Справа №2-8/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

21 травня 2008 року

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі головуючого Фейіра О.О., при секретарі Кузьма
Т.В., з участю представників сторін ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_2,  розглянув у відкритому судовому засіданні в
залі суду в місті Берегово справу за позовом ОСОБА_1до виконавчого комітету
Берегівської міської Ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5про визнання
членом сім»ї наймача та укладення договору житлового найму на АДРЕСА_1,
усунення перешкод в користуванні вказаною квартирою, виселення з квартири №3
відповідачів без надання іншого житла і вселення позивача в квартиру №3,
стягнення 3 500 грн. моральної шкоди та за позовом третіх осіб з самостійними
вимогами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5до виконавчого комітету Берегівської
міської Ради про визнання наймачами АДРЕСА_1та зобов»язання укладення договору
найму на АДРЕСА_2

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до
Берегівського райсуду з позовом до виконавчого комітету Берегівської міської
Ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання членом сім»ї наймача та
укладення договору житлового найму на АДРЕСА_1, усунення перешкод в користуванні
вказаною квартирою, виселення з квартири №3 відповідачів без надання іншого
житла і вселення позивача в квартиру №3, стягнення 3 500 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивувала
тим, що проживала у АДРЕСА_1з наймачем вказаної
квартири ОСОБА_6., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у фактичному шлюбі більше 10
років, вважає себе членом сім»ї померлого і такою, що має право на укладення з
нею договору найму вказаної квартири з підстав, викладених у позовній заяві.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
будучи третіми особами з самостійними вимогами, звернулися до Берегівського
райсуду з позовом  до виконавчого
комітету Берегівської міської Ради про визнання наймачами АДРЕСА_1. В судовому
засіданні розширили позовні вимоги і просили зобов»язати виконком Берегівської
міськради укласти з третіми особами договір найму на обидві квартири. Позов
мотивували тим, що в свій час квартира №4 АДРЕСА_1та квартира №3 за цією ж
адресою були одною квартирою, наймачем якої була мати ОСОБА_2-ОСОБА_7 Вказана
єдина квартира була тимчасово поділена на дві частини і виділена бабці
померлого ОСОБА_6-ОСОБА_8 як потерпілій від повені.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві та заяві про розширення
позовних вимог, пояснила, що проживала з ОСОБА_6., який був наймачем АДРЕСА_1,
у фактичному шлюбі, з 1992 року і до смерті наймача-до квітня 2007 року. Вони
вели спільне господарство, разом виховували сина позивачки. Після смерті
ОСОБА_6, його сусіди- сім»я ОСОБА_2 замурували вхідні двері в квартиру і
позбавили її можливості надалі проживати у вищевказаній квартирі. Просила
визнати її членом сім»ї наймача квартири ОСОБА_6, зобов»язати виконком
Берегівської міськради укласти з нею договір найму житла, зобов»язати
відповідачів по справі сім»ю ОСОБА_2 усунути перешкоди в її користуванні
вказаною квартирою, виселити відповідачів ОСОБА_2 з квартири №3 без надання
іншого житла і вселити позивача в квартиру №3. Також просила стягнути з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно в її користь 3 500 грн моральної
шкоди.

Третя особа ОСОБА_2 в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_5.  позов
підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, позов ОСОБА_1 не визнала і
пояснила, що доводи ОСОБА_1 не відповідають дійсності. Вона колись проживала з
ОСОБА_6, однак це було давно, за багато років до його смерті. В останні роки
життя ОСОБА_6 проживав сам, оскільки сильно пиячив, його квартира була в
антисанітарному стані, що стало причиною неодноразових звернень сусідів як до
самого ОСОБА_6, так і до виконкому Берегівської міськради. Мотивувала позовні
вимоги також тим, що у них велика сім»я, яка потребує розширення житлової
площі. Просила в позові ОСОБА_1 відмовити.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4
позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просили
задовольнити позов. Позов ОСОБА_1 не визнали, просили відмовити в його
задоволенні.

Представник виконкому
Берегівської міськради Веждел В.І. позов ОСОБА_1 не визнав, вважаючи його
безпідставним, позовні вимоги третіх осіб
визнав, вважаючи їх обґрунтованими, та пояснив, що які-небудь документи,
які б підтверджували або спростовували позовні вимоги сторін, в Берегівській
міськраді відсутні.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони  посилались, як на підставу своїх вимог і
заперечень, оцінивши докази сторін на ствердження цих обставин в їх сукупності,
суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, позовні вимоги третіх
осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Суд вважає, що позов ОСОБА_1 у
частині вимог до Виконавчого комітету Берегівської міської Ради про визнання її
членом сім'ї колишнього наймача ОСОБА_6 та укладення з нею договору найму на
АДРЕСА_1та у частині вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення
перешкод ОСОБА_1 в користуванні квартирою № 3 шляхом відновлення відповідачами
замурованих вхідних дверей квартири та повернення до квартири № 3 ізольованого
приміщення під номером „4” площею 2,5 м.кв., самовільно приєднаного
відповідачами до квартири № 4, про вселення позивачки до квартири № 3 - слід
задовольнити.

