У Х В А Л А І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

8 квітня 2008 року
м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

Патрюк М.В.

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2007 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня
2007 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації,
Шевченківської районної у м. Києві ради про визнання недійсними рішення,
свідоцтв про право власності та договору дарування частини квартири,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

У січні 2005 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд із вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що у 1989 році вони із сином ОСОБА_3 вселилися у
кімнату площею 17, 2 кв.м. у кв. АДРЕСА_1 на підставі обмінного ордеру від 26
липня 1989 року, що видане на ім'я ОСОБА_1 ОСОБА_10, ОСОБА_11 з якими вони
здійснили обмін, повідомили, що кім. площею 14,2 кв.м. на підставі рішення
виконкому Радянської районної ради народних депутатів від 10 вересня 1979 року
знаходиться в спільному користуванні наймачів та не є житлом, а
використовується всіма наймачами як спільна комора, яку вони використали при
вселенні. Повернувшись у 1993 році із села ОСОБА_5 повідомила, що спірна комора
передана їй як житлова. Звернувшись до відділу обліку та розподілу житлової
площі Радянської райдержадміністрації отримали роз'яснення про те, що до
особового рахунку ОСОБА_5 вказану кімнату приєднано на підставі рішення №4
виконкому Радянської районної ради від 9 січня 1989 року. Отримавши таке
роз'яснення вважали, що порушення їх прав відсутнє. У 2002 році при отриманні
нової квартири позивачам стало відомо, що ОСОБА_5 не отримувала згоди громадян
Тутаків на приєднання до її особового рахунку спірної комори. Уточнивши під час
судового розгляду справи позовні вимоги, просили суд: визнати таким, що не
відповідає вимогам закону п. 27 рішення №3 від 9 січня 1989 року виконкому
Радянської райради народних депутатів м. Києва; визнати частково недійсними
свідоцтва про право власності, що видані на імена: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
59, 3 кв.м., що становить 59/100 частини квартири, видане 4 жовтня 1994 року;
позивачів на 26, 6 кв.м., що становить 24/100 частини квартири, видане 18
лютого 1999 року; ОСОБА_8,
ОСОБА_9 на 18, 35 кв.м., що становить 17/100 частини квартири,
видане                8 липня 2002 року;
визнати за відповідачами ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 право власності на жилу кімнату площею 23, 6 кв.м.;
визнати недійсним договір дарування квартири від 21 січня 2004 року, що
укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_7 та                 ОСОБА_6 із поверненням сторін
у попередній стан.

Рішенням рішення Шевченківського районного суду м. Києва
від 11 травня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 17 грудня  2007 року, в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять
скасувати судові рішення суду з підстав порушення судами норм матеріального та
процесуального права із ухваленням нового рішення, яким їх позовні вимоги
задовольнити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до них
матеріалів  вбачається, що скарга є  необґрунтованою і наведені в ній доводи не
дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених
судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частиною 3 статті 328 ЦПК України

у  х
в  а  л
и  в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4
до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Шевченківської районної у м.
Києві державної адміністрації, Шевченківської районної у м. Києві ради про
визнання недійсними рішення, свідоцтв про право власності та договору дарування
частини квартири відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити
авторам скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                              М.В. Патрюк