Справа № 22-ц-398
2008р.             Головуючий у 1-й
інстанції   Клочко Б.М.
Категорія 19                                       Суддя-доповідач
У Х  В А Л А

іменем   України

10 квітня 2008 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів -  Ведмедь Н.І., Данильченко Л.О.

з участю секретаря судового
засідання - Чуприни В.І.

та осіб, які беруть участь у
справі -  апелянтаОСОБА_1.,

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на
рішення Сумського районного суду від 07 лютого 2008 року

у
справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1

про
відшкодування моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2.
звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 19 квітня
2007 року у с. Верхня Сироватка Сумського району сталася дорожньо-транспортна
пригода - зіткнення двох автомобілів під керуванням відповідача ОСОБА_1та під
керуванням ОСОБА_3. де знаходився позивач ОСОБА_2як пасажир.

Причиною
ДТП стало порушенняОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Постановою
Сумського районного суду від 08 листопада 2007 року ОСОБА_1. був визнаний
винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 286 ч. 1 КК України, але
звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку з амністією.

В
результаті ДТП позивачу було завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості у
вигляді перелому головки лівого стегна зі зміщенням, переломовивиху лівого
стегна, забою лівого колінного суглобу, забою грудної клітини, в зв'язку з чим
позивач переніс декілька операцій, був прикутий до ліжка, знаходився на
лікарняному понад півроку, а на даний час пересувається за допомогою палиці і відчуває
біль.

В
зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду 20 000 грн.

Рішенням
Сумського районного суду від 07 лютого 2008 року позов ОСОБА_2було задоволено
частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1на користь ОСОБА_215000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено
питання про судові витрати.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції та
зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 5000 грн., так як висновки
суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт
вважає, що суд не врахував його фінансовий стан, невеликий розмір заробітної
плати, а також те, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина та її
мати, яка не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Крім того,
апелянт зазначає, що злочин неумисний.

Дослідивши
матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши пояснення апелянтаОСОБА_1., який підтримав доводи апеляційної
скарги, заперечення проти апеляційної скарги позивача ОСОБА_2., колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню
без зміни з наступних підстав.

З
матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2007 року в с. Верхня Сироватка
Сумського району сталася ДТП, в результаті якої автомобіль ВАЗ-21063 д.н.
НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, в якому в якості пасажира знаходився
позивач, зіткнувся з автомобілем «Фольксваген-Каді» д.н. НОМЕР_2 під керуванням
відповідача.

Причиною
ДТП стало порушення водіємОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а саме: пп.
10.1 та 13.1.

ОСОБА_1.
не вибрав безпечної дистанції, об'їжджаючи автомобіль, що рухався попереду і
різко зупинився, виїхав на зустрічну смугу, де зіткнувся з автомобілем ВАЗ.

В
результаті ДТП пасажиру автомобіля ВАЗ ОСОБА_2були заподіяні тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

Відносно
ОСОБА_1була порушена кримінальна справа за ознаками ст. 286 ч. 1 КК України,
постановою Сумського районного суду від 08 листопада 2007 року він був
звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку з актом амністії
(а.с.4-5).

Частково задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачу була дійсно завдана значна моральна
шкода, яка виразилася у тяжкості ушкоджень, фізичному болі, перенесених ним
стражданнях, погіршенні стану здоров'я, загрозі втратити роботу через стан
здоров'я.

При
цьому суд не прийняв до уваги доводи відповідача про вину водія іншого
автомобілю ОСОБА_3, та вину самого потерпілого, який не був пристебнутий паском
безпеки, оскільки ці твердження спростовані матеріалами кримінальної справи,
зокрема висновком автотехнічної експертизи.

Вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов вірного висновку, а доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими.

З
матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1вбачається, що судом
вставлена вина ОСОБА_1у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило
потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с.3-5).

В
суді апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1. не заперечував своєї вини у скоєнні
ДТП та спричиненні позивачу ОСОБА_2моральної шкоди, а лише просив зменшити
розмір відшкодування моральної шкоди, посилаючись на своє тяжке матеріальне
становище.

Однак
колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта, оскільки вони
спростовуються наявними у справі матеріалами.

Так,
з наданих апелянтом документів вбачається, що ОСОБА_1. є власником  &frac12; частини квартири.

Крім того, апелянт придбав автомобіль CHEVROLET Aveo 1,5i, в зв'язку з чим уклав
кредитний договір, тобто вбачається, що апелянт знаходить можливість
виплачувати кошти для погашення кредиту за автомобіль.

Посилання
апелянта на ту обставину, що він звільнився з роботи і не спроможний виплатити
моральну шкоду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на час
постановлення рішення судом першої інстанції ОСОБА_1. працював, отримував
достатню заробітну плату, щоб виплачувати потерпілому моральну шкоду, про що
свідчить довідка про розмір його зарплати.

Крім
того, вбачається, що ОСОБА_1., маючи невиконане зобов'язання перед потерпілим
по відшкодуванню шкоди, тим не менше звільнився з роботи за власним
бажанням.

В
засіданні апеляційного суду апелянт послався на те, що на даний час він
проживає з іншою жінкою, яка має двох неповнолітніх дітей, яких він також
утримує, тому вважає, що це є підставою для зменшення розміру
відшкодування.

Проте
з цим погодитись неможливо, оскільки апелянт не є батьком цих дітей, і за
нормами сімейного законодавства, він не зобов'язаний утримувати їх, а тому його
посилання на цю обставину є безпідставними.

Крім
того, присутній в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2пояснив, що в
зв'язку з отриманими в ДТП травмами він не може пересуватися без палиці,
теперішній стан здоров'я не дозволяє йому працювати, хоча раніше він був
здоровою людиною і мав гарну роботу, а на даний час виникла реальна загроза
взагалі втратити роботу.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що апелянт не навів достатніх і переконливих
доказів свого тяжкого матеріального становища, а тому відсутні підстави для
зменшення розміру відшкодування моральної шкоди.

Інші
доводи апеляційної скарги  не
спростовують висновків суду.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно
з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, надав правильну оцінку
доказам по справі та правильно вирішив спір, а тому відсутні підстави для
скасування рішення суду.

Керуючись
ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.308, ст.313-315, ст.317, ст.319         ЦПК України, колегія суддів:

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Сумського районного
суду від 07 лютого 2008 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -