24 квітня 2008 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області у  складі:
Головуючого - судді
суддів - Панька В.Ф., Кеміня М.П.
при секретарі - Рогач І.І.
у відкритому судовому засіданні у м. Ужгороді цивільну справу за апеляційною
скаргою позивачки ОСОБА_1на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25
грудня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до Зняцівської сільської ради,
ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Зняцівської
сільської ради та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане на
підставі цього рішення та визнання права власності на 1/2 частину цього майна,
В С Т А Н О В И Л А :
У січні 2007 року позивачка
звернулася в суд із зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивувала тим, що
рішенням виконавчого комітету Зняцівської сільської ради  № 41 від 20 лютого 2007 року оформлено право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1за її померлими батьками ОСОБА_3., який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4., яка померлаІНФОРМАЦІЯ_2, по Ѕ частині за
кожним. 22 травня 2007 року, на підставі зазначеного рішення виконкому, видано
свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Батьки були колгоспниками і
тому дане дворогосподарство відносилося до категорії колгоспного двору.
ОСОБА_1. народилася та проживала в цьому колгоспному дворі до кінця 1989 року і
приймала участь у створенні майна двору. У 1981 році позивачка одружилася і з
чоловіком проживала в спірному будинку. Вони з чоловіком побудували літню
кухню, хлів та провели газ. В будинку також проживав її брат ОСОБА_5., 1964
року народження, який у 1985 році одружився і перейшов жити до відповідачки
ОСОБА_2. в будинокАДРЕСА_2. Станом на 15 березня 1991 року він втратив право на
частку в майні колгоспного двору, так як більше трьох років не брав участі своє
працею та коштами у веденні спільного господарства двору (ст. 126 ЦК УРСР в
редакції !963 року).

Станом на 15 березня 1991 року право на частку в майні
колгоспного двору мала вона та її батьки, тобто їм належало по 1/3 частині. Це
майно створювалося за рахунок її праці та коштів і відповідно до закону є її
власністю. Тому виконавчий комітет незаконно позбавив її права власності,
прийнявши неправомірне рішення про оформлення права власності за померлими
батьками.

Відповідно до вимог ст. ст. 21, 393 ЦПК України суд
визнає незаконним правовий акт індивідуальної дії, який порушує законні права
позивачки і скасовує його. Саме тому підлягає скасуванню рішення виконавчого
комітету про оформлення права власності та свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане на підставі цього рішення.

У 1998 році батько склав заповіт, згідно якого усе своє
майно заповідав їй. Проте позивачці стало відомо, що існує другий заповіт,
зміст якого їй не відомий.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила
визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Зняцівської
сільської ради № 41 від 20 лютого 2007 року, скасувати свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 22 травня 2007 року, згідно якого ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. є власниками домоволодіння в АДРЕСА_1 по Ѕ частині кожний, та
скасувати державну реєстрацію, визнати за нею право власності на 1/3 частину
спірного домоволодіння, визнати, що на момент смерті її батькам ОСОБА_4. та
ОСОБА_3. належало по 1/3 частині спірного домоволодіння та визнати за нею право
власності на 1/6 частину будинковолодіння в порядку спадкування за померлою
матір'ю.

Рішенням суду позов задоволено частково. Визнано
незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Зняцівської сільської ради
№ 41 від 20 лютого 2007 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно
від 22 травня 2007 року, видане на ім'я ОСОБА_3. та ОСОБА_4. та державну
реєстрацію в ј частині цього майна, визнано за ОСОБА_1. право власності на ј
частину будинковолодіння, яке належало до колгоспного двору та визнано, що на
момент смерті батькам ОСОБА_4. та ОСОБА_3. належало по ј будинковолодіння. В
решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка порушила питання про
скасування рішення суду як такого, що постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи та просить ухвалити нове рішення про задоволення позову

Межі оскарження - спірне дворогосподарство відноситься до
категорії колгоспного двору і саме тому рішення відповідача про оформленні
права власності та свідоцтво про право власності підлягають скасуванню в
повному обсязі. ОСОБА_1. фактично вступила в управління та володіння спадковим
майном, що свідки підтвердили в судовому засіданні. Також встановлено, що її
покійний брат не прийняв спадщину після смерті матері.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачки, відповідачки
ОСОБА_2.. представників позивачки та відповідачки, дослідивши матеріали справи
й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що будинковолодіння
АДРЕСА_1відносилося до категорії колгоспного двору, членами якого із 1974 року
були ОСОБА_3.- голова двору, ОСОБА_4.- дружина голови двору, ОСОБА_5. - син,
ОСОБА_1. - дочка.

Це підтверджується даними погосподарських книг та
довідкою Зняцівської сільської ради від 16 липня 2007 року № 977.

ОСОБА_4. померлаІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_3. помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 14, 15).

Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 22 травня 2007 року ОСОБА_3. та ОСОБА_4. належить на праві
власності по Ѕ частині кожному вказаного майна.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що
позивачка не втратила право власності на майно, що належало до колгоспного
двору після припинення його існування і визначив її частку, в тому числі визнав
частку померлих батьків позивачки виходячи з рівності часток усіх його членів
станом на 15 квітня 1991 року, визнав незаконним та скасував рішення
виконавчого комітету Зняцівської сільської ради від 20 лютого 2007 року та
свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22 2007 року в ј частині та
відмовив ОСОБА_1. у визнанні права власності на 1/6 частину дворогосподарства в
порядку спадкування за померлою матір'ю.

Згідно зі ст. 120 ЦК України, яка діяла до 16 грудня 1963
року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

При вирішенні спору суд керувався п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику у справах за позовами про захист права
приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, згідно якого до
правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про
власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме:
право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не
втратили права на частку в його майні.

Розмір частки члена двору визначається виходячи з
рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх

З огляду на викладене суд прийшов до вірного висновку, що
дворогосподарство АДРЕСА_1мало статус колгоспного двору і на майно, яке
збереглося після припинення його існування мають право ОСОБА_3., ОСОБА_4. та їх
діти ОСОБА_5. та ОСОБА_1., позивачка по справі, в розмірі ј частині кожний, які
до 15 квітня 1991 року не втратили права на його частку.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка після
смерті матері прийняла спадщину суд першої інстанції вірно не взяв до уваги,
оскільки ОСОБА_1. не довела належними доказами про прийняття такої в порядку,
передбаченому ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року.

Колегія суддів погоджується в з висновком суду про те, що
позивачка не пропустила строк звернення до суду, оскільки правовстановлюючий
документ на спірне дворогосподарство видано Зняцівською сільською радою 22
травня 2007 року.

На підставі викладеного апеляційну скаргу слід відхилити,
а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307,
308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У
Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивачки
ОСОБА_1. відхилити.

Рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 25 грудня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: