Справа 2-0015/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

16 квітня 2008 року Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючої - судді Кочкової Н.О.

при секретарі         Спиридоновій О.О.

за участю позивача ОСОБА_1. та
його представника ОСОБА_7.

представника відповідачки  ОСОБА_8.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1ДО ОСОБА_2про
стягнення компенсації вартості &frac12; частини квартири та за
зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи6
товарна біржа нерухомості "Арбат", відділ опіки та піклування
Красногвардійського району про визнання договору купівлі-продажу  квартири недійсним  в частині покупців, визнання покупцями
ОСОБА_1., ОСОБА_3., ОСОБА_6., ОСОБА_2., визначення часток кожного співвласника,
-

В С Т А Н О В И В :

11 грудня 2003 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом про поділ майна, придбаного
подружжям в період шлюбу.  В
обґрунтування позову посилався на те, що з 22 жовтня 1982 року він перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2., у них є двоє дітей: донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження. У
2003 році їх шлюб розірвано, але між ними не досягнуто згоди про поділ майна,
придбаного в шлюбі: квартири № АДРЕСА_1. Він вважає, що частки подружжя є
рівними, тому просить визнати право власності на вказану квартиру по &frac12; частині за кожним з подружжя.

29 березня 2004 року ОСОБА_2. звернулась із зустрічним позовом про визнання
договору купівлі-продажу  квартири
недійсним  в частині покупців, визнання
покупцями ОСОБА_1., ОСОБА_3., ОСОБА_6., ОСОБА_2., визначення часток
співвласників у праві спільної часткової власності. В обґрунтування позову
вказано, що 28 квітня 1999 року ними була продана 1-кімнатна квартира №
АДРЕСА_2, яка належала на праві спільної часткової власності членам їх сім'ї:
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3та ОСОБА_6по &frac14; частині кожному.
13 травня 1999 року була придбана 3-кімнатна квартира № АДРЕСА_1, право
власності на яку було оформлено лише на ОСОБА_1., чим порушено вимоги ст..203
ЦК України, оскільки така угода протирічить інтересам дітей, які безпідставно
позбавляються власності. Тому вказаний договір слід визнати недійсним в частині
покупців і покупцями квартири вказати всіх членів сім'ї: ОСОБА_1., ОСОБА_3.,
ОСОБА_6., ОСОБА_2.

На придбання трикімнатної квартири було недостатньо коштів, виручених від
продажі 1-кімнатної квартири, тому  її
батько ОСОБА_9вклав свої особисті кошти, давши продавцю квартири ОСОБА_4.
завдаток у сумі 9 000 гр., щоб у ОСОБА_3та ОСОБА_6 були свої кімнати, і це слід
врахувати при визначенні часток співвласників. 1-кімнатна квартира була продана
за 16 700гр., трикімнатна придбана за 22 200гр. У першій квартирі доля кожного
співвласника складає 4175гр. (16700:4=4175), частки дітей слід збільшити на
4500гр. кожного (9000:2=4500), тому частки повинні складати: ОСОБА_3та ОСОБА_6
39/100 кожної (4175+4500):22200=39/100, частка ОСОБА_2. - 19/100
(4175:22200=19/100), ОСОБА_1. - 3/100
(22200-(4175+4175+4175+9000)=675:22200=3/100).

8 квітня 2004 року ОСОБА_2. звернулась також із позовом про розділ
спільного майна подружжя, зокрема дачі в садовому товаристві «Топольок» (участки
№ 71-72) і просила виділити вказану дачу їй.

5 квітня 2004 року ОСОБА_2. уточнила позовні вимоги і вказала, що частки
співвласників у квартирі № АДРЕСА_1 повинні складати: ОСОБА_1. 9/100, ОСОБА_2.
19/100, ОСОБА_3 36/100, ОСОБА_6  36/100.

21 травня 2007 року ОСОБА_1надав суду позовну заяву в порядку ст.. 31 ЦПК
України і просив стягнути з ОСОБА_2. компенсацію вартості &frac12; частини спірної квартири на АДРЕСА_1, оскільки з 2003 року він у квартирі
фактично не проживає і проживати не може через те, що у нього з ОСОБА_2.
склались неприязненні стосунки і вона проживає у квартирі з іншим чоловіком.

4 лютого 2008 року ОСОБА_1в порядку ст.. 31 ЦПК України уточнив, що
вартість компенсації за &frac12; частину спірної
квартири складає 284 974гр. і просив стягнути вказану суму з відповідачки.

16 квітня 2008 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2. та ОСОБА_3, яка
досягла повноліття. Позивачі вказали, що договір купівлі-продажу квартири по
АДРЕСА_1 від 13 травня 1999 року слід визнати недійсним, оскільки при передачі
завдатку у сумі 7 500гр. між ОСОБА_9та ОСОБА_4. була досягнута домовленість, що
квартира після покупки буде оформлена на ОСОБА_1., ОСОБА_3., ОСОБА_6.,
ОСОБА_2., а надалі ОСОБА_1цю домовленість не виконав і порушив права дітей.
Тому всі четверо повинні бути вказані покупцями і слід визначити частки кожного
співвласника: по &frac14; частині кожному.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1та його
представник ОСОБА_3позовні вимоги підтримали і просили задовольнити,  зустрічний позов просили залишити без
задоволення, оскільки законних підстав для визнання договору купівлі-продажу
недійсним немає. Крім того, вказали, що участки № 71, 72 у судовому
товаристві  «Топольок» знаходяться у
користуванні  ОСОБА_1., право власності
ні на будівлі, ні на земельну ділянку не оформлялось, тому підстав для
включення вказаних участків у спільне майно подружжя, яке підлягає розділу, -
немає.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2. ОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_1.
не визнав, підтримав вимоги зустрічного позову і просив його задовольнити.

Позивачка ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, просила відкласти розгляд справи через її хворобу, але документів
на підтвердження вказаного факту не надала, тому справа розглянута за її
відсутності.

Представники товарної біржі нерухомості "Арбат" та відділ опіки
та піклування Красногвардійського району в судове засідання не з'явились, просили розглядати справу без їх участі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1. підлягають задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_2. та ОСОБА_3.
задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що подружжя ОСОБА_1та ОСОБА_2. перебували
у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1982 року по 30 жовтня 2003 року (а.с.11
том 1), у них є двоє дітей: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження та
донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження (а.с.7 том 1).

28 квітня 1999 року ОСОБА_2. та ОСОБА_1., діючий від свого імені та від
імені неповнолітніх дітей ОСОБА_3і ОСОБА_6продали 1-кімнатну квартиру  № АДРЕСА_2, яка належала їм на підставі
свідоцтва про право власності на житло, виданого державним житлово-комунальним
підприємством «Південне» від 25 лютого 1999 року за № 802-99 та зареєстрованого
у Дніпропетровському МБТІ в реєстровій книзі за № 403п-111-134 (а.с.28 том 1).

Згідно договору купівлі-продажу від 13 травня 1999 року ОСОБА_4. та
ОСОБА_5. продали, а ОСОБА_1купив 3-кімнатну квартиру № АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську. Вказаний договір посвідчений товарною біржею «Арбат» і
зареєстрований в КП МБТІ (а.с.8, 29 том 1). ОСОБА_2. та ОСОБА_3 просили визнати
вказаний договір недійсним, посилаючись на те, що для покупки вказаної квартири
батько ОСОБА_2ОСОБА_9дав свої особисті кошти у сумі 7 500гр. та досяг
домовленості з ОСОБА_4. та ОСОБА_1., що право власності на трикімнатну квартиру
буде зареєстровано за всіма чотирма членами сім'ї. Однак, вказані обставини не являються підставою для визнання договору
недійсним, а ОСОБА_9позовних вимог ні до ОСОБА_1., ні до ОСОБА_2. не заявив.

Що стосується доводів ОСОБА_2. та ОСОБА_3про порушення прав дітей під час
укладення договору купівлі-продажу від 13 травня 1999 року, то суд вважає, що
вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки судом
достовірно встановлено, що житлові умови сім'ї були
значно покращені за рахунок придбання трикімнатної квартири замість
однокімнатної. У нову  квартиру діти
поселились, були зареєстровані і проживають дотепер, чого ні ОСОБА_2., ні її
представникОСОБА_8. не заперечували. За таких обставин позовні вимоги про
визнання договору недійсним задоволенню не підлягають, а, відповідно, не
підлягають задоволенню і вимоги щодо визначення часток співвласників вказаної
квартири.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та чоловікову на праві спільної сумісної
власності, а із ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України вбачається, що у разі
поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Оскільки квартира № АДРЕСА_1 придбана в період шлюбу, кожен з подружжя має
право на &frac12;
частину вказаної квартири.

Відповідно до ч.1, 2 ст.. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; якщо виділ у
натурі неможливий, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його
частки.

У судовому засіданні встановлено, що
з 2003 року ОСОБА_1у спірній квартирі не проживає, в ній фактично проживає
ОСОБА_2. та діти ОСОБА_3 і ОСОБА_6. Цих обставин сторони у судовому засіданні
не заперечували. Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1. про стягнення
компенсації вартості &frac12; частини спірної квартири підлягають задоволенню. Із звіту
про оцінку вартості майна від 7 грудня 2007 року (а.с.2- 37 том 2) вбачається,
що вартість спірної квартири складає 569 948гр, тому стягненню підлягає 284
974гр., а право власності на всю квартиру слід визнати за ОСОБА_2.

Що стосується позовних вимог по розділу участків № 71, 72 у садовому
товаристві  «Топольок», то судом
встановлено, що вони знаходяться у користуванні ОСОБА_1. (а.с.41, 142, 96-97,
155 том 1), право власності ні на будівлі, ні на земельну ділянку не
оформлялось, тому підстав для включення вказаних участків у спільне майно
подружжя, яке підлягає розділу, - немає. Тому в цій частині позовних вимог
ОСОБА_2. слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.60, 69, 70, 177 Сімейного Кодексу
України, ст.. 78 Кодексу про шлюб та сім'ю, ст. 203, 358, 364 ЦК
України, ст. 10, 11, 60, 131, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1.
-   задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2компенсацію вартості &frac12; частини квартири № АДРЕСА_1 в сумі 284 974 (двісті вісімдесят чотири тисячі
дев`ятсот сімдесят чотири) гривні, визнавши право власності на вказану квартиру
за ОСОБА_2.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 у позові до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним  в частині
покупців, визнання покупцями ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2, визначення
часток кожного співвласника, - ВІДМОВИТИ.

ОСОБА_2 у позові до ОСОБА_1 про розділ участків № 71, 72
у садовому товаристві «Топольок» - ВІДМОВИТИ.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подачі
заяви про оскарження протягом 10 днів з дня проголошення, та подачі апеляційної
скарги протягом 20 днів з дня подачі заяви, або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: