У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Ковельського
міжрайонного прокурора Волинської області в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Ковельської міської ради Волинської області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та
скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, за
касаційною скаргою помічника Ковельського міжрайонного прокурора Волинської
області на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада
2006 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 16 січня 2007
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2006 року Ковельський міжрайонний прокурор Волинської області в
інтересах ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернувся в суд із названим позовом.

Зазначав, що пунктом 1.7 рішення сесії Ковельської міської ради від 23
січня                2004 року № 15/11
ОСОБА_4 передано у приватну власність шляхом викупу для розширення присадибної
ділянки за рахунок земель міської ради земельну ділянку площею 1951 кв.м АДРЕСА_1.
На підставі цього рішення 14 квітня 2004 року відповідачці було видано
Державний акт на право власності на цю земельну ділянку.

Оскільки до вирішення цього питання радою спірна земельна ділянка
перебувала в користуванні ОСОБА_2 і ОСОБА_1,
рішення про вилучення у них цієї ділянки не приймалось і її продаж
відбувся з порушенням вимог чинного законодавства, прокурор просив суд
скасувати пункт 1.7 рішення міської ради про продаж земельної ділянки ОСОБА_4,
а також скасувати як незаконний державний акт на право приватної власності на
земельну ділянку, виданий на ім'я відповідачки.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня
2006 року провадження в справі в частині вимог про скасування пункту 1.7
рішення міської ради закрито з підстав п. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від                         17 листопада 2006
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 16
січня 2007 року, у позові відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги прокурор посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права,
в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та направлення
справи на новий розгляд до місцевого суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в позові, місцевий суд, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачами не
доведено факт користування на законних підставах спірною земельною ділянкою, а
також з того, що  державний акт є
документом, що посвідчує право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку,
придбану на підставі цивільно-правової угоди, яка в установленому законом порядку
оскаржена не була та на час розгляду справи була чинною.

Цей висновок судів ґрунтується на
матеріалах справи і відповідає вимогам
закону.

Згідно зі змістом ст. 152 ЗК України захисту підлягають порушені права
власників або землекористувачів земельних ділянок.

Відповідно до ст.ст. 335, 337 ЦПК України, під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції,
встановлено той факт, що спірна земельна ділянка позивачам у встановленому
законом порядку не надавалась, а відповідачка набула на неї право власності на
підставі договору купівлі-продажу, який в установленому законом порядку
оскаржений не був та на час розгляду справи був чинним.

Встановивши ці факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими
фактами, суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті
рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 336, 337  ЦПК  України,
колегія  суддів  Судової
палати   у цивільних справах
Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу помічника Ковельського міжрайонного прокурора Волинської
області відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17
листопада 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 16 січня
2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф.
Левченко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін