Справа 22ц -868/2008                              Головуючий  у першій інстанції
Категорія - цивільна                                   Киреєв
Доповідач - суддя Горобець Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М   У К Р А Ї Н И

20 червня 2008 року  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ  у складі :

Головуючого судді                                           Позі
гуна М.І.

Суддів:
Горобець Т.В., Шевченка В.М.

При секретарі                                    Зіньковець
О.О.

З участю    ОСОБА_1, його
представника - адвоката ОСОБА_2.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі  апеляційного
суду в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною   скаргою
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Носівського   районного суду Чернігівської області  від  19
березня 2008  року  по цивільній справі за позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Носівської
районної нотаріальної контори про визнання частково недійсним свідоцтва про
право на спадщину на земельну  частку (
пай) , визнання права власності на 1/3
частину земельної ділянки

В с т а н о в и в :

В позові  ОСОБА_4. ставиться вимога про  визнання частково недійсними свідоцтв про
право на  спадщину  ОСОБА_1. та ОСОБА_3,  визнання за ним в порядку спадкування права
власності на 1/3 частину  земельної
ділянки ( паю) .

Позов обґрунтовував тим, що після смерті матері - ОСОБА_5.
ІНФОРМАЦІЯ_1   відкрилась спадщина у
вигляді  права на земельну частку ( пай)
та будинковолодіння в АДРЕСА_1

Він фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки   з 1980 року проживає в спадковому будинку.
До нотаріальної контори  за отриманням
свідоцтва про право на спадщину не звертався. Проте, ОСОБА_1. та ОСОБА_3.,  приховавши від нотаріуса  факт існування  інших, крім них, спадкоємців першої черги ,
оформили на себе в рівних частках право власності по   &frac12; частці  земельного паю ( земельної ділянки) , що
належала матері. Право власності в порядку спадкування  на будинковолодіння  не оформляли.

Рішенням Носівського районного суду
Чернігівської області позов ОСОБА_4.
задоволено, а також  стягнуто
солідарно з ОСОБА_1. та ОСОБА_3. на користь позивача 81,00грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення відповідачі просять його скасувати та закрити провадження у справі,
посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,
недостовірність доказів, наданих позивачем з врахуванням яких ухвалене рішення.
Також, апелянти зазначають, що позивач
неналежно ставився до матері, не доглядав її під час хвороби, не приймав
участі у витратах на поховання, фактично не вступав в управління спадковим
майном, в зв”язку з чим не може спадкувати . В той же час , ОСОБА_1. визнав
факт приховування від нотаріуса при оформлення спадщини існування третього
спадкоємця першої черги - позивача по справі , посилаючись на волю матері.

В судовому засіданні ОСОБА_1. та його представник - адвокат ОСОБА_2.
апеляційну скаргу підтримали, пославшись на обставини, викладені в апеляційній
скарзі, представник також зазначила, що позивачем пропущено строк позовної
давності звернення до суду, оскільки
отримання   відповідачами
свідоцтва про спадщину мало місце в  2003
році і позивач про це міг дізнатись своєчасно.

Заслухавши суддю -доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1., адвоката ОСОБА_2.,
дослідивши матеріали справи , перевіривши доводи апеляційної скарги та
письмових заперечень , апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 309 ч.1 п.3   ЦПК України апеляційний суд змінює рішення
суду першої інстанції ,якщо висновки суду невідповідають фактичним обставинам
справи.,

Суд першої інстанції правильно
встановив  характер спірних
правовідносин, які виникли між сторонами, визначив закон, який підлягав
застосуванню, обґрунтовано дійшов висновку про те, що  ОСОБА_4
нарівні з відповідачами є спадкоємцем першої черги після  померлої матері - ОСОБА_5.. Встановлено
також, що ОСОБА_4 на день смерті матері
був зареєстрований і проживав в
буд.. АДРЕСА_1, тобто фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в
управління спадковим майном. . Правильним є висновок і про те , що відповідачі
свідомо  приховали від нотаріуса  існування третього спадкоємця першої черги за
законом  і , отримавши свідоцтво про
право  на спадщину за законом  на земельну частку ( пай) лише  на двох спадкоємців, позбавили  ОСОБА_4. права  спадкування
нарівні з відповідачами.

Доводи апеляційної скарги стосовно
недостовірності доказів, на яких
ухвалене  рішення суду першої
інстанції , а також , стосовно неправдивості доводів позивача про фактичне
прийняття ним спадщини  після смерті
матері ,спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до положень  п.113  Інструкції з вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, яка діяла  на час
відкриття  та прийняття спадщини, одним
із доказів   вступу спадкоємця  в управління спадковим майном  може бути запис в паспорті, який
свідчить  про його постійну прописку
в  спадковому  будинку в період шести місяців після  смерті спадкодавця. На а.с.15  знаходиться ксерокопія  паспорта ОСОБА_4., з якої вбачається, що він
з 17.12.1980 року постійно
зареєстрований  в спадковому
будинковолодінні за адресою АДРЕСА_1 . Доказів на спростування цього факту  відповідачами ні в суді першої ні в суді
апеляційної інстанції не надано Відповідь
обласного адресного бюро УМВС України в Чернігівській області  підтверджує факт постійного проживання
та  реєстрації ОСОБА_4  за адресою АДРЕСА_1   з 17.12.1980 року ,( а.с. 126,127). Наявні в
справі докази  відповідачами у встановленому
порядку  не спростовані.

Доводи апелянта про пропуск позивачем строку позовної давності також  є безпідставними , оскільки відповідачами не
надано жодного доказу на спростування
пояснень ОСОБА_4 та його представника
про те, що  про порушення свого
права він дізнався в 2007 році. Про факт надання ОСОБА_1. та ОСОБА_3  нотаріусу недостовірної  інформації щодо кола спадкоємців, відповідно
намір приховати  від позивача  вчинення дій по прийняттю спадщини  свідчать заяви   про прийняття спадщини, в яких вони вказують
на відсутність інших спадкоємців. ( а.с.43,44) .

В той же час, ухвалюючи рішення  ,суд
першої інстанції не звернув уваги на той факт,
що згідно наявного в справі
сертифікату ЧН №0313720 ( а.с.46) спадкодавиця  ОСОБА_5. мала право на земельну частку ( пай)
. Відповідно до ч.1  Указу Президента
України „ Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність”  сертифікат на земельну частку ( пай)  визначає розмір земельної частки у
колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі ( на місцевості)
. Матеріали справи не містять інформації про те, що  на земельний пай  , визначений ОСОБА_5. в колективній
власності  видано Державний акт на право
власності на землю, тобто відбулось відведення земельної ділянку в натурі, яка
може спадкуватись.  Відповідно до  наявних в матеріалах цивільної  справи свідоцтв на  спадщину за законом ОСОБА_1. та ОСОБА_3.
після смерті матері ОСОБА_5. успадкували по
&frac12;
частці  права на
земельну частку ( пай) ( а.с. 54,55), а не право власності на конкретну
земельну ділянку. За вказаних обставин , вирішенню підлягав спір про право
спадкування на  земельну частку ( пай) ,
а не право власності на земельну частку ( пай), як це зазначено в резолютивній
частині судового рішення.

Крім того, визнавши частково недійсними
свідоцтва про право на спадщину
відносно ОСОБА_1. та ОСОБА_3., суд першої інстанції не зазначив, в якій
частині ці свідоцтва недійсні. Як вбачається з матеріалів справи, та виходячи з
положень ст. 529 ЦК УРСР ,  після смерті
ОСОБА_5. спадкоємцями першої черги в рівних частках  являються
троє її дітей - ОСОБА_1., ОСОБА_3. та ОСОБА_4 .  Отже, кожен з них може бути спадкоємцем  1/3 частини спадкового майна .

Допущені  в  рішенні
суду  першої інстанції  помилки можуть бути виправлені    в
апеляційному суді шляхом  його часткової
зміни.

Керуючись ст..
303,304,307,309,316,317,319,324 ЦПК України, ст. 529, ст.549 ЦК УРСР
апеляційний суд  -

В и р і ш и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та
ОСОБА_3-  задовольнити частково.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 18 березня
2008 року змінити.

Друге   та третє  речення
резолютивної частини рішення після слів,” ...  Визнати частково „  доповнити словами  „в
частині  1/6  „  .

З третього речення  резолютивної
частини рішення після  фрази „...Визнати
за ОСОБА_4  право ..., виключити слово „
власності”, далі за текстом.

Четверте речення резолютивної частини змінити, стягнувши  з  ОСОБА_3.  на користь ОСОБА_4  судові витрати в розмірі 41 грн. 50 коп. грн.

В іншій частині рішення Носівського районного суду Чернігівської області
від 18 березня 2008 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного суду України  протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий
Судді: