Справа № 2-207/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11 лютого 2008 року  Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого-судді                      Юхименко О.М.

при секретарі                               Озерській Ю.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Золочів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права
власності на  нежитлові будівлі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1. звернулася до суду з
позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права
власності  на нежитлові будівлі гаража та
льоху, розташованих вАДРЕСА_1. В обгрунтування своїх позовних вимог
позивачка вказує, що вона, дізнавшись про намір відповідачки ОСОБА_2. продати
квартиру, в серпні 2007 року звернулася до останньої з пропозицією його
купівлі. Домовившись з нею про вартість та інші істотні умови договору
купівлі-продажу, вона сплатила вартість будинку в сумі 60600 гривень, а також
за 5050 гривень придбала нежитлові будівлі - гараж, площею 29.1 кв.м та льох,
площею 6,3 кв.м. Договір купівлі-продажу квартири був нотаріально посвідчений 1
серпня 2007 року. Однак укласти договір купівлі-продажу нежитлових будівель
гаражу та льоху укласти не змогли, так як у відповідачів не було відповідних
правовстановлюючих документів. При проведенні спеціалістами КП
«Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району»  інвентаризації та виготовленні технічної
документації на гараж та льох було встановлено, що  вищевказану квартиру приватизував померлий
чоловік та батько відповідачів ОСОБА_5. та отримав свідоцтво про право
власності на житло на своє ім'я, але орган приватизації Золочівської селищної
ради Харківської області помилково не включив гараж та льох у свідоцтво про
право власності на квартиру, так як вони пов'язані з квартирою спільним
призначенням, є її приналежністю та вважалися приміщенням для утримання
господарського інвентарю власника квартири. Таким, чином, сплативши за гараж та
льох значну суму грошей і користуючись ними значний час, не може як власник
оформити їх на своє ім'я та реалізувати своє право в повному обсязі.

В судовому
засіданні позивачка позовні вимоги підтримала.
Відповідачі  проти задоволення
позову не заперечували.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч 4 ст. 130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174
ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 цього ж Кодексу у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього
певну грошову суму.

Згідно договору купівлі-продажу від 31
серпня 2007 року ОСОБА_2., яка діяла від свого імені та від імені  ОСОБА_3. та ОСОБА_4. з однієї сторони
передала у власність, а ОСОБА_1. з другої сторони прийняла у власність
квартируАДРЕСА_1

Згідно з ч.2 ст.220 Цивільного кодексу
України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним.

Згідно розписки від 31 серпня 2007
року написаної власноруч  ОСОБА_2.,  вона отримала від ОСОБА_1. кошти в розмірі
60600 грн. за продаж квартири, а також 5050 грн. за продаж гаражу та льоху.

Згідно вимог ст. 184 Цивільного кодексу
України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки
її властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей,
індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.
Ст.186 цього Кодексу передбачає, що річ, призначена для обслуговування іншої
(головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.
Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або
законом. Ст.187 ЦК України  встановлює,
що складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без
її пошкодження або істотного знецінення.
При переході права на річ, її складові частини не підлягають
відокремленню.

Згідно рішення Золочівської селищної
ради Харківської області за № 70 від 9 липня 1985 року та Висновку районного
архітектора про технічні можливості будівництва житлового будинку та
господарсько-побутових будівель, ОСОБА_5. (нині померлий) - чоловікові та
батькові відповідачів,  був наданий
дозвіл на будівництво господарських будівель для зберігання  господарського реманенту  і була виділена для цих цілей земельна
ділянка площею 18 кв.м.

Таким чином , зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу нежитлових будівель
дійсним та визнання за ОСОБА_1.
право  власності на вищезазначені
будівлі.

На підставі ст.
ст.184,186,187, 220 ЦК України та
керуючись ст. ст. 209, 130, 174, 213, 214, 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1-
задовольнити.

Визнати договір
купівлі-продажу нежитлових будівель гаража та льоху, укладений
між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4та ОСОБА_1-  дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на  гараж площею 29.1 кв.м та льох площею 6,3 кв.м.,
що знаходяться за адресою:  АДРЕСА_1

Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий: