Справа № 2- 313/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26.02.2008 року                                 Кіровський районний суд м. Кіровограда в
складі:

головуючого судді - Галагана О.В.,

при
секретарі       -   Бібіковій Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому  просив стягнути з відповідача борг по
розписці  у розмірі 1880грн.

Зазначав,
що  19.02.2006року уклав усний договір на
рік з ОСОБА_2 про оренду металевого контейнера типу „ракушка”, який знаходився
на „Критому ринку”  з подальшим його
викупом. Відповідно до розписки, позивач зобов'язався виплачувати відповідачу
359грн. щомісячно, з яких по усній домовленості 100грн. за оренду, а 259грн. за
викуп „ракушки”. Також, сплатив одноразово 500грн. завдатку та протягом двох
місяців 1380грн. поточних платежів про що в розписці є відповідні записи. Кошти
передавав, як безпосередньо відповідачу так і продавцям ОСОБА_2, що торгували
на ринку.

По
сплину двох місяців оренди, позивач відлучався у справах, а коли повернувся то
ОСОБА_2 повідомила про продаж контейнера іншій особі. Добровільно повертати
кошти не хоче, навіть після звернення ОСОБА_1 до органів внутрішніх справ.

Оскільки,
договір не було укладено в письмовій формі вважає його недійсним, що є
підставою для стягнення всіх коштів сплачених відповідачу, незважаючи, що він
користувався майном ОСОБА_2 протягом двох місяців. Тому, просив задовольнити
позов в повному обсязі.

ОСОБА_2
в судове засідання, будучи належним чином повідомлена не з'явилась про причини
неявки суд не повідомила, тому за згодою позивача суд провів заочний розгляд
справи.

Суд
заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку про можливість часткового
задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Встановлено,
що між сторонами було укладено усний договір, за яким позивач на протязі року з
моменту оренди, зобов'язувався оплачувати, як саму оренду так і вартість
„ракушки”, яку за домовленістю між сторонами було оцінено в 3000грн.

Відповідно
до розписки, відповідач ОСОБА_1, зобов'язався за оренду „ракушки”
сплачувати  359грн. щомісячно (а.с.5).
З  розписки вбачається, що з 19.02.2006р.
по 22.04.2006р., відповідач отримала завдаток 500грн., 500грн. за оренду, а
інші кошти в якості оплати  за придбання
„ракушки”.

З
пояснень ОСОБА_2, що е в оглянутому судом відмовному матеріалі від 20.02.2007р.
за наслідками перевірки заяви ОСОБА_1, Кіровським ВМ УМВС, вбачається, що з
відповідачем уклала усний договір оренди „ракушки”, яка знаходилась на
Колгоспному (Критому) ринку, але оскільки ОСОБА_1 несвоєчасно сплачував кошти
за оренду, то по сплину трьох місяців продала її іншій особі.

Таким
чином, сторони по суті уклали договір найму-продажу.

Відповідно до ст. 705 ЦК
України за договором
найму-продажу до переходу  до  покупця   права
власності   на   переданий
йому   продавцем   товар   покупець  є  наймачем

(орендарем)
цього товару.

Згідно до ст. 218 ЦК України, недодержання  сторонами
письмової  форми  правочину,
яка встановлена  законом,
не  має  наслідком
його недійсність.

Відповідно
ст. 570 ЦК України, завдатком
є грошова сума або рухоме  майно,  що
видається кредиторові  боржником
у  рахунок  належних
з нього за договором платежів,  на підтвердження зобов'язання і  на
забезпечення  його виконання. Якщо
не  буде  встановлено,
що сума,  сплачена в рахунок належних  з
боржника  платежів,  є
завдатком,  вона   вважається авансом.

На
підставі викладеного суд вважає, що сторони між собою уклали договір найму-продажу, відповідно до
якого  ОСОБА_1 отримував у ОСОБА_2 в оренду
металевий контейнера типу „ракушка”, за який щомісячно сплачував обумовлену
вартість разом з орендною платою. На підтвердження виконання договірних
зобов'язань сплатив відповідачу 500грн. завдатку . ОСОБА_2 в односторонньому
порядку укладений договір розірвала, що є підставою до задоволення вимог
ОСОБА_1 про повернення сплачених ним коштів, але з врахуванням тієї частини
договору, яка була виконана - користування „ракушкою” позивачем на протязі двох
місяців.

Відповідно
до ст.88 суд розподіляє судові витрати між сторонами.

Керуючись
ст.ст.

До
розірвання договору  виконувався два
місяці,

та належним чином виконував умови договору
сплачуючи   та позивач сплатив 500грн. авансу на підтвердження
намірів виконання умов договору. авансував майбутню Зазначений договір
виконаний частково, оскільки

У розписках від 16 травня 2002 року, 20 квітня 2006 року,
29 травня 2006 року, 08 червня 2006 року, строк повернення боргу  не
зазначений. В розписці  від  27 червня 2006 року  на
суму  50 000 (п'ятдесят  тисяч) гривень  встановлений
строк  повернення  боргу - до 30.08.2006 року.

не завдаток а авансування

, 25 вересня 2007 року
позивачем  була  направлена
до  відповідача  претензія, з
вимогою  повернути  грошові
кошти, які  він  в
нього  позичив, відповідь  на  яку  до
цього  часу  не
отримано.

У
встановлений  договором  строк
відповідач  борг  не
повернув.

Якщо
позичальник  своєчасно  не
повернув  суму  позики
він  у  відповідності
з ч.2 ст.625, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 Цивільного  кодексу
України  зобов'язаний  сплатити
суму  боргу  з
урахуванням  встановленого  індексу
інфляції  за  весь
час  прострочення, а  також
три  процента  річних
від  простроченої  суми.

Отже, з
урахуванням  зазначених  норм
і  рекомендацій  Верховного
Суду  України №62-97р.  від 03.04.1997 р. сума  боргу
з  урахуванням  індексу
інфляції  та  3% річних
станом  на  24 вересня
2007 року  складає 58 363,63 грн.

Таким  чином,
на  сьогоднішній  час
відповідач  заборгував  грошові
кошти  в  розмірі
250 363, 63 (двісті п'ятдесят тисяч триста шістдесят три гривні
шістдесят три копійки) гривен.

позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу та
права власності на нерухоме майно. Посилаючись на те, що 28.03.2002 року вона ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу, відповідно якого
остання продала, а вона купила квартиру АДРЕСА_1.

Договір купівлі-продажу був посвідчений товарною біржею
“Кіровоградська універсальна біржа” 28 березня 2002 року за реєстраційним №
036/2002 та зареєстрований в Кіровоградському ООБТІ р.н.18183/77. Проте,
позивач не може в повному обсязі використати свої права власника вказаної
квартири, оскільки правочин   нотаріально
не посвідчений.

Позивачка у судовому засіданні
підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надавши до суду заяву про слухання справи без його участі та
погодився з вимогами позовної заяви.

Згідно з
ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши
пояснення позивача,  дослідивши матеріали
справи суд вважає, що позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Так, відповідно до договору
купівлі-продажу, який було зареєстровано на ТБ
“Кіровоградська універсальна біржа” 28 березня 2002 року за реєстраційним №
036/2002 та зареєстрований в Кіровоградському ООБТІ р.н.18183/77, позивачка
купила у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

Згідно п.6 договору продаж вказаної квартири
вчинено за 5000
грн., які покупець передав продавцю повністю. Відповідно п.8 покупець набуває права власності
квартиру з моменту підписання Договору.

З моменту укладення договору  купівлі-продажу
ОСОБА_3, постійно проживає в зазначеній квартирі, сплачує комунальні послуги,
тобто фактично користується та володіє нею, що підтверджується матеріалами
справи (а.с.5-16).

Згідно
ст.47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що
потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною.

2

Відповідно
до ст. 227 ЦК України (редакції 1963року)
договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально
посвідчений.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що при
укладанні договору купівлі-продажу сторони виконали всі умови договору
відповідно до  ст. 224 ЦК України
(редакції 1963 року), однак позивачка не може в повному обсязі використати свої
права власника вказаної квартири, оскільки при оформленні договору
купівлі-продажу не були дотримані вимоги ст.227 ЦК України (редакції 1963року),
яка передбачала обов'язкову нотаріальну форму посвідчення договору. Тобто,
позовні вимоги про  визнання дійсним
договору купівлі-продажу та права власності на квартиру АДРЕСА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи,
що вартість квартири, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме
майно, станом на 10.10.2007року, складає 12482грн.(а.с.7) то суд відповідно до
вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України стягує недоплачений судовий збір за вимогу
майнового характеру та  недоплачені
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 130, 174, 213-215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

Позов
задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу квартири, розташованої АДРЕСА_1, який укладено 28 березня 2002
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрований у Товарній біржі “Кіровоградська
універсальна біржа”, реєстраційний номер 036/2002.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір у розмірі 124грн.82коп. та 22грн.50коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя                                                            підпис                        Галаган О.В.

Згідно з
оригіналом

Суддя

Кіровського
райсуду

м.
Кіровограда
Галаган О.В.