Справа № 22ц-821/2008                                     Головуючий у першій інстанції -
Доповідач -  Лазоренко М.І.
і м е н е м       У к р а ї н и
н и й   с у д   Чернігівської  області
судді  -  Литвиненко І.В.
суддів  -
Лазоренка М.І.,  Редьки А.Г.
секретарі -  Рябчук С.С.
-  позивача  ОСОБА_1. та його  представника ОСОБА_2.
відкритому  судовому  засіданні
в  м. Чернігові   цивільну
справу  за апеляційною  скаргою
ОСОБА_1 на  рішення  Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської
області  від  12 березня
2008 року   у справі  за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про  стягнення
В апеляційній скарзі ОСОБА_1.  просить скасувати рішення  міськрайонного суду та постановити нове,
яким  задовольнити  його позовні вимоги в повному обсязі, а  також
просить  стягнути  з
відповідачки  понесені  ним
судові  витрати.
Рішенням Прилуцького  міськрайонного суду  від  12
березня 2008 року   у задоволенні позову
відмовлено.

Апелянт свої вимоги  мотивує тим, що  рішення
суду  є незаконним,
необґрунтованим,  яке прийняте з
порушенням  норм  процесуального  законодавства,  без
повного  з'ясування  обставин справи.

Апелянт зазначає, що  факт отримання  відповідачкою
від нього авансу   та  його з останньою   телефонних розмов,   з приводу повернення  грошей,
підтверджується показами  свідків
та  звукозаписом   телефонних розмов,   проте
суд  неправомірно йому
відмовив   у  задоволенні
клопотання  про  залучення
до  матеріалів  справи
звукозапису  телефонних розмов, не
дослідив  його, не з'ясував чи   був факт
передачі  грошей  відповідачці, що    вплинуло на
всебічність і  повноту  з'ясування
обставин  справи.

Крім того, апелянт  вважає, що оскільки  суд
прийшов  до  висновку, що
між сторонами  не  було
дотримано жодних  умов  договору, то
зазначений  договір  є
недійсним, а  в разі  недійсності
договору, відповідно  до ч.1 ст.
216 ЦК  України, кожна із сторін
зобов'язана  повернути  другій
стороні  в натурі  все, що
вона  одержала  на
виконання  цього  правочину.

Також суд  безпідставно
не  стягнув  на
його   користь  заподіяну
йому  моральну  шкоду у розмірі  500 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до  висновку, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

З
матеріалів  справи  вбачається, що  ОСОБА_1. у
лютому  місяці  2008 року
звернувся  з  позовом
до   ОСОБА_3.  про
стягнення  авансу  у
розмірі  2525 грн. та  стягнення заподіяної  моральної
шкоди  у  розмірі 500 грн.. Свої  вимоги
мотивував тим, що  у  квітні 2007 року  він  та  відповідачка
досягли  домовленості   про
укладення  у  майбутньому
договору  купівлі-продажу  квартири
АДРЕСА_1у м. Прилуки
Чернігівської   області, за ціною
12 000 доларів США.  В рахунок   оплати
вартості  квартири  він
передав відповідачці  аванс  у розмірі 500 дол. США.  В подальшому,
через виявлені  ним  недоліки
квартири, він  відмовився  купувати
квартиру, а  відповідачка  відмовилась
повернути йому  отриманий  аванс.

Заперечуючи  проти
позову  відповідачка   заявила, що
коштів  у  вигляді авансу  чи
завдатку  від  позивача
не  отримувала.

Судом
1 інстанції  вірно  встановлено, що  у квітні 2007 року,  сторони письмовий  договір авансу, згідно  з яким позивач, на  підтвердження
свого  наміру  купити
у  відповідачки  квартиру АДРЕСА_1у м. Прилуки  Чернігівської   області, передав  їй
аванс у сумі  500 доларів США,
не  укладали, а відповідно  до  ст.
547 ЦК  України   правочин щодо  забезпечення
виконання  зобов'язання
повинен  вчинятись  у
письмовій  формі.    Правочин щодо  забезпечення
виконання  зобов'язання,
вчинений  із  недодержанням   письмової
форми, є  нікчемний.

Інших
належних  доказів   на
підтвердження  передачі  коштів
відповідачці  у  вигляді
авансу  позивач  суду
не  надав.

Тому
суд 1   інстанції обґрунтовано
прийшов   висновку,  що  ОСОБА_1.   на
порушення    ст. 10, 60 ЦПК
України  не  довів
обставин,  на  які посилався
як  на  підставу
своїх  позовних  вимог, а
саме  не  довів, що
у  зазначений   час
він  у  якості авансу
передав  відповідачці  500 доларів США  та
дійшов  правильного  висновку
про  відмову  у
задоволенні  позовних  вимог.

Доводи  апелянта, що
суд  безпідставно відмовив  у
залученні  до  матеріалів
справи   звукозапис  його телефонних  розмов з відповідачкою, який  підтверджує
факт  передачі  останній
авансу у  наведеній  сумі та якій зроблений  у
присутності свідків  ОСОБА_4.
та    ОСОБА_5.,  суд
не  може  взяти
до  уваги, оскільки вважає, що
даний  звукозапис є таким, який  отриманий
з порушенням порядку, встановленим
законом, крім того  відповідно   до ч.2 ст. 59 ЦПК  обставини
справи, які  за  законом
мають бути   підтверджені  певними
засобами   доказування, не  можуть
бути  підтверджені  іншими
засобами  доказування.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,
313-315, 317, 319  ЦПК України,
апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - відхилити.

Рішення    Прилуцького    районного суду  Чернігівської області  від  12
березня   2008  -  залишити
без змін.

Ухвала набирає  законної сили
з моменту її проголошення і може бути оскаржена  до Верховного Суду України  протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Судді: