Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :
Левченка Є.Ф., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтва про
право на спадщину за законом, Державного акту про право власності на земельну
ділянку та визнання права власності на земельну ділянку і за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання факту прийняття спадщини за
У березні 2005 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 звернулися до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_5, після його смерті відкрилась спадщина на
жилий будинок та земельну ділянку площею 1681 кв. м. у с. Княжичі, вони
прийняли спадщину, вступивши у володіння цим майном, проте у квітні  2004 року їм стало відомо про те, що
свідоцтво про право на спадщину на усе майно видано лише на ім'я відповідача.
Рішенням
Броварського міськрайонного суду від 29 листопада 2005 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 травня           2006 року, позов було задоволено
частково.

Ухвалою колегії
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1
листопада 2006 року ухвалені в справі судові рішення скасовано, справу передано
на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_3 пред'явив
зустрічний позов про визнання факту прийняття спадщини за заповітом,
посилаючись на те, що 27 травня 1992 року ОСОБА_5 залишив заповіт тільки на
його користь й він прийняв спадщину, однак нотаріус не зазначив у свідоцтві про
наявність такого заповіту.

Рішенням
Броварського міськрайонного суду від 20 квітня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 грудня             2007 року, позов ОСОБА_1, ОСОБА_2
задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно частини 2 статті 21 ЦПК
України суддя, який брав участь у вирішенні справи в
суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в
судах касаційної і першої інстанцій, у перегляді справи у зв'язку з
винятковими  обставинами, а також у
новому розгляді справи після скасування ухвали чи нового рішення апеляційного
суду.

В порушення зазначених вимог закону
в новому розгляді справи в апеляційному порядку з постановленням ухвали від 10
грудня 2007 року брав участь суддя Приходько К.П., хоча він уже брав участь у
вирішенні справи в суді апеляційної інстанції з постановленням ухвали від 12
травня 2006 року, яка скасована ухвалою колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України від                 1 листопада
2006 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 338 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню з
передачею справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто неповноважним суддею
або складом суду.

Керуючись статтями 332, 338 ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Апеляційного суду Київської
області від 10 грудня 2007 року скасувати, справу передати на новий розгляд до
апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:
Є.Ф.Левченко

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін