У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши 30 січня    2008 року
касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
на  рішення  Шевченківського  районного
суду   м. Львова від 8 червня 2007
року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 листопада 2007 року
в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права  користування, усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням, вселення,

в с т а н о в и в:

У серпні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду із заявою, в якій просив суд ухвалити рішення, яким
зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні квартирою  АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи позивач
доповнив і уточнив позовні вимоги та до участі в справі в якості співпозивача
вступила ОСОБА_2.

Позивачі просили суд визнати за
ними право на проживання у спірній квартирі, вселити їх у вказану квартиру та
зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні цією квартирою.

У позовній заяві зазначали, що у
вказаній квартирі, яка складається з трьох кімнат були зареєстровані батьки
позивача та його брата ОСОБА_4 -  ОСОБА_5
і ОСОБА_6.  Батько позивача помер у 1995
році, мати у 1997 році, а брат у 2006 році. З 1984 року позивачі постійно
проживали у цій квартирі в якості членів сім'ї наймачів, оскільки не мали
іншого житла.

Згідно рішення районного суду від
23 січня 1992 року будинок АДРЕСА_1 був повернутий матері відповідача, який
після її смерті отримав свідоцтво про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що суд не
вирішив їх право на користування спірним жилим приміщенням, просили позов
задовольнити.

Рішенням Шевченківського  районного
суду   м. Львова від 8 червня 2007
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12
листопада 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 та  ОСОБА_2. посилаються на
невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування
норм матеріального і порушення норм процесуального права та ставить питання про
скасування судових рішень.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не
може  встановлювати або (та)
вважати доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи
відкинуті   ними,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу
та  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку про те, що судами допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом  ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права  користування,
усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення за касаційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2  на  рішення
Шевченківського  районного  суду
м. Львова від 8 червня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської
області від 12 листопада 2007 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема