Справа
№ 22ц-887/2008                   Головуючий у 1 інстанції - Демченко Л.М.
- цивільна                                                  Доповідач - Бойко О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 травня 2008 року

м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі :

головуючого-судді:

Бойко О.В.

суддів:

Мамонової О.Є., СМАГЛЮК Р.І.

при
секретарі:         з участю:

Штупун О.М. представника позивачки ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2,ОСОБА_3,
представника третьої особи ОСОБА_9,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 17 березня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Пісківської сільської ради Бобровицького району, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
недійсним п.2 рішення виконкому Пісківської сільської ради №18 від 08 липня
1997 року про внесення змін до рішення сесії Пісківської сільської ради від
04.02.1997 року про визнання права користування земельною ділянкою,  про визнання недійсним державного акту про
право приватної власності на землю від 30.12.1997 року, виданого ОСОБА_5 та про
визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

26 листопада 2007 року ОСОБА_4 звернулась до суду з
позовом, в якому просила визнати за нею право користування та оформлення у
приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та
підсобного господарства загальною площею 0,60 га, наданої безкоштовно у
приватну власність і постійне користування відповідно до рішення восьмої сесії
другого скликання Пісківської сільської ради від 04.02.1997 року та визнати
недійсним пункт 2 рішення виконкому Пісківської сільської ради №18 від 08.07.1997
року про внесення змін до рішення сесії Пісківської сільської ради від
04.02.1997 року. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що їй на підставі
рішення Пісківської сільської ради від 04.02.1997 року безкоштовно було
передано у приватну власність і постійне користування земельну ділянку
загальною площею 0,60 га, в тому числі для обслуговування підсобного
господарства -0,35 га і для обслуговування будинку -0,25 га. Проте, при
оформленні спадщини після померлого сина ОСОБА_5 їй стало відомо, що 08 липня
1997 року виконавчим комітетом Пісківської сільської ради було прийнято рішення
№18, яким були внесені зміни до рішення Пісківської сільської ради від
04.02.1997 року, відповідно до яких у її власність передавались земельні
ділянки для обслуговування житлового будинку розміром 0,23 га, для ведення
особистого підсобного господарства -0,13 га, а у власність її сина ОСОБА_5 -
для обслуговування житлового будинку 0,24 га земельної ділянки та для ведення
особистого підсобного господарства -0,08 га., тобто у неї незаконно вилучено
частину земельної ділянки, чим порушені її права, так як добровільно від
земельної ділянки вона не відмовлялась. Позивач вважає, що зазначене рішення
виконкому від 04.02.1997 року є незаконним, оскільки прийнято з перевищенням наданих
виконкому сільської ради повноважень та з порушенням встановленого порядку і
способу прийняття такого рішення, про існування такого рішення її не було
повідомлено.

В січні 2008 року ОСОБА_4 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій
просила визнати недійсним п.2 рішення виконкому Пісківської сільської ради
Бобровицького району №18 від 08.07.1997 року про внесення змін до рішення сесії
Пісківської сільської ради від 04.02.1997 року, визнати недійсним Державний акт
про право власності на землю від 30.12.1997 року, виданий на підставі рішення
виконкому Пісківської сільської ради №18 від 08.07.1997 року на ім”я ОСОБА_5,
визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку для обслуговування
житлового будинку та підсобного господарства в розмірах, визначених рішенням
Пісківської сільської ради від 04.02.1997 року.

Ухвалою Бобровицького районного суду від 09 січня 2008 року позовні
вимоги ОСОБА_4 об”єднані в одне провадження.

Ухвалою суду від 15 січня 2008 року до участі в справі в якості третіх
осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача, було
залученоОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6.

Ухвалою суду від 28 січня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були залучені до
участі в справі в якості співвідповідачів.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17
березня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати зазначене
рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що суд дав неправильну юридичну оцінку фактичним обставинам
справи, неповно з”ясував суттєві обставини, що мають значення для справи,
допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Так, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_4 добровільно 06.05.1997 року подала
до Пісківської сільської ради заяву, в якій просила вилучити з її користування
земельну ділянку площею 0,25 га для застройки сину ОСОБА_5, що свідчить про те,  що ОСОБА_4 відмовилась від права власності на
частину належної їй земельної ділянки.

Суд безпідставно прийшов до висновку, що підпис на заяві від 06.05.1997
року виконаний не ОСОБА_4. Той факт, що заява підписана саме позивачкою
підтвердив свідок ОСОБА_7.

Також, апелянт вказує, що висновок суду про те, що вилучення земельних
ділянок є виключною компетенцією сільських рад є необгрунтованим, оскільки
Земельним кодексом України передбачено, що повноваження щодо надання, вилучення
земельних ділянок можуть передаватись органам державної виконавчої влади або
органам місцевого самоврядування. Рішенням сесії Пісківської сільської ради від
29.12.1994 року такі повноваження Пісківської сільської ради були передані
виконавчому комітету.

Суд не звернув увагу на те, що на даний час залишається чинним рішення
виконкому Пісківської сільської ради №16 від 21.05.1997 року про вилучення у
позивачки ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,25 га та надання її ОСОБА_5

На думку апелянта, суд, ухвалюючи рішення про задоволення позову,
безпідставно прийняв до уваги, що відповідач ОСОБА_8, який є головою
Пісківської сільської ради, визнав позовні вимоги ОСОБА_4

Апелянт ОСОБА_2 зазначає, що судом не застосовано строки позовної
давності, і при цьому суд посилався на норм ЦК України в редакції 2004
року,  проте спірні правовідносини
виникли ще у 1997 році, а тому в даному випадку повинні бути застосовані норми
ЦК України в редакції 1963 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Пісківської сільської ради народних
депутатів Бобровицького району Чернігівської області (другої сесії другого
скликання) від 29 грудня 1994 року
відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України передані повноваження
сільської ради щодо надання та вилучення земельних ділянок виконавчому
комітетові, за винятком тих, що є виключною компетенцією сільської ради
(а.с.28). Таке рішення відповідає нормам Земельного кодексу України, який був
чинний станом на 1994 рік.

Рішенням Пісківської сільської ради
народних депутатів Бобровицького району Чернігівської області (восьма сесія
другого скликання)  від 04 лютого 1997
року передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування
земельну ділянку ОСОБА_4 загальною площею 0,60 га, в тому числі для особистого
підсобного господарства - 0.35 га, для
обслуговування житлового будинку - 0,25 га.(а.с.8).

Згідно поданих заяв  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 06.05.97 року (а.с.75,
76) рішенням виконавчого комітету Пісківської сільської ради народних депутатів
від 21 травня 1997 року № 16 вилучено земельну ділянку з користування ОСОБА_4
площею 0,25 га та надано її ОСОБА_5 для будівництва житлового будинку (а.с.
87).

Рішенням виконавчого комітету Пісківської
сільської ради від 08.07.97 року внесено зміни до рішення сесії від 04.02.97
року, а саме зазначено, що „...рішення читати в слідучій редакції: Передати у
приватну власність ОСОБА_4 земельні ділянки - для обслуговування житлового
будинку - 0,23 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,13 га.
Передати у приватну власність ОСОБА_5 земельні ділянки - для обслуговування
житлового будинку - 0,24 га, для ведення особистого підсобного господарства -
0,08 га.” (а.с.7).

На підставі цього рішення 30.12.97 року
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були видані державні акти на право приватної власності на
земельну ділянку.

Позивачка, уточнивши свої позовні вимоги,
просить  визнати недійсним п. 2 рішення
виконкому від 08.07.97 року, оскільки воно видано з перевищенням наданих
виконкому повноважень, ним незаконно вилучено частину земельної ділянки, чим
порушенні її права.

Проте, дані вимоги позивачки не можуть
бути задоволені, оскільки позивачка пропустила строк звернення до суду за
захистом  свого права.

Відповідно до вимог ст. 71 ЦК України в
редакції 1963 року загальний строк для захисту права встановлюється тривалістю
у 3 роки.

Як вбачається з матеріалів справи,  про рішення виконкому позивачка знала ще в
1997 році, оскільки:  06.05.1997 року
писала заяву, якою просила вилучити з її користування земельну ділянку 0,25 га
та передати сину ОСОБА_5 для забудови (а.с.76); погоджувала межі земельних
ділянок при приватизації землі ОСОБА_5, яка здійснювалась у розмірах відповідно
до оскаржуваного рішення виконкому (а.с.67), претензій стосовно розмірів
земельних ділянок не пред”являла (а.с.219); отримала державний акт на земельну
ділянку 30.12.97 року (а.с.89), згідно якого земельна ділянка відповідно до
цього ж рішення виконкому приватизована на її ім”я у розмірі 0,36 га
(а.с.209-215).

Крім того, ОСОБА_5 на своїй
приватизованій земельній ділянці АДРЕСА_1 збудував житловий будинок з надвірними
будівлями (а.с.77-83), але не встиг оформити на нього правовстановлюючі
документи,  про що не заперечувала
позивачка, подавши 21.02.2007 року позов до суду, в якому просила визнати за
нею право власності на цей будинок  в
порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 (справа № 2-422/07 за позовом ОСОБА_4
до Пісківської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно,
яка перебувала в провадженні Бобровицького районного суду Чернігівської
області).

Відповідно до вимог ст. 76 ЦК України перебіг строку позовної давності
починається з того часу, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про
порушення свого права.

Враховуючи вищевикладені факти,
позивачка і знала,  і повинна була
знати про рішення виконкому від 18.07.1997 року № 18.

Позивачкою не наведено будь-яких
доказів стосовно поважності пропуску строку позовної давності. ЇЇ доводи
стосовно того, що вона не знала про існування оскаржуваного рішення не знайшло
свого підтвердження в судовому засіданні, а навпаки спростовуються вищезазначеними
доказами.

Відповідно до ст. 80 ЦК України в редакції 1963 року закінчення строку
позовної давності до пред”явлення  позову
є підставою для відмови в позові.

Посилання суду 1 інстанції на ст. 268 ЦК України в редакції 2004 року є
безпідставним, оскільки правовідносини між сторонами виникли ще в 1997 році,
регулювались нормами ЦК України в редакції 1963 року, а тому суд і повинен був
їх застосовувати.

Відповідно до п. 6 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України  в редакції 2004 року правила Цивільного
кодексу України в редакції 2004 року про позовну давність застосовуються до
позовів, строк пред”явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше,
не сплив до набрання чинності цим кодексом. У даному випадку строк позовної
давності сплив ще в 2000 році.

Не можуть бути вірними висновки суду 1 інстанції і стосовного того, що
правовідносини, що виникли в 1997 році, продовжують існувати після набрання
чинності новим ЦК України, оскільки правовідносини між позивачкою та Пісківською
сільською радою виникли в 1997 році, тоді і
вирішилось питання надання земельної ділянки та її приватизація.

Оскільки судом 1 інстанції невірно застосовано норми матеріального
права, то відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з постановленням нового рішення суду про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 71, 83 ЦК України в
редакції 1963 року, п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції
2004 року, ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК
України,  апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 березня 2008 року
скасувати.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Пісківської сільської ради Бобровицького
району, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним п. 2 рішення виконкому
Пісківської сільської ради від 08.07.97 року № 18, про визнання недійсним
державного акту про право власності на землю, визнання права власності на
земельну ділянку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржене до Верховного Суду України в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: