторонами, 26 листопада 2007 року в магазині „Вена” біля каси №1 при
розрахуванні за придбаний товар між позивачем та касиром виникла суперечка
через невідповідність цінників на товари, які знаходяться в торгівельному залі,
прейскуранту цін, що знаходяться в касі.

Позивач, звертаючись до суду, вказував,
що він разом з дружиною зробили зауваження касиру щодо її образливої поведінки,
оскільки остання замість вибачення презирливо кинула їм гроші, що становили
різницю в ціні за придбані товари. Після цього до них підійшов працівник
охорони торгівельного комплексу „Вена” Скляров І.В., який в присутності
сторонніх людей та іншого співробітника служби охорони проголосив на його
адресу образливу фразу. В зв”язку з цим позивач просив визнати, що працівники
ТОВ „Фірма „Вена” прилюдно образили честь та гідність його та його дружини, що
є порушенням ст. 3 Конституції України, чим завдали йому значної моральної
шкоди.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, прийшов до правильного висновку, що позивач не
довів факту  спричинення йому діями
працівників ТОВ „Фірма „Вена” моральної шкоди, не вказав, в чому саме
виразилась така шкода;  з”ясувавши при
цьому відсутність для позивача втрат немайнового характеру за результатами дій
відповідача.

Виходячи із обставин якими позивач
обґрунтовував позовну вимогу,- привселюдне приниження його честі та гідності в
торговому комплексі  ТОВ „Фірма „ Вена „
працівниками останнього,  зважаючи на
предмет спору колегія суддів вважає що цей факт, не доведений позивачем, його
ж  твердження  на які він посилається як   на підтвердження своїх вимог не доведені в
засіданні суду належними доказами, і суд першої інстанції правильно не взяв
такі твердження до уваги.

Таким чином оцінивши фактичні
обставини справи, встановивши що позивачем не доведено що працівниками
відповідача 26 листопада 2007р., були вчинені дії якими були порушені особисті
немайнові права позивача, виходячи з положення правової норми ст.1167 ЦК яку
слід застосувати до цих правовідносин, суд правильно  відмовив в  задоволенні вимог    ОСОБА_1., про відшкодування моральної
шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що
вимога про стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн. є законною, оскільки за
вчинення таких дій, в яких його звинувачує відповідач, він має бути
відрахований з учбового закладу та зобов”язаний відшкодувати вартість навчання
в сумі 15 тис.грн., також не можуть бути визнані законною підставою для
задоволення  апеляційної скарги, виходячи
як  із правового характеру спору, так і
обставин якими обгрунтовував свою вимогу до суду  позивач.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, а тому доводи  апеляційної скарги є необґрунтованими, і така
скарга  підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308,
313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в  :

Апеляційну  скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 15 квітня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набуває чинності з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
в  касаційному  порядку
до  Верховного  Суду
України  протягом двох місяців з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:                                                Судді: