Справа № 22-ц-549/2008
Головуючий у першій інстанції
Доповідач - шарапова О.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 березня 2008 року

місто
Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

Страшного
М.М.

суддів:

шарапової
О.Л., Миронцова В.М.

При секретарі:

Сетченко
Н.М.

за участю:

ОСОБА_2., ОСОБА_3.,ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від
15 січня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

В січні 2007 року ОСОБА_2. звернулася
до суду з позовом, в якому просила зобов”язати відповідача усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення межі між їх земельними
ділянками відповідно до державного акту на право приватної власності на
земельну ділянку. 15 січня 2008 року позивачка уточнила заявлені вимоги і
просила зобов”язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною
ділянкою  шляхом розібрання частини
дерев”яного сараю та перенесення його на відстань 1 метра від межі, перенесення
на відстань 1 метра від межі вбиральні, встановлення металевих стовпів огорожі
між земельними ділянками у вертикальному положенні, прибирання дерев, що
розташовані на межі земельних ділянок. 15.01.08 року в ході розгляду справи
позивачка відмовилася від позовних вимог в частині зобов”язання відповідача
розібрати частину дерев”яного сараю та перенести його на відстань 1 метра від
межі, оскільки ОСОБА_1 вже розібрав вказану споруду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона
є співвласником домоволодіння АДРЕСА_1. Згідно з рішенням виконкому
Чернігівської міської ради № 27 від 18.02.97 року їй було передано у приватну
власність земельну ділянку площею 674 кв.м. , нею отриманий Державний акт на
право приватної власності на землю. Співвласником сусіднього домоволодіння
АДРЕСА_2 є відповідач по справі, який користується суміжною земельною ділянкою.
Згідно з висновком експерта № С - 98 від 20.07.07 року ОСОБА_1. порушені
вимоги  Державних будівельних норм, а тому
відповідачу необхідно розібрати частину дерев”яного сараю та перенести його на
відстань 1 метра від межі, перенести на відстань 1 метра від межі вбиральню,
встановити металеві стовпи огорожі між земельними ділянками у вертикальному
положенні.

Рішенням Деснянського районного
суду м. Чернігова від 15 січня
2008 року позовні
вимоги задоволені частково. ОСОБА_1 зобов”язано
усунути перешкоди ОСОБА_2. у користуванні земельною ділянкою шляхом
перенесення на відстань 1 метра від межі вбиральні, встановлення металевих
стовпів огорожі між земельними ділянками у вертикальному положенні, в іншій
частині заявлених вимог було відмовлено; з відповідача на користь ОСОБА_2.
стягнуто у відшкодування судових витрат 691 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 15.01.08 року прийнята відмова ОСОБА_2. від позовних вимог в
частині зобов”язання відповідача розібрати частину дерев”яного сараю та
перенести його на відстань 1 метра від межі, провадження у справі в цій частині
закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Доводи апелянта полягають в тому, що рішення суду грунтується на помилкових
висновках експертизи, оскільки рішенням виконкому Деснянської  районної ради народних депутатів № 166 від
12.06.89 року йому було дозволено будівництво сараю, а тому ця споруда не є
самовільною будівлею. Та споруда, що зазначена у висновку експерта як туалет,
фактично використовується як кладова і не створює перешкод позивачці у
користуванні земельною ділянкою. Крім того, зазначає, що він мав намір
добровільно вирішити всі суперечки, але незгода позивачки призвела до
призначення по справі експертизи. Згідно з висновком експертизи межі земельної
ділянки, яка є власністю позивачки, не порушені. Первісні позовні вимоги були залишені
без розгляді, за уточненими позовними вимогами експертиза не призначалася, але
суд безпідставно стягнув з нього вартість експертизи.  Висновок експерта про те, що мають місце
порушення земельної ділянки позивачки у верхній частині , є безпідставним,
оскільки ст. 79 Земельного кодексу України не передбачає верхньої або
повітряної межі земельної ділянки. Нахил лише одного металевого стопа огорожі в
бік земельної ділянки позивачки, що підтверджується актом від 21.01.08 року, не
перешкоджає ОСОБА_2. використовувати земельну ділянку за призначенням, а
будь-яких претензій з цього приводу позивачка йому не висловлювала.

Вислухавши  суддю -
доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи скарги та
матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що позивачка є співвласником домоволодіння
АДРЕСА_1. Згідно з рішенням виконкому Чернігівської міської ради № 27 від
18.02.97 року їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 674
кв.м. , ОСОБА_2. отриманий Державний акт на право приватної власності на землю.
Співвласником сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2 є відповідач по справі, який
користується суміжною земельною ділянкою.

За змістом ст. 79 Земельного кодексу України земельна
ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеннями щодо неї правами. Право власності на земельну
ділянку поширюється в її межах на поверхневий ( ґрунтований ) шар, на простір,
що знаходиться над поверхнею ділянки на висоту, необхідну для зведення
житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної
експертизи № С - 98 від 20.07.07 року власнику земельної ділянки  поАДРЕСА_2 ОСОБА_1. , який порушив площу
земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2. , в верхній частині,
порушено вимоги „ Державних будівельних норм”
пункт 3.25 і санітарних норм , необхідно розібрати частину дерев”яного
сараю  і перенести його на відстань 1
метра від межі, а також перенести на відстань 1 метра від межі вбиральню.
Привести в належний стан огорожу по межі між земельними ділянками, при цьому
встановити металеві стовпи огорожі в вертикальне положення.

Частково
задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з
висновком  експерта № С - 98 від 20.07.07
року ОСОБА_1. порушені вимоги  Державних
будівельних норм і санітарних норм, а саме
ним на відстані 0.3 метра від межі земельних ділянок побудована та
експлуатується вбиральня, а частина металевих стовпів, на яких знаходиться
сітка огорожі на межі земельних ділянок нахилена в бік земельної ділянки
позивачки на 0.3 - 0.5 метра, а тому вимоги в цій частині є
обґрунтованими;  вимоги в частині
зобов”язання прибрати дерева, що розташовані на межі земельних ділянок,
належними доказами не підтверджені.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої
інстанції, який відповідає вимогам законодавства та матеріалам справи.

Доводи апелянта про те, що висновок експерта є необґрунтованим, апеляційний
суд вважає безпідставними та такими, що не підтверджені належними доказами. Доводи
апелянта про те, що  ст. 79 Земельного кодексу України не передбачає
повітряної межі земельної ділянки, а нахил лише одного металевого стопа огорожі
в бік земельної ділянки позивачки не перешкоджає останній використовувати
земельну ділянку за призначенням, апеляційний суд вважає такими, що не
грунтуються на законі. Посилання апелянта на те, що позивачка не була згодна на
добровільне вирішення всіх суперечок належними доказами не підтверджені. Доводи
апелянта про те, що згідно з висновком експертизи межі земельної ділянки, яка є
власністю позивачки, не порушені, а тому
первісні позовні вимоги були залишені без розгляді, апеляційний суд
вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції процесуальний документ
про залишення будь-яких позовних вимог ОСОБА_2. без розгляду не виносився.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати,
що рішення суду про зобов”язання усунути перешкоди у користуванні земельною
ділянкою  постановлене з порушенням вимог
законодавства.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з тим, що
зОСОБА_1. на користь позивачки у відшкодування судових витрат було стягнуто 691
грн.

Як вбачається з матеріалів справи 15 січня 2008 року
ОСОБА_2. подала уточнену позовну заяву, в якій просила зобов”язати ОСОБА_1
усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою  шляхом розібрання частини дерев”яного сараю
та перенесення його на відстань 1 метра від межі, перенесення на відстань 1
метра від межі вбиральні, встановлення металевих стовпів огорожі між земельними
ділянками у вертикальному положенні, прибирання дерев, що розташовані на межі
земельних ділянок. 15 січня 2008 року в ході розгляду справи позивачка
відмовилася від позовних вимог в частині зобов”язання відповідача розібрати частину
дерев”яного сараю та перенести його на відстань 1 метра від межі, оскільки
ОСОБА_1 вже розібрав вказану споруду; провадження у справі в цій частині було
закрито. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.01.08 року
позовні вимоги задоволені частково, ОСОБА_1 зобов”язано  усунути перешкоди ОСОБА_2. у користуванні
земельною ділянкою шляхом перенесення на відстань 1 метра від межі вбиральні,
встановлення металевих стовпів огорожі між земельними ділянками у вертикальному
положенні, в іншій частині заявлених вимог було відмовлено.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини
позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2. були задоволені
частково, а від частини заявлених вимог позивачка відмовилася в той же день
коли була подана уточнена позовна заява, апеляційний суд приходить до висновку,
що з відповідача на користь позивачки у відшкодування судових витрат слід
стягнути одну другу частину понесених витрат, тобто 345 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 218, 303, 307, 308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2008 року по
суті - залишити без зміни, зменшивши суму судових витрат, що стягнуті з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 з 691 грн. до 345 грн. 50 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:                                          Судді: