СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 липня 2008 року                                                                         м.
Хмельницький

Колегія  суддів  судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючої
- судді Карпусь С.А.

суддів: Баса О.Г., Кізюн О.Ю.

при секретарі  Гартрамф Г.В.

з участю: представника
відповідача

розглянула    у
відкритому    судовому    засіданні
цивільну справу   № 22ц -
1454  за
апеляційною скаргою  ОСОБА_1на
рішення Городоцького районного  суду від
14 червня 2008 року за позовом ОСОБА_1до товариства з обмеженою
відповідальністю „Санаторій „Товтри” про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Заслухавши
доповідача,  пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,  колегія суддів

в с т а н о в и л а
:

В
січні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ „Санаторій „Товтри”
про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу
та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що
наказом головного лікаря ТОВ  „Санаторій
„Товтри” №99 від 23.12.2005 року її звільнено з посади кухаря-кондитера, на
якій вона працювала з жовтня 1991 року,
на підставі п.8 ст. 40 КЗпП
України. Причиною такого звільнення стало складення адміністративного
протоколу про вчинення нею 23.06.2005 року крадіжки продуктів харчування по
місцю роботи  та притягнення її до
адміністративної відповідальності у вигляді штрафу постановою суду від 23
грудня 2005 року. Вважає звільнення незаконним і таким, що порушує її права,
оскільки в період з 6 червня  по 1 липня
2005 року перебувала на лікарняному і в цей час не могла вчинити
правопорушення. Тому з цих підстав просила поновити її на роботі, стягнути з
відповідача на її користь втрачений заробіток за час вимушеного прогулу з
23.12.2005 року по день прийняття рішення з розрахунку 16 грн. 67 коп. за кожен
робочий день.

Рішенням
Городоцького районного суду від 18 червня 2008 року ОСОБА_1 в задоволенні
позову відмовлено та визнано її звільненою за ч.1 п.2 ст. 41 КЗпП України.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення її вимог, посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам. Суд не врахував роз'яснень,  викладених
у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.1992 року
„Про практику розгляду судами трудових спорів”,
та не мав законних підстав для відмови у задоволенні позову та зміни
формулювання звільнення.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Кельбус С.П.                                             Справа № 22ц- 1454

Доповідач - Карпусь С.А.                                                                                Категорія №  51, 52

В запереченні на апеляційну скаргу ТОВ „Санаторій
„Товтри”  просить відхилити апеляційну
скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового
рішення у відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, оскільки судом неповно
з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Судом встановлено, що з 1991 року ОСОБА_1 перебувала у
трудових відносинах з ТОВ „Санаторій „Товтри”, з 9 серпня 1991 року на посаді
санітарки, з 7 жовтня 1991 року  на
посаді кухаря-кондитера.

Наказом головного лікаря ТОВ „Санаторій „Товтри” від
23.12.2005 року № 99 ОСОБА_1 звільнено з роботи з 23 грудня 2005 року про п.8
ст. 40 КЗпП України. Підставою для видачі цього наказу  було складення працівниками Городоцького РВ
УМВС України в Хмельницькій області 11 листопада 2005 року протоколу про
скоєння нею 23 червня 2005 року адміністративного правопорушення, передбаченого
ст. 51 КУпАП та притягнення її за вчинене до адміністративної відповідальності
у вигляді штрафу  в розмірі 51 грн.
постановою Городоцького районного суду від 23 грудня 2005 року.

Відмовляючи ОСОБА_1 у поновлені на роботі, суд першої
інстанції виходив з того,  що вона
працюючи на вказаній посаді неодноразово викрадала продукти харчування шляхом
недовкладення їх у кондитерські вироби, які виготовляла та випікала, у зв'язку
з чим  в адміністрації були підстави для
втрати до неї довір'я, а тому позов не підлягає задоволенню.

Однак з такими висновками не можна погодитись.

З матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2005 року ОСОБА_1
самовільно замінила в меню вид випічки, 27 липня 2005 року недодала у випічку
продуктів на суму 21 грн. 89 коп., за що наказом головного лікаря від 12 серпня
2005 року № 86-з вона  притягнута до
дисциплінарної відповідальності у вигляді догани з вирахуванням  з її заробітної плати вартості недоданих у
зв'язку з цим продуктів у сумі 48 грн. 29 коп. (21 грн. 89 коп. та 26 грн. 40
коп.).

Адміністрація санаторію,
застосувавши до неї дисциплінарне стягнення,  щодо цих самих фактів 17 листопада 2005 року
також звернулась до Городоцького РВ УМВСУ в Хмельницькій області. Постановою
якого 25 листопада 2005 року було відмовлено відносно неї у порушенні
кримінальної справи за ст. 191 КК України і разом з тим вирішено притягнути її
до адміністративної відповідальності  за
ст. 51 КУпАП.

Постановою Городоцького районного суду від 23 грудня 2005
року ОСОБА_1 визнано винною за ст. 51 КУпАП та накладено штраф у розмірі 51
грн. за те, що вона зловживаючи службовим станом 23 червня 2005 року,  не дотримуючись норм меню випекла пиріжки
меншою вагою, чим здійснювала розкрадання колективного майна на суму 104 грн.
96 коп. Дана постанова явилась підставою для застосування до неї ще одного
дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Згідно довідки Городоцького РВ УМСУ від 9 березня 2006 року
дату скоєння правопорушення ОСОБА_2 вважати 23 липня 2005 року.

Постановою голови апеляційного суду Хмельницької області від
15 лютого 2006 року зазначена постанова суду була скасована, в послідуючому
постановою Ярмолинецького районного суду від 22 жовтня 2007 року провадження по
даній справі закрито у зв'язку з відсутністю події адміністративного
правопорушення. Вказана постанова залишена без зміни постановою голови
апеляційного суду Хмельницької області від 8 лютого 2008 року, що
підтверджується матеріалами адміністративної справи № 3-2033/07 щодо ОСОБА_1.

Згідно ч. 2 ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової
дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Таким чином у адміністрації санаторію не було підстав для
звільнення позивачки з роботи.

Суд першої інстанції викладені обставини не врахував і не дав
їм належної правової оцінки, а тому його рішення підлягає скасуванню.

Оскільки звільнення ОСОБА_1
проведене з порушенням трудового законодавства, позов її підлягає
задоволенню, а вона поновленню на роботі.

Висновки суду про те, що ОСОБА_1, будучи матеріально
відповідальною особою  протягом 2005 року
зловживала довір'ям адміністрації, самовільно змінювала види виробів, вказаних
в меню, вчиняла нестачі, тому  слід
змінити підставу її звільнення та вважати
звільненою  з роботи  по п.2 ч. 1 ст. 41 КЗПП України не
узгоджуються з матеріалами справи та вимогами
закону.

Пленум Верховного Суду України в п. 18 постанови № 9 від 6
листопада 1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів” роз'яснив ,
що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясовувати, з
яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом, і перевіряти їх
відповідність законові.

Суд не вправі визнати звільнення правильним виходячи з
обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували
звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі дано
неправильну юридичну кваліфікацію, суд може змінити формулювання причин
звільнення і привести його у відповідність із чинним законодавством про працю.

Як вбачається з наказу про звільнення № 99-о від 23 грудня
2005 року, ОСОБА_1 звільнена з роботи за дрібне розкрадання за місцем роботи
майна власника по п. 8 ст. 40 КЗПП України на підставі постанови Городоцького
районного суду від 23 грудня 2005 року і
з будь-якими іншими фактами власник не пов'язував її звільнення. Тому у
суду першої інстанції не було підстав для зміни формулювання звільнення.

Частини 1, 2 ст. 235 КЗпП України передбачають, що у разі
звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Час вимушеного прогулу позивачки у зв'язку незаконним
звільненням складає 31 місяць ( з 23 грудня 2005 року по 23 липня 2008 року).

Згідно довідки відповідача № 92 від 04.04.2006 року  середньомісячний заробіток ОСОБА_1
вирахуваний із заробітку за останніх два календарних місяці, становить 506 грн.
60 коп. Тому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, який підлягає
стягненню з відповідача на користь позивачки, складає 15704 грн. 60 коп. ( 506,
60 Х 31). З цієї суми слід утримати прибутковий податок і інші обов'язкові
платежі, передбачені діючим законодавством.

Підлягають відшкодуванню на користь позивачки витрати у сумі
500 грн., пов'язані з оплатою правової допомоги та на користь держави 157 грн.
05 коп. судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталась до
суду з вимогами про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу і ці вимоги не змінювала та не доповнювала іншими, в
тому числі відшкодуванням індексації,  у
порядку, передбаченому цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в
и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити.

Рішення Городоцького
районного  суду від 14 червня 2008 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов  ОСОБА_1задовольнити.

Поновити  ОСОБА_1на
посаді кухаря-кондитера товариства з обмеженою відповідальністю „Санаторій
„Товтри”.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Санаторій
„Товтри” на користь  ОСОБА_1середній
заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 15704 грн. 60 коп. ( без утримання
прибуткового податку й інших обов'язкових платежів), 500 грн. витрат по оплаті
правової допомоги, а в дохід держави - 157 грн.05 коп. судового збору.

Рішення набирає законної
сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Копія
вірна: суддя апеляційного суду                                            С.А.Карпусь