У Х В А Л А

іменем України

20 березня 2008 року                                                                                              м.
Ужгород

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в
складі:

головуючого:
Кеміня М.П.

суддів: Панька
В.Ф., Леска В.В.

при секретарі:
Рогач І.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, що діє в
інтересах ОСОБА_2,ОСОБА_3 на рішення Хустського районного суду від 08 листопада
2007 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,ОСОБА_3, третьої особи без самостійних
вимог на стороні позивача Ізянської сільської ради про усунення перешкод у
спорудженні пам'ятного знаку на місці загибелі дітей та відшкодування
матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1,
що діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, подали апеляційну скаргу на вищезгадане
рішення суду першої інстанції, яким позов ОСОБА_4 задоволено, та зобов'язано
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкод у спорудженні пам'ятного знаку на
узбіччі дороги на околиці с. Іза, Хустського району біля місця трагічної
загибелі її сина, та стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивачки 750
грн., матеріальної шкоди та судові витрати по справі.

В
апеляційній скарзі апелянт ставить питання про скасування рішення та ухвалення
нового, яким в позові відмовити повністю, посилаючись на те, що судом допущено
порушення норм процесуального права, щодо ухвалення рішення суду в їх
відсутності, оскільки такі хоч і були своєчасно та належно повідомленні про час
та місце розгляду справи, однак не змогли з'явитися в судове засідання по
поважній причині, через знаходження в командировці. Крім того, вказує, що суд
невірно зазначив обставини справи, оскільки відповідачі не здійснювали
осквернення могили так як місцем поховання є кладовище, і ОСОБА_4 не мала права
на влаштування пам'ятника до відведення їй в натурі земельної ділянки для
вказаної мети, позаяк на той момент така не була належним землекористувачем.
Також вважає, що будівництво відповідного пам'ятника буде створювати певну не
комфортність для відпочиваючих на озері людей та порушує Єдині правила ремонту
та утримання автомобільних доріг, оскільки, такий спороджується в межах смуги
земляного полотна автомобільної дороги.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивачки, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія приходить до наступного.

Судом
першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 трагічно загинув малолітній син
позивачки ОСОБА_5 та малолітня ОСОБА_6, які потонули в ставку на околиці с.
Іза, Хустського району, Закарпатської області. 30 липня 2007 року ОСОБА_4 через
найманих працівників спорудила бетону площадку під пам'ятний знак біля місця
загибелі дітей. На наступний день 31 липня 2007 року відповідачі по справі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, самовільно розібрали опалубку бетонної площадки, внаслідок
чого площадка зруйнувалася, чим спричинили матеріальну шкоду в вигляді вартості
затраченого будівельного матеріалу в сумі 250 грн., та оплати робіт на його
спорудження в сумі 500 грн.

Фактичні
обставини справи, апелянтом не оспороються, разом з тим, такі як на підставу
відмову у позові посилаються на те, що такими діями позивачки порушуються права
громадян на відпочинок та порушуються Правила ремонту та утримання
автомобільних доріг.

Про те,
доводи наведенні в апеляційній скарзі не дають підстави для скасування рішення
суду, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не навели буд-яких підстав, що спорудженням
ОСОБА_7 бетонної площадки під пам'ятний знак біля місця трагічної загибелі
дітей порушувало їх особисті права, свобод чи інтересів. Як і не стверджена та
обставина, що вони мають право представляти інтереси громади  або відповідної юридичної організації яка
відповідає за правила ремонту та утримання автомобільних доріг на вказаній
ділянці дороги.

За
фактичних обставин, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, із таким погоджується колегія суддів, що у
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не було будь-яких правових підстав для
самовільних дій по демонтажу спорудженої опалубки під пам'ятний знак, який
привів до його руйнації, в силу чого на підставі статей 1166, 1190 ЦК України,
солідарно стягнув в повному обсязі майнову шкоду завдану спільно обома
відповідачами.

Крім
того суд першої інстанції встановивши, що на час розгляду справи в суді вже
існувало рішенням Ізянської сільської ради Хустського району від 10 серпня 2007
року щодо виділення ОСОБА_4 земельної ділянки площею 2 метри квадратні на
узбіччі дороги, для спорудження пам'ятника біля місця де потонули діти ОСОБА_5
та ОСОБА_6, та з врахування встановленої попередніх дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
вірно дійшов висновку щодо зобов'язано їх не чинити перешкод у спорудженні
пам'ятного знаку ОСОБА_4 на узбіччі дороги біля місця трагічної загибелі її
сина.

Доводи
апелянтів про те, що судом порушені їх процесуальні права та розглянуто  справу без їх участі також не заслуговують на
увагу, позаяк, як стверджено матеріалами справи та не заперечують самі
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вони були належним чином повідомленні про час
та місце розгляду справи в суді першої інстанції, однак в супереч вимогам ч.3
ст. 27 та ч.2 ст.77 ЦПК України, не повідомили суд про причини неявки в судове
засідання, а тому їхні доводи, що вони на час розгляду справи були у
відрядженні, правильно не взяті судом першої інстанції до уваги при розгляді їх
клопотання про перегляд заочного рішення.

На
підставі викладеного та керуючись статтями 303, 308, , 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2,ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення
Хустського районного суду від 08 листопада 2007 року за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2,ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача
Ізянської сільської ради про усунення перешкод у спорудженні пам'ятного знаку
на місці загибелі дітей та відшкодування матеріальної шкоди, яким позов
задоволено, - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :