У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 квітня 2008 року                                                                               м. Київ

Судова палата у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,

Барсукової В.М.,

Берднік І.С.,

Григор'євої Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Данчука В.Г.,

Косенка В.Й.,

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Лященко Н.П.,

Охрімчук Л.І.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,

Патрюка М.В.,

Сеніна Ю.Л.,

Шабуніна В.М.,

Романюка Я.М,

розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з винятковими обставинами
рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Сумської області від 9 липня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до закритого
акціонерного товариства ”Запорізький автомобілебудівний завод”, приватного
підприємства ”Віктор і сини”, треті особи : відкрите акціонерне товариство
”Українська автомобільна корпорація ”Автокапітал”, акціонерний комерційний банк
“Індустріалбанк”, про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля, стягнення
майнових збитків та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2004 року ОСОБА_1. звернувся до  суду із позовом про захист прав споживача,
посилаючись на те, що договором купівлі-продажу від 16 січня 2004 року він
придбав у відповідача автомобіль “Мерседес - Бенц, Е 320 4м”, який після повної
сплати його вартості було передано позивачу за
актом приймання-передачі 31 січня 2004 року.

У процесі експлуатації автомобіль унаслідок виробничих
дефектів неодноразово виходив із ладу, у зв'язку з чим постійно
здійснювалися  гарантійні ремонти, що
призвело до неможливості  користування
ним.

Посилаючись на
вказані обставини, позивач
просив  розірвати договір
купівлі-продажу, стягнути з відповідача 50 000 грн. на відшкодування  моральної шкоди, 439 858 грн. 91 коп.
сплаченої ним вартості автомобіля,
42 451 грн. збитків, яких він зазнав унаслідок сплати відповідних зборів
та обов'язкових платежів при реєстрації автомобіля, відсотків за користуванням
банківським кредитом та здійснення витрат
за договором  страхування.

У доповненні до позову, пред'явленому в червні 2005 року
до ЗАТ “Запорізький автомобілебудівний завод” і приватного підприємства “Віктор
і сини”, яке від імені заводу виступало при укладенні договору купівлі-продаж,
позивач просив розірвати договір, стягнути із ЗАТ “Запорізький  автомобілебудівній  завод”
439 858 грн. 91 коп., сплачених за цією угодою,              42 713 грн. 66 коп. на
відшкодування інших збитків, 13026 грн., сплачених до Пенсійного фонду України,
та 80 000 грн. на  відшкодування  моральної шкоди, а усього 575 598 грн. 57
коп., а також додатково стягнути з ЗАТ                 “ Запорізький
автомобілебудівний завод” та приватного підприємства “Вікторі сини” 20 000 грн.
на відшкодування моральної шкоди в солідарному порядку, мотивуючи свої вимоги,
поряд із викладеним вище, тим, що вже після
порушення в суді цієї справи, у
січня 2005 року, приблизно за 100 км від
м. Пена Російської Федерації теж унаслідок конструктивних недоліків у
автомобіля  відмовила  гальмівна система. Цього ж дня в м. Москві
гальма відмовили вдруге, а третя відмова
цієї системи  мала місце
наступного дня на території України.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 22 лютого 2006 року та додатковим рішенням цього ж суду
від             26 червня 2006 року позов
задоволено. Розірвано договір купівлі-продажу
автомобіля “Мерседес - Бенц, Е 320 4м”, від 16 січня2004 року №
03-05095, укладений між ОСОБА_1. та ЗАТ з іноземними інвестиціями ”Запорізький
автомобілебудівний завод”. Стягнуто з продавця
на користь позивача 439 858 грн. 91 коп. коштів, сплачених за
автомобіль; 42 451 грн.           52 коп.
збитків, які складаються зі сплачених ним процентів за банківський кредит і
понесених витрат за договором страхування автомобіля, та                13 206 грн., внесених до
Пенсійного фонду України. Крім того, стягнуто в солідарному порядку із ЗАТ
“Запорізький автомобілебудівний завод” та               ПП ”Віктор і сини” на користь
позивача   25 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16
серпня           2006 року рішення
Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 лютого
2006 року та додаткове рішення цього ж суду від 26 червня 2006 року залишено
без змін. Крім того, зобов'язано
позивача повернути вказаний автомобіль “Мерседес - Бенц, Е 320 4м”,           2003 року випуску, кузов НОМЕР_1 ЗАТ “ЗАЗ” після  повернення  йому
коштів за  автомобіль.

Не погоджуючись із рішенням судів першої та апеляційної
інстанцій ВАТ ”Українська автомобільна корпорація ”Автокапітал” і ЗАТ
“Запорізький автомобілебудівний завод” оскаржили їх у касаційному порядку.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 30 жовтня
2006 року відмовлено в задоволенні касаційної скарги ВАТ ”Українська
автомобільна корпорація” Автокапітал” та оскаржувані  судові рішення залишено без змін.

Рішенням
апеляційного суду  Сумської
області  від 9 липня 2007 року  відповідно до Закону України від 22 лютого
2007 року” № 697-V “Про  внесення змін до Закону
України “Про судоустрій України” щодо
забезпечення касаційного розгляду цивільних справ” касаційну скаргу ЗАТ
“Запорізький автомобілебудівний завод” на оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій задоволено, рішення Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 22 лютого 2006 року, додаткове рішенням
цього ж суду від 26 червня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 16 серпня 2006 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким
відмовлено в задоволенні позовних  вимог.

У скарзі ОСОБА_1. просить переглянути у зв'язку з
винятковими обставинами рішення колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Сумської області від 9 липня 2007 року, посилаючись
на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одного і того самого  положення закону.

Обговоривши доводи
скарги, дослідивши матеріали справи, Судова палата у  цивільних справах  Верховного Суду України дійшла  висновку, що скарга у зв'язку з винятковими
обставинами підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1
ст. 354 ЦПК України підставою оскарження у зв'язку з винятковими обставинами судових рішень у цивільних
справах після їх перегляду у касаційному
порядку є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одного i того самого положення закону.

Як убачається з
матеріалів справи, за договором купівлі-продажу
від  16 січня 2004 року № 03-05092
ЗАТ ”Запорізький автомобілебудівний завод”, від імені якого виступало ПП “Віктор
і сини”, продало ОСОБА_1. автомобіль “Мерседес- Бенц, Е 320 4 matis”, який був переданий
йому за  актом приймання-передачі 31
січня 2004 року. У процесі експлуатації автомобіль неодноразово виходив із ладу
через несправність  ходової системи та  електроустаткування, а  в січні 2005 року мала місце відмова
гальмівної системи, унаслідок чого проводилися численні гарантійні ремонти
автомобіля, що значно  ускладнило
користування ним.

Задовольняючи позовні
вимоги, суди першої, апеляційної та
касаційної інстанцій при розгляді касаційної скарги ВАТ ”Українська автомобільна корпорація” Автокапітал”,
розриваючи договір купівлі-продажу автомобіля “Мерседес- Бенц, Е 320 4 matis” від 16 січня 2004 року, укладений між ОСОБА_1. та ЗАТ “Запорізький
автомобілебудівний завод”, і стягуючи з відповідачів на користь позивача 495
516 грн. 43 коп., оскільки ця сума підтверджена документально, виходили з
вимоги ст.ст. 675,679, 680,         1212
ЦК України, ст. 14 Закону України “Про захист прав  споживачів”.

Скасовуючи рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та ухвалюючи нове  рішення про відмову в задоволенні позовних
вимог, суд касаційної інстанції виходив із положень Порядку гарантійного
ремонту (обслуговування) або гарантійної
заміни  дорожніх  транспортних
засобів, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України
від             29 грудня 2004 року №
721, відповідно до вимог пп. 1, 29, 30 якого споживач має право на розірвання
договору купівлі-продажу дорожнього транспортного засобу лише тоді, коли заявлений
недолік буде визнано істотним та неодноразове проведення гарантійних ремонтів
автомобіля само по собі в даному випадку не може бути підставою для розірвання
договору купівлі-продажу та відшкодування збитків і моральної шкоди, оскільки  після кожного ремонту того чи іншого вузла
автомобіль визнавався справним і приданим до експлуатації. Претензій щодо
якості позивач не пред'являв. Таким чином, відповідно до п. ”а” ч. 1 ст. 14
Закону України “Про захист прав споживачів” права позивача за його ж вибором у
повному обсязі захищалися відповідачем у добровільному порядку шляхом
безоплатного усунення  виявлених
недоліків.

Однак такий висновок
судом касаційної інстанції зроблений з порушенням норм матеріального  права.

Указаний Порядок,
зареєстрований у Міністерстві юстиції України був лише 20 січня 2005 року, а
оприлюднений в  Офіційному віснику
України           № 4 від 11 лютого 2005
року, тобто на час виявлення недоліку в
гальмівній  системі, а саме на
січень 2005 року, зазначений Порядок ще не
діяв.

Крім того, розглядаючи
справу, суди повинні були перш за все виходити
з того, що між сторонами склалися договірні відносини та сторони повинні
діяти відповідно до обов'язкових для обох сторін умов договору. Зокрема, відповідно
до вимог ч. 2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості
товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких
пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які
виявлялися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має
право за своїм вибором відмовитися від договору
і  вимагати  повернення
сплаченої за  товар грошової суми,
а також із  положень ст. 14 Закону
України “Про захист прав  споживачів ”,
які діяли на час звернення позивача до суду та на час доповнення підстав
позову, та відповідно до редакції, що діяла до 3 січня 2006 року, такого
поняття ”як істотний недолік товару”  не
містила.

За таких обставин
рішення суду касаційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням без змін
рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п. 3 ч.1
ст. 358 ЦПК України, розглядаючи справу в
порядку провадження у зв'язку з
винятковими обставинами, Верховний Суд України має право постановити
ухвалу про скасування судового рішення і залишити в силі судове рішення, що
було помилково скасоване судом апеляційної або касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 358,
359  ЦПК України, Судова палата у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Сумської
області від 9 липня 2007 року  скасувати
та залишити в силі рішення Автозаводського районного суду             м. Кременчука Полтавської області
від 22 лютого 2006 року, додаткове рішенням цього ж суду від 26 червня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 серпня 2006 року.

Рішення
оскарженню не підлягає.

Головуючий А.В. Гнатенко

Судді: М.І. Балюк

Н.П. Лященко

В.М. Барсукова

Л.І. Охрімчук

І.С.
Берднік

Ю.В. Прокопчук

Л.І. Григор'єва

М.П. Пшонка

В.І. Гуменюк

М.В. Патрюк

В.Г. Данчук             В.Й. Косенко

Я.М. Романюк        Ю.Л. Сенін

Є.Ф.  Левченко
Л.М.
Лихута

В.М. Шабунін