Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

БалюкаМ.І.,

Данчука В.Г.,

Гуменюка В.І.,

Косенка В.Й.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та  професійних
захворювань України в м. Павлограді про стягнення  недонарахованих щомісячних  страхових виплат,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що
відповідачем з 1 березня 2002 року при вирішенні питання про перерахунок
страхових виплат, які йому сплачуються у зв'язку з ушкодженням здоров'я на
виробництві, неправильно застосовується коефіцієнт зростання середньомісячної
реальної заробітної плати замість коефіцієнта зростання середньої заробітної
плати в галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої
влади з питань статистики, що призвело до зменшення розміру належних йому
страхових виплат. Просив стягнути з відповідача1449 грн.85 коп. недоплачених
страхових виплат та призначити йому нову суму щомісячних платежів з 1 лютого
2007 року в розмірі  240 грн. 47
коп.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 25 квітня 2007 року  позов задоволено та стягнуто на  користь позивача в рахунок недонарахованих
щомісячних страхових виплат за період з 1 березня 2002 року по 1 лютого          2007 року 1449 грн. 85 коп. та
зобов'язано  відповідача  призначити
позивачці  щомісячні страхові
виплати з 1 лютого 2007 року в розмірі 240 грн. 47 коп. з послідуючим
перерахуванням відповідно до чинного
законодавства.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 жовтня           2007 року рішення Павлоградського
міськрайонного суду від 25 квітня 2007 року залишено без змін.

У касаційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді ставиться питання про скасування рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення  про відмову в задоволенні позовних вимог, у
зв'язку з порушенням норм  матеріального
та процесуального права.

Касаційна скарга Відділення підлягає задоволенню, а судові рішення -
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1, суд
першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що при
нарахуванні позивачу страхових виплат Відділення неправильно застосувало норми
ст. 29 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності” (далі - Закон від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV) у редакції, що діяла
на час виникнення спірних правовідносин, та помилково застосував до розрахунку
коефіцієнти росту реальної середньої заробітної плати, встановлені постановами
правління відповідача, а не коефіцієнти росту середньої заробітної плати,
затверджені Державним комітетом статистики України.

Однак з такими
висновками судів не можна погодитися, оскільки вони дійшли їх з порушенням норм
матеріального закону.

Відповідно до ч. 1
ст. 15 Закону від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV страхування
від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних
випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту,
який затверджується її правлінням.

Частиною 2 ст. 16 Закону від 23 вересня 1999 року №
1105-ХІV передбачено, що безпосереднє управління Фондом
соціального страхування від нещасних випадків здійснюють його правління та
виконавча дирекція.

Згідно зі ст. 17 Закону № 1105-ХІV від 23
вересня 1999 року правління Фонду соціального страхування від нещасних
випадків, зокрема, спрямовує і контролює діяльність виконавчої дирекції Фонду
та її робочих органів; затверджує Інструкцію про порядок перерахування, обліку та витрачання
страхових коштів, погоджену з Національним банком України і спеціально
уповноваженим центральним органом виконавчої влади, інші нормативні документи,
що регламентують внутрішню діяльність Фонду.

Рішення правління Фонду, прийняте в межах його
компетенції, є обов'язковим для виконання всіма страхувальниками та
застрахованими.

Частиною 2 ст. 29 Закону від 23 вересня 1999 року №
1105-ХІV передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових
виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році
середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування
провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Згідно з п.п. 4.4.2. - 4.4.4. Порядку призначення та здійснення
страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством
праці та соціальної політики України й затвердженого постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 31 січня 2002 року № 7, (діючого на час виникнення
спірних відносин) при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 1
березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При
цьому відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати
встановлену на дату настання права на перерахування максимальну величину
(граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески
до Фонду.

Перерахування щомісячних страхових виплат проводиться з
урахуванням вимог абз. 3 ст. 34  базового
Закону від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV, а саме у разі, коли потерпілому одночасно із щомісячною
страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим
самим нещасним випадком або професійним захворюванням, їх сума не повинна
перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження
здоров'я.

Сума перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання (станом на 1 березня відповідного року) обмежується відкоригованим
середньомісячним заробітком потерпілого.

При перерахуванні щомісячних страхових виплат з 1 березня
для коригування середньомісячної заробітної плати застосовується коефіцієнт, на
який перераховуються щомісячні страхові виплати потерпілим (членам їх сімей) за
рішенням правління Фонду.

Аналогічна норма міститься й у новій редакції Порядку
призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх
сімей), затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня  2007 року № 24, згідно з п.п. 3.4.4., 3.8.2.
якого розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з
урахуванням коефіцієнтів перерахування, які встановлюються правлінням Фонду
щороку з 1 березня; перерахування розміру щомісячної страхової виплати
проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення
страхових виплат, затверджений правлінням Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Указаний Порядок призначення
та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей)
затверджено відповідно до Закону від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV, до
якого внесено зміни Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V, що набрав
чинності 20 березня 2007 року,
відповідно до яких п. 7 ч. 7 ст. 17 Закону від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV доповнено
абзацом одинадцятим та визначено повноваження правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків щодо затвердження Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових виплат.

З матеріалів справи вбачається, що Відділенням
проводились перерахування щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до
постанов правління Фонду від 14 березня 2002 року № 15 (на коефіцієнт 1,193),
від 4 березня 2003 року № 3 (на коефіцієнт 1,182), від 24 лютого 2004 року № 5
(на коефіцієнт 1,152), від  28 лютого
2005 року № 3 (на коефіцієнт 1,238) та від 6 березня 2006 року № 3 (на
коефіцієнт 1,203), в кожній з яких зазначено, що такий коефіцієнт взято за
даними Державного комітету статистики України.

Таким чином, проведений Відділенням перерахунок належних ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат ґрунтується на вимогах
закону, а висновок судів було зроблено з порушенням вимог ч. 2 ст. 29 Закону від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV.

За таких обставин у суду першої інстанції не було передбачених законом
підстав для задоволення позовних вимог, а в апеляційного суду - для висновку
про законність рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що судами при вирішенні спору неправильно застосовані норми
матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України
в м. Павлограді  Дніпропетровської
області  задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду  Дніпропетровської області  від  1 жовтня
2007 року  скасувати, ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області про стягнення
недонарахованих щомісячних страхових виплат відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

М.І. Балюк

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й.Косенко