Справа №22-ц-423 / 2008 р.                                             Головуючий у 1-й інстанції Алфьоров А.М.
Категорія 30                                                                     Суддя-доповідач Гагін М.В.
У Х В А Л А

І м е н е м У к
р а ї н и

15 квітня 2008
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого  -
Маслова В.О.

суддів              -
Гагіна М.В., Кононенко О.Ю.,

з участю  секретаря судового засідання - Рой Я.М.

та осіб, які
беруть участь у справі - позивачки ОСОБА_1, представника відповідача Управління
праці та соціального захисту населення Сумської районної державної
адміністрації - Брус В.В.

розглянувши у відкритому
судовому  засіданні  в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на рішення  Ковпаківського районного суду м.Суми від 05
лютого 2008 року

у справі за
позовомОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сумської
районної державної адміністрації, Головного управління Державного казначейства
України в Сумській області, третя особа: управління Пенсійного фонду України в
Ковпаківському районі м. Суми про стягнення матеріальної шкоди у зв'язку з
затримкою призначення пенсії державного службовця,-

в с т а н о в и
л а :

У червні
2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, свої вимоги
мотивуючи тим, що 31 березня 2005 року рішенням Ковпаківської МСЕК її було
визнано інвалідом ІІ групи. На цей час вона працювала на посаді начальника
відділу праці Управління праці та соціального захисту населення Сумської
районної державної адміністрації. 22 березня 2005 року її було звільнено з
роботи і в той же день вона ознайомилася з наказом № 126 від 27 грудня 2004
року Управління праці та соціального захисту населення Сумської районної
державної адміністрації, яким було визначено її стаж державного службовця, що
склав 6 років 7 місяців 28 днів. Такий стаж (менше 10 років) позбавляв її права
на отримання пенсії держслужбовця. Вказана обставина вимусила її звернутися до
суду із вимогою про визнання недійсними наказів Управління праці та соціального
захисту населення Сумської районної державної адміністрації.

Постановою
від 18 квітня 2006 року апеляційного суду Сумської області було частково
задоволено її позовні вимоги: визнано недійсними накази Управління праці та
соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації: № 72-к
від 12 серпня 2004 року,  № 21 від 22
березня  2005 року та № 126 від 27 грудня
2004 року і було підтверджене право позивача на отримання пенсії державного
службовця, оскільки до стажу державної служби додатково зараховано період
служби у Збройних силах СРСР та Російській Федерації, на виборній посаді в
комсомольській організації, в результаті чого стаж державної служби ОСОБА_1
склав більше 17 років.

З серпня
2006 року ОСОБА_1 отримує пенсію державного службовця, але з часу виникнення її
права на пенсію як державного службовця (з 23 березня 2005 року), позивач
отримувала мінімальний розмір пенсії, як інвалід 2-ї групи.

У
зв'язку з тим, що з вини Управління праці та соціального захисту населення
Сумської районної державної адміністрації позивач не змогла отримати пенсію
державного службовця, просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в
розмірі 5 242 грн., тобто в розмірі недоотриманої пенсії за період з березня
2005 року по серпень 2006 року.

Рішенням
Ковпаківського районного суду м.Суми від 05 лютого 2008 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та
невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення
місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення Сумської райдержадміністрації в рахунок
відшкодування їй матеріальної шкоди 5 242 грн. у зв'язку з затримкою з вини
відповідача виплати їй пенсії державного службовця за період з 23 березня 2005
року по 01 вересня 2006 року.

При цьому
зазначає, що суд дійшов хибного висновку про відсутність підстав для
задоволення позову, оскільки нею було надано достатньо доказів на підтвердження
вини відповідача у затримці виплати їй пенсії.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню
із направленням справи на новий розгляд з наступних підстав.

Суд першої
інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, виходив з того,
що ОСОБА_1 не надала доказів, які б свідчили, що саме з вини посадових осіб Управління
праці та соціального захисту населення Сумської райдержадміністрації невірно
був визначений її стаж державної служби, а тому недоотримана пенсія не є
матеріальною шкодою.

Судом першої
інстанції вірно встановлено, що 21 березня 2005 року рішенням Ковпаківської
МСЕК ОСОБА_1 була визнана інвалідом ІІ групи. На цей час вона працювала на
посаді начальника відділу праці Управління праці та соціального захисту
населення Сумської районної державної адміністрації. 22 березня 2005 року її
було звільнено з роботи. Наказом № 126 від 27 грудня 2004 року Управління праці
та соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації було
визначено її стаж державного службовця, що склав 6 років 7 місяців 28 днів.

Постановою
від 18 квітня 2006 року апеляційного суду Сумської області було частково
задоволено позовні вимоги ОСОБА_1: визнано недійсними накази Управління праці
та соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації: №
72-к від 12 серпня 2004 року,  № 21 від
22 березня  2005 року та № 126 від 27
грудня 2004 року і було підтверджене право позивача на отримання пенсії
державного службовця, оскільки до стажу державної служби додатково зараховано
період служби у Збройних силах СРСР та Російській Федерації, на виборній посаді
в комсомольській організації, в результаті чого стаж державної служби ОСОБА_1
склав більше 17 років.

З серпня 2006
року ОСОБА_1 отримує пенсію державного службовця.

Розмір пенсії,
яку б могла отримати ОСОБА_1 за період з березня 2005 по серпень 2006 року, якщо
мала відповідний стаж державної служби, склав би 5 242 грн. 16 коп.

Колегія суддів
вважає, що судом порушено вимоги п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, що є безумовною
підставою для скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд.

Відповідно до ч.
2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та
організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам
або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних
документів, а також за видачу недостовірних документів,  і відшкодовують її.

Постановою від
18 квітня 2006 року апеляційного суду Сумської області у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Сумської районної
державної адміністрації, третя особа: управління Пенсійного фонду України в
Ковпаківському районі м. Суми, визнано незаконним наказ № 126 від 27 грудня
2004 року по управлінню праці та соціального захисту населення Сумської
райдержадміністрації щодо відмови зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1
її роботу секретарем комітету комсомолу Сумського об'єднання авіазагону за
період з 01 листопада 1981 року по 01 серпня 1985 року, служби у Збройних Силах
СРСР з 19 листопада 1985 року по 31 серпня 1988 року та служби у Збройних Силах
Російської Федерації з 01 грудня 1991 року по 27 лютого 1996 року.

Зазначене
рішення суду набрало законної сили та у встановленому порядку не змінено і не
скасовано, а тому у відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини
справи щодо невідповідності вимогам Закону дій відповідача по визначенню стажу
державної служби позивачки не підлягають доказуванню при вирішенні зазначеної
цивільної справи, на що місцевий суд не звернув уваги.

Крім того,
відповідно до вимог ст. ст. 1, 5, 11, 47, 49 Закону України «Про місцеві
державні адміністрації», в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного
рішення, відділи, управління та інші структурні підрозділи районних державних
адміністрацій є складовою частиною системи органів виконавчої влади,
фінансуються за рахунок Державного бюджету України; матеріальна шкода, завдана
незаконними діями керівників управлінь місцевих державних адміністрацій,
відшкодовується за рахунок держави.

Обслуговування
операцій з коштами Державного бюджету України, відповідно до ст. 48 Бюджетного
кодексу України, здійснюється Державним казначейством України.

Проте й на
зазначені вимоги закону місцевий суд уваги не звернув та розглянув справу без
залучення Державного казначейства України та інших заінтересованих осіб, що у
відповідності до вимог пункту 4 частини 1 статті 311 ЦПК України є безумовною
підставою для скасування рішення суду і передачі справи на новий розгляд до
того ж суду в іншому складі.

Керуючись 304,
307 ч.1 п. 5,  311 ч.1 п. 4,  313,
314 ч.1 п. 2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ковпаківського районного суду м.Суми  від
05 лютого 2008 року  у даній справі
скасувати, а справу направити на новий розгляд до цього ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий :

Судді: