У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 березня 2008 року                                                         м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Барсукової В.М.,            Гуменюка В.І.,                             Григор'євої
Л.І.,             Данчука В.Г.,-

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом Ялтинської міської ради до ОСОБА_1, треті особи:
Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, Управління головного архітектора
виконкому Ялтинської міської ради, об'єднання співвласників багатоквартирного
будинку “Свердлова-8” про знос самовільно збудованих прибудов та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Ялтинської міської ради, Виконавчого комітету Ялтинської
міської ради про визнання права власності на підсобні приміщення та відміну
рішення про знос самовільно побудованих споруд,

в с т а н о в и л а:

У січні 2005 року Ялтинська міська
рада звернулась з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачка на
прибудинковій території АДРЕСА_1 не маючи дозволу на
проведення будівельних робіт незаконно провела будівництво. Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради рішення про дозвіл на проведення будівельних робіт не
приймалося. ОСОБА_1 22 серпня
2002 року та 1 листопада 2004 року була притягнена до адміністративної
відповідальності за самовільне будівництво. 11 листопада 2004 року виконком
Ялтинської міської ради прийняв рішення про знос самовільно збудованих будівель
на прибудинковій території АДРЕСА_1 у м. Ялта. Дане рішення відповідачкою не
виконане. Ялтинська міська рада просила зобов'язати ОСОБА_1, яка мешкає за
адресою:АДРЕСА_1,  у місячний термін
привести будівлі під літ. “Е”, “Д”,
“Г”, “З”, які розташовані на прибудинковій території АДРЕСА_1 у м. Ялта, у
становище, яке відповідає плану БТІ м. Ялта 2003 року, шляхом зносу надбудови
другого поверху. А також зобов'язати відповідачку привести земельну ділянку за
вказаною адресою у становище, яке було до початку будівництва.

ОСОБА_1
звернулася з зустрічним позовом до Ялтинської міської ради, Виконавчого
комітету Ялтинської міської ради про визнання права власності на підсобні
приміщення та відміну рішення про знос самовільно побудованих споруд,
посилаючись на те, що вона проживає у кв. № 2 АДРЕСА_1 у м. Ялта. 28 листопада
2002 року начальник КП РЕО-3 дав дозвіл на реконструкцію споруд суспільного
користування. 24 липня 2003 року виконком Ялтинської міської ради дав дозвіл на
проведення проектно-дослідних робіт
протягом одного року. У п.1.7 цього рішення ОСОБА_1 дозволено реконструкцію
сараю під літ. “Е” та Ѕ сараю під літ. “Д” під
літню кухню. Усі будівельні роботи позивачка проводила за свої кошти. Просила
визнати за нею право власності на підсобні приміщення: сарай під літ. “Е”, сарай під літ. “Д” та визнати недійсним рішення
виконкому Ялтинської міської ради № 1671 від 11 жовтня 2004 року.

Рішенням
Ялтинського міського суду АРК від 21 квітня 2006 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду АРК від 20 листопада 2006 року, позов Ялтинської
міської ради задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 привести будівлі під літ. “Е”,
“Д”, “Г”, “З”, які розташовані за адресою:          АДРЕСА_1,
згідно плану БТІ 2003 року, шляхом зносу другого поверху. Зобов'язано ОСОБА_1
привести земельну ділянку у стан, який був до початку будівництва. У
задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постановлені у справі судові
рішення та постановити рішення про задоволення її зустрічних позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги Ялтинської
міської ради суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачкою
були проведені будівельні роботи без належного дозволу та належно затвердженого
проекту, що на підставі норм Цивільного Кодексу України вважається самочинним
будівництвом.

Оскільки
відмовлено у задоволенні основного позову, а вимоги за зустрічним позовом виникли з одних правовідносин, тому суд
першої інстанції також обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Згідно
вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення постановлено з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстав для їх скасування не встановлено.

Керуючись статтями 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ялтинського
міського суду АРК від 21 квітня 2006 року та ухвалу апеляційного суду АРК від
20 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий                                                                А.В. Гнатенко

Судді:                                                                          В.М.
Барсукова

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук