19 березня    2008 року                                                                            м.
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:
суддів:
розглянувши у  судовому засіданні справу за позовом  закритого акціонерного товариства
"Страхова компанія "Синдек"
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: регіональне відділення Фонду державного
майна України по м. Києву, приватний нотаріус Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 - про визнання недійсним правочину та визнання права власності
на об'єкт незавершеного будівництва за касаційною скаргою закритого
акціонерного товариства "Страхова компанія "Синдек" на рішення
Апеляційного суду  м. Києва від 5 березня
в с т а н о в и л а:
року закрите акціонерне товариство "Синдек" (далі - товариство)
звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 квітня 2000
року згідно з укладеним між регіональним відділенням Фонду державного майна України
по м. Києву і товариством договором
№ 681 останнє придбало об'єкт незавершеного будівництва по                       АДРЕСА_1.
року вказаний об'єкт незавершеного будівництва був відчужений товариством на
підставі договору купівлі-продажу на користь
ОСОБА_1. і ОСОБА_2 На момент указаного продажу об'єкт не був завершений
будівництвом і введений в експлуатацію.
договір недійсним, оскільки він укладений з порушенням  умов зазначеного договору купівлі-продажу №
681 і вимог Закону України від 14 вересня 2000 року № 1953-ІІІ "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного
будівництва", згідно з якими заборонено
відчуження   об'єкта  незавершеного
будівництва  та земельної ділянки,  на якій розташований цей об'єкт, до
завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію, а також інших
вимог законів та з перевищенням повноважень голови товариства.
викладене, а також те, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим
актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства,   позивач просив  визнати недійсним договір купівлі-продажу від
25 грудня 2004 року, визнати за ним право власності на вказаний об'єкт та
вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від 10 січня                 2007 року  позов задоволено, ухвалено визнати недійсним
з моменту укладення договір купівлі-продажу спірного об'єкта незавершеного
будівництва від 25 грудня 2004 року, визнати за позивачем право власності на
вказаний об'єкт та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 5 березня 2007 року  зазначене рішення суду першої інстанції
скасовано й ухвалено нове, яким в задоволенні позову відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги закрите акціонерне товариство
"Страхова компанія "Синдек" посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм
матеріального права, порушення норм процесуального права та ставить питання про
скасування рішення суду апеляційної інстанції і залишення в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга товариства  підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом ч. ч. 1, 3,
4 ст. 74 ЦПК України судові  виклики   здійснюються
судовими  повістками  про виклик і надсилаються з урахуванням
принципу завчасності повідомлення особам,
які беруть  участь  у
справі,   свідкам,   експертам,
спеціалістам, перекладачам.

Згідно
з ч. 5  ст. 74 зазначеного Кодексу
судова  повістка   разом
із  розпискою,  а
у  випадках, встановлених цим
Кодексом,  разом з копіями відповідних
документів надсилається  поштою  рекомендованим  листом
із повідомленням або через кур'єрів за адресою,  зазначеною стороною чи  іншою
особою, яка  бере  участь
у  справі.

Відповідно
до ч. 1 ст. 305 ЦПК України апеляційний
суд  відкладає розгляд справи в
разі неявки у судове засідання особи,
яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей   про
вручення   їй   судової
повістки.

Як вбачається з матеріалів справи,
справу до розгляду в апеляційному суді призначено на 5 березня 2007 року
(а.с. 153).

Проте у матеріалах справи відсутня судова повістка позивачу з повідомленням
про судове засідання.

Отже, на момент ухвалення рішення - 5 березня 2007 року,                      у апеляційного суду не було відомостей   про   вручення
позивачу   судової  повістки. Однак, недотримавшись
встановлених вказаними нормами цивільного процесуального законодавства
вимог,  апеляційний суд не відклав
розгляд справи за неявки представника ЗАТ
"Страхова компанія "Синдек"  й відсутності відповідного підтвердження про
отримання  позивачем повідомлення щодо
судового розгляду,  а розглянув справу у
відсутності особи, яка брала участь у справі.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, копій ухвали про відкриття
апеляційного провадження та апеляційної скарги позивач також не отримував, що
не спростовується матеріалами справи.

Зазначене позбавило позивача будь-якої можливості надавати усні й письмові
пояснення судові по суті справи та реалізувати інші права, передбачені
цивільним процесуальним законодавством для осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин ухвалене у справі рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу закритого акціонерного товариства "Страхова компанія
"Синдек" задовольнити частково.

Рішення
Апеляційного суду  м. Києва від 5 березня
2007 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.  Ярема

Судді Верховного Суду України

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук   Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін