Справа № 22-ц-619/2008                       Головуючий у суді першої інстанції -
Категорія  - 53                                         Суддя-доповідач - Білецький
У Х В А Л А

і м е н е м     У к р а ї н и

20 травня 2008
року колегія суддів судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого  -
Гагіна М.В.

суддів              -
Білецького О.М.,  Семеній Л.І.

з участю
секретаря судового засідання  -  Кияненко Н.М.

та осіб,
які приймають участь у справі   -  позивача, представників відповідача -
Чернишенко Н.С. і Козаченка М.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Недригайлівського районного суду
Сумської області від 01 квітня 2008 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
Недригайлівської центральної районної лікарні Сумської області про стягнення
заробітної плати
за роботу в надурочний час, витрат по оплаті комунальних послуг, про скасування наказу та про зобов'язання направити на курси по
спеціалізації, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням
Недригайлівського районного суду Сумської області від 01 квітня 2008 року позов
задоволено частково.

Скасовано п.2
наказу головного лікаря Недригайлівської ЦРЛ Козаченка М.І. № 126 від 13 червня
2006 року, яким ОСОБА_1 заборонялось проведення інвазивних маніпуляцій,
оперативних і діагностичних втручань по дитячій та дорослій отоларингології до
пред'явлення ним документів про наявність необхідної кваліфікації.

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заробітку за роботу в надурочний час,
витрат по оплаті комунальних послуг, зобов'язання адміністрації
Недригайлівської ЦРЛ направити його у 2008 році на курси по спеціалізації по
дорослій отоларингології відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, неправильне
застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить
скасувати вказане рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні
його позову та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог у повному
обсязі.

Вважає
безпідставним висновок суду про його добровільну згоду надавати невідкладну
медичну допомогу поза графіком чергувань в лікарні та , що така робота не є
понадурочною і вказує, що у зв'язку з цим судом не досліджено архівні матеріали
щодо графіків чергувань.

Зазначає,
що незаконне переведення у 2007 році на 0,25 ставки, призвело до зменшення його
заробітку у 3,7 рази порівняно з прожитковим мінімумом чим поставило його у
скрутне матеріальне становище та призвело до виникнення заборгованості з
комунальних платежів і неможливості скористатись пільгами. Крім того,
адміністрація лікарні не інформувала його належним чином про відповідні зміни в
законодавці та порядок їх отримання.

Доводить,
що місцевим судом не прийнято до уваги те, що по іншій цивільній справі
встановлено необхідність проходження ним спеціалізації по дорослій
отоларингології, у зв'язку з чим судом до управління охорони здоров'я в
Сумській області направлявся відповідний запит.

Заслухавши
позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, представників відповідача,
що заперечували проти неї, дослідивши матеріали та перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не
знаходить підстав для її задоволення.

Судом
першої інстанції вірно встановлено, що з 02 вересня 2002 року ОСОБА_1 працює на
посаді лікаря отоларинголога Недригайлівської ЦРЛ, обіймаючи 0,75 ставки лікаря
отоларинголога дорослого та 0,25 ставки лікаря отоларинголога дитячого.

Протягом
2002-2007 років ОСОБА_1 за його згодою залучали після закінчення робочого часу
до чергувань понад місячну норму робочого часу загальним обсягом 130 годин з
оплатою праці у робочі дні в одинарному розмірі, а у вихідні та святкові - у
подвійному розмірі.

Свою згоду з таким порядком залучення до цієї
роботи та її оплати протягом ряду років і добровільність явки до лікувального
закладу по викликам до хворих позивач не оспорював, що підтвердив як у
місцевому суді так і у суді апеляційної інстанції.

Така
робота не є надурочною в розумінні ст.ст.62, 106 КЗпП України, а тому оплаті у
подвійному розмірі за робочі дні не підлягає.

Відповідачем дотримано порядок оплати,
визначений п.5.2 спільного наказу Мінпраці України та Мінохорони здоров'я
України № 308/519 від 5 жовтня 2005 року, а тому місцевий суд обгрунтовано
відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Певні недоліки з
боку роботодавця щодо порядку оформлення цих чергувань не свідчать про
порушення трудових прав позивача.

ОСОБА_1
проживає в гуртожитку вищого професійного училища №41, розташованому по
АДРЕСА_1і займає кімнату опалювальною площею 12,92 кв.м. Станом на березень
2008 року мав заборгованість за теплопостачання за березень-квітень 2007 року у
розмірі 108 грн. 13 коп.

Розмір
його заробітної плати у 2007 році та вказаних витрат на оплату за опалення не
перевищував величини, яка давала право на податкову соціальну пільгу - 740 грн.

Таким
чином, відповідно до п.ї) ч.1 ст.77 Основ законодавства про охорону здоров'я (
в редакції від 8 лютого 2007 року), ст.36 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» та п.2, 4.1 затвердженого спільним наказом Мінпраці
України, Міносвіти України, Мінохорони здоров'я України та Мінкультури України
№341/651/619/769 від 13 вересня 2006 року «Порядку забезпечення працівників
бюджетних установ (закладів) безплатним користуванням житлом…», позивач, як
медичний працівник, що мешкає у селищі міського типу, мав право у
березні-квітні 2007 року на безоплатне користування житлом з освітленням і
опаленням.

Однак, в
порушення п.5 затвердженого постановою КМУ № 426 від 31 березня 2003 року
«Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ…»,
ОСОБА_1 не надав бухгалтерії ЦРЛ копії квитанцій про оплату за опалення за
вказаний період, а тому роботодавець був позбавлений можливості, як того
вимагає п.10 названого Порядку, розрахувати розмір його пільг та подати
відповідні відомості про даного пільговика органу соціального захисту і
установі, яка надає ці комунальні послуги.

Своєчасного
звернення до роботодавця за роз'ясненнями щодо порядку отримання пільг або за
їх наданням та неналежного реагування чи бездіяльності адміністрації
Недригайлівської ЦРЛ з цих питань позивач не довів. Не надав він суду і доказів
сплати цих коштів надавачу послуг самостійно.

За таких
обставин у суду не було законних підстав для задоволення позовних вимог і в цій
частині.

Згідно зі ст.75,
п.в) ч.1 ст.77 Основ законодавства про охорону здоров'я медичні працівники
мають право на підвищення кваліфікації та перепідготовку не рідше одного разу
на п'ять років у відповідних закладах та установах. Причому відповідні
навчальні плани та програми у встановленому порядку погоджуються з Міністерством охорони здоров'я України.

З цією метою місцеві заклади охорони здоров'я, як це передбачено п.4.2
«Положення про подальше удосконалення системи післядипломної підготовки
лікарів…), затвердженого наказом МОЗ України №113 від 27 серпня 1993 року,
вивчають потребу в спеціалізації та удосконаленні лікарів на основі обліку
відповідності рівня їх кваліфікації посадам, які вони займають, перспективи
нових напрямків у роботі, проводять відбір конкретних осіб для навчання та
складають плани-заявки на спеціалізацію і підвищення кваліфікації, які
направляють у відповідні навчальні заклади та до МОЗ України, які у свою чергу
розробляють і затверджують плани-рознарядки та направляють путівки місцевим
закладам охорони здоров'я.

Встановивши,
що у червні 2006 року ОСОБА_1 пройшов курси МОЗ України при національній
медичній академії післядипломної освіти ім.П.Л.Шупика і отримав звання
лікаря-спеціаліста за спеціальністю дитяча отоларингологія та врахувавши, що на
даний час роботодавець не оспорює його право працювати відповідно до умов
трудового договору на посаді лікаря отоларинголога дорослого, тобто у цій частині
трудові права позивача не порушено, місцевий суд обґрунтовано відмовив у
задоволенні позовної вимоги про направлення позивача на курси спеціалізації по
дорослій отоларингології у 2008 році.

За таких
обставин направлення працівника для підвищення кваліфікації чи перепідготовки у
2008 році є правом, а не обов'язком
роботодавця.

Апеляційний
суд Сумської області, поновляючи рішенням від 7 грудня 2007 року ОСОБА_1 на
посаді 0,75 ставки лікаря отоларинголога дорослого, з цього приводу не
висловлювався.

Інші доводи
апеляційної скарги також не спростовують зазначених висновків.

Оскільки суд
першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини на підставі належним чином
досліджених доказів, правильно встановив правовідносини та ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни
чи скасування не вбачається.

На підставі
викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313 - 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а
л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення Недригайлівського
районного суду Сумської області від 01 квітня 2008 року в даній справі
залишити без зміни.

Ухвала набрала
законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двох місяців
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: