Справа №22ц-438/08
Головуючий у 1 інстанції - Пушкарчук В.П.
Доповідач - Русинчук М.М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

11 червня 2008 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Мудренко Л.І.,

суддів -  Веремчук Л.М.,  Русинчука М.М

при секретарі - Матюхіній О.Г.,

з участю позивачки ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Луцької районної
ради про відшкодування вартості конфіскованого майна та стягнення грошової
компенсації за незаконне позбавлення волі за апеляційною скаргою позивачки на
рішення Луцького міськрайонного суду від 24 березня 2008 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 24 березня 2008 року в позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати вказане судове рішення і
ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права та порушення ним вимог
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду -
скасуванню з передачею справи на новий розгляд з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це відповідає обставинам справи, що
вироком військового трибуналу військ НКВС Волинської області від 29 березня
1946 року позивачку було засуджено за ст. ст. 20-54-1 «а», 54-11 Кримінального
Кодексу УРСР на 10 років позбавлення волі з поразкою у політичних правах на 5
років і з конфіскацією майна (а. с. 8), згідно з яким вона відбувала покарання
в місцях позбавлення волі з 9 лютого 1946 року до 30 листопада 1954 року (а. с.
9 зворот).

Постановою президії Волинського обласного суду від 10 квітня 1991 року
вказаний вирок скасовано, а справу провадженням закрито за недоведеністю участі
позивачки у вчиненні злочину (а. с. 6,7).

11 квітня 1991 року ОСОБА_1 видано довідку про її реабілітацію (а. с. 14),
після чого у неї відповідно до ст. 5 Закону України від 17 квітня 1991 року
«Про реабілітацію жертв політичних репресій» (далі - Закон) виникло право на
виплату грошової компенсації у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць позбавлення волі,
але не більше 75 мінімальних заробітних плат, та повернення вилучених у неї
будівель та іншого майна, а в разі відсутності такої можливості - відшкодування
вартості будівель і майна.

Створена відповідно до ст. 9 цього Закону і Положення про комісії Рад
народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 1991 року №48, відповідна
комісія Луцької районної Ради народних депутатів прийняла рішення від 23 жовтня
1991 року №4 про виплату фінансовим відділом райвиконкому  позивачці у зв'язку з її реабілітацією
компенсації вартості конфіскованого будинку в сумі 14312 крб. та іншого майна
на суму 7000 крб., а також грошової компенсації за весь час перебування в
місцях позбавлення волі в розмірі 12000 крб. (а. с. 27-29).

Відповідно до пункту 18 Положення про порядок виплати компенсацій,
повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам
(далі - Положення), затвердженого прийнятою на виконання постанови Верховної
Ради УРСР від 17 квітня 1991 року «Про порядок введення в дію Закону
Української РСР «Про реабілітацію жертв політичних репресій» постановою
Кабінету Міністрів УРСР від 24 червня 1991 року №48, вказані види компенсації
виплачуються реабілітованим громадянам за рахунок коштів місцевого бюджету
фінансовим органом за місцем проживання реабілітованого.

Оскільки в своїй позовній заяві позивачка порушила питання про виплату їй
компенсації за конфісковане майно і позбавлення волі, суду першої інстанції
належало залучити до участі в справі відповідний фінансовий орган, на якому лежить
обов'язок відповідно до згаданого Положення і внесених до нього постановами
Кабінету Міністрів України від 18 лютого, 15 травня, 24 вересня, 9 листопада
1993 року  змін і доповнень по
перерахунку та виплаті призначених названою комісією видів грошової
компенсації.

Так як суд розглянув дану справу, не залучивши до участі в ній названий
орган, тобто вирішив питання про права і обов'язки особи, яка не брала участі в
справі,  оскаржуване рішення відповідно
до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на
новий розгляд.

В ході нового розгляду слід залучити до участі в справі згаданий фінансовий
орган, зажадати від нього матеріали заведеної на позивачку справи
реабілітованого, перевірити повноту та правильність нарахованих і перерахованих
цим органом належних до виплати позивачці сум компенсацій, з'ясувати з огляду
на наявну в матеріалах справи заяву ОСОБА_1 (а. с. 33), коли і якого характеру
згадані в цій заяві суми одержувала вона, та встановити інші обставини, які
відповідно до наведених нормативних актів, що підлягають застосуванню при
вирішенні розглядуваного спору, входять до предмету доказування в даній
справі.

Керуючись ст.ст.307, 3011, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А  :

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 24 березня 2008 року в даній
справі скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим
суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий:

Судді: