Справа № 2-28/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

18 квітня 2008 року
Деснянський
районний суд м. Чернігова

у
складі  судді Бечко Є.М.

при секретарі Фещенко О.В.,

за  участю сторін
та  їх
представників

розглянувши у відкритому  судовому
засіданні в залі суду у м. Чернігові
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання  недійсним та
скасування  свідоцтва про  право
власності, свідоцтва  про  право
на спадщину,  визнання  недійсним
договору купівлі-продажу, визнання права власності,

встановив:

Позивач,
уточнивши  вимоги,  просить визнати недійсним та  скасувати свідоцтво про право власності від
04.07.1983 року на житловий будинок, розташований поАДРЕСА_1, визнати частково
недійсними свідоцтво про право на
спадщину, видане Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою на
ім'я ОСОБА_2 після померлої ОСОБА_4та визнати недійсним договір  купівлі-продажу,  укладений між ОСОБА_2. та ОСОБА_3. в   частині купівлі-продажу Ѕ частини цього
домоволодіння, визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового
будинкуАДРЕСА_1та на Ѕ будівель і споруд, розташованих на земельній ділянці
площею 864 кв.м.,  поновивши  йому
строк  на  звернення
до  суду  з
позовом.

Свої  вимоги
мотивує  тим,  що він, разом з матір'ю ОСОБА_4, батьком
ОСОБА_5, сестрою ОСОБА_6, сестрою ОСОБА_7, братом ОСОБА_8, сестрою
ОСОБА_2,  проживали в с. Бобровиця
Чернігівського району Чернігівської області та були членами одного колгоспного
двору, розташованого по АДРЕСА_1

Їх
мати ОСОБА_4. була членом колгоспу ім.
Калініна в с. Бобровиця Чернігівського району, тому і значилась в
погосподарський книзі Бобровицької сільради главою данного колгоспного двору.

У 1983 році
рішенням Чернігівської облради та Чернігівського облвиконкому село Бобровиця
Чернігівського району було приєднано територіально до міста Чернігова та стало
територіальною частиною міста Чернігова.

На підставі
рішення № 367 від 22.06.1983 року виконкому Чернігівської міськради народних
депутатів 04.07.1983 року було видане свідоцтво про право власності на будинок
АДРЕСА_1, на ім'я матері - ОСОБА_4., як на главу колгоспного двору. За нею
також була зареєстрована земельної ділянки площею 785,0 кв.м., крім того,
самозахват 79,0 кв.м.

В міжміському бюро
технічної інвентаризації колгоспний двір на ім'я матері був 29.07.1983 року
зареєстрований в реєстраційній книзі № 120 за реєстраційним № 14699.

ІНФОРМАЦІЯ_1помер батько. На день його
смерті в будинку залишились мешкати позивач та мати.

У зв'язку з тим,
що згідно ст. 563 ЦК УРСР в редакції Закону УРСР 1963 року в колгоспному дворі
спадщина відкривалася тільки після смерті останнього члену колгоспного двору,
після смерті батька спадщина не відкрилась.

Відповідно до ст.
121 ЦК УРСР в редакції Закону УРСР 1963 року право власності в колгоспному
дворі мали всі члени колгоспного двору в рівних частинах.

Таким чином,
власниками на цей будинок залишились він і мати в рівних частинах. Але і на
сьогодняшній час, відповідно до реєстру прав власності на нерухоме майно Чернігівського
МБТІ значиться, що підставою виникнення права власності на цей будинок - є
свідоцтво про право власності, яке видано ще 04.07.1983 року  згідно рішення виконавчого комітету
Чернігівської міськради і більше не перереєстровувалось по типу двору.

ІНФОРМАЦІЯ_2померла
їх мати ОСОБА_4.

Після її смерті
відкрилась спадщина на житловий будинокАДРЕСА_1 Крім будинку, відповідно витягу
з реєстру прав власності на нерухоме майно, на присадібній ділянці мається
літня кухня, сіни, веранда, 3 сараї, пригребиця, льох та гараж. Житлова площа
будинку 54, 9 кв.м. Площа земельної ділянки 864 кв.м.

Зазначає, що до
розгляду справи судом він не знав, що в період припинення дії закону щодо
статусу колгоспного двору та його членів, не відбулася перереєстрація прав
членів нашого колгоспного двору з подальшою реєстрацією прав власності на
кожного з нас, тобто на нього і на матір по 1/2 частині будинку.

Він мешкав в
спірному будинку, 02.12.1976 року отримав паспорт та прописався в ньому, до дня
продажу будинку сестрою йому ніхто не чинив перешкод щодо володіння та
користування ним.

За життя, 27.02.1986 року мати все своє
майно заповіла сестрі ОСОБА_2- нині
ОСОБА_2.,
відповідачці  у справі.

Зазначив,  що у зв'язку з
тим, що він мешкав в цьому будинку, був прописаний в ньому після змін в
законодавстві про припинення статусу колгоспного двору, вважає,  що має рівне з матір'ю право на 1/2 частину
вищевказаного будинку.

У зв'язку з тим,
що перереєстрація у МБТІ прав власника та уточнення часток у праві  власності під час припинення статусу
колгоспного двору не відбулася, про що він тільки дізнався, вважає, що з цих
підстав пропуск строку оспорювання або уточнення цього питання може бути
визнано, як  пропущений з
поважних причин.

З
вищенаведених мотивів договір купівалі-продажу будинку, укладений між
відповідачами ОСОБА_2. та ОСОБА_3. повинен бути визнаний частково недійсним.

В судовому засіданні позивач  та
його  представники позов  підтримали.

Відповідачі та
представник відповідача ОСОБА_2. -
ОСОБА_9. в судовому
засіданні  позов  не
визнали,  мотивуючи,  що позивач перестав  бути
членом  колгоспного  двору,
оскільки  понад  три
роки  своєю  працею
та  коштами не  брав
участі у веденні  спільного
господарства,  оскільки  5 років а
саме у 1976-1981 р.р. працював
на  ЧРПЗ,  був
одружений  та з заробітку  забезпечував
сім'ю,  крім
того,  просили  застосувати
строк позовної  давності,  зазначивши, що  позивачу
було  відомо про реєстрацію  права
власності на  спірне
домоволодіння  за  матір'ю, було  відомо
про  те,
що  його  при
зміні  паспорту  не
зареєстрували  за адресою  спірного
домоволодіння і,  що  принаймні
з  цього  часу він
не   оспорював ні  свідоцтво
про  право  власності
матері ні  перешкод  у
користуванні,  володінні чи  розпорядженні належним йому,  на
його  думку,  майном -
частиною  домоволодіння.

Представники
третіх  осіб  у
судове  засідання не  з'явились,  про розгляд
справи  сповіщались  належно,
надіслали  на  адресу
суду  заяви,  в  яких
просили справу  розглянути у  їх
відсутність.

Заслухавши
пояснення  осіб,  які
беруть  участь  у
справі,  показання  свідків,
дослідивши  зібрані   у
справі  матеріали,  суд
приходить  до  висновку,
що  позов  не
підлягає  задоволенню,  виходячи з
наступних  підстав.

В
судовому  засіданні  встановлено,
що сім'я ОСОБА_4проживала в с. Бобровиця Чернігівського району Чернігівської
області та були членами одного колгоспного двору, розташованого по АДРЕСА_1.

Їх
мати ОСОБА_4. була членом колгоспу ім.
Калініна в с. Бобровиця Чернігівського району і значилась в погосподарський
книзі Бобровицької сільради главою данного колгоспного двору.

У 1983 році
рішенням Чернігівської облради та Чернігівського облвиконкому село Бобровиця
Чернігівського району було приєднано територіально до міста Чернігова та стало
територіальною частиною міста Чернігова.

На підставі
рішення № 367 від 22.06.1983 року виконкому Чернігівської міськради народних
депутатів 04.07.1983 року було видане свідоцтво про право власності на будинок
АДРЕСА_1, на ім'я матері - ОСОБА_4., як на главу колгоспного двору. За нею
також була зареєстрована земельна ділянка площею 785,0 кв.м., крім того, самозахват 79,0 кв.м.

В міжміському бюро
технічної інвентаризації колгоспний двір на ім'я матері був 29.07.1983 року
зареєстрований в реєстраційній книзі № 120 за реєстраційним № 14699.

ІНФОРМАЦІЯ_1помер батько позивача ОСОБА_5. Спадщина після  його смерті
не  відкривалась,  відповідно
до  положень статей 121-128, 563 ЦК УРСР  у редакції 1963
року,  що  діяв
на той  час.

З пояснень
сторін,  показань  свідків,
матеріалів  справи
вбачається,  що позивач 5 років, а  саме у 1976-1981 р.р., працював  на
ЧРПЗ,  був  одружений
та з заробітку  забезпечував  сім'ю,
в зв'язку з  чим,
відповідно  до вимог  ст.126 ЦК УРСР
у редакції 1963 року перестав  бути  членом  колгоспного
двору,  оскільки  понад
три  роки  своєю
працею  та  коштами не
брав  участі у веденні  спільного господарства.

За вказаних обставин, до
припинення  у 1993 році дії   статей
121-128 ЦК УРСР 1963 року,
позивач  після смерті   батька не
набув  права  на
майно  колгоспного  двору
нарівні  з  матір'ю,
в  зв'язку  з
чим   у  частині
позовних  вимог  про визнання
недійсним та  скасування   свідоцтва
про  право  власності від
1983  року на ім'я матері - ОСОБА_4., як на главу колгоспного двору
належить  відмовити.

Оскільки
підставою  для визнання
частково недійсними свідоцтва про право
на  спадщину на ім'я ОСОБА_2 після
померлої ОСОБА_4та визнання недійсним
договору купівлі-продажу,  укладеного між ОСОБА_2. та ОСОБА_3. в   частині
купівлі-продажу Ѕ частини цього домоволодіння та  визнання за ним права власності на Ѕ частину
житлового будинкуАДРЕСА_1та на Ѕ будівель і споруд, розташованих на земельній
ділянці площею 864 кв.м.  позивач  зазначив недійсність свідоцтва  про
право  власності від  1983
року на ім'я матері,  суд
вважає  за  необхідне
відмовити і  у  цій
частині  вимог  позивача.

Крім  того  позивачем
суду  не  надано
належних  та  допустимих
доказів поважності  причин  пропуску
строку звернення  до  суду,
а також того,  що  про
порушення  своїх  прав йому стало відомо лише  у
останні  три  роки, що
також  може бути  самостійною
підставою  для  відмові
у  позові,  відповідно
до ст. 267 ЦК України.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. ст.10, 60, 88, 153, 154, 209, 212, 213  ЦПК України, ст.ст. 71, 121-128, 563 ЦК УРСР
1963 року,  ст.ст. 16, 203, 215, 216,
256-268, 317, 319, 328, 386, 388, ч.6  Прикінцевих
та перехідних  положень ЦК України суд, -

вирішив:

В задоволенні  позову  відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Заяву  про  апеляційне
оскарження рішення може  бути
подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна  скарга на  рішення  суду може
бути  подана протягом  двадцяти
днів після  подання заяви  про
апеляційне  оскарження.

Суддя