Справа № 420-08
Голов. в 1 інст.- Коробов О.О.
Доповідач-Василевич В.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22 квітня 2008 року
м.Рівне

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді-Василевича В.С.

Суддів: Гордійчук С.О., Шимківа С.С.

при секретарі Чалій Н.О.

з
участю позивачки ОСОБА_2., її представ-

ника
адвоката ОСОБА_3., відповідача

ОСОБА_1., його представника адвока-

та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1,ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду від 29
листопада 2007 року у справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору дарування,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного
суду від 29 листопада 2007 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2. до
ОСОБА_1. про визнання недійсним договору дарування.

В апеляційній скарзі позивачка
доводить про незаконність та необгрунтованість рішення через порушення судом
норм матеріального та процесуального права.

Укладаючи договір дарування,
вона мала на меті,що відповідач буде здійснювати за нею догляд. Однак,
скориставшись її неграмотністю та правовою необізнаністю відповідач спонукав її
на укладення саме договору  дарування, а
не договору довічного утримання.

Вважаючи, що суд неправильно
оцінив обставини справи, неправильно застосував норму матеріального права
просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі
ставить питання про зміну рішення шляхом виключення з нього посилання суду на
відкладальні обставини, про які йдеться в ст.723 ЦК України, оскільки
встановлення таких обставин в оскаржуваному ним рішенні може вплинути на
ухвалення рішення у разі пред”явлення позивачкою позову про визнання договору
дарування недійсним з інших підстав.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб,що з”явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційних скарг.

Як видно з матеріалів справи, 9
грудня 2004 року позивачка подарувала
відповідачеві, який доводиться їй внуком, належний їй будинок,
розташований в АДРЕСА_1. Договір посвідчений нотаріально із зазначенням в
ньому, що вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину
сторонам нотаріусом роз”яснено, вони підтверджують, що цей договір не носить характеру
мнимої чи удаваної угоди. Дарувальниця стверджує, що дарування здійснюється за
доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства як фізичного, так і
морального.

Після укладення договору
відповідач з дружиною  поселився в
подарований йому будинок.

З позовної заяви та пояснень
позивачки і її представника адвоката ОСОБА_3. слідує, що укладаючи договір
дарування вона помилилась щодо обставин, які мають істотне значення щодо його  природи, прав та обов”язків сторін. Вона мала
на меті укладення договору довічного утримання. Але в силу неграмотності,
юридичної необізнаності та запевнення
відповідача про здійснення ним за нею догляду був укладений договір
дарування.

Її доводи судом ретельно були
перевірені і не знайшли ствердження.

Допитана в судовому засіданні
державний нотаріус Дацюк С.Г. пояснила, що позивачці було роз”яснено суть
договору дарування, наслідки його вчинення, сам договір їй був прочитаний. Цих
обставин позивачка не заперечила і не спростувала.

З показань свідків не
встановлено, що позивачка мала намір на укладення саме договору довічного
утримання. Причиною її звернення до суду стало погіршення відношення до неї
обдарованого внука та його дружини. Але ці обставини виникли по збігу тривалого
часу після укладення договору і не можуть розцінюватись як помилка в укладеному
правочині.

Правильно оцінивши
обставини  та докази у справі, суд дійшов
обгрунтованого висновку про безпідставність позову.

Не підлягає задоволенню також і
апеляційна скарга відповідача, оскільки посилання суду в рішенні на ст.723 ЦК
України, яка передбачає можливість укладення договору дарування  з обов”язком передати дарунок в майбутньому
чи з настанням відкладальної обставини на правильність вирішення спору не
впливає. Суд цим лише констатував передбачене законом право позивачки на
укладення договору на умовах відкладальної обставини.

Враховуючи, що рішення ухвалено
з дотриманням  норм  матеріаль-

ного та процесуального права і доводи апеляційних скарг правильності
висновків суду першої інстанції не спростовують підстав для скасування рішення
немає.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст.307,308, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скаргиОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Рівненського районного
суду від 29 листопада 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею чинності.

Головуючий суддя                               Василевич В.С.

Судді:
Гордійчук  С.О.

Шимків С.С.