Справа № 2-110/08
ПЕЧЕРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2008 року Печерський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого:                                       судді
Супрун Г.Б.,

при секретарях:                                    Ізбаш А.С., Демченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Київського
природоохоронного прокурора в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_1,
третя особа: Печерська районна у м. Києві рада, про повернення самовільно
зайнятої земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Київська
природоохоронна прокуратура звернулась до суду в інтересах держави в особі
Київської міської ради і просить зобов»язати відповідача ОСОБА_1  повернути самовільно зайняту земельну ділянку,
що розташована у дворі житлового будинку по бульвару Лесі Українки, 5-а у
Печерському районі м. Києва, Київській міській раді ( як розпоряднику землі,
залишивши у постійному користуванні Печерської районної в м. Києві ради),
привівши у придатний для використання стан, включаючи знесення будівель та
споруд, в тому числі гаражного боксу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем ОСОБА_1 в порушення ст. 125,126 Земельного кодексу України
самовільно, без отримання передбачених земельним законодавством
правовстановлюючих документів на землю, використовується земельна ділянка у
дворі житлового будинку по бул. Л. Українки, 5-а в м. Києві під розміщення
гаражного боксу.

Київська міська
рада в особі свого представників
Павліченка С.А.,Темченка І.В., підтримала
позовні вимоги Київської природоохоронної прокуратури, надавши аналогічні
пояснення в обґрунтування позовних вимог, також пояснили, що вони звернулися до
суду з даним позовом на підставі повноважень, наданих ст.22 ЗУ «Про
прокуратуру» в інтересах держави в особі Київської міської ради.

Відповідач
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 під час судового розгляду заперечували проти
задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що гаражний бокс був побудований
відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської ради і
розташований по бул. Л. Українки, 5-б в м. Києві., а не по бул.Л.Українки, 5-а,
як зазначено в позові. Відповідач звертав увагу, що гараж  знаходиться за адресою бул. Л. Українки, 5-6,
побудований у 1972 році згідно рішень Київської міської та Печерської районної
рад, і не є самозахватом. Відповідачка ОСОБА_1( дівоче прізвіще ОСОБА_3)
користувалась гаражем як член автокооперативу «Академічний» сплачувала кошти,
але квитанції за давністю не зберіглися. Крім того додав, що позивач
безпідставно звернувся до суду, оскільки Київська міська рада не уповноважувала
його для звернення із заявою до суду.

Третя
особа Печерська районна в м. Києві рада свого представника для участі в
розгляді справи не направила. В своїх поясненнях,  повідомляли, що позов підтримують, дійсно
ОСОБА_1  використовує земельну ділянку по
бул. Л. Українки, 5-а в м. Києві, зайняту нею самовільно.

Суд
вислухавши пояснення представників Київської природоохоронної прокуратури,
заперечення відповідача ОСОБА_1  та її
представника ОСОБА_2, дослідивши письмові докази надані сторонами, прийшов до
наступного.

Відповідно до
ст. 116 Земельного кодексу підставами для набуття права на землю є рішення
органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до
частини п'ятої цієї ж статті надання у користування земельної ділянки, що
перебуває у власності або у користуванні провадиться лише після вилучення
(викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до
ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання ї власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до
ст. 212 земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Під час судового розгляду встановлено наступне.

Рішенням
Київської міської ради від 10.07.2003р. №638/798 «Про надання і вилучення
земельних ділянок та припинення права користування землею» надано Печерській
районній у м. Києві раді в постійне користування земельну ділянку площею 0,46
га для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку з
вбудованим приміщеннями на бульварі Л. Українки, 5-а у Печерському районі м.
Києва за рахунок земель міської забудови.

17 листопада
2003 року Печерській районній в м. Києві раді видано державний акт на право
постійного користування землею.

При цьому до
прийняття рішення питання про звільнення земельної ділянки, яка фактично була
зайнята,  не вирішувалось.

Головне
управління земельних ресурсів на запит Київського природоохоронного прокурора
05.02.2007р. повідомило про те, що земельна ділянка , на якій розташовані
гаражі у дворі житлового будинку по бул. Л. Українки, 5-а в м. Києві не
відводилась, документи, що посвідчують право приватної власності чи
користування земельною ділянкою для розміщення гаражів не зареєстровані.

Також з листа
Головного управління земельних ресурсів від 14.04.2008р. вбачається, що рішення
Київради про вилучення прибудинкової території на бул.Л.Українки,5, 5-а, 7,
5-б  не приймалось.

Управління
державного архітектурно-будівельного контролю 13.12.2006р. повідомило про те,
що управлінням держархбудконтролю дозвіл на будівельно-монтажні роботи гаражів
не надавався.

Як видно з
наданих відповідачем та його представника доказів рішенням виконавчого комітету
Київської міської ради депутатів трудящих № 743 від 15 травня 1972 року було
дозволено Держплану УРСР побудувати 10 гаражів для індивідуальних автомашин
інвалідів Великої Вітчизняної війни в садибі будинку № 5-а по бул. Л. Українки
в Печерському районі. Забудовника зобов'язано погодити генеральний план та
проект, отримати дозвіл на будівельні роботи.

18 грудня 1972
року виконавчий комітет Київської міської ради депутатів трудящих прийняв
рішення №1971 «Про скасування рішення міськвиконкому №743 від 15 травня 1972
року та закріплення за виконкомом Печерської районної Ради депутатів трудящих
гаражів-боксів для авто кооперативу». В рішення зазначається, що ділянка для 10
гаражів-боксів по бул.Л. Українки ,5-б фактично немає відношення до території
садиб будинків №5 та №5-а по бул. Л. Українки , тому вирішено рішення №743 від
15 травня 1972 скасувати , закріпити за виконкомом Печерської районної Ради
депутатів трудящих збудовані гаражі-бокси для автокооперативу по бул.
Л.Українки  5-б в Печерському районі
міста.

25 грудня 1972
року виконавчим комітетом Печерської районної ради депутатів трудящих м. Києва
прийнято рішення № 912 «Про організацію по бул. Л. Українки, 5-б філіалу №1
автокооперативу «Академічний» в Печерському районі м. Києва». В рішенні
зазначається, що кількість збудованих гаражів -боксів по бул.Л.Українки,5-б
менша, ніж це потрібно по примірному статуту для створення окремого
автогаражного кооперативу, включити власників зазначених 10 гаражів-боксів до
складу автокооперативу «Академічний» та рахувати їх як філіал № 1 автокооперативу
«Академічний». Затверджено список членів філіалу №1 автокооперативу, що доданий
до рішення.( а.с.94, 110)

З вказаного часу
відповідач добросовісно, відкрито і безперервно користується одним з 10 гаражів
-боксів , розташованих на земельній ділянці в м. Києві по бул. Л. Українки, 5
-б .

Станом на 24
червня 2003 року в реєстрі земельних ділянок за черговим планом ділянка
розташована в м. Києві по бул. Л.Українки, 5-6, землекористувачем якої є
гаражний кооператив визначений окремим кодом.

Як зазначила
відповідач під час судового розгляду в 2003 році вона, та інші користувачі
гаражних боксів побудованих в 1972 році в м. Києві по бул. Л. Українки, 5-6,
які і є членами філіалу №1 автокооперативу «Академічний» звернулись до
виконавчого органу Київської міської ради з клопотаннями про передачу їм у
власність займаних ними земельних ділянок . Рішення не прийнято до цього часу.

Оцінивши в
сукупності встановлені обставини, відповідні їм норми закону, суд прийшов до
переконання про необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до п.
6 Постанови Верховної ради України «Про
земельну реформу» від 18.12.1990 року встановлено, що громадяни, підприємства й
організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до ведення у
дію Земельного кодексу Української РСР, повинні до 01 січня 2004 року оформити
право власності або право користування землею. Після закінчення вказаного
строку раніше надане їм право втрачається.

Згідно п. 7
перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та
юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі
на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше
діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Відповідно до
ст. 119 Земельного кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і
безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають
документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку,
можуть звернутись до органу державної влади або органу місцевого самоврядування
з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування.

Із поданих
відповідачем документів, вбачаться, що 10 гаражів-боксів були побудовані з
дозволу виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих та
закріплені за виконкомом Печерської районної Ради. Останнє свідчить про те, що
відповідач не може нести відповідальність відповідно до ст. 212 Земельного
кодексу України, оскільки відсутні підстави вважати земельну ділянку по бул. Л.
Українки, 5-б в м. Києві самовільно зайнятою,
що не оспорюється Печерською районною в м. Києві радою.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. ст. 116, 119, 125 Земельного кодексу України, ст. ст.
8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову Київського природоохоронного прокурора в інтересах Київської міської
ради до ОСОБА_1, третя особа: Печерська районна у м. Києві рада про повернення
самовільно зайнятої земельної ділянки - відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його
проголошення, а апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до Апеляційного суду м. Києва через Печерський
районний суд м. Києва.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження
не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, рішення набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після прави апеляційним судом.

Суддя