Справа № 22ц-422/08                     Головуючий у 1 інстанції - Сеник Р.П.                                                   Категорія - 24
Доповідач              -     Подолюк В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М
Е Н Е М    У К Р А Ї Н И.

21 травня  2008 року.
місто Луцьк.

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі :

головуючого
- судді Шевчук Л.Я.

суддів  - Свистун О.В., Подолюка В.А.

при
секретарі - Матюхіній О.Г.

з
участю представників позивача Боровця М.А., Будневського Г.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
підприємства теплових мереж '' Володимир-Волинськтеплокомуненерго'' до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання, за апеляційною
скаргою позивача підприємства теплових мереж «
Володимир-Волинськтеплокомуненерго» на рішення Володимир-Волинського міського
суду Волинської області від 27 червня 2007 року, -

В С Т А Н О В И
Л А :

В березні 2007 року підприємство
теплових мереж « Володимир-Волинськтеплокомуненерго « звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання
покликаючись на те, що відповідач являючись користувачем послуг теплопостачання
та підігріву води не сплачував в установлені строки належні суми внаслідок чого
станом на 1 лютого 2007 року утворилася заборгованість в сумі 6415 грн.06 коп.,
яку просило стягнути на його користь в судовому порядку.

Під час розгляду справи позивач
збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача 96
грн.24 коп. нарахованої пені.

Рішенням Володимир-Волинського міського
суду від 27 червня 2007 року в задоволені позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач
покликаючись на незаконність рішення суду із-за порушення норм матеріального та
процесуального права просив скасувати оскаржуване ним рішення та ухвалити нове
про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представники
позивача  Боровець М.А. та Будневський
Г.М. апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній, відповідач
ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_2. в судове засідання не з»явилися хоча були
повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до п.5 ст.76 ЦПК
України.

Судом з пояснень сторін, письмових
матеріалів справи ( а.с. 5,20,30,49-52,56) встановлено, що відповідачу на праві
власності належить квартира №21 загальною площею 60,6 кв. м. в будинку АДРЕСА_1
в м. Володимир -Волинському , у вказане жиле приміщення позивачем надаються
послуги теплопостачання та підігріву води, якими ОСОБА_1 фактично користується
в повному обсязі, претензій щодо якості наданих послуг не заявляв.

Відмовляючи в задоволені позову про
стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання суд першої інстанції
обґрунтовував свої висновки тим, що
відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюється виключно на договірних засадах, а оскільки між сторонами не
укладений письмовий договір, тому вимоги позивача про стягнення вартості
наданих послуг не підлягають до задоволення.

Згідно п.1 ч.3 ст.20 та п.3 ч.2 ст.21
Закону України « Про житлово-комунальні послуги « від 24 червня 2006 року,
обов'язок по укладенню договору покладений як на виконавця так і на споживача.

З матеріалів справи
(а.с.3-4,29-30,47-49 ) вбачається, що відповідач ухиляється від укладення з ним
договору про надання послуг та проведення оплати за надані послуги з посиланням
на необхідність переоформлення позивачем особового рахунку взамін відкритого на
попереднього власника цієї квартири.

Виходячи з встановлених обставин справи
та наведених вимог норм матеріального права, колегія суддів приходить до
висновку, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим
обставинам справи, наведеним вимогам закону, і вважає, що  відповідно до ст.ст.638, 639 ч.1 ЦК України
між позивачем та відповідачем був укладений усний договір по наданню
послуг,  а тому ОСОБА_1. як споживач
зобов»язанний проводити оплату за  надані
йому житлово-комунальні послуги відповідно до п.5 ч.3 ст.20, п.1 ст.32 Закону
України « Про житлово-комунальні послуги» згідно тарифів та показань засобів
обліку або за нормами, затвердженими  в
установленому порядку (а.с.7-18).

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 ч.3 ЦК України передбачено,
що позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

З матеріалів справи ( а.с.23 )
убачається, що відповідач просить розглянути спір в межах позовної давності.

Судом встановлено, що в межах строку
позовної давності ОСОБА_1 з 1 лютого 2004 року по січень 2005 року не провів
оплати за надані послуги в сумі 562 грн. 97 коп., за 2005 рік в сумі 745 грн.45
коп., за 2006 рік 1157 грн.91 коп., за січень 2007 року 187 грн.29 коп., а
всього 2653 грн.63 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь
позивача.

Щодо стягнення з відповідача на користь
позивача 96 грн. 24 коп. пені за період з 24 червня 2004 року по 1 лютого 2007
року (а.с.53-54), колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав
для задоволення зазначених вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.10 ст.20 Закону України
« Про житлово-комунальні послуги «  від
24 червня 2004 року споживач зобов»язанний у разі несвоєчасного здійснення
платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом
чи договором розмірах.

Оскільки відповідач не сплачує належні
платежі з посиланням на відсутність його вини у невиконанні зобов'язання по
оплаті послуг із-за  того, що позивачем
не укладений з ним відповідний договір на надання  житлово-комунальних послуг, із-за відсутності
такого письмового договору не встановлено розмір пені і в самому договорі,
колегія судів вважає, що підстави для задоволення таких вимог позивача
відсутні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню на користь підприємства 32 грн. судового збору,
30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи
відповідно до ст.81 ЦПК України та 19 грн. недоплаченого позивачем судового
збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314, 316,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

В
И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача Підприємства
теплових мереж « Володимир-Волинськтеплокомуненерго « задовольнити частково.

Рішення Володимир-Волинського міського
суду Волинської області від 27 червня 2007 року скасувати, ухвалити нове
рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
підприємства теплових мереж « Володимир-Волинськтеплокомуненерго « 2653 грн. 63
коп. заборгованості за надані послуги теплопостачання та підігрів води за
період з 1 лютого 2004 року по 1 лютого 2007 року,32 грн. судового збору та
30  грн. витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи, а також 19 грн. в дохід держави.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий
Л.Я.Шевчук.

Судді :
О.В.Свистун.

В.А.Подолюк.