АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 22-1177 2008 р.                          Головуючий
у 1 Інстанції - Циганаш І.А.

Категорія 19                                                Доповідач
- Гайсюк О.В.

11 червня 2008 року.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого
- Гайсюка О.В.

Суддів
- Потапенко В.І., Суровицької Л.В.

При
секретарі - Чернезі М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 9 квітня 2008 року

ВСТАНОВИЛА:

У
жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства
“Молодіжний центр” ТОВ “Регул” про стягнення неустойки, відшкодування матеріальної
і моральної шкоди. Зазначив,  що 7
листопада 2005 року він уклав з відповідачем ДП
“Молодіжний центр” (далі - забудовник),
договір № 4 “Про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла”.

Згідно
п. 2. 3.. Договору він, як інвестор будівництва приймає участь  в інвестуванні будівництва шляхом внесення
грошових коштів в інвестування своєї частки з подальшим отриманням у власність
квартири і згідно умов договору він виконує свої обов'язки.

Забудовник
(відповідач) зобов'язаний здійснювати будівництво будинку № 8 по вул. Васнєцова
у м. Кіровограді (п. 5. 2. 1 Договору). Згідно п. 3.2  Договору плановий термін введення будинку в
експлуатацію - грудень 2006 року. Вартість 1 кв. м. житла за договором  1222 грн.

29.11.2005
року він уклав з “Державним фондом сприяння молодіжному житловому
будівництву”  кредитний договір  про надання йому кредиту у сумі 76170 грн. на
будівництво житла площею 65,01 кв. м. (АДРЕСА_1).

Згідно
п. 5.2.4. Договору про інвестування відповідач
зобов'язаний у випадку порушення строків введення будинку в експлуатацію
(тобто грудень 2006 року) виплатити йому пеню в розмірі 1 відсотка від повної
вартості квартири за кожний тиждень
прострочення та відшкодувати збитки. Пеня за 38 тижнів прострочення
складає 30188 грн.

Для
продовження будівництва він згоден
додатково внести кошти у зв'язку з подорожанням будівництва , але
відповідач на його пропозиції з цього питання не реагує.

У
зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, він вимушений був
звільнитися з роботи та переїхати у м. Миколаїв, на переїзд ним витрачено 400
грн., він та члени його родини зазнали моральної шкоди.

Посилаючись
на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь пеню у
розмірі 30188 грн. та 400 грн. на відшкодування витрат пов'язаних з переїздом
до м. Миколаїв, а також 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та
зобов'язати відповідача провести будівництво будинку на умовах договору.

Рішенням
Ленінського районного суду від 09.04.2008 року в задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду, ухвалити нове
рішення  про задоволення його позову,
посилаючись на   неповне з'ясування  обставин, що
мають значення для  справи, на
невідповідність висновків суду обставинам справи неправильне застосування судом
норм  матеріального права.

В
судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги
підтримав.

Представник
відповідача з доводами скарги не погодився, просить рішення суду залишити без
змін.

Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи
позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того,
що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 Цивільного Кодексу особа, яка порушила  зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено
договором або  законом. Особа є  невинуватою, якщо вона доведе, що вжила
всіх  залежних від неї заходів щодо
належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка
порушила зобов'язання

Відповідачем
доведено, що порушення планового терміну введення будинку в експлуатацію
(грудень 2006 року) відповідно до укладеного між позивачем і відповідачем
Договору про інвестування від 7 листопада 2005 року (а.с. 37-39) мало місце
через недодостатність інвестиційних коштів та відсутність достатньої кількості
інвесторів.

Позивач
не заперечує, що ще на початку червня 2006 року йому було письмово повідомлено
про те, що згідно даних Держбуду України будівельна вартість 1 кв. метра житла
значно зросла, через недостатність інвестицій будівництво припинено і що для
продовження будівництва йому, як одному з інвесторів, необхідно додатково
внести інвестиції у будівництво його квартири 83083 грн. відповідно до п. 4.2.
Договору про, що свідчить лист ДП “Молодіжний центр” від 05.06.2006 року № 20
(а.с. 58).

Позивач
не заперечує, що він цю суму в будівництво не вніс, хоча готовий був укласти з
відповідачем відповідний договір для отримання кредиту від Фонду на цю суму,
але лише за умови, що і інші інвестори також внесуть кошти у зв'язку з
здорожчанням будівництва.

Позивач
не заперечує, що саме через те, що між всіма інвесторами не було згоди про
одночасне внесення значних додаткових коштів на будівництво, кількість самих
інвесторів почала зменшуватися. Зазначене підтверджується і документами
(а.с.100-101).Між тим особливістю зазначеного будівництва відповідно до
Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям
та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання
житла, на яке посилався суд першої інстанції, є те, що фінансування будівництва
здійснюється виключно коштами позичальників, які отримують їх в якості
пільгових кредитів і відповідач не має права фінансувати будівництво за рахунок
власних коштів.

Отже,
суд дійшов правильного висновку про те, що відсутність вини відповідача в
порушенні зобов'язання означає відсутність підстав його відповідальності за
порушенням зобов'язання, а тому не можуть бути застосовані правові наслідки
порушення зобов'язання передбачені ст. 611 ЦК України, зокрема сплата
неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Наведене
свідчить про те, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  є правильним і
справедливим, а тому колегія суддів  не
вбачає підстав для зміни чи скасування рішення.

Керуючись
п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 9 квітня 2008 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
підпис:

Судді
підпис:

Згідно
з оригіналом

Суддя
апеляційного суду                                О.В.
Гайсюк

Кіровоградської
області