Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

справа № 2-176

25 червня 2008 року                                                                      м.
Шостка

Шосткинський міськрайонний суд
Сумської області

в
складі: головуючого судді     Сінгур
В.О.

при секретарі               Біндюг Л.М.

за участі сторін:

-     представника
позивачаОСОБА_1

-     представника відповідача Сидоренка В.Б.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Шостка
справу за  позовом ОСОБА_1 до Пенсійного
фонду України в м.Шостка Сумської області
про стягнення з нього  на її
користь успадкованої пенсії та зустрічним позовом Управління Пенсійного фонду
до ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право на спадщину  № 657 від 29.03.2007року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Пенсійного фонду
України в м. Шостка Сумської обл. про стягнення на її користь успадкованої
пенсії.

Свої позовні
вимоги мотивує тим, що її син - ОСОБА_2 у 1987 році отримав черепно-мозкову
травму і став інвалідом ІІІ групи, в зв'язку з чим йому була призначена пенсія
по інвалідності яку він отримував. У 2003 році він загубив паспорт і Пенсійний
фонд України в м.Шостка припинив йому виплачувати нараховану пенсію, внаслідок
чого у них утворилася заборгованість за період з 29.09 2003 р. по  31.03.2006 року у сумі 3416 грн. 06 коп.
ІНФОРМАЦІЯ_1 її син - ОСОБА_2 помер і після його смерті відкрилася спадщина на
вказану невиплачену пенсію, на яку нею отримано свідоцтво про право на спадщину
за законом, але Пенсійний фонд відмовляється виплатити їй  вказану грошову суму на підставі спадкування
за законом. Тому просить
суд стягнути на її користь успадковану пенсію у сумі 3416 грн. 06 коп.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що позивачка по справі є його мати, а спадкодавець є його рідним братом.
Після черепно-мозкової травми брат став недієздатним і за рішенням суду він був
призначений  його опікуном. У 2003 році
його брат загубив
паспорт і йому нараховувалася, але не виплачувалася пенсія, в результаті чого виникла вказана
заборгованість. В останні три-чотири місяці життя стан здоров'я його брата став
незадовільний і вони вимушені були направити його на лікування у Лебединський
будинок-інтернат для пристарілих інвалідів, де він помер. Після смерті вони
забрали його і самостійно поховали. Після чого він звертався в Пенсійний фонд за виплатою вказаної
невиплаченої пенсії, але Пенсійний
фонд відмовив йому в цьому посилаючись на те, що він  відповідно до ст.52 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” не має права на отримання пенсії. Тоді позивачка по справі звернулася
в нотаріальну
контору для оформлення права на спадщину
на вказану пенсію,
так як її померлий син не мав своєї сім'ї і хоч був зареєстрований в квартирі
де мешкала його  колишня дружина, сам там
не проживав.  Коли брат не отримував пенсії, в зв'язку з втратою
паспорту, його утримувала мати, вважає,
що на підставі свідоцтва про право на спадщину відповідач зобов'язаний виплатити позивачці суму пенсії
зазначену в свідоцтві про право на спадщину за законом.

Представник
відповідача Управління Пенсійного фонду України у м.Шостка суду показав, що з
позовними вимогами позивача ОСОБА_1 вони не згодні з тих підстав, що свідоцтво
про право на спадщину, видане позивачу нотаріусом Лебединської державної
нотаріальної контори з порушенням ст.4 та ст.46 Закону України „Про нотаріат”,
так як не було витребувано всі необхідні відомості та документи для вчинення
нотаріальних дій. У своєму зустрічному позові представник позивача Управління Пенсійного
фонду України у м.Шостка просить скасувати свідоцтво про спадщину та відмовити
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки вони вважають незаконним
отримання спадщини на підставі листа пенсійного фонду від 07.04. 2006 року.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Встановлено,
що ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1, що підтверджується  записом в акті про народження.

Посилання
відповідача на те, що позивач не мала права на отримання пенсії є
безпідставним, оскільки відповідно до положень ст.1219 ЦК України право на
аліменти, пенсії та інші соціальні виплати не входять до складу спадщини, адже
мається на меті матеріальне забезпечення конкретної особи. Однак це правило не
застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не
одержані спадкодавцем.

Пенсія, яку не
зміг отримати спадкодавець була йому нарахована за життя, але в силу деяких
обставин, у даному випадку втрата паспорту позбавила його можливості своєчасно
отримати пенсію, що утворило заборгованість.

На момент
виникнення даних правовідносин існувала норма цивільного кодексу, а саме
ст.1227 яка передбачає право отримувати нараховану, але не одержану
пенсію.

Статтею 1227 ЦК України передбачено право на одержання
сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але
не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх
відсутності - входять до складу спадщини.

Управління Пенсійного фонду України, вважає,  що при видачі свідоцтва державний нотаріус
припустився помилки та порушив ст.46 Закону України „Про нотаріат”.
Вказане  спростовується наступним. Згідно
до листа Пенсійного фонду від 7 квітня 2006 року у якому відповідач вказує, що
за період з 29 вересня 2003 року по 31 грудня 2005 року заборгованість склала 3
152, 69 грн. та за період з 01 січня 2006 року по 31 березня 2006 року - 263,
37 грн. Ця сума відповідачем не оспорювалась.

Опитана згідно
судового доручення свідок ОСОБА_3 показала, що при видачі свідоцтва на право на
спадщину вона керувалась ст.1227 ЦК України. Спадкоємиця, мати ОСОБА_1
звернулась із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після померлого
ОСОБА_2 що доводиться їй сином. Свідоцтво було видано ОСОБА_1, який діяв по
довіренності. Розмір пенсії підтверджувався листом управління Пенсійного фонду.
Даний лист був підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Що стосується відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. суд
вважає, що підстав для її задоволенння немає.
Наявність моральної шкоди доводить потрепіла особа зазначаючи у позовній
заяві, які негативні наслідки мають місце, у чому полягають моральні втрати,
чим обгрунтовано розмір їх відшкодувань. Позивач зазначає, що діями управління,
які виразились у невиплаті їй пенсії, що належала її померлому  сину, їй спричинені душевні та фізичні
страждання, що виразились у поганому самопочутті та іншому погіршенні  стану здоров'я. Однак письмових доказів, які
б стверджували наявність моральної шкоди, зокрема медичних довідок, які
вказували б на погіршення стану здоров'я, або виникнення захворювання
пов'язаного із посяганням на права потерпілого, ні позивачем, ні його представником
надано не було. Факт завдання моральної шкоди не був підтверджений і іншими
доказами. Суд  приходить до висновку, що
в даному випадку відсутній безпосередній наслідок певної протиправної дії
відповідча. Крім того задоволення позову
вже само по собі в деякій мірі є моральним  відшкодуванням.

З урахуванням вище викладеного суд приходить також до висновку про відмову
у задоволенні зустрічного позову щодо скасування свідоцтва про право на
спадщину № 657 від 29.03. 2007 року

На підставі викладеного, керуючись ст. 8,10,60, 214-218 ЦПК України,
ст.1227 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути на
користь ОСОБА_1  нараховану ОСОБА_2, але
не виплачену пенсію, яка входить до спадку в розмірі 3416 грн. 06 коп.

В задоволенні
позову в частині стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн. відмовити за
безпідставністю.

В
задоволенні  зустрічного позову
Управління Пенсійного фонду - відмовити.

Стягнути з
відповідача Управління Пенсійного фонду на користь позивача ОСОБА_1 понесені
нею витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн, судовий
збір в розмірі 51 грн. віднести на рахунок держави.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський
міськрайонний суд  шляхом подачі в 10
денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження  і подання впродовж 20 днів апеляційної
скарги.

Суддя
В.О.Сінгур.