Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Берднік І.С.,  Лященко Н.П., Костенка А.В.,   Прокопчука Ю.В.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в                    м. Павлограді про стягнення
недонарахованих щомісячних страхових виплат, за касаційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді
(далі - Відділення) на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 5 березня 2007 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області
від 9 липня 2007 року,
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом до Відділення про стягнення
недонарахованих щомісячних страхових виплат. Свої позовні вимоги обґрунтовував
тим, що відповідачем з 1 березня 2002 року до 1 грудня                    2006 року при вирішенні
питання про перерахування щомісячних страхових виплат неправильно
застосовувався коефіцієнт зростання середньомісячної реальної заробітної плати,
замість коефіцієнта зростання середньої заробітної плати в галузях національної
економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики.
Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 березня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської області від
9 липня  2007 року,  позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Відділення
на користь ОСОБА_1 17 116 грн. 32 коп. недонарахованих щомісячних страхових
виплат, а також 1 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи. Зобов'язано Відділення з 1 грудня 2006 року щомісячно
сплачувати ОСОБА_1 2 343  грн. 57  коп. до наступного перерахунку.

Відділення звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалені у справі рішення та
ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити,  посилаючись на порушення судами норм
процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позову ОСОБА_1, суд першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що при нарахуванні позивачу страхових виплат Відділення
неправильно застосувало норми ст. 29 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі - Закон
№ 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року) (у редакції, що діяла на час виникнення спірних
правовідносин) та помилково застосувало до розрахунку коефіцієнти росту
реальної середньої заробітної плати, установлені постановами правління
відповідача, а не коефіцієнти росту середньої заробітної плати, затверджені
Державним комітетом статистики України.

Однак з такими висновками судів не
можна погодитися, оскільки вони дійшли їх із порушенням норм матеріального
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №
1105-ХІV від 23 вересня 1999 року страхування від нещасного випадку здійснює Фонд
соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна
організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням.

Частиною 2 ст. 16 Закону № 1105-ХІV від 23
вересня 1999 року передбачено, що безпосереднє управління Фондом соціального
страхування від нещасних випадків здійснюють його правління та виконавча
дирекція.

Згідно зі ст. 17 Закону № 1105-ХІV від 23
вересня 1999 року правління Фонду соціального страхування від нещасних
випадків, зокрема, спрямовує і контролює діяльність виконавчої дирекції Фонду
та її робочих органів; затверджує Інструкцію про порядок перерахування, обліку
та витрачання страхових коштів, погоджену з Національним банком України і
спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, інші нормативні
документи, що регламентують внутрішню діяльність Фонду.

Рішення правління Фонду, прийняте в
межах його компетенції, є обов'язковим для виконання всіма страхувальниками та
застрахованими.

Частиною 2 ст. 29 Закону № 1105-ХІV від 23
вересня 1999 року передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат
провадиться також у разі зростання в попередньому календарному році середньої
заробітної плати в галузях національної економіки за даними центрального органу
виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1
березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової
виплати зменшенню не підлягає.

Згідно з пп.
4.4.2. - 4.4.4. Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим
(членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики
України й затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31
січня 2002 року № 7, (діючого на час виникнення спірних відносин) при
проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 1 березня кожного року
середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому відкоригована середньомісячна
заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на
перерахування максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з
якої сплачуються страхові внески до Фонду.

Перерахування
щомісячних страхових виплат проводиться з урахуванням вимог абз. 3 ч. 1 ст.
34  базового Закону № 1105-ХІV від  23 вересня 1999 року - у разі, коли
потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по
інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком або професійним
захворюванням, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Сума
перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (станом на 1
березня відповідного року) обмежується відкоригованим середньомісячним
заробітком потерпілого.

При
перерахуванні щомісячних страхових виплат з 1 березня для коригування
середньомісячної заробітної плати застосовується коефіцієнт, на який
перераховуються щомісячні страхові виплати потерпілим (членам їх сімей) за
рішенням правління Фонду.

Аналогічна
норма міститься й у новій редакції Порядку призначення та здійснення страхових
виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого постановою Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України від  27 квітня2007
року № 24, згідно з пп. 3.4.4., 3.8.2. якого
розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з урахуванням
коефіцієнтів перерахування, які встановлюються правлінням Фонду щороку з 1
березня; перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться
виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових
виплат, затверджений правлінням Фонду соціального страхування від нещасних
випадків.

Указаний Порядок призначення та
здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей) затверджено
відповідно до Закону                    №
1105-ХІV від 23 вересня 1999 року, до якого внесено зміни Законом України від 23
лютого 2007 року № 717-V, що набрав чинності 20 березня 2007 року, відповідно до
яких п. 7 ч. 7 ст. 17 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року доповнено абзацом одинадцятим
та визначено повноваження правління Фонду соціального страхування від нещасних
випадків щодо затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення
страхових виплат.

З матеріалів
справи вбачається, що Відділенням проводились перерахування щомісячних
страхових виплат позивачу відповідно до постанов правління Фонду: від 14
березня 2002 року № 15 (на коефіцієнт 1,193), від  4 березня 2003 року № 3 (на коефіцієнт
1,182), від 15 березня 2004 року № 17 (на коефіцієнт 1,152), від                     28 лютого 2005 року № 3
(на коефіцієнт 1,238), від 6 березня 2006 року № 3 (на коефіцієнт 1,203),  у кожній з яких зазначено, що такий
коефіцієнт взято за даними Державного комітету статистики України.

Таким чином, проведене Відділенням
перерахування
ОСОБА_1 належних щомісячних страхових виплат ґрунтується на вимогах
закону, а висновок судами був зроблений із порушенням вимог ч. 2 ст. 29
Закону  № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року.

За таких обставин у суду першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної інстанції, не було передбачених законом
підстав для задоволення позовних вимог.

Ураховуючи, що суди при вирішенні спору неправильно
застосували норми матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верхового Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в  м. Павлограді
задовольнити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 березня 2007 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 9 липня 2007 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в                    м. Павлограді про стягнення
недонарахованих щомісячних страхових виплат відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його оголошення й
оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук