УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 березня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,

Лященко  Н.П.,

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Державного казначейства
в Чернігівській області,
Прилуцького міського управління юстиції, відділу державної виконавчої служби (далі - ДВС) Прилуцького міського управління
юстиції про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У березні 2003 року ОСОБА_1 пред'явив у суді позов до
управління Державного казначейства в Чернігівській області, Прилуцького
міського управління юстиції, відділу ДВС Прилуцького міського управління
юстиції про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначав, що рішенням Прилуцького міського суду на його
користь було стягнуто з ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої ДТП 2 053 грн. 20коп. Через бездіяльність державного
виконавця щодо виконання цього рішення суду, а саме невжиття заходів для арешту
належної боржнику частини квартири, останній здійснив відчуження цього майна.
Посилаючись на те, що бездіяльність державного виконавця унеможливила виконання
судового рішення у зв'язку з відсутністю майна в боржника, позивач просив суд
стягнути з відповідачів матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 6
000грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 10 вересня 2003 року, позов задоволено частково,
стягнуто з відділу ДВС Прилуцького міського управління юстиції на користь
ОСОБА_1            2 053 грн. 20 коп.
матеріальної та 1 500 грн. моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 23
березня 2004 року зазначене рішення міськрайонного суду скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
апеляційного суду й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на порушення судом норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що суд першої інстанції допустив неправильне
тлумачення закону, оскільки за змістом ст. 86 Закону України “Про виконавче
провадження” передбачене право стягувача звернутися до суду з позовом до
юридичної особи поширюється на випадки, коли рішення судів та інших органів
щодо стягнення коштів виконуються податковими органами, установами банків,
кредитно-фінансовими установами. І в разі невиконання рішення з вини наведених
юридичних осіб стягувач має право звернутися до них з позовом. Державним
виконавцем ніякої шкоди як особисто позивачеві, так і його майну не заподіяно.

Судом установлено, що вимоги про відшкодування шкоди обґрунтовувалися
позивачем лише невиконанням державним виконавцем судового рішення, за яким обов'язок щодо відшкодування шкоди покладений на іншу особу.

Крім того, установлено, що на виконання рішення місцевого суду                   м. Прилук від 18 червня 2002
року державним виконавцем проведено                      19 вересня 2002 року
арешт майна. Однак відповідно до рішення місцевого суду м. Прилук від 3 жовтня
2002 року з акта опису було виключено майно, яке було внесено до нього та мало
на меті звернення стягнення на майно боржника в достатньому обсязі для
задоволення вимог стягувача, і враховано положення виконавчого провадження, за
яким у останню чергу звертається стягнення на квартиру.

Отримавши після 18 грудня 2002 року копію постанови про відновлення
виконавчого провадження, позивач утримував у себе виконавчий лист, який є
єдиною підставою для проведення державним виконавцем виконавчих дій, і лише
після відчуження квартири ОСОБА_2 позивач подав заяву та виконавчий лист.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає
вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі доводи є
необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене у справі рішення апеляційного суду є законним й обґрунтованим,
тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 23 березня
2004 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук