Справа № 22ц-299/08                                       Головуючий у 1
інстанції - Лівандовська Т.В.
Доповідач - Стрільчук В.А.
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

і м е н е м    У к
р а ї н и

10 квітня 2008 року.  Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого
- судді Стрільчука В.А.,

суддів
- Здрилюк О.І., Карпук А.К..,

при
секретарі - Савчук О.В.,

з
участю позивача ОСОБА_1.,  відповідача
ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за
апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2. на рішення Луцького міськрайонного
суду від 21 грудня 2007 року,

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 21 грудня 2007 року позов
задоволено.

Постановлено стягувати з ОСОБА_2, 1970 року народження, уродженця м. Луцька
Волинської області на користь ОСОБА_1аліменти на утримання неповнолітніх дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі &frac12; частини від заробітку (доходу)
відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного
віку, щомісячно, починаючи з 2 листопада 2007 року і до досягнення ОСОБА_3
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 51 (п'ятдесят одну) гривню судового
збору та 30 (тридцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення на
користь територіального управління державної судової адміністрації у Волинській
області.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2просить змінити вказане рішення в
частині стягнення з нього на користь ОСОБА_1. аліментів на утримання двох
неповнолітніх дітей до 1/3 частини  від
його заробітку і скасувати рішення в частині стягнення з нього судових витрат,
посилаючись на неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи, та порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 6 серпня 1994 року сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають двох дітей ОСОБА_31996 року
народження і ОСОБА_4 2004 року народження. ОСОБА_2працює та отримує заробітну
плату, проте не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. При визначенні
розміру аліментів суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище
малолітньої дитини, стан здоров'я та матеріальне мтановище платника аліментів,
а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Встановлені судом першої інстанції та наведені вище обставини справи
підтверджуються всією сукупністю наявних у справі доказів, зокрема, довідками
медичних закладів про серйозні  розлади
здоров'я дітей сторін (а. с. 6-7) і сторонами не заперечуються.

Виходячи з викладеного, суд обгрунтовано задовольнив позов частково,
стягнувши з відповідача аліменти на утримання дітей в частці від його заробітку
(доходу), що в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 181-183 СК України.

Розмір частки визначений судом з врахуванням всіх істотних обставин.

Відповідач не надав суду доказів того, що його батьки потребують
матеріальної допомоги і що він надає їм таку допомогу.

В апеляційній скарзі не наведено доводів на спростування висновків суду.

Разом з тим, згідно зі ст. 192 СК України в разі зміни матеріального або
сімейного стану відповідача в майбутньому він вправі у встановленому законом
порядку вирішити питання про зміну визначеного судом розміру стягнутих з нього
аліментів.

Доводи апелянта про безпідставність стягнення з нього судових витрат не
ґрунтуються на вимогах законодавства.

Рішення постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 303,  307,  308,
314,  315 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2відхилити, а рішення Луцького
міськрайонного суду від 21 грудня 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Судді :