Справа  № 2-1920
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 вересня 2008 року                    Калуський міськрайонний суд

Івано-Франківської        області

в складі             головуючої -  судді
Бердан Н.В.

секретаря            Ковальчук Т.М.

з участю позивача     ОСОБА_1

представника позивача     ОСОБА_5

відповідачки     ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калуші справу за
позовом     ОСОБА_1
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3  про визнання батьківства ,-

ВСТАНОВИВ:

що ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2  та
ОСОБА_3  про визнання батьківства, посилаючись на те,
що перебуваючи на сезонних роботах в Польщі він познайомився з відповідачкою по
справі. Через певний період часу вони вирішили разом проживати та створити
сім”ю. В вересні 2001 року позивач переїхав проживати у будинок ОСОБА_3 , що в с. Ріп”янка Калуського району. По
сьогоднішній день вони разом проживають та ведуть спільне господарство. ОСОБА_3  перебувала
в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2
, і
позивач зареєстрував  шлюб з нею
лише  20.12.2007 року. Від спільного
проживання у позивача та ОСОБА_3
народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Питанням реєстрації
народження сина займалася відповідачка, оскільки він був в Польщі на сезонних
роботах для матеріального забезпечення сім”ї. Про те, що в свідоцтві батьком
дитини зазначений ОСОБА_2
вона не повідомила. Цього року дитина іде до
школи і позивач зайнявся оформленням документів, тоді і виявив, що він не
записаний в свідоцтві про народження сина як батько.

Відповідачка пояснила позивачу, що на час народження дитини вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , тому РАГС записав його батьком дитини. Раніше розповідати про це
позивачка не бажала щоб не допустити конфлікту в сім”ї. Весь період зачаття і
проходження пологів відповідачки відбувався при позивачу. Всім було відомо про
те, що вони разом проживають та чекають дитину. Після народження дитини
односельчани та родичі знали, що це дитина спільна позивача та ОСОБА_3  Хрещення сина вони здійснювали спільно і в
свідоцтві про хрещення  позивач записаний
батьком. ОСОБА_2  з часу спільного проживання з ОСОБА_3  жодного разу не приїжджав в с. Ріп”янка  та не цікавився дитиною. Оскільки свідоцтво
про народження сина було видане в грудні 2005 року і про те, що позивач  не записаний батьком дитини, він дізнався в
серпні цього року з вини ОСОБА_3
, яка
приховала від нього інформацію, вважає, що строк позовної давності пропустив з
поважних причин. Просить поновити йому строк звернення до суду та визнати його
батьком дитини, виключивши ОСОБА_2
та включивши його як батька дитини в актовий
запис про народження.

В судовому засіданні  позивач позовні вимоги підтримав, просить
позов задовольнити.

Представник позивача також позов підтримав, просить визнати ОСОБА_1  батьком дитини ОСОБА_4  та
виключити в записі про народження дитини
відомості батька ОСОБА_2
,  зазначивши батьком ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2  в
судове засідання не з”явився, але подав заяву в якій позовні вимоги
позивача  визнав, просить слухати справу
в його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_3  позов визнала та суду пояснила, що з першим
чоловіком розірвала шлюб 6 серпня 2004 року.
Однак  з ним не проживала тривалий
час, а в 2001 році стала фактично проживати з ОСОБА_1  від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_4. Так
як  на той  час не було розірвано шлюб, то дитину
зареєструвала на першого чоловіка. На даний час і вона і позивач хочуть
встановити батьківство дійсного батька.

Суд в межах заявлених позовних вимог, на підставі представлених
сторонами доказів, вислухавши сторін,
дослідивши докази , вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими і
підлягають до задоволення

Згідно ст. 129 СК
України  особа,  яка вважає себе батьком дитини, народженої
жінкою, яка  в  момент
зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком,  має право пред'явити до її  чоловіка,
якщо  він записаний батьком
дитини, позов про визнання свого батьківства.

ОСОБА_4  народився ІНФОРМАЦІЯ_1,  про що стверджує свідоцтво про народження
/а.с. 5 /.

З копії свідоцтва про
розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між ОСОБА_2  та ОСОБА_3 розірвано 6 серпня
2004 року /а.с.7/.

Про те, що позивач та ОСОБА_3
проживають єдиною сім”єю з 2001 року  в с. Ріп”янка та спільно ведуть господарство
підтверджується довідкою сільської ради від 15.08.2008 року/а.с.9, 21/.

Позивач одружився з ОСОБА_3
20.12.2007 року, про що стверджує
копія свідоцтва про шлюб /а.с.6/. Копія свідоцтва про хрещення свідчить
про те, що батьком дитини є ОСОБА_1
/а.с.8/

ОСОБА_2   подав заяву до суду про те, що батьком
ОСОБА_4 є   ОСОБА_1  /а.с. 18 /.

За таких підстав суд
вважає, що в судовому засіданні здобуто докази про те, що батьком дитини, а
саме сина ОСОБА_4, який зареєстрований як ОСОБА_4 -  є ОСОБА_1.

Стаття 129 СК України зазначає,
що до  вимоги про визнання батьківства
застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа
дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

В судовому засіданні
з”ясовано, що позивач знав  що дружина
ОСОБА_3 , з якою він фактично
проживав носить його дитину. Однак про те, що він не записаний в свідоцтві про
народження сина як батько дізнався в серпні цього року. Тому суд визнає,
що  позивач звернувся до суду вчасно, і
його вимога про поновлення строку позовної давності безпідставна.

На підставі ст.129 СК
України, керуючись ст. 73, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1  задовольнити.

Визнати ОСОБА_1
,
ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя с. Ріп”янка АДРЕСА_1
Калуського району Івано-Франківської області,
громадянина України батьком ОСОБА_4
,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов”язати відділ реєстрації актів цивільного стану по Калуському
району Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської
області  в актовому записі  про народження № 8 від 27.12.2005 року
вилучити відомості про батька  ОСОБА_2 та
в графі батько зазначити ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного
суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

ГОЛОВУЮЧА: