Справа № 2-731/08
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем   України

15 травня 2008 року
м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді -
Ітріна М.В.,

секретаря - Андрусенко В.А., за участю позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова
Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на
земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2008
року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх
вимог посилався на те, що у вересні 2002 р. за домовленістю з відповідачем
уклали договір купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки, за якою
він купив і відповідача житловий будинок АДРЕСА_1. Вказаний договір посвідчили
нотаріально, однак у зв'язку з ухиленням відповідача від переоформлення на себе
Державного акту на право власності на землю площею 0,17 га для обслуговування
цього житлового будинку за цією ж адресою зі спадкодавця на своє ім'я, нотаріус
не вніс в цій частині угоду до договору купівлі-продажу. Просив визнати за ним
право власності на спірну земельну ділянку.

В судовому
засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач
заявлені вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими
доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до
висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до
вимог ст. 657 ЦК України, ст. 132 Земельного Кодексу України договір
купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

За правилами ч.
1 ст. 120 ЗК, ч. 1 ст. 377 ЦК до особи, яка придбала житловий будинок,
переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, без
зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Як вбачається з
матеріалів справи, 21.10.1997 р. ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, на підставі якого успадкувала від ОСОБА_3 житловий
будинок № 54, з господарськими та побутовими будівлями і спорудами,
розташований АДРЕСА_1, який розміщений на земельній ділянці розміром 170 кв. м.

Зі змісту
нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24.09.2002 р. випливає,
що ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що сторони дійсно уклали
договір купівлі-продажу, за яким позивач 24 вересня 2002 року купив у
відповідача земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,17
га, яка розташована АДРЕСА_1, оформивши цю угоду розпискою від 23 серпня 2002
року.

Відповідно до
Державного акту на право приватної власності на землю спірна земельна ділянка
розміром 0,17 га належала ОСОБА_4, і їй присвоєно кадастровий номер:
:06:033:0021.

Судом з'ясовано,
що позивач з вересня 2002 р. фактично користується спірною земельною ділянкою.

Відповідно до ч.
2 ст. 220 ЦК України, передбачається визнання судом угоди, яка потребує
нотаріального посвідчення, дійсною, якщо сторони повністю або навіть частково
виконали угоду, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку для обслуговування
житлового будинку площею 0,17 га, кадастровий номер: :06:033:0021,
яка розташована АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі в 10
-ти денний термін з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст.
295 ЦПК України.

Головуючий