У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

5 березня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:              Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,    Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя,

в
с т а н о в и л а :

У липні 2006 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з жовтня 1999 року по
січень 2005 року перебувала у шлюбі з відповідачем, за час шлюбу вони придбали
будинок АДРЕСА_1, автомобіль та інше майно.
Крім того рішеннями Камінь-Каширської міської ради ОСОБА_2 було передано
у приватну власність земельні ділянки для обслуговування будинку та для ведення
особистого селянського господарства. Після розірвання шлюбу вони не можуть
дійти згоди щодо поділу спільного майна.

Позивачка, уточнивши
позовні вимоги, просила поділити спільне майно й виділити їй Ѕ частину будинку,
Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування будинку, а саме    0,05 га, а також Ѕ частину автомобіля
“Мерседес”, піноблоків, комп'ютера, меблів магазинних, меблів офісних, морозильних
камер, морозильних вітрин.

ОСОБА_2  пред'явив зустрічний позов про поділ майна,
посилаючись на те, що для придбання будинку він позичив гроші, в погашення
боргу передав кошти, узяті в кредит у банку “Аваль”, а погашав банківський
кредит уже після розірвання шлюбу, тому              ОСОБА_1 зобов'язана повернути
йому частину коштів, а саме 24471 грн. 50 коп.

ОСОБА_2 просив поділити
спільне майно шляхом стягнення на його користь з ОСОБА_1  24471 грн. 50 коп.

Рішенням
Камінь-Каширського районного суду від 19 квітня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 26 червня 2007 року, позов
ОСОБА_1 задоволено частково, постановлено поділити будинок АДРЕСА_1 в натурі з
виділенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 конкретних приміщень, що становить для кожного по
50/100 частин будинку, зобов'язати
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 провести відповідні переобладнання будинку для
влаштування двох ізольованих квартир, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 52
грн. компенсації за зменшення вартості її частки у власності на будинок, 5000
грн. компенсації вартості
Ѕ частини автомобіля “Мерседес”, у задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 та зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення і справу направити на новий розгляд, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки, суд виходив із того, що при
купівлі-продажу будинку земельна ділянка перебувала у віданні міської ради,
рішенням Камінь-Каширської міської ради від 5 грудня 2003 року така ділянка
передана безкоштовно у приватну власність тільки ОСОБА_2, а тому є його
особистою власністю і поділу не підлягає.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна.

Судом встановлено, що 18 червня
2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, рішенням сесії Камінь-Каширської
міської ради № 13/20 від 5 грудня
2003 року ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку 0,10 га
для будівництва та обслуговування будинку за зазначеною адресою.

Відповідно до частини 1 статті 86 ЗК
України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням
частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або
без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно пункту “г” частини 1
статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку
виникає, зокрема, за рішенням суду.

Пунктом “а” частини 2 статті 89
цього ж Кодексу передбачено, що у спільній сумісній власності перебувають
земельні ділянки подружжя.

Частиною 4 статті 120 ЗК України
визначено, що при переході права власності на
будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку
визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше
не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Суд у
порушення вимог статей 214, 215 ЦПК України на зазначені вимоги закону та
встановлені факти уваги не звернув, у достатньому обсязі не визначився з
характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню,
встановив право спільної сумісної власності сторін на будинок та провів його
реальний поділ з розрахунку рівності часток ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (по 50/100 частин),
однак не врахував особливостей та обставин отримання ОСОБА_2 у власність
присадибної ділянки з огляду на те, що передача йому у власність такої
земельної ділянки мала місце вже після придбання будинку, який є спільною
сумісною власністю подружжя, а також на те, що в зв'язку з поділом будинку
право власності на нього перейшло до двох осіб.

Апеляційний суд на зазначене
уваги не звернув, у порушення вимог статей                  303, 315 ЦПК України належним
чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні
обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

За таких обставин ухвалені в
справі судові рішення в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про поділ
земельної ділянки підлягають скасуванню з передачею справи в цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених  частиною 2 статті 338 ЦПК України.

Судові рішення в частині
вирішення решти позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічного позову ухвалені з
додержанням норм матеріального та процесуального права,  підстав для їх скасування в цій частині
колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтею 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Камінь-Каширського
районного суду від 19 квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської
області від 26 червня 2007 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті зазначені судові рішення
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін