УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 березня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної бази ресурсного забезпечення МВС України та
Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - ОСОБА_2, про відшкодування
матеріальної шкоди, за касаційною скаргою
Міністерства внутрішніх справ України на рішення Макарівського районного суду від
27 квітня 2007 року та рішення апеляційного суду Київської області від 8 листопада                  2007 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Центральної бази
ресурсного забезпечення МВС України та Міністерства внутрішніх справ України,
третя особа - ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те,
що 19 листопада 2005 року на 42 км автодороги Київ-Чоп поблизу с. Мотижин
Макарівського району Київської області, близько 21 год. ОСОБА_2, керуючи
автомобілем ЗІЛ-131, порушивши правила дорожнього руху, без подачі світлових
сигналів, здійснив маневр розвороту з крайньої правої смуги руху, що призвело
до зіткнення з мікроавтобусом “Форд Транзит” під його керуванням. У результаті
дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_2., автомобіль позивача
зазнав механічних пошкоджень. Позивач просив суд стягнути з Центральної бази
ресурсного забезпечення МВС України на відшкодування матеріальної шкоди 63 332
грн. 95 коп. для відновлюваного ремонту, 405 грн. за проведення
автотоварознавчого дослідження та 2 250 грн. за транспортування ТОВ “Хелена”
його мікроавтобуса до м. Луцька, а всього - 65 987 грн. 95 коп.

Рішенням Макарівського районного суду від 27 квітня 2007 року позов
задоволено частково. Стягнуто з МВС України на користь ОСОБА_1 63 332 грн.  95 коп. вартості відновлювального ремонту
автомобіля та 405 грн. понесених витрат на проведення автотоварознавчого
дослідження, а всього - 63 737 грн.
95 коп.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 8 листопада
2007 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення затрат на проведення
відновлювального ремонту автомобіля змінено та стягнуто з МВС України на користь
позивача 46 008 грн. 02 коп., що становить вартість пошкодженого автомобіля на момент
ДТП. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі МВС України, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з того, що шкоду позивачу завдано внаслідок зіткнення
двох джерел підвищеної небезпеки, а тому відповідальність за неї повинне нести МВС
України як володілець джерела підвищеної небезпеки, по вині водія якого сталася
ДТП. Оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість пошкодженого
автомобіля позивача на момент ДТП суд обмежив стягнення вартістю автомобіля.

Такий висновок є правильним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується
винною особою.

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого
майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Судом встановлено, що в результаті ДТП, яка трапилася з вини
водія  ОСОБА_2. під час керування ним належним
МВС України автомобілем ЗІЛ-131, позивачу завдано матеріальної шкоди, яка, полягає
у вартості відновлювального
ремонту його пошкодженого автомобіля та витратах, понесених ним на проведення автотоварознавчого
дослідження.

Встановивши, що вартість відновлювального ремонту є більшою,
ніж вартість пошкодженого автомобіля позивача на час настання ДТП, суд обґрунтовано
стягнув з відповідача на відшкодування шкоди вартість пошкодженого автомобіля та
витрати, понесені позивачем на проведення автотоварознавчого дослідження.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального
права, що відповідно до ст. 337 ЦПК України є підставою для відхилення
касаційної скарги.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 336, ст. 337, п. 1 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

касаційну скаргу Міністерства внутрішніх
справ України відхилити.

Рішення Макарівського районного суду від 27 квітня 2007 року
та рішення апеляційного суду Київської області від 8 листопада 2007 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                          Ю.Л.Сенін

Судді:
В.І.Гуменюк

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк