Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

26 червня 2008 року
місто Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.

суддів Василевича В.С., Хилевича
С.В.

з участю секретаря
судового засідання Колесової Л.В.

позивача,
представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду
в м. Рівному цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 і ТОВ «Гермес» на
рішення Березнівського районного суду від 19 березня 2008 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Гермес» про стягнення заборгованості по заробітній
платі, компенсації за невикористані щорічні відпустки та інших сум, належних
при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні
та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Березнівського районного суду від 19 березня 2008 року частково
задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Гермес» і з відповідача на користь позивача
стягнено 3749,1 грн. заборгованості по заробітній платі, 25081,57 грн.
компенсації за невикористані щорічні відпустки та 4794,54 грн. інших сум,
належних позивачу при звільненні, а також 500 грн. відшкодування моральної
шкоди. У стягненні з відповідача 37692,69 грн. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні позивачу відмовлено за безпідставністю.

Додатковим рішенням у даній справі від 24 березня 2008 року рішення суду
від 19 березня 2008 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача
заробітної плати за один місяць у сумі 3154,11 грн. допущено до негайного
виконання.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі позивач, вважаючи висновок
місцевого суду про відмову у стягненні середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні незаконним, просив апеляційний суд рішення суду
першої інстанції у цій частині скасувати й ухвалити у справі нове рішення про
задоволення зазначених позовних вимог.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просив апеляційний суд рішення
місцевого суду частково змінити, зменшивши розмір належної позивачу компенсації
за невикористані щорічні відпустки з 25081,57 до 21076,13 грн. При цьому
відповідач посилався на неврахування судом при визначенні цієї суми податку з
доходів фізичних осіб та інших платежів, які позивач відповідно до закону
повинен сплатити при отриманні грошової компенсації.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянтів,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Гермес»
підлягає відхиленню, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому
задоволенню зі скасуванням ухваленого місцевим судом рішення в частині відмови
позивачу у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні та ухваленням у справі в цій частині апеляційним судом нового
рішення з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника
виплата всіх сум,  що належать йому
від   підприємства,  установи,
організації,  провадиться  в  день
звільнення.  Якщо працівник в  день
звільнення  не  працював,
то зазначені  суми  мають
бути  виплачені  не пізніше наступного дня після  пред'явлення
звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про  нараховані суми, належні працівникові при
звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі  спору  про
розмір  сум,  належних
працівникові  при звільненні,  власник або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій статті строк
виплатити  не  оспорювану ним суму.

В разі невиплати  з  вини  власника
або  уповноваженого  ним органу належних звільненому працівникові
сум у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу,   при  відсутності
спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки  по
день  фактичного розрахунку.

При наявності  спору   про
розміри   належних   звільненому працівникові  сум
власник  або  уповноважений
ним  орган повинен сплатити
зазначене в цій статті відшкодування в
тому  разі,  коли спір вирішено на користь працівника.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав факт
затримки розрахунку, який мав місце при звільненні позивача з роботи, що
підтверджується довідками його бухгалтерії та іншими матеріалами справи.

Місцевий суд спір сторін про стягнення розрахункових
коштів повністю вирішив на користь позивача і стягнув з відповідача  3749,1 грн. заборгованості по заробітній
платі, 25081,57 грн. компенсації за невикористані щорічні відпустки та 4794,54
грн. інших сум, належних позивачу при звільненні.

Відповідач з рішенням місцевого суду у цій частині
фактично  погодився і у своїй апеляційній
скарзі просив апеляційний суд лише про зменшення присудженої позивачу
компенсації за невикористані щорічні відпустки з 25081,57 до 21076,13 грн.

Як видно зі справи, свою незаконну відмову виплатити
позивачу розрахункові при звільненні з роботи відповідач мотивував допущеною
ОСОБА_1 у період роботи директором товариства нестачею товарно-матеріальних
цінностей на суму 24391,63 грн., незважаючи на те, що чинним законодавством про
працю встановлений інший порядок вирішення подібних спорів між працівником і
підприємством, установою чи організацією.

Тому з урахуванням цих обставин у суду першої інстанції,
на переконання колегії суддів, не було правових підстав відмовляти позивачу у
стягненні з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні, який мав місце з 23 липня 2007 року по день ухвалення місцевим
судом рішення у даній справі.

Згідно із законом сума середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 буде становити 25233,6 грн.
((3154,11:30) х (8+31+30+31+30+31+31+29+19) = 105,14 х 240 = 25233,6 грн.) і
підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Що ж стосується доводів ТОВ «Гермес» в апеляційній скарзі про неврахування
судом при визначенні розміру належної позивачу компенсації за невикористані
щорічні відпустки сум податку з доходів фізичних осіб та інших платежів, які
позивач відповідно до закону повинен сплатити при отриманні такої компенсації,
то вони на увагу не заслуговують, оскільки будуть враховані при виконанні
ухвалених у даній справі судових рішень.

В іншій частині рішення місцевого суду сторонами в
апеляційному порядку не оскаржено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. , ст.ст. 10, 60, 303, 307, 313,
314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Гермес» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Березнівського районного суду від 19 березня 2008 року в частині
відмови позивачу у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Гермес» про стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Гермес» на користь ОСОБА_1 25233,6 (двадцять п*ять тисяч
двісті тридцять три) грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні.

У задоволенні решти зазначених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТОВ «Гермес» на користь місцевого бюджету міста Рівного, , банк одержувача ГУДКУ у Рівненській області, МФО 833017, р/р №
НОМЕР_1, код платежу 22090100, призначення платежу - судовий збір у розмірі
260,84 грн. (двісті шістдесят грн.).

В решті рішення місцевого суду залишити без зміни.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його
проголошення  і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: