Справа № 22ц-4952008 р.
Головуючий у 1-й інстанції: Гнип О.І.
Доповідач: Редька А.Г.
У Х В А Л А

І М “ Я М    У К Р А Ї Н И

27 березня 2008 року                                місто
Чернігів

А  п
е  л  я
ц  і  й
н  и  й
с  у  д
Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

суддів - Лазоренка М.І., Редьки А.Г.,

при секретарі -
Рябчук С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Семенівського районного суду
Чернігівської області від 21 січня 2008 року про відмову у відкритті
провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1до Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області про стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Семенівського районного суду Чернігівської області від 21
січня 2008 року з підстав, передбачених ст.15 ч.1, ст.122 ч.2 п.1 ЦПК України
відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1до
Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області про стягнення
надбавки за вислугу років за період роботи на посаді помічника судді з12 квітня
2005 року до дня звільнення 7 вересня 2006 року, оскільки позовна заява ОСОБА_1
не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу та
повернути справу до суду першої інстанції для вирішення по суті позовних вимог,
посилаючись на порушення судом процесуального закону, оскільки спору з приводу
проходження публічної служби немає і суд помилково дійшов такого висновку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи скарги та матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути задоволена.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою за вирішенням трудового спору, що належить до вирішення судом у порядку
цивільного судочинства, а позовні вимоги, як зазначено про це у позовній заві,
стосуються стягнення надбавки за вислугу років, що відповідно до ст.33 Закону
”Про державну службу” є складовою частиною оплати праці державного службовця.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спір
стосується оплати праці державного службовця за період проходження
публічної(державної) служби і не підлягає вирішенню у порядку цивільного
судочинства, а позивачу у даному випадку слід звернутися за захистом своїх прав
з позовною заявою, оформленою відповідно до вимог Кодексу адміністративного
судочинства України, до адміністративного суду.

Посилання в апеляційній скарзі, що спір не стосується проходження публічної
служби, безпідставні оскільки позовні вимоги стосуються умов оплати праці
державного службовця і відповідно до ст.17 ч.1 п.2 КАС України до компетенції
адміністративних судів належить вирішення спорів з приводу прийняття громадян
на публічну службу, її проходження, у т.ч. і умов оплати праці, звільнення з
публічної служби, а відповідно до вимог ст.15 ч.1 Цивільного процесуального
Кодексу України за правилами цивільного судочинства суди не розглядають справ
про захист порушених трудових справ у тому випадку, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином ухвала від 21 січня 2008 року про відмову у відкритті
провадження у справі відповідає вимогам цивільного процесуального закону і доводи
апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст.307,308,314,315,319
Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без
задоволення, а ухвалу судді Семенівського районного суду Чернігівської області
від 21 січня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно та може
бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців після проголошення.

Головуючий:                                             Судді: