справа №2-198/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2008 року           Каланчацький
районний суд Херсонської області

у складі:                                судді   Кравченко К.В.

при секретарі  Мазур Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Каланчак справу за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2 доОСОБА_3,
державного нотаріуса Каланчацької державної нотаріальної конториОСОБА_7., третя
особа на стороні відповідачаОСОБА_5  про
визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом, в якому просили визнати
недійсним договір дарування житлового будинкуАДРЕСА_1 від 10.08.2007р.,
посилаючись на те, що  даний договір не
відповідає їх внутрішній волі, оскільки фактично сторони  бажали укласти договір довічного утримання,
але внаслідок помилкового сприйняття суттєвих умов договору і обману з боку
відповідача та третьої особи, уклали договір дарування.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. пояснила, що вищевказаний будинок належав
на праві власності їй та її меншій  дочці
- ОСОБА_2 В останній час до укладення спірного договору в даному будинку жила
вона зі свою середньою дочкою - ОСОБА_4 ОСОБА_2, а також старша дочка - ОСОБА_5
(третя особа) з чоловіком ОСОБА_3 (відповідач)
жили окремо. На протязі декількох років вона пропонувала старшій дочці з
чоловіком переїхати жити до неї, оскільки за станом свого здоров'я вона
потребує стороннього догляду. З цією метою і був укладений спірний договір
дарування будинку на користь відповідача, оскільки останній погоджувався
переїхати на постійне проживання в її будинок за умови переоформлення прав
власності на цей будинок на нього, так як свій будинок він вирішив продати.
Після укладення спірного договору та переїзду дочки з чоловіком в її будинок,
відносини між ними погіршилися, вона з середньою дочкою зараз мешкають в літній
кухні, до будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_3 її не пукають, ніякого догляду їй не
надають. Просить позов задовольнити.

Позивач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що власниками
будинку АДРЕСА_1була вона та її матір ОСОБА_1. В цьому будинку до укладення
спірного договору жила лише матір та її середня сестра - ОСОБА_4., а вона жила
окремо. Матір з станом здоров'я потребує стороннього догляду, а тому було
вирішено, що старша дочка - ОСОБА_5 з чоловіком ОСОБА_3 переїдуть жити в
будинок матері, а вона з матір'ю подарують цей будинок сестрі ОСОБА_5. Також
остання з чоловіком пообіцяли купити середній сестрі -ОСОБА_4. квартиру після
того, як продадуть свій будинок та отримають будинок матері.  При підписанні договору дарування у нотаріуса
виявилось, що документи оформлені на ім'я ОСОБА_3, проти чого вони з
матір'ю  заперечували, але старша сестра
з чоловіком  вмовили її та матір
підписати договір. Після укладення договору відповідач продав належний йому
будинок і через деякий час після переїзду старшої сестри з чоловіком в будинок
матері їх відносини з матір'ю погіршились, вони перестали доглядати за матір'ю
і ніякого уходу їй не надають, квартиру середній сестрі покупати відмовились,
внаслідок чого матір з середньою сестрою вимушені жити разом в літній кухні
подарованого будинку. Просить позов задовольнити.

Представник
позивачівОСОБА_6. в судовому засіданні пояснила, що  спірний договір дарування не відповідає
внутрішній волі та намірам позивачів, сторони фактично уклали договір довічного
утримання, за яким відповідач та третя особа зобов'язались забезпечувати
довічний догляд позивача ОСОБА_1., за що відповідач отримав у власність
будинок. Позивачі уклали договір дарування внаслідок помилкового сприйняття
суттєвих умов договору, а також під впливом
обману з боку відповідача та третьої особи, які пообіцяли
доглядатиОСОБА_1. та купити квартиру середній сестрі, але фактично таких
намірів не мали.

Відповідач
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що його теща -
ОСОБА_1. тривалий час просила його та дружину переїхати жити в її будинок.
Згодом він з дружиною  погодились
переїхати в будинок  ОСОБА_1. за умови,
що в новому будинку він буде його власником, а свій будинок він з дружиною
вирішили продати. ОСОБА_1. та її середня та молодша дочки були згодні на такі
умови, а тому вирішили, що власники будинку поАДРЕСА_1 - ОСОБА_1. та
ОСОБА_2  подарують йому цей будинок, що і
було зроблено 10 серпня 2007 року в нотаріальному порядку. Жодних питань щодо
оформлення будинку на його ім'я не виникало і це було вирішено заздалегідь. Він
з дружиною обіцяли піклуватися та доглядати за
ОСОБА_1., що вони і робили деякий час
після переїзду. Але згодом відносини між ними погіршились і зараз
ОСОБА_1. вимагає, щоб він з дружиною залишили подарований будинок і виїхали,
але зробити це вони не мають можливості, оскільки свій будинок він продав, а
іншого житла не мають. До укладення договору дарування будинку він з дружиною
не обіцяли купити ОСОБА_4.  квартиру, а
лише обіцяли допомогти їй в придбанні квартири грошима. Вважає, що підстави для
задоволення позову відсутні, просить в позові відмовити.  ОСОБА_1. і до укладення договору
дарування  тривалий час постійно проживала
в літній кухні, яка має все необхідне для проживання, і вони її з жилого
будинку не виганяли.

Державний
нотаріусОСОБА_7. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що
укладення спірного договору дарування відбувалось в її присутності, вона
роз'яснила сторонам всі умови та правові наслідки цієї угоди, сторони бажали
укласти саме договір дарування і не виказували намірів укласти договір  довічного утримання.  Жодних заперечень щодо дарування будинку на
ім'я ОСОБА_3 не було, вона роздала сторонам проект договору дарування за
декілька годин до його підписання, і сторони
мали достатній час для ознайомлення зі всіма його умовами і для внесення
можливих змін до тексту договору.

Третя
особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що її матір -
ОСОБА_1. просила її з чоловіком переїхати в її будинок, оскільки не бажала жити
одна. ЇЇ чоловік погодився переїхати в будинок тещі при умові, що він буде в
ньому хазяїном, а тому умовою для переїзду було переоформлення прав власності
на будинок на її чоловіка, який у разі переїзду вирішив продати свій будинок.
ОСОБА_1. та її сестра ОСОБА_2, яка також була співвласником будинку, з такими
умовами були згодні, а тому 10.08.2007р. у нотаріуса був укладений договір
дарування будинку на ім'я її чоловіка. Вона обіцяла доглядати за матір'ю.
Протягом деякого часу після переїзду відносини
з матір'ю були нормальні, і вони доглядали за нею, але згодом відносини
погіршились, стали виникали сварки і матір стала вимагати залишити її будинок,
що вона з чоловіком зробити не можуть, скільки свій будинок чоловік вже продав,
а іншого житла вони не мають. До укладення договору дарування будинку він з
дружиною не обіцяли купити ОСОБА_4.
квартиру, а лише обіцяли допомогти їй в придбанні квартири грошима.
Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши доводи позивача, пояснення відповідачів, третьої
особи,  перевіривши  матеріали справи,  прийшов до наступного.

Позивач ОСОБА_1. є матір'ю позивача ОСОБА_2, а також третьої особи ОСОБА_5
та ОСОБА_4, а відповідач ОСОБА_3 є чоловіком
ОСОБА_5

Відповідно до договору дарування від 10.08.2007р., посвідченого того ж дня
державним нотаріусом Каланчацької державної нотаріальної конториОСОБА_7. та
зареєстрованого в реєстрі за №2856, ОСОБА_1. та ОСОБА_2 подарували, а ОСОБА_3
прийняв в дар належний дарувальникам житловий будинокАДРЕСА_1. Факт державної
реєстрації даного правочину підтверджено витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно за НОМЕР_1 від 15.08.2007р., виданого Херсонським державним
БТІ.

Договір не містить умов про додаткові обов'язки обдарованого, про які
йдеться у ст.. 725 ЦК України  щодо  вчинення певних
дій на користь дарувальників або третіх
осіб.

За своєю формою спірний договір відповідає встановленим для нього вимогам
законодавства.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно п.10 спірного договору дарування сторони підтверджують, що укладений
ними правочин не носить характеру мнимої або удаваної угоди, відповідає їх
дійсним намірам, не суперечить правам та законним інтересам малолітніх,
неповнолітніх та непрацездатних осіб, вчинений за доброю волею без будь-якого
примусу, як морального так і фізичного.

Статтею
218 ЦК України визначено, що заперечення однією
із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може
доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими
доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Оцінивши
всі надані сторонами докази та з врахуванням встановлених фактичних обставин
справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Твердження
позивачів про те, що фактично вони уклали з відповідачем договір довічного
утримання, оскільки право власності відповідач отримав за умови, що він та
ОСОБА_5 будуть  доглядати за ОСОБА_1, суд
вважає безпідставними, оскільки, по-перше, повнолітні дитини зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними
і потребують матеріальної допомоги в силу ст.. 202 Сімейного кодексу України, а
по-друге, відсутні належні докази
погодження сторонами спірного договору всіх істотних умов, визначених
законодавством для договору довічного утримання, а тому у суду відсутні
підстави визнати, що сторони уклали саме таку угоду.

Також у суду не має підстав для висновку, що спірний договір дарування
укладений позивачами внаслідок помилки або під впливом обману.

Відповідно до роз'яснень, викладених у ППВСУ «Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними»  за N 3 від
28 квітня 1978 року із змінами та доповненнями, під помилкою у даному випадку
слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших
істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за
обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена. Під обманом у
таких випадках слід розуміти умисне введення в оману учасника угоди шляхом
повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчування
обставин, що мають істотне значення для угоди, що укладається.

Судом встановлено і це підтверджено всіма сторонами по справі та свідком
ОСОБА_4., що позивачі мали намір щодо належного їм будинку укласти саме договір
дарування, а не будь-яку іншу угоду.

Той факт, що позивачі, укладаючи спірний договір, сподівались на  належний рівень догляду за ОСОБА_1 з боку
ОСОБА_5 та ОСОБА_3  і помилились в своїх
сподіваннях, суд відносить до помилки позивачів в мотивах укладення спірного
договору, що  не може бути підставою для
визнання його недійсним з цих підстав.

Факту введення позивачів в оману щодо істотних умов договору дарування
судом не встановлено.

Твердження представника позивачів, що спірний договір дарування є недійсним
оскільки має відплатний характер, що підтверджується прийняттям відповідачем на
себе  обов'язку  купити квартиру ОСОБА_4. за отриманий від
позивачів будинок, суд також вважає безпідставними, оскільки сторони спірної
угоди в силу ст.725 ЦК України  мали
право і можливість передбачити в  договорі
дарування такі умови, але цього не зробили. Крім того, сам факт прийняття
відповідачем на себе обов'язків по придбанню квартири ОСОБА_4. свого
підтвердження не знайшов, а з пояснень сторін та свідка ОСОБА_4. встановлено,
що до укладення спірного договору відповідач з дружиною обіцяли надати допомогу
ОСОБА_4 в придбанні квартири
грошима,  і в судовому засіданні
відповідач та третя особа підтвердили своє бажання надати таку допомогу ОСОБА_4

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення позовних
вимог відсутні і в позові необхідно
відмовити в повному об'ємі.

Оскільки позивач ОСОБА_1 як  інвалід
другої групи звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК
України несплачений при подачі позову судовий збір підлягає стягненню з іншого
позивача ОСОБА_2 в розмірі  50 %.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову  ОСОБА_1,ОСОБА_2
доОСОБА_3, державного нотаріуса Каланчацької державної нотаріальної
конториОСОБА_7. відмовити.

Стягнути з  ОСОБА_2 на користь
держави 4,25 грн.. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до  апеляційного суду Херсонської області, через
Каланчацький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку  ч.4 ст.
295 ЦПК України.

Суддя: