Справа № 2- 255/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2008 року

Суворовський  районний суд міста
Одеси в складі:

головуючого    судді
-    Кисельова В.К.

при секретарі - Голованець Н.Б.

за участю позивачки - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_7

представника органа опіки -
Саламахіної О.Д.

представника третьої особи -
ОСОБА_7

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні власністю, про встановлення порядку користування жилим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулись з позовом  до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4про усунення перешкод у користуванні
власністю, про встановлення порядку користування жилим приміщенням. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу від
15.08.2005р., позивачці, а також її матері ОСОБА_3, брату ОСОБА_6, доньці  ОСОБА_5 належить на праві спільної часткової
власності в рівних частках квартира АДРЕСА_1. Крім того, в квартирі проживає
батько позивачки - ОСОБА_2, та без реєстрації брат матері ОСОБА_4. Позивачка
стверджує, що з моменту вселення відповідачі перешкоджають їй користуватись
квартирою, хоча позивачці необхідно житло. Позивачка вважає, що оскільки їй
належить &frac14; частка квартири, то враховуючи загальну житлову площу
квартири їй можливо виділити у користування кімнату площею 12,4 кв.м., а
допоміжні приміщення залишити у спільному користуванні співвласників.

На
підставі викладеного, позивачка просить виділити їй у користування кімнату
площею 12,4 кв.м., а також зобов'язати відповідачів не перешкоджати їй у
користуванні кімнатою, яка виділяється.

В
судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що
відповідачі перешкоджають їй користуватись квартирою, у зв'язку з чим, вона
вимушена проживати в іншому місці. Добровільно відповідачі відмовляються
виділити їй кімнату для проживання та взагалі її не впускають в квартиру.

Відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_2 позовні вимоги не визнали та пояснили, що спільно проживання
їх з позивачкою є неможливе. Так, позивачка була позбавлена батьківських прав
відносно неповнолітньої ОСОБА_5, оскільки не виконувала свої батьківські
обов'язки. Вони вважають,  що проживання
в квартирі позивачки буде здійснювати негативний вплив на неповнолітню.

Відповідач
ОСОБА_6 в судове засідання не з'являвся, згідно поданої заяви просив справу
розглядати у його відсутність.

Представник
органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації виконавчого
комітету Одеської міської Ради просила вирішити справу з урахуванням інтересів
неповнолітньої ОСОБА_5.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в
судовому засіданні.

Так,
судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від
15.08.2005р.,

Встановлено
,що ОСОБА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 належить право спільної часткової
власності на  квартиру АДРЕСА_1, тобто
кожному із співвласників належить право власності на &frac14; частку квартири.  (а.с. 10-11)

В
квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6,  ОСОБА_5, а також ОСОБА_2. Фактично у
вищевказаній квартирі постійно проживають -
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2, а також без реєстрації ОСОБА_4. ОСОБА_6 в
квартирі не проживає, оскільки у нього є інша житлова площа, ОСОБА_1 тимчасово
проживає  АДРЕСА_2.

В
судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не проживає в квартирі АДРЕСА_1,
оскільки ОСОБА_3, ОСОБА_2 перешкоджають їй в цьому. Вищевказаний факт не
заперечували відповідачі  ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, однак вони пояснювали свої поведінку тим, що позивачка була позбавлена
батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_5, а тому їх спільне проживання
з дочкою є неможливим.

Згідно
технічного плану квартира АДРЕСА_1 складається із чотирьох кімнат:  літ. „7”,
площею 9,7 кв.м., з лоджією 1,5 кв.м, літ. „8”,  площею 19,0 кв.м.,  з лоджією 3,9 кв.м., літ. „10”,  площею 12,0 кв.м., лоджією 1,4 кв.м., літ.
„9”,  площею 9,3 кв.м., з лоджією 1,5
кв.м.,  кухня літ. „6”, площею 7.8 кв.м.,
коридор літ. „1”, площею, 12,6 кв.м., вбиральня
літ. „5”, площею 1 кв.м., ванна кімната літ. „4”, площею 2,6 кв.м., а
також вбудовані шафи площею 0,6кв.м.; 1,4 кв.м.; 0,2кв.м. ;0,6 кв.м.  Всього загальною площею 85,5 кв.м., у тому
числі житлова площа - 50,4 кв.м., тобто на кожного із співвласників приходиться
по 12,6 кв.м. жилої площі. (а.с. 15-16)

Відповідно
до Постанови виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів та
президії    обласної  Ради професійних союзів № 52 від 16.01.1985р.
„Про порядок надання жилих приміщень” зі
змінами від 17.09.1991р., встановлено розміри середньої забезпеченості     громадян
житловою    площею у населених
пунктах Одеської області - 8,5 кв. м.

Таким
чином, кожна із кімнат може бути виділена у користування співвласників.

Відповідно
до ст. 358 ЦК України  право    спільної
часткової    власності   здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися про
порядок  володіння  та користування майном, що є їхньою спільною
частковою власністю. Кожен  із  співвласників
має  право  на
надання  йому  у володіння та користування тієї частини спільного
майна  в
натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
У разі  неможливості  цього
він  має  право
вимагати   від   інших співвласників,  які
володіють  і  користуються
спільним  майном, відповідної
матеріальної компенсації. Аналогічне положення встановлено, ч. 2 ст. 364 ЦК
України.

Пунктом
14 Постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику у справах за позовами

про захист права  приватної власності ” від 22.11.1995р.
роз'яснено, що квартира, яка є спільною
сумісніою чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї
власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані
жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному
випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо
про це заявлено позов.

Позивачка
не заявляла позовних вимог про виділення її частки в натурі, або  про сплату матеріальної компенсації за її
частку у праві спільної часткової власності.

Фактично
кв. АДРЕСА_1 неможливо поділити в натурі між співвласниками, або виділити
позивачці в натурі - &frac14; частку квартири, оскільки дана  квартира не може бути поділена з утворенням
окремих ізольованих жилих приміщень з самостійними виходами, що вбачається із
технічного плану.  Крім того, у спільному
користуванні співвласників обов'язково залишаться -  туалет, ванна кімната, кухня та вбудовані
шафи.

Крім
того, виділити всім співвласникам у користування житлові кімнати пропорційно їх
ідеальній частці у спільній частковій власності, тобто по 12,6 кв.м. також  є неможливим.

На
теперішній час, між мешканцями квартири склався певний порядок користування
квартирою, а саме неповнолітня ОСОБА_5 користується кімнатою літ. „8”,  площею 19,0 кв.м.,  з лоджією 3,9 кв.м., ОСОБА_3 та ОСОБА_2
користується кімнатою  № „10”,  площею 12,0 кв.м., з лоджією 1,4 кв.м., а
кімнатою літ. „7”,  площею 9,7 кв.м., з
лоджією 1,5 кв.м., користується ОСОБА_4.

Необхідно
відзначити, що як позивачка,  так і
відповідачі не заперечували проти виділення у користуванні неповнолітньої
співвласниці ОСОБА_5 кімнати літ. „8”,
площею 19,0 кв.м.,  з лоджією 3,9
кв.м..  Суд вважає, що дійсно з
урахуванням віку ОСОБА_5, стану її здоров'я, а також наявності існуючого  порядку користування квартирою, неповнолітній
необхідно надати у користування кімнату літ. „8”,  площею 19,0 кв.м.,  з лоджією 3,9 кв.м.

Суд
також вважає, що оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 постійно проживають у кімнаті
літ.  № „10”,  площею 12,0 кв.м., з лоджією 1,4 кв.м., то
ОСОБА_3 як співвласнику квартири необхідно виділити саме дану   кімнату, з урахуванням спільного  проживання подружжя в кімнаті.

Таким
чином, ОСОБА_1, як співвласниці квартирі необхідно виділити кімнату літ. „7”,  площею 9,7 кв.м., з лоджією 1,5 кв.м., а
ОСОБА_6 кімнату літ. „9”,  площею 9,3
кв.м., оскільки він забезпечений іншою житловою площею.   Проживання       ОСОБА_4    у
кімнаті літ. „9”,  площею 9,3
кв.м. не дає йому право користування квартирою, оскільки він не має право
власності на неї, а також в ній не зареєстрований. Питання щодо проживання
ОСОБА_4 в квартирі, повинні вирішуватися за спільною згодою співвласників
квартири.

Допоміжні приміщення кухню літ. „6”, площею 7.8 кв.м., коридор літ. „1”, площею,
12,6 кв.м., туалет літ. „5”, площею 1 кв.м., ванну кімнату літ. „4”, площею 2,6
кв.м., а також вбудовані шафи площею 0,6кв.м.; 1,4 кв.м.; 0,2кв.м. ;0,6 кв.м.
необхідно  залишити у спільному
користуванні співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1.

Вищевказаний порядок користування квартирою, за думкою суду,  є найбільш сприятливим для співвласників
квартири та не буде порушувати  їх права
та інтереси.

Відповідно до ст. 391 ЦК України,
власник  майна  має
право  вимагати  усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм
майном.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повинні не перешкоджати
позивачці у    користуванні   спірною квартирою, оскільки іншого постійно
житла ОСОБА_1 не має, а тимчасове її проживання  на іншій житловій площі не надає їй право
користування вищевказаним житлом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 358, 364, 391 ЦК України, ст.
ст.  10, 11,  209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.               Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні
власністю, про встановлення порядку користування жилим приміщенням -
задовольнити частково.

2.         Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_2 не
перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні кв. АДРЕСА_1.

3.         Виділити ОСОБА_1 у користування кімнату
літ. „7”,  площею 9,7 кв.м., з лоджією
1,5 кв.м,   яка розташована  у   кв.
АДРЕСА_1.

4.         Виділити ОСОБА_5 у користування
кімнату   літ. „8”,  площею 19,0 кв.м.,  з лоджією 3,9 кв.м.,  яка розташована  у   кв.
АДРЕСА_1.

5.         Виділити   ОСОБА_3 у користування  кімнату
літ. „10”,  площею 12,0 кв.м., з  лоджією 1,4 кв.м.,   яка розташована  у   кв.
АДРЕСА_1.

6.         Виділити   ОСОБА_6 у користування  кімнату
літ. „9”,  площею 9,3 кв.м., з
лоджією 1,5 кв.м.,  яка розташована  у   кв.
АДРЕСА_1.

7.         Залишити у спільному користуванні
співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1  кухню літ. „6”, площею 7.8 кв.м., коридор
літ. „1”, площею, 12,6 кв.м., туалет літ. „5”, площею 1 кв.м., ванну кімнату
літ. „4”, площею 2,6 кв.м., а також вбудовані шафи площею 0,6кв.м.; 1,4 кв.м.;
0,2кв.м. ;0,6 кв.м.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси
шляхом подачі в 10-ти денний строк з
дня проголошення рішення заяви
про  апеляційне  оскарження  рішення
суду і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку п. 4 ст. 295
ЦПК України.

Суддя