Справа № 2-759/06
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 квітня 2008 року
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого - Гарбуз О.А.

при секретарі -Пінчук І.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право на користування
жилим приміщенням, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ
:

Позивачка звернулася з
даним позовом до суду до відповідача, посилаючись на те,
що 19 грудня 1997 року вона придбала домоволодіння, яке
розташоване АДРЕСА_2 і яке належить їй в даний час на праві власності. Донька
позивачки ОСОБА_4 перейшла проживати в вказане вище домоволодіння в 1998 році
разом зі своїм сином. В
липні 2003 року донька позивачки прописала ОСОБА_2 у вказаному домоволодінні а
в грудні 2005 року вона вступає з ним в шлюбні відносини. В
2005 році відповідач купив домоволодіння, яке розташоване АДРЕСА_1. Кілька разів позивачка зверталася до відповідача з проханням виписатися з
домоволодіння, яке належить позивачці на праві власності, але відповідач
ухиляється від виписки і тому позивачка була змушена звернутись до суду.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, змінивши підстави
позову та посилаючись на те, що з відповідачем письмовий договір найму не
укладався, згоду на приписку відповідачу надавалася для вирішення питань обліку
в військоматі, що підтверджується фактом прописки з відповідачем товариша, який
в подальшому виписався, а відповідач відмовляється, за послуги електрозв»язку
не сплачував у зв»язку з чим телефон відключений та просить визнати відповідача
таким, що  втратив право на користування
жилим приміщенням, яке розташоване АДРЕСА_1.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги позивачки
підтримав, зазначивши, що відповідач не допускає їх до вільного розпорядження
будинком.

Відповідач  спільно із представником
позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи заперечення, що прописаний в будинку,
де проживає разом із донькою позивачки в якому зроблено капітальну перебудову
та реконструкцію, місця проживання не покидав, лише після того як позивачка
сплатить на його користь вартість проведених ним ремонтних робіт, телефон
відключено за

скаргами позивачки, так як власником будинку є позивачка
а телефон установлено на ім»я його дружини, за інші комунальні послуги воду та
електроенергію вони розраховуються своєчасно.

Заслухавши думку сторін, їх представників, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, так як
судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Будинок АДРЕСА_2 в місті Новоукраїнка на підставі
договору купівлі-продажу за № 3865 від 19 грудня 1997 року, посвідченого
державним нотаріусом Новоукраїнської держнотконтори  належить позивачці ОСОБА_1.

В спірному будинку АДРЕСА_2 за згодою власника проживає
без реєстрацїї донька позивачки ОСОБА_4 з неповнолітнім сином від першого шлюбу
-ОСОБА_5  та чоловіком ОСОБА_2-
відповідачем по справі,  який перебуває в
зареєстрованому шлюбі з донькою позивачки з 30 листопада 2005 року, відповідно
став членом власника будинку. Договір найму між сторонами, відповідно до норм
ст. 158 ЖК України не укладався. (а.с.6, 8-10,46  )

В силу ст. 391
ЦК України, ст. 48 Закону України "Про власність", який діяв на час виникнення спірних правовідносин та втратив чинності 27
квітня 2007 року, власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження своїм майном, хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння.

Згідно ст. ст. 316-319 ЦК України  правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце
проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні
своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних
засад суспільства.  Власник не може
використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості
землі.

Згідно із
ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і
мають право розпо­ряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Члени сім"ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають разом з
ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим
приміщенням (ст.. 156 ЖК України).
Члени сім"ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.І ст.
116 ЖК України, тобто у разі, коли вони
систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використо­вують його не за
призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим
для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи
запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Згідно із ч.4 ст. 156 ЖК України
припинення сімейних відносин з власником
будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між
власником будинку і колишнім членом його сім"ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України, тобто плата за користування жилим приміщенням
встановлюється угодою сторін, а плата за комунальні послуги береться з
останнього за затвердженими в уста­новленому порядку
тарифами.

З пояснень сторін та досліджених
матеріалів справи вбачається, що внаслідок неприязних стосунків, які виникли між позивачкою та її чоловіком і
відповідачем по справі згідно із рішенням Новоукраїнського від 20 січня 2005
року вирішено виселити ОСОБА_2, ОСОБА_4 з будинку АДРЕСА_2 (а.с.14),
відповідний виконавчий лист направлено на виконання до відділу ДВС
Новоукраїнського ру юстиції, 03 листопада закінчено виконавче провадження у
зв»язку із вирішенням питання у добровільному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 разом із донькою позивачки ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 30 листопада 2005 року, та став членом родини
позивачки, після зазначених змін ні позивачка, ні її чоловік не ставили питання
про виселення, фактично надавши згоду на проживання ОСОБА_2 в будинку
АДРЕСА_2  і лише на підставі  заяви ОСОБА_3 - третьої особи по справі від
07 серпня 2006 року адресованої начальнику відділу ДВС Новоукраїнського
районного управління юстиції вбачається відсутність згоди на проживання ОСОБА_2
третьою особою.

На підставі
постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня
2007 року в позові ОСОБА_6 до Державної виконавчої служби Новоукраїнського
районного управління юстиції про скасування постанов держвиконавця про
повернення виконавчого листа та відмову у прийнятті до виконання виконавчого
листа по виселенню відповідача відмовлено. (а.с.51-53)

Згідно рішення Новоукраїнського районного суду від 13
листопада 2007 року стягнено на користь ОСОБА_4 - дружини відповідача з ОСОБА_3
та ОСОБА_1. 17.262 гривні -розмір витрат, витрачених на ремонтні роботи
домоволодіння АДРЕСА_2, в частині визнання права спільної часткової
власності  на 12 домоволодіння ОСОБА_4
відмовлено (а.с.68-75), яке набуло законної сили на підставі Ухвали
апеляційного суду Кіровоградської області від 29 січня 2008 року (а.с.48-50).
ОСОБА_3 та ОСОБА_1. сплачено на користь ОСОБА_4 17.262 гривні, що
підтверджується копією квитанції (а.с.67).

Рішенням Новоукраїнського рсуду від 13 листопада 2007
року встановлено під час розгляду справи понесення витрат дружиною ОСОБА_2
-ОСОБА_4 по утриманню будинку: страхування будинку АДРЕСА_2 у  1998, 1999-2001 роках, сплата за спожиту
електроенергію та за водопостачання, що відповідає правам і обов”язкам членів
сім”ї власника житлового будинку, передбачених ст.156 ЖК України.

Статтею 10 ч. 3 ЦПК України встановлено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ч. 2, 3 ЦПК України
передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь
у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1-3 ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили,
не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доказів, передбачених ст. 116 ЖК
України та щодо систематичності порушень правил співжиття, суду не надано.

Крім того судом не надано доказів
на підтвердження обставин прописки відповідача в будинку АДРЕСА_2 з метою
постановки на військовий облік, як вбачається згідно копії військового квитка
прийнятий ОСОБА_2 на облік 09 липня 2003 року, а за згодою позивачки
зареєстрований 18 липня 2003 року.

Відповідно до ст.З Закону України
„Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"
(далі -Закон) реєстрація - це внесення до
паспортного документа відомостей про місце проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої
влади з питань реєстрації.

Громадяни
України, зокрема, зобов"язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце
проживання (ст..6 Закону).

Отже,
реєстрація місця проживання особи, пов"язана з місцем її проживання і не має окремого від нього юридичного
значення.

Згідно із
ст.7 цього ж Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на
підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права користування житловим примі­щеним, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином,
оскільки відповідач набув право користування будинком, що належить позивачці, на законних підставах, що підтверджується
відповідною письмовою згодою власника будинку - позивачки по справі
(а.с.25-26), сімейні відносини між власником
будинку і членом його сім"ї не припинено, що й не тягне за собою автоматичного припинення ним
права користування жилим приміщенням, яке є місцем їх постійного проживання.

Факт проживання
в будинку позивачки та  реєстрація
відповідача об"єктивно не є перешкодою
для розпорядження позивачкою цим будинком на свій розсуд, у тому числі і
для його продажу та свідчить про відсутність підстав ОСОБА_2  визнати таким, що втратив право  користування жилим
приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені судові витрати
позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст.88, 208, 214 - 215
ЦПК України, ст.ст. 12,395,396, 405,406
ЦК України, ст.ст.150- 161 ЖК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

В позові  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи таким, що втратив право
користування жилим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1 відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Кіровоградського апеляційного суду через
Новоукраїнський районний суд після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом
10 днів з моменту проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви
на апеляційне оскарження, якщо заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий :
О. А. Гарбуз