Справа
№ 22ц - 361/08
Головуючий у 1 інстанції - Кихтюк Р.М.
Доповідач  -  Свистун О.В.
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

2008
року травня 14
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді  Шевчук Л.Я.

суддів Подолюка В.А., Свистун О.В.

при секретарі Матюхіній О.Г.

з участю позивача ОСОБА_1.

представника позивача ОСОБА_2.

відповідача ОСОБА_3.

представника відповідача ОСОБА_3.

представника третьої особи ОСОБА_7.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення, зміну умов договору найму
жилого приміщення і усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила
право на користування жилим приміщенням, за апеляційною скаргою відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду від 26 лютого
2008 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1. звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
вселення, виділення в користування ізольованої кімнати площею 15,6 кв.м. у
квартирі АДРЕСА_1 у м.Луцьку, а підсобні приміщення залишити у спільному
користуванні та зобов'язати відповідачів не чинити перешкод їй із сином ОСОБА_6
у користуванні виділеною кімнатою та підсобними приміщеннями і зобов'язати ТзОВ
«МЖК» укласти окремий договір найму жилого приміщення.

Свої вимоги мотивує тим, що з 07 березня 2002 року по 01 серпня 2007 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_5, від якого
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6. Після одруження вони зареєструвались та
стали проживати у м.Луцьку по АДРЕСА_1. Малолітній син ОСОБА_6 також
зареєстрований у спірній квартирі.

В кінці 2005 року між нею та ОСОБА_5 почали виникати конфлікти і вона разом
із сином ОСОБА_6 переїхали проживати в м.Ковель. Однак, неодноразово
поверталась в спірну квартиру, оскільки мала намір постійно проживати в
м.Луцьку. Після розірвання шлюбу із ОСОБА_5, відповідачі почали перешкоджати їй
та неповнолітньому ОСОБА_6 користуватись квартирою, змінили замок вхідних
дверей.

А тому просить вселити її та сина ОСОБА_6 у спірну квартиру, виділити їм у
користування ізольовану кімнату площею 15,6 кв.м. і зобов'язати ТзОВ «МЖК» укласти
з нею окремий договір найму жилого приміщення і зобов'язати відповідачів не
чинити їм перешкод у користуванні виділеною кімнатою та підсобними
приміщеннями.

В зустрічному позові відповідач ОСОБА_3. просить визнати ОСОБА_1. такою, що
втратила право користування жилим приміщенням, оскільки в жовтні 2005 року вона
забрала свої речі та переїхала на постійне проживання в м.Ковель, АДРЕСА_2 де
являється співвласником квартири.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 26 лютого 2008 року позов
задовольнено.

Вселено ОСОБА_1 з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, у квартиру
АДРЕСА_1 в м.Луцьку. Виділено ОСОБА_1. та її малолітньому синові ОСОБА_6 у
користування житлове приміщення - кімнату - 6 площею 15,6 кв.м. в
квартиріАДРЕСА_1 у м.Луцьку, підсобні приміщення: ванну кімнату, вбиральню,
коридор, кухню - залишено у спільному користуванні сторін.

Зобов'язано ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1. у
вільному доступі та користуванні виділеною кімнатою та підсобними приміщеннями
у квартирі АДРЕСА_1 в м.Луцьку.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи
такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартироюАДРЕСА_1 у
м.Луцьку - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5 вказують на незаконність
рішення суду із-за порушення і неправильного застосування норм матеріального та
процесуального права, просять рішення суду скасувати, справу направити на новий
розгляд. Зазначають, що суд першої інстанції залишив без уваги їх доводи, що
ОСОБА_1. з жовтня 2005 року змінила місце постійного проживання та добровільно
переїхала в м.Ковель.

Крім того, суд не повно з'ясував обставини справи, не врахував, що ОСОБА_5
хворіє та не може проживати в одній кімнаті з іншими членами сім'ї. Також, що
не взято до уваги судом факт розірвання шлюбу між ОСОБА_3. та ОСОБА_4.

В судовому засіданні відповідач і представник ОСОБА_4, ОСОБА_3. підтримав
апеляційну скаргу повністю.

Позивач ОСОБА_1., її представник ОСОБА_2. апеляційну скаргу відповідачів
заперечили. Вважають, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального
та процесуального права, просять залишити його без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1. та малолітній син
ОСОБА_6 набули у визначеному законом порядку право користування спірною
квартирою нарівні з іншими членами сім'ї. Відповідачі, змінивши замок на
вхідних дверях, чинять перешкоди в користуванні спірним жилим приміщенням.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, судом не встановлено, що
позивач втратила право користування спірною квартирою.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача та представника відповідача
ОСОБА_3., позивача ОСОБА_1., її представника ОСОБА_2., представника третьої
особи ОСОБА_7., перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1. перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 07 березня 2002 року по 01 серпня 2007 року.
Під час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6. У 2002
році ОСОБА_1. та малолітній ОСОБА_6 були зареєстровані в квартиріАДРЕСА_1 у
м.Луцьку на постійне проживання як члени сім'ї наймача де і проживали.

Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, як це встановлено ст.64 ЖК
України, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки,
що випливають з договору найму жилого приміщення.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач
ОСОБА_1. та малолітній ОСОБА_6 як члени сім'ї наймача набули рівного права з
іншими членами сім'ї користуватись жилим приміщенням.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1. неодноразово зверталася у ТзОВ
«МЖК» ЛТД, КП «Луцьктепло» щодо відкриття окремого особового рахунку на
квартиру АДРЕСА_1 у м.Луцьку, оскільки в спірній квартирі проживало дві сім'ї.
В серпні 2007 року вона зверталась у Луцький МРВ УМВС України у Волинській області
з заявою про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, так як був
змінений замок на вхідних дверях.

Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду від 07 липня 2007 року у
позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1. про визнання особи такою, що втратила право

на
користування жилим приміщенням відмовлено, оскільки судом встановлено, що
ОСОБА_1. не проживала у спірній квартирі з поважних причин.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці
обставини.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1.
разом із сином ОСОБА_5 не проживають у спірній квартирі з поважних причин, а
тому підлягають вселенню та вправі користуватись жилим приміщенням на рівні з
іншими членами сім'ї наймача.

Відповідачі ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5, звертаючись в суд із зустрічною
позовною заявою, не надали доказів та не довели тих обставин, на які посилалися
як на підставу своїх вимог і заперечень, як передбачено ст.60 ЦПК України.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні зустрічної позовної заяви суд першої
інстанції керувався вимогами закону.

Однак, з висновком суду про виділення позивачу ОСОБА_1. та малолітньому
ОСОБА_6 кімнати 6 площею 15,6 кв.м. погодитись не можна з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що квартираАДРЕСА_1 у м.Луцьку є
трьохкімнатною, де зареєстровані позивач із сином ОСОБА_5 та відповідачі
(а.с.17, 36). Між позивачем ОСОБА_1. та відповідачем ОСОБА_5 шлюб розірвано 04
вересня 2007 року, актовий запис №518 (а.с.34). Між відповідачами ОСОБА_3. та
ОСОБА_4 шлюб розірвано 04 лютого 1997 року, актовий запис №77 (а.с.  ). Згідно з медичним висновком (а.с.35) ОСОБА_5
хворіє психічним захворюванням та не може проживати в комунальній квартирі; не
може проживати в одній кімнаті з членами сім'ї, в тому числі в ізольованій
квартирі.

Отже, виділити окрему кімнату позивачу ОСОБА_1. не має можливості.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає
скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні вимоги про зміну умов
договору найму жилого приміщення шляхом встановлення порядку користування
виділеною кімнатою 6 площею 15,6 кв.м. та підсобними приміщеннями.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку в частині
задоволення вимоги про зобов'язання відповідачів не чинити перешкод ОСОБА_1. та
малолітньому ОСОБА_6 в користуванні спірною квартирою. Однак, із резолютивної
частини слід виключити слова «виділеною кімнатою та підсобними приміщеннями».

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 319, 60, 61 ЦПК України, на
підставі ст.ст.64, 61, 63, 104, 107 ЖК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 26 лютого 2008 року в даній справі
в частині зміни умов договору найму жилого приміщення скасувати і в цій частині
ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зміну умов договору найму
жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1 у м.Луцьку - відмовити.

Виключити з резолютивної частини рішення в абзаці 4 слова «виділеною
кімнатою та підсобними приміщеннями».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.

Головуючий
/-/ Шевчук Л.Я.

Судді
/-//-/         Подолюк  В.А., Свистун О.В.

Згідно
з оригіналом:

Суддя
апеляційного суду
О.В.Свистун

Друк.бсф.