Справа 2-70/08
М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
24 березня 2008 року.
Тячівський районний суд в особі головуючого судді Решетар
В.І. при секретарі Копилець Н.А. з участю позивача ОСОБА_1., адвокатаОСОБА_3
представника відповідача Солотвинської с/Ради - Кочерга Я.Я., відповідача
ОСОБА_2. її представника ОСОБА_4. розглянувши в відкритому судовому засіданні в
м. Тячів цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Солотвинської селищної Ради, ОСОБА_2 про скасування рішення
Солотвинської селищної ради № 95 від 9 листопада 2006 року та № 140 від 19
січня 2007 року про передачу ОСОБА_2 у власність та для ведення селянського
господарства земельних ділянок,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про
скасування рішення Солотвинської селищної ради № 95 від 9 листопада 2006 року
та № 140 від 19 січня 2007 року про передачу ОСОБА_2 у власність та для ведення
селянського господарства земельних ділянок розмірами 0,15 га та відповідно 0,17
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що в 1971 році
ним за його власні кошти та за згодою матері було самовільно побудовано
житловий будинок по АДРЕСА_1. Його рідний брат ОСОБА_6та відповідачка як рідна
сестра також стали були проживати в будинку після 1980 року. В 1980 році він
одружившись перейшов проживати в буд.АДРЕСА_2
В 1985 році він отримав земельну ділянку під будівництво житлового
будинку по вул. Комарова  де проживає
тепер. Крім цього його тітка по заповіту від 1 липня 1973 року передала йому житловий
будинокАДРЕСА_1де проживає відповідачка рідна сестра ОСОБА_2. Однак йому стало
відомо у вересні 2007 року, що не дивлячись на усну домовленність між ними про
те, що житловий будинок АДРЕСА_1 побудований ним на земельній ділянці де колись
проживала їх мати залишається йому та брату ОСОБА_6, відповідач звернулась з
відповідними заявами до селищної Ради про виділення їй земельних ділянок на
яких побудовано будинок. Оспорюваними рішеннями земельну ділянку було виділено
відповідачу не дивлячись на те, що земельна ділянка вільною не була та земельна
ділянка не вилучась від користувача. Просить скасувати рішення Солдотвинської
с/ради№ 95 від 9 листопада 2006 року та № 140 від 19 січня 2007 року про
передачу ОСОБА_2 у власність та для ведення селянського господарства земельних
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує
повністю посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві та пояснив, що
оспорюваними ним рішеннями селищної Ради порушено його право на земельну
ділянку так як на земельній ділянці розташовано житловий будинок який він
будував та виготовив на даний час технічну документацію на нього. Відповідач
має житло та проживає в будинкуАДРЕСА_1який по заповіту йому заповіла його
тітка ОСОБА_5 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1року. Просить скасувати рішення с/Ради
так як вказаними рішеннями порушено його право на отримання земельної ділянки
на якій розиташований житловий будинок ним побудований.
Представник відповідача -Кочерга Я.Я. в судовому
засіданні позовні вимоги позивача не визнає і пояснив, що селищній Раді не було
відомо про те, що земельна ділянка зайнята та на ній побудовано будинок.
Рішення були прийняті на засіданні сесій селищної Ради на підставі поданих
заяв. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2. в судовому засіданні позовні вимоги
не визнає та пояснила, що вона доглядала за покійною матірю і та за життя їй
говорила, що все майно залишає їй. Житловий будинок АДРЕСА_1будував їх батько
та мати. Загальна площа земельної ділянки біля будинку становить 0,32 га. Та
вона зверталась була з заявою до селищної Ради яку особисто підписувала про
виділення їй землі, та заяви розглядуті селищною радою та рішення прийнято про
виділення земельної ділянки їй. На житловий будинок АДРЕСА_1документів не має
та будинок самовільно побудований. Просить в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4. позовні вимоги не визнає
та пояснив, що оспорюванні рішення відповідачем селищною радою прийнято на
засіданні сесії у відповідності до заяви ОСОБА_2. Позивачем не надано доказів
того що він будував будинок АДРЕСА_1 Позивачу земельні ділянки не виділялись
під збудований будинок. Нове дворогосподарство позивач не відкривав після
побудови нового будинку рядом з старим будинком батьків. Податки позивачем в
т.ч. і земельний не сплачувались, а тому прав на земельну ділянку позивача не
має. Просить позові відмовити.

Заслухавши сторін та дослідивши
матеріали цивільної справи суд вважає, що позовін вимоги позивача слід
задовольнити  частково з слідуючих
підстав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7
показав, що в 1971 році в його бригаді працював будівельником ОСОБА_1. в Росії.
На прохання ОСОБА_1. він віддав був йому 2700 рублів як той говорив для
будівництва будинку в с. Солотвино де він проживав з батьками. На другий рік в
його бригаді працював був і батько, однак той був інвалідом та не заробив був
багато грошей.

Свідок ОСОБА_8. показав, живе по
сусідству з буд. АДРЕСА_1 в якому на даний час ніхто не живе. До смерті в
будинку жила мати позивача та відповідачки ОСОБА_2. Земельну ділянку останні
роки ніхто не обробляє. Останній рік сіно скосила була ОСОБА_2. Будинок
побудував позивач ОСОБА_1. так як його батько був інвалідом.

У відповідності до ст. 3 ч.1 ЦПК
України “ Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів”.

Як встановлено в судовому засіданні
та визнано сторонами житловий будинок АДРЕСА_1 на час розгляду справи в суді є
самочинно побудованим, в Тячівському РДБТІ не зареєстрований, стверджується
довідкою № 07/1445 від 7 грудня 2007 року.

До дня смерті в самочинно
побудованому будинку АДРЕСА_1  проживала
мама позивача та відповідача ОСОБА_2 - спадкодавець ОСОБА_5 яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року і яка вчинила заповітне розпорядження 26 січня 2007 року
відповідно до якого все її майно де б воно не знаходилось заповіла ОСОБА_2.

При цьому слід мати на увазі, що
заповіт вчиненийОСОБА_5. на користь ОСОБА_2. не може поширюватись її заповітне
розпорядження на житловий буд. АДРЕСА_1так як вказаний будинок є самочинно
побудований і ніякими доказами не встановлено, що він належав покійній ОСОБА_5.

В той же час, відповідно до заповіту
від 1 липня 1973 року житловий будинокАДРЕСА_1де тепер проживає ОСОБА_2.ОСОБА_9
заповіла позивачу ОСОБА_1.

Виходячи з вищенаведених обствин,
суд схиляється до думки, що відповідач Солотвинська с/рада приймаючи оспорюване
рішення  № 95 від 9 листопада 2006 року
про передачу у приватну власність відповідачу ОСОБА_2. земельної ділянки
розмірами 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1прийнала зазначене рішення не врахувавши, що на вказаній земельній
ділянці розташований самочинно побудований житловий будинок № 9, виділена по
рішенню земельна ділянка не була вільною. А тому оспорюване рішення № 95
Солотвинської с/ради суперечить вимогам
ст. 120 ЗК України так як на час винесення оспорюваного рішення с/Ради,
не було вирішено перехід права на спірну спадкову будівлю  житловий будинок АДРЕСА_1

Також з урахування вимог ст. 121 ч.1
п. “г” ЗК України  відповідно до якої
громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок ...
для будівництва і обслуговування житлового будинку ... в селищах не більше 0,15
га, в подальшому може буди вирішено питання про передачу у власність земельної
ділянки зазначених розмірів лише після вирішення майнового спору з приводу
спадкування самочинно побудованого і не зареєстрованого буд. АДРЕСА_1.

З приводу оспорюваного рішення № 140
від 19 січня 2007 року то таке рішення на думку суду постановлено відповідачем
у відповідності до вимог ст. ст. 118, 121 ЗК України так як відповідач ОСОБА_2.
належнним чином звернулась до органу місцевого самоврядування з письмовою
заявою про виділення їй земельної ділянки розмірами 0.17 га для ведення  особистого селянського господарства, та її
заява була розглянута на сесії с/ради і відповідно прийнято рішення у порядок
та строки передбачені земельним законодавством.

При цьому на земельну ділянку
розмірами  0,17 га яку виділену по
рішенню № 140 від 19 січня 2007 року ОСОБА_2., позивач в справі або інші
громадяни не може претендувати так як вказана земельна ділянка не являється
присадибною і в послідуючому не може бути виділена як присадибна земельна
ділянка до буд. АДРЕСА_1 нікому з заінетересованих осіб.

В зв”язку з цим  до задоволення вимога позивача про скасування
рішення № 140 Солотвинскьої с/ради про виділення 0,17 га ОСОБА_2. до
задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3 ч.1, 60, 61  ч.3, 80, 213-215 ЦПК України, ст. 116 ,
118,  121, 152 - 155 ЗК України в ред.
1.01.2002 року,

Р
І Ш И В

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення 6 сесії 5 скликання Соловинської
селищної Ради № 95 від 9 листопада 2006 року про передачу у власність ОСОБА_2
земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового
будинку АДРЕСА_1.

Відмовити в частині позову ОСОБА_1 до Солотвинської
с/Ради, ОСОБА_2 про скасування рішення 7 сесії 5 скликання № 140 від 19 січня
2007 року про передачу ОСОБА_2 у власність та для ведення селянського
господарства земельної ділянки площею 0,17 га.

Заява про оскарження рішення може бути подана протягом
десяти днів з дня проголошення рішення суду, а апеляційна скарга протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження в апеляційний суд
Закарпатської області через Тячівський районний суд з подачею копії скарги до
апеляційного суду.

Головуючий  суддя:                                                                           Решетар
В.І.

Справа
№ 2-59/01

Р
І Ш Е Н Н Я

І
М ' М        У К Р А Ї Н И

3 квітня 2001 року.                                                                           М.Тячів

Тячівський
районний суд в складі головуючого судді Решетар В.І при секретарі Микицей Р.М.
з участю адвоката ОСОБА_12 розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.
Тячів цивільну справу за позовомОСОБА_10 доОСОБА_11 про повернення самовільно
зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди,

В
С Т А Н О В И В

Позивач
звернувся в суд з позовом до відповідача про повернення самовільно захопленої
земельної ділянки та стягненні шкоди.

Свої
позовні вимоги мотивує тим, що він є землекористувачем земельної ділянки
розміром 1 га в урочищі “Прочка-Токи” в с. Лопухово на підставі договору про
тимчасове користування землею, що був укладений між нею та Лопухівською с/Радою
2 квітня 1997 року на підставі рішення Лопухівської с/Ради № 9 від 28
квітня  1996 року. З самого початку
виділення їй спірної земельної ділянки відповідачка постійно перешкоджає
використовувати землю по призначенню, самовільно скошує сіно яке забирає собі.
В 2000 року відповідачка також самовільно скосила сіно на площі 1 га та забрала
собі 15 цнт. Сіна