Справа № 22ц-369/08                                      Головуючий у 1 інстанції - Труш В.О.
Доповідач - Стрільчук В.А.
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

і м е н е м    У к
р а ї н и

24 квітня 2008 року.  Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого
- судді Стрільчука В.А.,

суддів
- Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

при
секретарі - Савчук О.В.,

з
участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника
відповідача Матюка В.І., третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Седлищенської сільської ради, третя особа на стороні відповідача
ОСОБА_3, про припинення права власності на частину земельної ділянки та її
надання за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Любешівського
районного суду від 17 березня 2008 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Любешівського районного суду від 17 березня 2008 року  в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і
ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм
матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що дядькові позивача
ОСОБА_4 на праві приватної власності належала земельна ділянка для обслуговування
індивідуального житлового будинку та господарських будівель площею 0,8567 га,
до складу якої входять і спірні 53 кв. м., право власності на які просить
припинити позивач, який є власником суміжної земельної ділянки площею 0,8004
га.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем належної йому ділянки
за  заповітом стала його онука ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 раніше звертався до суду з позовом про
визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю І-ВЛ
№002141 на ім'я ОСОБА_4 та рішення Седлищенської сільської ради № 8/2 від 16
листопада 1999 року в частині передачі земельної ділянки йому у приватну
власність, однак рішенням Любешівського районного суду від 6 березня 2006 року
в задоволенні зазначених вимог відмовлено, а ухвалою Апеляційного суду
Волинської області від 6 червня 2006 року вказане рішення залишено без змін.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що спірна
частина земельної ділянки площею 53 кв. м. вклинюється в його земельну ділянку,
що створює йому певні перешкоди. При цьому правовими підставами вказаних вимог
він зазначив ст. 346 ЦК України та ст. 121 ЗК України і, крім припинення права
власності померлого ОСОБА_4 на зазначену частину ділянки, просив надати її йому
у приватну власність для ведення особистого селянського господарства.

Відмовляючи в задоволенні позову, Любешівський районний
суд вірно виходив з того, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за
заповітом серії ВЕХ № 647270 від 26 жовтня 2007 року, виданого на ім'я ОСОБА_3
державним нотаріусом Любешівської райдержнотконтори, вона є законним
спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 спірної земельної ділянки, тому без вилучення
її у встановленому законом порядку ця ділянка не може бути надана позивачу.

Встановлені судом першої інстанції та наведені вище
обставини, крім вищевикладеного, підтверджуються всією сукупністю наявних у
справі доказів, зокрема, державним актом на право приватної власності на землю
І-ВЛ № 002114 ОСОБА_4 (а. с. 7), державним актом на право приватної власності
на землю І-ВЛ № 002195 ОСОБА_1 (а. с. 6) з планами зовнішніх меж належних їм
земельних ділянок, і апелянтом не заперечуються.

Посилання позивача як на підставу своїх вимог на п.11 ч.
1 ст. 346 ЦК України, згідно з яким право власності припиняється у разі смерті
власника, не заслуговує на увагу, оскільки повторне припинення цього права за
рішенням суду законом не передбачено. Разом з тим, смерть власника земельної
ділянки не є підставою для надання її іншій особі, яка не входить до кола
спадкоємців померлого, що одержують право на спадкування.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами
справи та дослідженими судом доказами.

Рішення постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Любешівського
районного суду від 17 березня 2008 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Судді :