Справа № 22ц-387/2008 р.
Головуючий у I інстанції - Овсієнко
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

03.03.2008 р.

Апеляційний суд Чернігівської
області

у складі:

головуючого - судді

Хромець Н.С.,

суддів:

Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

при
секретарі

Рачовій І.І.,

за участю:

відповідачів ОСОБА_1та її представника - ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4., юрисконсульта КЕП „Чернігівська ТЕЦ” ТОВ фірма „ТехНова”
Кузьміної П.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.12.2007 р. по справі за
позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма „ТехНова” до
ОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з абонентської плати,

в
с т а н о в и в:

в апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4. висловлюють незгоду
рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова по даній справі.

Вищевказаним рішенням позов задоволено.

Вважаючи дане рішення незаконним, апелююча сторона посилається на те, що:

- у справі брали участь не всі
відповідачі, оскільки головуючий у І інстанції сказав, що участь їх всіх у
розгляді справи є необов'язковою,

- надана суду відповідачем угода
між сторонами № 382 про розстрочення сплати боргу по абонентській платі за
спожиті послуги у загальній сумі 1891 грн. 28 коп. є недійсною, оскільки згідно
з іншою угодою частину даного боргу переведено на іншу особу (її доньку).
Внаслідок цього її (ОСОБА_1) борг по абонплаті на 01.06.2003 р. становить 945
грн. 64 коп., який нею погашено,

- судом не враховано, що у
листопаді 2005 р. на погашення боргу по абонплаті нею сплачено 371 грн. 19
коп., що підтверджується відповідною квитанцією,

- нарахування абонплати за січень -
червень 2006 р. проведено без врахування наявності в неї пільги як у дитини
війни. Таким чином, фактична сума боргу становить 73 грн. 11 коп. У зв'язку з
викладеним відповідачі вимагають також і відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, ОСОБА_3 і
ОСОБА_4. підтримали апеляційну скаргу. Вони також просили суд при вирішенні
спору застосувати строк позовної давності.

Представник ТОВ фірма „ТехНова” апеляційну скаргу не визнала. Сенс її
доводів зводиться до того, що оскаржуване рішення є законним та
обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд
вважає, що вона підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що внаслідок несплати
відповідачами протягом грудня 2003 р. - вересня 2007 р. абонплати за спожиті
послуги у них перед позивачем утворилася заборгованість у загальній сумі 1454
грн. 15 коп., і що при вирішенні спору між сторонами позовна давність не може
бути застосована у зв'язку з вчиненням зобов'язаною особою - ОСОБА_1 дій, що
свідчать про визнання боргу перед позивачем. Даний висновок суду є вірним.

Так, по справі встановлено, що:

- кв. АДРЕСА_1 належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4.,ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, і ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про право
власності на житло від 18.11.2002 р., виданого Новозаводським райвиконкомом м.
Чернігова. Останнім КЕП „Чернігівська ТЕЦ” ТОВ фірма „ТехНова” надаються
послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального
опалення їхньої квартири, що не оспорюється жодним з учасників судового
розгляду,

- згідно з угодою про порядок
користування приміщеннями вищезазначеної квартири, відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3
з неповнолітньою донькою і ОСОБА_4. користуються 9/20 її конкретно визначеними
частинами, а ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми користуються 11/20
конкретно визначеними частинами цієї квартири, що підтверджується копією даної
угоди, яка посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського
нотаріального округу ОСОБА_9  04.04.2003
р. (реєстровий № 1185),

- позивачем по даній квартирі
відкрито два особових рахунки, по одному з яких відповідальним абонентом є
відповідач ОСОБА_1, а по іншому - ОСОБА_2, що підтверджується
листами-розрахунками по цих особових рахунках №№ 70831, 170831,

- згідно з даними особового рахунку
ОСОБА_1, станом на 01.05.2003 р. в неї:

1) малася заборгованість по
абонплаті за спожиті послуги у загальній сумі 945 грн. 64 коп.; за період з
травня 2003 р. по вересень 2007 р. включно їй нараховано абонплати за надані
послуги: з центрального опалення частини квартири, що вона нею користується
спільно з пойменованими вище особами, - у загальній сумі 3588 грн. 30 коп., з
гарячого водопостачання - у загальній сумі 4036 грн. 69 коп., тобто загальний
розмір заборгованості становить 8570 грн. 63 коп.

2) протягом цього ж періоду
(травень 2003 р. - вересень 2007 р.) відповідачами сплачено 6429 грн. 47 коп.
на погашення заборгованості по абонплаті, у т.ч. двома розрахунковими чеками
ВАТ „Державний ощадний банк України” від 10.11.2005 р. на загальну суму 941
грн. 60 коп.; за цей же період КЕП „Чернігівська ТЕЦ” ТОВ фірма „ТехНова”
зменшено розмір нарахованої відповідачам заборгованості з абонплати на загальну
суму 687 грн. 01 коп.: на розмір наданої їм субсидії для відшкодування витрат
на оплату житлово-комунальних послуг і на розмір пільги ОСОБА_1як дитини війни
та у зв'язку з аварійними відключеннями теплопостачання (всі ці зменшення мали
місце протягом травня-жовтня 2003 р., у квітні 2004 р. і протягом січня 2006 р.
- вересня 2007 р.).

Таким чином, за спірний період у ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4. перед ТОВ
фірма „ТехНова” мається заборгованість по абонплаті за спожиті послуги у такій
сумі: 8570 грн. 63 коп. -  6429 грн. 47
коп. - 687 грн. 01 коп. = 1454 грн. 15 коп. Тож місцевим судом вірно визначено
розмір заборгованості відповідачів перед ТОВ фірма „ТехНова”.

Доводи апеляційної скарги суд не може взяти до уваги, оскільки вони
суперечать законові і наявним у справі доказам.

Так, твердження про те, що місцевим судом не враховано факту сплати
відповідачами у листопаді 2005 р. 371 грн. 19 коп. на погашення боргу по
абонплаті, і що нарахування абонплати за січень - червень 2006 р. проведено без
врахування наявності в ОСОБА_1пільги як у дитини війни, суперечить
листам-розрахункам по особовому рахунку останньої, що надавалися позивачем як
до суду І інстанції, так і до апеляційного суду.

Позивачем і місцевим судом розмір заборгованості відповідачів по
абонплаті визначено не на підставі угоди між сторонами № 382 від 20.05.2003 р.
про розстрочення сплати боргу по абонентській платі за спожиті послуги у
загальній сумі 1891 грн. 28 коп.(її копія на а.с. 31), а на підставі угоди про
це між ними від 27.06.2003 р. № 439 (її копія на а.с. 7), чинність якої ніким
не оспорюється, і яка згідно з листами-розрахунками по особовому рахунку
ОСОБА_1частково виконана. Причому згідно з цією угодою в зв'язку з тим, що
частину загального боргу перед позивачем переведено на ОСОБА_2, борг ОСОБА_1 на
01.06.2003 р. становить 945 грн. 64 коп., тобто саме стільки, скільки
вказується в апеляційній скарзі. Тож дану угоду місцевим судом підставно взято
до уваги. Твердження ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4. про те, що даний борг
погашено, суперечить вищенаведеному.

Те, що у розгляді справи в суді І інстанції брали участь не всі
відповідачі, не є підставою для задоволення їхньої скарги, оскільки про час і
місце розгляду справи всіх їх було належно повідомлено судом під розписку (а.с.
29), а про причини неявки ОСОБА_1 і ОСОБА_4. суд не повідомили. Тож в силу ч. 4
ст. 169 ЦПК України суд зобов'язаний був розглядати справу за їх відсутності.

Місцевим судом при вирішенні спору між сторонами обґрунтовано не
застосовано строк позовної давності з таких причин. Відповідно до ч. 2 ст. 79
ЦК УРСР, 1963 р., по спорах, в яких однією або двома сторонами є громадяни,
перебіг цього строку переривається вчиненням зобов'язаною особою дій, що
свідчать про визнання боргу. Аналогічна норма міститься і у ч. 1 ст. 264 ЦК
України. ОСОБА_1 як відповідальний абонент у період, коли для пред'явлення
позивачем відповідних вимог не збіг строк позовної давності, вчинила дії, що
свідчать про визнання нею цих вимог (боргу по абонплаті). Так, 27.06.2003 р.
нею з ТОВ фірма „ТехНова” укладено угоду № 439 про реструктуризацію боргу, яка
частково виконана шляхом погашення боргу протягом липня-жовтня 2003 р. і шляхом
погашення боргу у листопаді 2005 р. чеками ВАТ „Державний ощадний банк
України”, про що вже йшлося вище. Тож строк позовної давності по даній справі
починає перебіг з листопада 2005 р. Оскільки позов пред'явлено у жовтні 2007 р.
(а.с. 2), то його подано без пропуску цього строку.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди у ході розгляду справи в
місцевому суді апелююча сторона не заявляла, тому вони не можуть бути предметом
розгляду апеляційного суду.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.12.2007 р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може
бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:                                         Судді: