Справа
№ 2 - 2356
15 травня 2008 року                                                                                     Ялтинський міський суд Криму
у складі судді
за участю адвоката:                                              ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі  Ялтинського міського суду цивільну
справу  за  позовом
ОСОБА_3 за участю третьої особи: державного нотаріуса Першої Ялтинської
держнотконтори Шедько Любов Костянтинівни про визнання правочину фіктивним, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2про усунення перешкод в користуванні
просить визнати  недійсним договір
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 12 листопада 2007 року між ним і
тим, що даний договір купівлі - продажі є фіктивним, оскільки грошей за продаж
квартири він не одержував, уклав договір у зв'язку з тим, що  є громадянином Росії і не міг претендувати на
отримання на території України безкоштовно у власність земельної ділянки для
обслуговування своєї нерухомості, а сім'я ОСОБА_3є громадянами України, з якими
в нього склалися дружні, довірчі відносини.
Вони домовилися, що після укладення фіктивного договору, відповідачка
приватизує земельну ділянку під будинком, а потім будинок разом із землею
переоформить знову на нього. Після цього він також мав намір купити другу
половину будинку у ОСОБА_4, з яким уклав письмову угоду.  Уклавши договір з відповідачкою, він передав
її чоловіку гроші на оформлення права власності на землю і виїхав по своєму
постійному місцю проживання, в місто Москву. Ніяких особистих речей з квартири
він не вивозив, ключі від неї відповідачці не передавав. ОСОБА_3, в свою чергу,
квартирою ніколи не користувалася, вимог про її звільнення до нього не
пред'являла. Після цього він декілька разів перераховував ОСОБА_3гроші на
оформлення земельної ділянки, але через деякий час йому стало відомо, що ніяких
дій по приватизації землі відповідачка і її чоловік не здійснюють. На його
претензії з даного приводу йому відповіли, що вони є законними власниками
квартири, і повертати йому його власність не збираються.
ОСОБА_3 і її представник - ОСОБА_3. позовні вимоги не визнали, стверджують, що
заплатили ОСОБА_2у гроші за придбану спірну квартиру в сумі  120000 доларів США, а придбали вони її не з
метою проживання, а для перепродажу. Мотиви звернення  ОСОБА_2 а до суду з даним позовом мотивують
тим, що в даний час ціни на нерухомість в смт. Гурзуф зросли і позивач вважає, що продав їм квартиру
державний нотаріус Шедько Л.К. просила суд ухвалити рішення на свій розсуд.
Відповідачка ОСОБА_3
пред'явила в суд зустрічну позовну заяву, в якій просить усунути їй перешкоди в
користуванні і розпорядженні належною квартирою АДРЕСА_1 шляхом вивозу з неї
домашньої обстановки, що належить ОСОБА_2у у вигляді двох ліжок, дивана,
кухонного гарнітура, платтяної шафи, серванта, двох столів і стільців,
холодильника, телевізора, пральної машина і іншого майна.
тим, що вони придбали у ОСОБА_2 квартиру і за його проханням погодилися на
деякий час залишити в ній його домашню обстановку, доки він не придбає іншу
квартиру, в яку зможе все перевезти. Проте враховуючи, що в даний час ОСОБА_2
посилається на даний факт, як на доказ фіктивності укладеної між ними угоди,
вона просить суд усунути їй, як власнику, перешкоди в користуванні квартирою
шляхом її звільнення від чужих речей.
зустрічним позовом ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що
договір є фіктивним і наміру вивозити свої особисті речі з квартири в нього
ніколи не було і не має.
Суд, вислухавши
думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає
задоволенню, а в позові ОСОБА_3слід відмовити.
Судом
встановлено, що ОСОБА_2 є громадянином Росії. Спірна квартира АДРЕСА_1 належала
йому на підставі договору дарування квартири від 18 березня 2003 року (а.с.
2007 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був укладений договір купівлі - продажу
вищезгаданої квартири (а.с. 6, 32).
України, правочин повинен бути направлений на реальне настання правових
наслідків, обумовлених ним.
Стаття 234 ЦК України
свідчить про те, що правочин, вчинений без наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином, є фіктивним.
після укладення 12 листопада 2007 року договору купівлі - продажу, позивач
домашню обстановку і свої речі із спірної квартири не вивозив. Дана обставина
не оспорюється сторонами і підтверджується фактом пред'явлення ОСОБА_3позову до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом її звільнення від
речей. Крім того, як стверджує ОСОБА_3в своєму зустрічному позові, у ОСОБА_2
також залишився ключ від вхідних дверей в квартиру. Сама ОСОБА_3після укладення
договору купівлі - продажі спроб вступити в права володіння  квартирою: вселитися в квартиру або
зареєструватися в ній, яким-небудь іншим чином проявити своє право володіння і
розпорядження квартирою не вчиняла.
стверджує, що договір купівлі - продажу з ОСОБА_3є фіктивним, був ним укладений
з метою приватизації земельної ділянки, для обслуговування будинку, в якому
розташована квартира, оскільки сам він цього зробити не міг, тому що є
підтверджується письмовою розпискою, укладеною між ОСОБА_3. (чоловіком
відповідачки) і ОСОБА_2 від 22 січня 2005 року, згідно якої ОСОБА_3одержав від
позивача 1000 доларів США у якості юридичного супроводу процесу приватизації
земельної ділянки і розробки проекту (а.с. 25). ОСОБА_3факт написання розписки
і отримання грошей в судовому засіданні не заперечував.
пояснив в судовому засіданні, що в 2005 році він дійсно мав намір укласти з
ОСОБА_2 фіктивний договір купівлі - продажу квартири, проте позивач хотів також
придбати квартиру у іншого власника будинку - ОСОБА_4 і коли останній
відмовився продавати ОСОБА_2у свою квартиру, а також відмовився брати участь в
приватизації земельної ділянки, вони теж передумали укладати фіктивний договір.
Після цього, оскільки ОСОБА_2 не зміг купити другу частину будинку, він вирішив
продати і свою квартиру, а ОСОБА_3вирішили її купити, оскільки вважають, що
потім зможуть продати її дорожче ніж придбали. Разом з тим, дані пояснення
представника відповідача частково спростовуються показаннями свідка ОСОБА_4,
який пояснив суду, що він дійсно мав намір продати свою квартиру, яка є другою
половиною будинку, - ОСОБА_2 (перша половина будинку належала ОСОБА_2), і між
ними письмово був укладений договір - угода, але він ніколи не відмовлявся від
своїх намірів і не заперечує продати йому свою квартиру і зараз. Більш того,
свідок ОСОБА_4 пояснив, що він хотів оформити у власність земельну ділянку,
вони з ОСОБА_2 займалися його приватизацією, проте їм в цьому було відмовлено,
оскільки ОСОБА_2 є громадянином Росії. При цьомуОСОБА_3 або його дружина з
приводу оформлення приватизації земельної ділянки до нього не зверталися і ні
про яку відмову від приватизації він їм не заявляв. Про те, що власником
спірної квартири, яка також є половиною всього їх будинку, в листопаді 2007
року стала ОСОБА_3, йому взагалі відомо не було, оскільки там він її ніколи не
бачив.  Показання свідка ОСОБА_4 і
позивача ОСОБА_2 підтверджуються письмовим договором - угодою про намір укласти
договір купівлі - продажу другої половини будинку із земельною ділянкою за
адресою:АДРЕСА_1 (а.с. 24).
У судовому
засіданні також була допитана свідок ОСОБА_5 яка пояснила суду, що була
присутня при розмові між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, коли вони обговорювали свої наміри
укласти фіктивний договір купівлі - продажу спірної квартири з подальшим
оформленням ОСОБА_3на себе земельної ділянки, які та в подальшому повинна була
передати назад у власністьОСОБА_2 Не вірити названим свідкам у суду немає
підстав, оскільки ні в дружніх, ні в неприязних відносинах ні з ким із сторін
вони не знаходяться.
ОСОБА_3і її представник, в свою чергу, стверджують, що заплатили ОСОБА_2 за
придбану квартиру 120000 доларів США.
частина грошей в сумі понад  90 000
доларів США  в них була в наявності, а
частину вони узяли у позику, що підтверджують письмовими розписками.
Разом з тим, суд
вважає, що дані твердження відповідачки і її представника спростовуються
матеріалами справи.
з угодою купівлі - продажу від 12 листопада 2007 року, спірна квартира була
Дана  вартість є значно нижче ринкової, але ніяких
письмових доказів того, що ОСОБА_3була передана ОСОБА_2 ця сума або, як вона
стверджує, - 120000 доларів США, ними суду не представлено.
письмових боргових розписок, що є в справі, на певні суми, то суд ставить їх
під сумнів. У розписках: від 09.11.2007 року міжОСОБА_3. і ОСОБА_2. на суму
4000 доларів США; від 10.11.2007 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 на суму 7000
доларів США  вказано, що узяті в борг
гроші будуть повернені позичальниками після продажу квартири АДРЕСА_1,, що
належить їм (а.с. 36, 38). Разом з тим, під час складання розписок, спірна
квартира ОСОБА_3ще не належала. Що стосується боргової розписки між ОСОБА_3. і
ОСОБА_7. на суму 3000 доларів США, то вона взагалі датована 10 листопада 2008
року, тобто через рік після укладення договору купівлі - продажу спірної квартири
(а.с. 37). Таким чином, все перераховане свідчить про те, що подані як докази
розписки були складені вже після укладення договору купівлі - продажі і вказані
в них суми не мають відношення до придбання ОСОБА_3спірної нерухомості. Як
пояснили допитані в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_7.,
вони знаходяться в багаторічних дружніх відносинах з ОСОБА_3., а свідок ОСОБА_6
є кумою ОСОБА_3, у зв'язку з чим суд оцінює їх пояснення про надання у позику
відповідачці і її чоловіку певних сум під придбання спірної квартири критично.
сторони в суді пояснили, що незадовго до укладення спірного договору купівлі -
продажу,ОСОБА_3 узяв у позивача в борг близько 3000 доларів США на придбання
автомобіля,  тобто той факт, що через
невеликий проміжок часу, 12 листопада 2007 року у ОСОБА_3вже було в наявності
понад 90 тисячі доларів - сумнівний.
Таким чином, суд
вважає, що оспорюваний договір купівлі - продажі квартири АДРЕСА_1 має всі
ознаки фіктивного правочину: ОСОБА_3не передавала ОСОБА_2 гроші за нібито
придбане нею майно, не вступала в права власника спірного майна, а тому даний
договір, як фіктивний, слід визнати недійсним і повернути сторони до первісного
позовОСОБА_2 підлягає задоволенню, в позові ОСОБА_3про усунення перешкод в
користуванні власністю слід відмовити, оскільки її позов є похідним від позову
ОСОБА_2 і в даний час в неї відсутні
правові підстави для звернення до суду із заявленими нею вимогами.
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203, 317, 234    ЦК України,  ст. ст.
10, 60, 212, 213, 215, 217, 218
України,  суд
недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 12 листопада
2007 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, внаслідок його фіктивності. Сторони привести
до первісного стану.
позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом
звільнення від особистих речей - відмовити.
Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд АРК через Ялтинський міський суд в строки
та порядку, передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК
України.

Суддя: