Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

05 березня 2008 року
Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі:   судді Бечко Є.М.

при секретарі  ФещенкоО.В.,

за
участю  сторін, представників
сторін

ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому  судовому засіданні в залі
суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом
ОСОБА_3  до Деснянської у м.
Чернігові ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
визнання  недійсним свідоцтва  про
право  власності  на
житло, скасування
розпорядження  органу  приватизації,
надання  права  на
розприватизацію,

встановив:

У вересні 2007 року позивач звернувся
до  суду з  позовом
до Деснянської у м. Чернігові ради з
позовом про визнання  недійсним
свідоцтва  про  право
власності  на  житло, скасування   розпорядження  органу
приватизації,  надання  права
на  розприватизацію,
мотивуючи  позов  тим,
що у 1975 році йому  на  сім'ю була  виділена
квартира АДРЕСА_1,  де  він  з  членами
сім'ї проживав по  30.11.1989 року.

В  подальшому він  виїхав на
роботу  до  м. Славутича,
в  зв'язку  з  чим
тимчасово виписався  зі  спірної
квартири та зареєструвався у  м.
Славутичі,  де  був
зареєстрований по  10.11.2005
року,  але фактично проживав у
Чернігівській  квартирі.

У  1984  році у
спірну  квартиру  поселився
зять - ОСОБА_7,  який  разом
з  сім'єю  у 1987 році  переїхав на
постійне  місце  проживання у с. Костобобрів, де  у
1992  році  отримав
житло та  приватизував його,  але
залишався  прописаним у
спірній  квартирі. За  житло
у  спірній  квартирі
ОСОБА_7  не  сплачував.

Незважаючи  на  ці
обставини   донька позивача
ОСОБА_6 з зятем ОСОБА_7 та  дітьми
ОСОБА_8 та ОСОБА_9  30.10.1996 року  приватизували   спірну
квартиру  без  згоди
позивача.

Позивач  також зазначив,  що його
донька ОСОБА_6 пояснювала йому,
що  приватизація по  своїй
суті нічого  не  змінює,
що  він  залишається
власником, мешкає  у  квартирі.

Вважає  приватизацію спірної квартири
без його участі порушенням його
житлових  справ,  бо  на
теперішній  час втратив можливість
шляхом  приватизації отримати  у
власність  житло.

В  судовому  засіданні позивач та  його
представник  позов  підтримали.

Представник відповідача Деснянської у м. Чернігові ради у судовому  засіданні
проти  задоволення  позову
заперечила,  вважає,  що
приватизація  квартири
здійснена  з  дотриманням
відповідних  вимог  чинного
на  той  час законодавства.

Притягнуті  судом  у
якості  співвідповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_6 в  судовому  засіданні
позов  визнали.

Також  притягнуті у  якості
співвідповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в  судове
засідання не  з'явились,  письмово просили  справу
розглянути у їх  відсутність.

Співвідповідач ОСОБА_7 та його
представник  у судовому  засіданні
позов  не   визнали,
мотивуючи позивач   на  час
приватизації спірної
квартири  позивач виїхва  зі
спірної  квартири  на
постійне  місце та проживав  у  м.
Славутичі  постійно, де звернувся  з
заявою про  надання житла та стояв
у  черзі
на  отримання  житла. Також
ОСОБА_7  пояснив,  що він квартиру  у с. Костобобрів  у 1992 році придбав на  підставі
договору  купівлі-продажу, а  не
приватизував.

Крім  того, ОСОБА_7 просив  застосувати
термін  позовної  давності,
оскільки вважає,  що  позивачу
було  відомо  про
приватизацію спірної квартири на
момент   її  здійснення,
а  з тих пір минуло близько 12
років.

Заслухавши  пояснення осіб,  що
беруть участь  у  справі,
дослідивши  матеріали  справи,
суд  приходить  до
висновку,  що  у  задоволенні
позову  належить  відмовити,
виходячи  з  наступних
підстав.

В  судовому  засіданні встановлено,  що позивачу у 1975 році на  сім'ю була  виділена
квартира АДРЕСА_1,  де  він  з  членами
сім'ї проживав по  30.11.1989 року.

В  подальшому він  виїхав на
роботу  до  м. Славутича,
в  зв'язку  з  чим виписався
зі  спірної  квартири та зареєструвався у  м. Славутичі,
де  був  зареєстрований по  10.11.2005 року.

У  1984  році у
спірну  квартиру  поселився
зять - ОСОБА_7,  який  разом
з  сім'єю  у 1987 році  переїхав на проживання у с. Костобобрів,
де  у
1992  році  на
підставі  договору  купівлі-продажу  придбав житло,  але
залишався  прописаним у
спірній  квартирі.

30.10.1996 року донька позивача ОСОБА_6 з зятем ОСОБА_7 та  дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приватизували   спірну
квартиру.

З  наданої  суду
копії виписки з рішення №200 виконкому
Славутицької  міської  ради від 29.03.1996 року вбачається,  що позивача зі  складом
сім'ї у 1 чоловік,  який  проживає
у  двокімнатній квартирі,  житловою площею 29,7 кв.м,  де
ще  проживає 4 чоловіки було  поставлено на
квартирний облік та  включено  до
списку позачерговиків,  як  члена
сім'ї загиблого  ветерана Великої  вітчизняної
війни,  в  зв'язку  з  чим
суд  вважає що,  позивач
на   момент  приватизації
втратив  право  на
проживання  у  спірній
квартирі,  оскільки постійно  проживав у м. Славутичі,  куди
виїхав  зі  спірної квартири і з  цих
підстав  порушень у  приватизації
спірної  квартири  органом
приватизації  не  допущено.

Щодо   постійного  проживання
відповідача  ОСОБА_7 у  с.Костобобрів,  з
пояснень  сторін та  самого
ОСОБА_7 вбачається,  що  він
дійсно  проживав у
Костобоброві,  однак суду  не
надано  достатньо  даних для вирішення  питання
чи  у  зв'язку
з  роботою, а  точніше
зі службою  в  органах
внутрішніх  справ по  розподілу після  закінчення навчального  закладу - школи МВС поїхав  працювати
у с. Костобобрів  відповідач,  що
дало б  суду підстави  для
застосування ст. 71 ЖК України про
збереження   права  на
користування  житлом   на
час  роботи або ні.

Однак,  оскільки позивачем  не
надано  суду  інших
доказів ніж  пояснення в  судовому
засіданні його  та його  доньок - співвідповідачок по справі ОСОБА_4,
ОСОБА_6,  яких  суд
вважає  зацікавленими  особами, про
те,  що  на
момент  приватизації  вони
не  повідомили  його про
приватизацію  спірного житла
і  які
суперечать поясненням відповідача ОСОБА_7,  який стверджує про  те,
що    позивачу було  відомо
про  приватизацію  спірної квартири,  однак
позивач   у  цей
час намагався  отримати   житло
у м. Славутичі і  він  не
заперечував  проти  приватизації,
суд   приходить  до
висновку,  що   позивачу
було  відомо про  приватизацію
спірної  квартири,  однак
він  був  згоден
на  її  приватизацією
донькою та  її  чоловіком
з дітьми.

За  вказаних  обставин,
враховуючи,  що  ОСОБА_7
заявлене  клопотання  про
застосування терміну  позовної  давності,
суд  вважає  за
необхідне застосувати  наслідки
спливу позовної  давності до  даних
правовідносин,  що   виникли
у  1996  році та, у
відповідності  до ч.4 ст. 268 ЦК
України відмовити  позивачу  у
задоволенні  позову.

Також   позиваччу належить  відмовити
у  задоволенні   вимоги
про  розприватизацію,  оскільки
чинним  законодавством  вказана
дія  не  передбачена.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209,
212, 213 ЦПК України,  ст.ст.256-268 ЦК
України, ст.8 ЗУ „Про  приватизацію
Державного  житлового фонду”, суд,  -

вирішив:

В задоволенні  позову  відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської  області.

Заяву  про
апеляційне  оскарження рішення
може  бути подано протягом 10 днів з дня  проголошення рішення.

Апеляційна  скарга на
рішення  суду може  бути
подана протягом  двадцяти  днів після
подання заяви  про  апеляційне
оскарження.

Суддя