В іншій частині позову ОСОБА_1
слід відмовити.

Суд дійшов також висновку, що
позов третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_2 та членів її сім'ї до
Берегівського міськвиконкому в частині зобов'язання укласти з нею договір найму
на квартиру № 4 (за винятком приміщення № 4 площею 2,5 м.кв.) підлягає
задоволенню, а в частині укладення з ОСОБА_2 договору найму квартири № 3 як з
постійними користувачами та мешканцями за раніше укладеним договором найму від
10 червня 1954 р., в якості членів сім'ї основного користувача та наймача цих
двох квартир померлої ОСОБА_7 слід відмовити.

Позивачка ОСОБА_1 пояснила
суду, що в 1992 році, познайомившись з ОСОБА_6., який проживав у АДРЕСА_1один,
поселилася до нього, в якості члена його сім'ї і вони до самої смерті ОСОБА_6,
тобто до кінця квітня 2007 р., проживали у громадянському шлюбі у спірній
квартирі, що була єдиним і постійним їх житлом, мали спільні джерела сімейних
надходження та витрат. Вони тривалий період, тобто з 1992 до початку 2007 р.
проживали у цій квартирі разом, де і вели спільне домашнє господарство. Після
смерті ОСОБА_6 відсутність позивачки у квартирі є вимушеною, бо ОСОБА_2
самоправно замурувала вхідні двері квартири № 3, намагаючись таким чином
заволодіти цією квартирою. Раніше ОСОБА_2 заволоділа приміщенням № 4,
самовільно приєднавши його до своєї квартири.

Факт постійного проживання
ОСОБА_1 у квартирі № 3 будинку №3 з 1992 р. з ОСОБА_6. в якості його фактичної
дружини до смерті ОСОБА_6 підтверджено свідками ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Так, ОСОБА_9 підтвердила, що
позивачка та ОСОБА_6 разом з цієї квартири багаторазово приходили до них для
тимчасових робіт, туди ж поверталися після закінчення робіт, або туди їх
відвозили, мали спільний бюджет, мали спільний побут. Про сина позивачки, який
вчився у школі, де працювала вчителькою свідок, дбали разом і вона навіть
завжди мала уявлення, що позивачка і ОСОБА_6 є зареєстрованим подружжям, а
учень їх школи є їх спільною дитиною. Свідок неодноразово бувала у їх квартирі
і бачила, що вони жили разом до квітня 2007 р.

Аналогічні покази дали і свідки
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Крім того вони пояснили, що через агресивне відношення
ОСОБА_2 до позивачки та ОСОБА_6, вони нерідко боялися йти додому. Позивачка
ОСОБА_1 не раз вимушена була спати у свідка.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що
ОСОБА_2 самовільно забрала від наймачів квартири № 3 кладовку, приєднала її до
своєї. Через це між ними були конфлікти. Коли після смерті ОСОБА_6 на прохання
позивачки свідок хотів поставити новий замок на квартирі № 3, ОСОБА_2 стала
цьому перешкоджати. Підтвердив, що перед відправкою до лікарні, позивачка у
нього постригла ОСОБА_6 і помила його.

Покази сусідки ОСОБА_12 та
працівника житлового органу ОСОБА_13, що вони ніколи не бачили позивачку в
квартирі № 3, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються переконливими
детальними показами інших свідків, які були знайомі з позивачкою та ОСОБА_6.,
тривалий час та були обізнані з їх взаєминами та побутом.

Та обставина, що у спірній
квартирі через пристрасть ОСОБА_6 до алкоголю та неналежний санітарний стан
були тимчасові розлади в сім'ї, не змінює статусу постійних сімейних відносин
позивачки та ОСОБА_6 та проживання їх у спірній квартирі № 3.

Берегівським міськвиконкомом
не надано суду відомостей про жоден факт звернення до суду про стягнення
заборгованості по квартплаті, хоча на ОСОБА_6, який був зареєстрований у
квартирі (а.с.8), вівся особовий рахунок за весь час користування цим житлом.
Позивачка ОСОБА_1 поховала свого громадянського чоловіка (а.с. 6, 178) і після
поховання сплатила борг та за травень 2007 р., згідно квитанції, яку їй
заповнили в житловому органі (а.с.7).

Акт №289 від 03.06.2003 року
(або від 14.06.2004 року) суд до уваги не приймає, оскільки різні дати
складання акту свідчать про формальне ставлення при його складанні до обставин
викладених в ньому ( а.с.41).

Акт від 26.08.2004 року,
складений депутатської комісією Берегівської міськради, суд теж не приймає до
уваги, оскільки він складений про антисанітарні умови проживання в квартирі
ОСОБА_14, 1960 року народження, що не спростовує вимоги ОСОБА_1 і не
підтверджує вимог ОСОБА_2, оскільки наймачем квартири №3 АДРЕСА_1був
ОСОБА_61966 року народження (а.с.42).

Покази свідка ОСОБА_15 про те,
що під час відвідування ним квартири ОСОБА_6, останній знаходився сам, суд до
уваги не приймає, оскільки згідно пояснень самої позивачки ОСОБА_1 в цей період
вона виїжджала на тимчасову роботу в Ужгород.

У відповідності з п. 15
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 „Про застосування
Конституції України при здійсненні правосуддя”, наявність чи відсутність
прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування
жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди в якості члена
сім'ї наймача, або ж для відмови їй у цьому. Тому відсутність реєстрації в
квартирі № 3 (а.с.36) за об'єктивної доведеності вселення та проживання
позивачки ОСОБА_1 у ній в якості члена сім'ї наймача ОСОБА_6 не дає суду
підстав для відмови у визнанні за нею права користування житловим приміщенням
та знаходить обґрунтованим вимоги по укладенню з нею договору найму.

Через замурування третіми
особами ОСОБА_2 та членами її сім'ї вхідних дверей до квартири № 3, позивачка
ОСОБА_1 позбавлена можливості проживання в квартирі, що викликає необхідність
відновлення дверей квартири у попередній стан та її вселення до квартири.

Згідно повідомлення
Берегівського БТІ (а.с. 173) та технічних паспортів до квартири № 3 та квартири
№ 4, яку займають треті особи, самочинно було приєднано приміщення, зазначене у
плані квартири № 4 під цифрою „4” площею 2,5 кв.м., яке раніше було
зареєстровано за квартирою № 3. Тому суд вважає обґрунтованою вимоги позивачки
ОСОБА_1 про повернення цього приміщення до квартири № 3 з ізолюванням цього
приміщення від приміщення під цифрою „5” квартири № 4.

Щодо стягнення в користь ОСОБА_1
моральної шкоди, нею не доведено в ході судового розгляду ні її наявність, ні
її розмір, тому суд не знаходить підстав для задоволення цієї вимоги.

Треті особи з самостійними
вимогами не довели, що квартира № 3 та № 4 загальною площею 40 кв. м. була
раніше однією квартирою, наймачем якої з 1954 року була мати третьої особи
ОСОБА_7 Не знайшло доведення у судовому засіданні також твердження третіх осіб
про те, що у 1977 році з квартири Єдлінських одну кімнату, вказану в позові як  квартира № 3, тимчасово віддали бабці ОСОБА_6
- ОСОБА_8. - як постраждалій від повені і до цього часу не повернули.

Це недостовірне твердження
третіх осіб спростовується ними ж наданим суду договором найму 1954 р.
(а.с.29-30) та актом приймання-передачі вказаної квартири, яка складалася з
двох кімнат загальною площею 40 кв.м. (а.с.31), а також повідомленням
Берегівського БТІ про те, що і раніше квартира № 3 була самостійним об'єктом
найму (а.с.173). Крім того ці твердження спростовуються техпаспортами обох
квартир. Техпаспортом квартири № 4 підтверджується теперішня загальна площа
цієї квартири (а.с. 174-175), яка з належним до неї приміщенням „5” складає
41,6 м.кв. (20,8 + 6,2 + 12,2 + 2,4).

Посилання третіх осіб в
обґрунтування своїх вимог на ст. 54 ЖК УРСР, суд до даних житлових відносин
вважає незастосовним, оскільки обидві квартири є окремим об'єктом найму з
самостійними наймачами. Тому суд вважає відмовити в задоволенні вимог третіх
осіб щодо зобов'язання виконкому Берегівської міськради укласти з ними договір
найму на квартиру № 3.

Суд, на підставі ст. 106 ЖК
УРСР, вважає можливим зобов'язати Берегівський міськвиконком укласти з третіми
особами договір житлового найму на квартиру № 4 як з членами сім'ї померлої
ОСОБА_7

Суд, керуючись ст.ст. 65, 106
ЖК УРСР, ст.ст.15, 16 ЦК України. ст.ст.15, 57-60, 208, 209, 292, 294 ЦПК
України,

р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_1членом сім»ї
наймача АДРЕСА_1м. Берегово ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язавши
виконавчий комітет Берегівської міської Ради
укласти з нею договір найму на вказану квартиру та вселити її до
вказаної квартири загальною площею 24 кв.м.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою №3
АДРЕСА_1шляхом відновлення ними замурованих вхідних дверей квартири та
повернення до квартири № 3 ізольованого приміщення під номером „4” площею 2,5
м.кв., самовільно приєднаного відповідачами до квартири № 4, шляхом відновлення
цегельної перегородки між приміщеннями „4” та „5” площею відповідно 2,5 м.кв.
та 2,4 м.кв.

В частині позову ОСОБА_1 щодо
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5до Берегівського міськвиконкому задовольнити частково.

Зобов'язати виконком
Берегівської міської Ради укласти з ОСОБА_2та членами її сім'ї ОСОБА_3,
ОСОБА_4та ОСОБА_5договір житлового найму на квартиру № 4 АДРЕСА_1(за винятком
приміщення № 4 площею 2,5 м.кв.) загальною площею 41,6 м.кв., в іншій частині
позовних вимог - відмовити.

Заяву на апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а
апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Закарпатської
області через цей районний суд.

Головуючий
О.О.Фейір