Справа № 2-275
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 червня 2008 року       Теплицький районний суд Вінницької
області

в складі:
головуючої  -  судді Задорожної Л.І.,

при секретарі  -
Сторожук О.М.,

за участю  позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт Теплик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

установив :

В червні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання
неповнолітньої дитини і визначення їх у твердій грошовій сумі в розмірі 100
грн. щомісячно. Вказав, що згідно рішення Теплицького районного суду від 07
лютого 2006 року він сплачує на користь відповідача аліменти в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 1997
року народження. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є інвалідом 3 групи, крім
пенсії інших доходів немає, за станом здоров'я потребує лікування, що вимагає
значних коштів.

В судовому засіданні  позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги.
Пояснив, що більшу частину пенсії відраховують як аліменти на користь
відповідача, а тих коштів, що залишаються, йому не вистачає навіть на придбання
ліків. На роботу влаштуватись він не має можливості, так як працівника, який
часто хворіє і перебуває на лікарняному, ніхто не хоче брати на роботу. На ліки
він витрачає значні кошти, але представити відповідних доказів не може, так як
не залишав касових чеків. Оскільки, він не спроможний сплачувати аліменти в
мінімальному розмірі, просить визначити їх в твердій грошовій сумі в розмірі
100 грн. щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 позов не
визнала. Пояснила, що вона самостійно не має можливості утримувати дитину,
оскільки потреби і інтереси дитини зростають. Запропонований позивачем розмір
аліментів не дозволить забезпечити інтереси неповнолітньої дитини. Крім того,
позивач заборгував значну суму по аліментах, що також негативно впливає на
забезпечення дитини.

Представник третьої особи -
Теплицького управління праці та соціального захисту населення - в судове
засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в
установленому порядку, про поважність неявки суду не повідомив.

Судом встановлено, що згідно
рішення Теплицького районного суду від 07 лютого 2006 року з позивача ОСОБА_1
на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_3, 1997 року народження, в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але
не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ст.192 Сімейного
кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача
аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось з них.

Відповідно до ч.3 ст.181
Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти)
присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі.

Стаття 180 Сімейного кодексу
визначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Як встановлено судом,
позивач ОСОБА_1 отримав інвалідність в січні 2005 року, у зв'язку з чим йому
було призначено пенсію, виплату якої йому періодично продовжують, востаннє
виплату продовжено до 28 лютого 2009 року, тобто на момент винесення рішення
судом в лютому 2006 року вказана обставина існувала, але позивач ОСОБА_1 про
неї суд не повідомив, хоча відповідно до ст.131 ЦПК України зобов'язаний був це
зробити. Також, свій дохід у вигляді пенсії позивач приховав і від органів
державної виконавчої служби, у зв'язку з чим стягнення з цього виду доходу не
проводилось і на червень 2008 року позивач має заборгованість по аліментах  в розмірі 1 697 грн. 40 коп., що
підтверджується довідкою відділу ДВС Теплицького РУЮ за №2157 від 18 червня
2008 року. Крім того, позивач подав суду медичні документи про стан його
здоров'я, однак, аналогічні медичні документи враховувались судом при винесенні
рішення в лютому 2006 року, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні
матеріалами цивільної справи за №2-49/2006. Інших доказів, які б
підтверджували, що після лютого 2006 року, коли приймалось рішення про
стягнення аліментів з позивача, його стан здоров'я погіршився, позивачем не
надано. Також, суду не надано доказів того, що позивач значні кошти витрачає на
придбання ліків.

Відповідно до вимог ст.60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи, що позивачем не
доведено, що після рішення суду в лютому 2006 року, за яким з нього стягуються
аліменти, змінився його

- 2 -

матеріальний чи сімейний стан, чи
погіршилось здоров'я, тому в позові необхідно відмовити.

Керуючись
ст.ст.192,181,182,183 Сімейного кодексу України,

ст.ст.
3,10,15,60,209,213,215 ЦПК України,
суд -

вирішив :

В позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини -
відмовити.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву
не було подано.

СУДДЯ