У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 березня 2008
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,
Лященко Н.П., Костенка А.В.,                                  Прокопчука
Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3про визнання недійсним договору купівлі-продажу, поділ спільного майна
подружжя та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1на рішення  колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області  від 1 серпня
2007 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2002 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що під час шлюбу до вересня 1999 року вона з відповідачем
придбали у власність на підставі нотаріально посвідченого договору міни
АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 перешкоджає їй користуватися спірною
квартирою, реалізував значну частину спільно придбаних меблів, чим заподіяв їй моральну
шкоду, яку вона оцінює в розмірі 3 тис. грн. Просила також виділити їй із
спільного майна меблеву стінку вартістю 1 тис. грн., а ОСОБА_2 залишити крісло
- ліжко вартістю 500 грн., диван вартістю
500 грн. і стягнути з нього на її користь 50 % вартості квартири. Під
час розгляду справи ОСОБА_1, змінивши позовні вимоги, просила визнати недійсним
договір купівлі-продажу вказаної квартири, яка була продана ОСОБА_2 громадянці
ОСОБА_3; квартиру залишити їй з відшкодуванням 50 % вартості жилого приміщення
відповідачу, стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду                        в зазначеному розмірі
та судові витрати.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 14 січня 2004 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1у                       м. Ковелі, укладений 10
травня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2
зазначену  квартиру. Зобов'язано  ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 11 300 грн.,
отриманих за продану ним вищевказану квартиру. Проведено поділ спільного майна
подружжя таким чином: виділено у власність ОСОБА_1 АДРЕСА_1, стягнуто з неї на
користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну йому частку в спірній квартирі в
розмірі 5 650 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3  на користь ОСОБА_1 солідарно по  56 грн. 50 коп. судових витрат, по 250 грн.
витрат з оплати юридичної допомоги. У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням  колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області  від 1 серпня 2007 року зазначене рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу АДРЕСА_1відмовлено. Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 650 грн. грошової компенсації за частку в
реалізованому спільному майні подружжя та 56 грн. 50 коп. судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалене у справі рішення
суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1               5 650 грн. грошової компенсації
за частку в реалізованому спільному майні подружжя, суди помилково виходили з вартості квартири станом на день її продажу
ОСОБА_2

Проте з такими висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України  від                       22 грудня 1995 року №
20  “Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної власності” вартість спільного майна
визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю
майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за
яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її
визначення при необхідності призначається експертиза.

Як убачається з матеріалів справи, 22 вересня 1999 року розірвано шлюб,
укладений  між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
Відповідно до договору міни від 9 січня 1996 року подружжя набуло право
власності на АДРЕСА_1. 9 травня 2002 року ОСОБА_2 продав спірну квартиру
ОСОБА_3, проте згоди на продаж спірної квартири позивачка не давала, що
встановлено матеріалами справи.

Визначаючи вартість квартири, суди виходили із суми, зазначеної в договорі
купівлі-продажу від 9 травня 2002 року, і не вирішували питання про визначення
вартості спірної квартири на час розгляду справи, експертиза із цього питання
судом не призначалася.

При викладених
обставинах ухвалені у справі рішення без змін залишатися не можуть і підлягають
скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції, у ході якого суду слід урахувати наведене та залежно від
установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення  Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 14 січня 2004 року та рішення  колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Волинської області
від 1 серпня  2007 року скасувати,
а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук