РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Лихути Л.М., Охрімчук Л.І.,

Романюка
Я.М., Шабуніна В.М., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді (далі -
відділення Фонду) про перерахування щомісячних страхових виплат, за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді на
рішення Павлоградського міськрайонного суду від 15 січня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що відділення Фонду виплачує йому страхові виплати у зв'язку із утратою професійної працездатності, проте
неправильно застосовує положення ч. 2 ст. 29 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” і, починаючи з 1 березня 2002 року, при перерахуванні розміру
щомісячних страхових виплат застосовує коефіцієнти зростання середньомісячної
реальної заробітної плати у галузях економіки, хоча закон передбачає
застосування при такому перерахунку коефіцієнтів зростання середньої
номінальної заробітної плати; у зв'язку з
неправильним перерахуванням за період з 1 березня 2002 року  по 1 листопада 2006 року він не отримував
щомісячні страхові виплати в повному обсязі.

Позивач просив суд стягнути з відділення Фонду на його користь недоплату зі
страхових виплат за період з 1 березня 2002 року до 1 листопада 2006 року в
розмірі              8 888 грн. 87 коп.
та моральну шкоду в сумі 3 тис. грн.; зобов'язати відділення Фонду проводити йому виплати страхових сум, починаючи з 1
жовтня 2006 року до зміни діючого законодавства в розмірі 824 грн. 154 коп.
щомісячно.

У судовому засіданні позивач, змінивши свої позовні вимоги, просив стягнути
з відділення Фонду на його користь недоплату зі страхових виплат у сумі 5 764
грн. 40 коп., зобов'язати відділення Фонду проводити
виплату страхових сум у розмірі 824 грн. 15 коп. щомісячно, починаючи з 1
листопада 2006 року, і відмовився від моральної шкоди.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 15 січня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30
травня 2007 року, позов задоволено. Стягнуто з відділення Фонду на користь
ОСОБА_1 недоплату із щомісячних страхових виплат у розмірі 5 764 грн. 40 коп.
Зобов'язано відділення Фонду проводити
виплати страхових сум ОСОБА_1 у розмірі 824 грн. 15 коп. щомісячно, починаючи з
1 листопада  2006 року, з подальшим
перерахуванням у випадку зміни ступеня втрати професійної працездатності та
підвищенням у порядку, встановленому законодавством України.

У касаційній скарзі відділення Фонду просить скасувати ухвалені в справі
судові рішення й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суди як першої, так і апеляційної
інстанцій  виходили з того, що при
щорічному перерахуванні розміру щомісячних страхових виплат позивача на
підставі ч. 2 ст. 29 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” відділення
Фонду безпідставно та всупереч закону застосувало коефіцієнти зростання
середньомісячної реальної заробітної плати у галузях національної економіки,
визначені постановами правління Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України, натомість
застосуванню підлягають коефіцієнти росту середньої заробітної плати,
затверджені Державним комітетом статистики України.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який
затверджується її правлінням.

Частиною 2 ст. 16 зазначеного Закону передбачено, що безпосереднє
управління Фондом соціального страхування від нещасних випадків здійснюють його
правління та виконавча дирекція.

Згідно зі ст. 17 цього Закону правління Фонду соціального страхування від
нещасних випадків спрямовує і контролює діяльність виконавчої дирекції Фонду та
її робочих органів; затверджує Інструкцію про порядок перерахування, обліку та
витрачання страхових коштів, погоджену з Національним банком України і
спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, інші нормативні
документи, що регламентують внутрішню діяльність Фонду.

Рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для виконання всіма страхувальниками та
застрахованими.

Частиною 2 ст. 29 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на
медичну та соціальну допомогу провадиться в разі зростання в попередньому
календарному році середньої заробітної плати в галузях національної економіки
за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке
перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена
раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Згідно з пп. 4.4.2 - 4.4.4 Порядку призначення та здійснення виплат
потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці та соціальної
політики України й затвердженого постановою правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України від 31 січня 2002 року № 7, що діяв на час виникнення спірних
правовідносин, при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 1
березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При
цьому відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати
встановлену на дату настання права на перерахування максимальну величину
(граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески
до Фонду.

Перерахування щомісячних страхових виплат проводиться з урахуванням
вимог         абз. 3 ч. 1 ст. 34 базового
Закону, а саме у разі коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою
виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим
нещасним випадком або професійним захворюванням, їх сума не повинна
перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження
здоров'я.

Сума перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання
(станом на      1 березня відповідного
року) обмежується відкоригованим середньомісячним заробітком потерпілого.

При перерахуванні щомісячних
страхових виплат з 1 березня для коригування середньомісячної заробітної плати
застосовується коефіцієнт, на який перераховуються щомісячні страхові виплати
потерпілим (членам їх сімей) за рішенням правління Фонду.

Такі ж положення щодо перерахування розміру щомісячних страхових виплат
з            1 березня було передбачено
п. 3.7 Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам
(членам їх сімей), затвердженого постановою правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України від 22 грудня 2005 року № 83.

Аналогічна норма міститься і в новій редакції Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24, згідно з пп.
3.4.4, 3.8.2 якого розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з
урахуванням коефіцієнтів перерахування, які встановлюються правлінням Фонду
щороку з 1 березня; перерахування розміру щомісячної страхової виплати
проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення
страхових виплат, затверджений правлінням Фонду соціального страхування від
нещасних випадків. Коефіцієнти підвищення страхових виплат у 2002 році - 1,193,
у 2003 році - 1,182, у 2004 році - 1,152, у 2005 році - 1,238, у 2006 році -
1,203, у 2007 році - 1,183.

Указаний Порядок призначення та здійснення страхових виплат застрахованим
особам (членам їх сімей) затверджено відповідно до Закону від 23 вересня  1999 року №1105-XIV, до
якого внесено зміни Законом України від 23 лютого 2007 року
№717-V, що набрав чинності 20 березня
2007 року, відповідно до яких п.7 ч. 7 ст. 17 Закону №1105-XIV від             23
вересня 1999 року доповнено абзацом одинадцятим та визначено повноваження
правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків щодо затвердження
Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат.

Такий порядок зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007
року за №714/13982.

Встановлено, що перерахування щомісячних страхових виплат позивача
проводились відповідно до постанов правління Фонду: від 14 березня 2002 року
№15 (на коефіцієнт 1,193), від 4 березня 2003 року №3 (на коефіцієнт 1,182),
від 24 лютого  2004 року  №5 (на коефіцієнт 1,152), від 28 лютого 2005
року №3 (на коефіцієнт 1,238) та від 6 березня 2006 року №3 (на коефіцієнт
1,203).

У кожній з указаних постанов правління Фонду зазначено, що такий коефіцієнт
взято за даними Державного комітету статистики України.

Таким чином, перерахування щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 було
проведено відділенням Фонду відповідно до вимог закону.

За таких обставин колегія суддів визнає, що при вирішенні справи судом
неправильно застосовані норми матеріального права - ч. 2 ст. 29 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності”, а тому ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду від 15 січня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2007 року
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді про перерахування щомісячних страхових
виплат відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ю.Л. Сенін

Судді:

Л.М. Лихута  Л.І.
Охрімчук  Я.М. Романюк В.М. Шабунін