УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 березня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом товариства з додатковою
відповідальністю  (далі - ТДВ) “Страхова
компанія “Кредо” до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2004 року ТДВ “Страхова компанія “Кредо”
пред'явило в суді позов до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Зазначало, що 16 серпня 2004 року на автошляху
Устилуг-Луцьк-Рівне сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю
транспортного засобу марки «Тойота RAF4», номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1., і
транспортного засобу марки «БМВ-Е85/Z4», номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2., яким
керував ОСОБА_3. Унаслідок ДТП транспортному засобу марки «БМВ-Е85/Z4» завдано
механічних пошкоджень. Згідно з рахунком-фактурою від 23 серпня 2004 року №
719721 та рахунком-фактурою від 21 вересня 2004 року № 712870 вартість
відновлювального ремонту автомобіля становить 23 957 грн. 60 коп.

26 травня 2004 року між ОСОБА_2. і ТДВ “Страхова компанія
“Кредо” в особі «ПриватБанку», який діє на підставі договору доручення на
виконання страхових агентських послуг від 1 листопада 2002 року №1 та
довіреності директора Печерської філії Шина П.В. від 23 січня 2003 року №
427,                   був укладений
договір страхування засобів наземного транспорту                      № КЗVIA4.

Відповідно до страхового акта від 27 вересня 2004 року
сума страхового відшкодування складає 22 432 грн. 58 коп.

На підставі договору страхування, заяви ОСОБА_2. від 17
серпня 2004 року та страхового акта ТДВ “Страхова компанія “Кредо” було
виплачене страхове відшкодування в сумі 22 432 грн. 58 коп., що підтверджується
платіжним дорученням від 27 вересня 2004 року № 2346.

Посилаючись на те, що ДТП сталася з вини ОСОБА_1, позивач
просив стягнути з нього в порядку регресу виплачену суму страхового
відшкодування.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2006
року позов ТДВ “Страхова компанія “Кредо” задоволено: стягнуто на його користь
із ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 22 432 грн. 58 коп.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 25 травня 2007 року
зазначене рішення суду змінено: зменшено розмір відшкодування шкоди до              8 000 грн., у решті - рішення
міського суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ТДВ “Страхова компанія “Кредо” просить рішення
апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ТДВ “Страхова компанія “Кредо”, суд першої
інстанції виходив із того, що ДТП сталася з вини ОСОБА_1, тому з підстав ст. 27
Закону України «Про страхування», ч. 2 ст. 1187, ч. 1            ст. 1191 ЦК України страховик має
право регресу до винної особи в межах страхового відшкодування.

З такими висновками погодився й суд апеляційної інстанції, вони
відповідають обставинам справи та зібраним доказам, яким суд першої інстанції
дав належну правову оцінку.

Зменшуючи розмір стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_4., суд апеляційної
інстанції виходив з положень ч. 4 ст. 1193 ЦК України.

Проте погодитись із такими висновками
суду не можна, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм матеріального й
процесуального права.

Згідно зі ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір
відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального
стану, крім випадків, коли шкода завдана вчиненням злочину.

У зазначеній нормі права встановлена єдина підстава зменшення розміру шкоди
- матеріальний стан винної особи.

На порушення вимог ст. ст. 212, 213 ЦПК України висновки суду апеляційної
інстанції щодо матеріального стану відповідача не підтверджені належними
доказами.

Рішення взагалі не містить будь-яких
доводів на підтвердження таких висновків суду.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги (а.с. 95-96), вона взагалі не
містить доводів відповідача щодо його матеріального стану.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з'ясувавши
обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що відповідно до ст. 1191 ЦК України ТДВ
“Страхова компанія “Кредо” має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи
в розмірі виплаченого відшкодування.

Безпідставно
скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний
суд припустився помилки в застосуванні матеріального та процесуального закону.

Ураховуючи
наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі
рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з додатковою
відповідальністю  “Страхова компанія “Кредо”
задовольнити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 25 травня 2007 року скасувати, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від                 13 грудня 2006 року залишити в
силі.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка