№ 2-456/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

3.04.2008 року.Макарівський районний суд Київської
області в складі головуючого судді Тюхтія П.М.,при секретарі Нестерчук
О.С.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Макарів справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат,понесених на встановлення
суміжних меж,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом,посилаючись
на те, що він є власником будинку АДРЕСА_1,який розташований на земельній
ділянці площею 0,06 у  громадській
організації Садівниче товариство „Мечта”.Відповідачка є його сусідкою,її
будинок № 7,земельна ділянка площею 0,06 га.Він домовився з відповідачкою,що
він за свої кошти зведе на межі між їхніми земельними ділянками огорожу,а
понесені витрати поділять порівну.Після цього він уклав  з ТОВ „Бізнес -Трансгруп”договір підряду від
10.09.2005 року,на виконання якої до 10.11.2005 року було побудовано огорожу.Розрахунок
був проведений шляхом передачі готівкових коштів з отриманням квитанцій до
касового ордеру № 73 на суму 40000 грн від 12.09.2005 року та квитанції до
касового ордеру № 86 на суму 11500 грн. від 12.11.2005 року.Після закінчення
будівництва ОСОБА_2 відмовилася оплатити половину витрат,понесених ним на
будівництво огорожі.Просив суд на підставі ч.3 ст.106 Земельного кодексу
України стягнути з відповідачки 12875 грн. та його судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав позов,пояснив,що він
з відповідачкою узгодили вартість і матеріал огорожі.Коли він придбав земельну
ділянку,то по межі між ними стояли бетонні стовпці і сітка „рабиця”.

Відповідачка не визнала позов,пояснила,що не домовлялася
з позивачем про будівництво огорожі між їхніми земельними ділянками і про
відшкодування йому витрат.В той час вона не працювала,ніяких доходів не
мала,доглядала чоловіка,інваліда першої групи,тому не могла собі дозволити таку
дорогу огорожу.

Вислухавши пояснення сторін,дослідивши письмові
докази,суд вважає,що вимоги позивача задоволенню не підлягають ,оскільки не
ґрунтуються на вимогах законодавства і не підтверджені належними доказами.

Так,з пояснень сторін вбачається і ніким не оспорюється
факт,що сторони є суміжними землевласниками
в Громадській організації садівниче товариство „Мечта”,їх право на
земельні ділянки підтверджується копіями державних актів на право приватної
власності на землю,оглянутих судом.

З пояснень сторін вбачається, що земельні ділянки були
розмежовані бетонними стовпчиками та сіткою „рабиця” на час  придбання ОСОБА_1 в 2003 році земельної
ділянки,тобто „тверда межа” в контексті ст..106
ЗК України між земельними ділянками сторін існувала.

Позивач не надав судові належних доказів про наявність
домовленості (угоди) з ОСОБА_2 про відшкодування половини вартості огорожі,яку
побудує ОСОБА_1

Суд враховує при цьому пояснення ОСОБА_2про незначні її
доходи,що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту
населення Оболонської РДА від 3.03.2008 року,які б не дозволили їй будувати
нову дорогу огорожу.

У відповідності до ст..60 ЦПК України кожна сторона
зобов”язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

На підставі наведеного та керуючись ст..ст.11,509 ЦК
України,ст..ст.60,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Київської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яку може бути подано протягом десяти днів з часу проголошення
рішення.

Суддя
П.М.Тюхтій