Справа №
Рішення

Іменем
України

03 квітня 2008
року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої
судді         Томин О.О.

з участю
секретаря      Турок О.І.

адвокатів
ОСОБА_4.,ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним,
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

встановив:

ОСОБА_1звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним.

ОСОБА_3
звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі
55550 грн.00 коп., згідно розписки від
12.07.2005 року.

В
судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, позивач
підтримали позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним. Позов,
який заявлено до ОСОБА_2, ОСОБА_1 не визнали, суду пояснили, що 12.07.2005 року
ОСОБА_2, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1, позичила у ОСОБА_3 одинадцять тисяч
доларів США, склавши розписку та обумовивши термін повернення боргу - до
12.07.2006 року. Письмову згоду на вчинення даного договору ОСОБА_1. не давав.  Просили визнати правочин, укладений
12.07.2005 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_3 на суму одинадцять тисяч доларів США,
недійсним. В задоволенні зустрічного позову просили - відмовити.

ОСОБА_2
та її представник в судовому засіданні позовних вимог ОСОБА_1 (за первісним
позовом) не визнали, вказуючи на те, що оспорюваний правочин укладався  в інтересах сім'ї, так як частково за рахунок
цих коштів було придбано квартиру АДРЕСА_1, в якій вони разом проживали.
Вказане майно було придбано ними за взаємною згодою, є їх спільною власністю
подружжя. Оспорюваний правочин укладався в присутності позивача (за первісним
позовом) і з його згоди.

ОСОБА_3
та її представник в судовому засіданні позовних вимог ОСОБА_1 (за первісним
позовом) не визнали. Просили зустрічний позов про стягнення боргу задоволити,
стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 55550
грн.00 коп. боргу, згідно розписки від 12.07.2005 року, та судові витрати.

Вислухавши
сторін, представників сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що
в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним слід відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу слід задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Судом
встановлено, що 18.06.2005 році було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
02.09.2006 року - розірвано.

Подані
суду сторонами докази підтверджують, що згідно розписки від 12.07.2005 року
ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_3 одинадцять тисяч доларів США (що є еквівалентом
55550 грн.00 коп.) для придбання квартири №55 в будинку № 6 по вул. Заклинських
в м. Івано-Франківську, для потреб сім'ї (а. с. - 5, 17), згідно умов якої
ОСОБА_2. зобов'язувалася до 12.07.2006 року погасити борг. Проте і по даний час цього обов'язку не виконала.

Не
заслуговують на увагу доводи представника позивача за первісним позовом про те,
що розписка написана відповідачами з метою реального уникнення поділу майна
подружжя, оскільки ОСОБА_2. представила суду докази того, що нею 12.07.2005
року укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 із ОСОБА_6., ОСОБА_7 та
проведено з ними повний розрахунок за куплену квартиру, і ці обставини не
заперечив сам ОСОБА_1.

В силу
ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність
кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок  доказів у їх сукупності.

Відповідно до
положень ст.ст. 203, 204, 208, 209-210 Цивільного Кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний осяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним,  правочин має
вчинятися у формі встановленій законом та спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його  недійсність прямо не встановлена законом або
якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному посвідченню, державній реєстрації у випадках встановлених
законом або домовленістю сторін.

Згідно ст. 1047
Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений розмір
неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Письмова згода
другого з подружжя, згідно вимог ч.3 ст. 65 СК України, вимагається для
укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації.

Таким чином,
закон визначає вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а
тому посилання представника позивача за первісним позовом, що при укладенні
даного правочину не дотримано форму правочину, оскільки ОСОБА_1. письмової
згоди не давав на укладення такого договору, а останній виходить за межі
дрібних побутових, теж не мають правового значення по суті заявлених вимог,
оскільки письмової згоди другого з подружжя для укладення договору позики не
вимагається.

За таких
обставин, правочин, укладений 12.07.2005 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_3 на суму
одинадцять тисяч доларів США відповідає нормам діючого цивільного
законодавства, укладений у встановленому законом порядку. Підстав для визнання
його недійсним немає.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані
йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ст.
540 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках , встановлених договором або законом.

Судом
встановлено також, що в провадженні Івано-Франківського міського суду
знаходиться цивільна справа ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна
подружжя (а.с 6-9).

Відповідно до п.
24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про
практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на
шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна
подружжя» - при поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст. 65 СК
України).

За наведених
обставин суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в
сумі 11000 доларів США, що в еквіваленті до української гривні становить 55550
грн. 00 коп., згідно розписки від 12.07.2005 року.

Витрати ОСОБА_3
по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.
та 555 грн. 00 судового збору підлягають стягненню з ОСОБА_2.

На підставі
наведеного, відповідно до ст. ст. 6, 203-208, 540, 1046-1047,1049-1051 ЦК
України ст. 61, 65 СК України, керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину
недійсним -  відмовити.

Зустрічний позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу - задоволити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 55550 грн.00 коп. боргу, згідно розписки від
12.05.2005 року, та 585 грн.00 коп. судових витрат.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. В разі подачі
заяви про апеляційне оскарження рішення суду, але апеляційна скарга не була
подана в строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду області може бути
подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подасться через Івано-Франківській
міський суд до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя
О.О.Томин

Копія
вірно