Справа № 2-181 / 08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

25 лютого 2008 року.                                                                                 м.
Ніжин

Ніжинський
міськрайонний суд Чернігівської області

в складі:
головуючого-судді Кобилецького І.Ф.,

при
секретарі  Примушко Н.М.,

за участю:
позивачки  ОСОБА_1.,

представника
відповідача Кучера М.К.,

третьої особи на
стороні відповідача ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного територіально-галузевого об"єднання
"Південно-Західна залізниця" про поновлення на роботі і виплату
заробітної плати за час вимушеного прогулу ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1.
звернулася в суд з позовною заявою до станції Ніжин Південно-Західної залізниці
в якій просить поновити її на посаду продавця 4 розряду на станції Ніжин
Південно-Західної залізниці, та стягнути з відповідача на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 7.03.2007 року по день поновлення на
роботі.

В
обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з 14.05.
2006 року вона працювала у відповідача на посаді продавця 4 розряду.

Наказом №5 від 7 березня 2007 року вона була звільнена з роботи по ст.40
п.7 КЗпП України, за знаходження на робочому місці в нетверезому стані.

Наказ про своє звільнення вважає незаконним, оскільки 7.03.2007 року вона
спиртних напоїв не вживала, і в стані алкогольного сп"яніння не
перебувала. І це підтверджується протоколом медичного огляду на стан
сп"яніння за №41 від 7.03.2007 року, який був складений
лікарем-наркологомОСОБА_3, і в якому зазначено, що вона твереза.  Про це можуть підтвердити також свідки.

В процесі розгляду справи судом була проведена заміна неналежного
відповідача, станції Ніжин Південно-Західної залізниці, яка не являється
юридичною особою, на належного відповідача - Державне територіально-галузеве
об"єднання "Південно-Західна залізниця".

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. підтримала заявлені нею в позовній заяві
вимоги і пояснила, що вона працювала у відповідача на посаді продавця, а в при
необхідності  вона  повинна
була підміняти  чергового по
кімнатах відпочинку.

В ніч  на 07 березня 2007 р. вона
підміняла чергову по кімнатах відпочинку.

Приблизно о пів на першу ночі вона  зайшла
до кімнати відпочинку "Люкс", щоб перевірити наявність
білизни. За нею зайшов незнайомий їй чоловік з відкритою пляшкою  вина і стаканами, та запропонував випити.
Проте вона відмовилась, і чоловік  пив
вино сам.

Через
деякий час  до кімнати  зайшов
ще якийсь чоловік  і попросив її
його поселити. Вона запропонувала цьому чоловікові звернутись до чергового по
вокзалу з приводу поселення. Тоді чоловік
пред"явив їй своє службове посвідчення, і виявилось що це був
інспектор "Укрзалізниці" ОСОБА_7 Він
став  звинувачувати її в тому, що
на робочому місці  вона вживає  спиртні напої.

Після
цього інспектор ОСОБА_7., в присутності працівників  вокзалу,
склав  акт про те, що на
роботі  вона знаходилась  в нетверезому
стані.

Даний акт вона підписати в результаті психологічного тиску на неї з боку
ОСОБА_7 Від написання пояснення з цього приводу вона відмовилась.

Від
роботи її не відсторонили, і вона допрацювала до закінчення зміни.

Вранці вона пішла до  лікаря -
нарколога, котра провела її освідчення на стан сп"яніння, взяла на аналіз
мочу, після чого видала висновок, що вона твереза.

Вона принесла цей висновок  на засідання профкому, де вирішувалось
питання дачі згоди на її звільнення, проте його до уваги не прийняли,  і вона
була звільнена з роботи за перебування на робочому місці у нетверезому
стані.

Своє
звільнення вважає незаконним, оскільки спиртних напоїв на роботі вона не
вживала. Тому просила  суд поновити її на
роботі на посаді продавця та стягнути з відповідача  заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Представник  відповідача
- Держаного територіально-галузевого об"єднання "Південно-Західна
залізниця" Кучер М.К. в судовому засіданні не визнав позовних вимог
позивачки і пояснив, що в ніч на 07 березня 2007 р. ОСОБА_1. чергувала  в кімнатах відпочинку.

При перевірці інспектором по контролюОСОБА_7 було встановлено, що під
час  роботи ОСОБА_1. вжила спиртні
напої  і була в нетверезому стані. Про це
був складений акт, який  ОСОБА_1.
підписала.

На
звільнення позивачки з роботи була отримала згода профспілкового комітету.

Акт медичного освідчення ОСОБА_1. на стан сп"яніння просив не брати до
уваги, оскільки кров на аналіз у позивачки не бралась.

Оскільки при звільнення позивачки з роботи порушень ніяких допущено не
було, то просив відмовити ОСОБА_1. в задоволенні позову.

Третя
особа на стороні відповідача  ОСОБА_2. в
судовому засіданні не визнав позовні вимоги позивачки і дав у справі аналогічні
пояснення що і представник  відповідача.
Крім того Сидоренко пояснив, що з часу складання на позивачку акту до часу її
медичного обстеження в наркологічному диспансері пройшло близько 11 години, і
за цей час алкоголь був виведений з її організму.

Тому
просив відмовити ОСОБА_1. в задоволенні позову.

Вислухавши
пояснення позивачки та представника відповідача по справі, пояснення третьої
особи, покази свідків, спеціаліста, дослідивши матеріали справи суд прийшов до
висновку про необхідність відмови позивачці в задоволенні позовних вимог з
наступних підстав..

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка  ОСОБА_1.  працювала
на станції  Ніжин  продавцем, і згідно  з виробничою інструкцією / а. с. 32-36  /, вона
також при необхідності
повинна  була підміняти чергового  по
кімнатах відпочинку.

Суд  вважає встановленим  і те, що
07 березня  2007 року, близько 0
годин 30 хвилин, ОСОБА_1., підміняючи чергового по кімнатах відпочинку на
станції  Ніжин, знаходилась на робочому
місці в нетверезому стані.

І про це підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4., ОСОБА_5., котрі
зокрема показали, що 7 березня  2007 р.
вони  знаходились на робочих місцях  на вокзалі
станції Ніжин бачили, що позивачка
на своєму  робочому місці  була  в
нетверезому стані. Обличчя  в неї
було  червоне,  з роту
відчувався  запах алкоголю.
Позивачку вони бачили після того, як інспекторОСОБА_7 склав на неї протокол за
перебування на робочому місці в нетверезому стані.

Допитаний
в якості свідка ОСОБА_6 підтвердив, що він працює на медпункті станції Ніжин.
Коли до нього привели для освідчення на стан сп"яніння ОСОБА_1. то він
повідомив, що в нього відсутні засоби для такого освідчення. Візуально від
бачив, що ОСОБА_1. перебувала в стані сп"яніння, оскільки в неї була
неадекватна поведінка, почервоніння обличчя, про що він записав до журналу.
Коли ОСОБА_1. подула в стакан і він його понюхав, то запаху алкоголю не почув,
оскільки в нього в той період було захворювання носа.

Допитаний в якості СвідкаОСОБА_7 підтвердив в судовому засіданні, що
близько 0 годин 30 хвилин він  зайшов до
кімнати відпочинку на станції Ніжин, де в той час перебувала чергова по залу
відпочинку ОСОБА_1. та незнайомий чоловік. В кімнаті було сильно накурено,
стояла недопита пляшка вина. Від ОСОБА_1 було чути запах алкоголю, її поведінка
була неадекватною. Після цього він попросив ОСОБА_1. запросити чергового по
вокзалу, в присутності якого склав акт за перебування      ОСОБА_1. на робочому місці в нетверезому
стані. Даний акт позивачка прочитала та підписала. Ніякого психологічного тиску
на позивачку він не чинив, щоб примусити її підписати акт.

З копії протоколу медичного огляду на стан сп"яніння видно / а. с. 6
/, що дослідження на предмет
виявлення  стану  сп"яніння ОСОБА_1.  проводились
лише методом Рапопорта та методом дослідження сечі.

Форма
даного протоколу  затверджена  наказом
Міністра охорони  здоров"я
України  в 1999 р., і протоколом
передбачене дослідження для дачі висновку сечі, слини, крові, змивів поверхні
губ, шкіри обличчя і пальців рук.

СвідокОСОБА_3
в суді підтвердила, що при освідченні ОСОБА_1. на стан сп"яніння вона
досліджувала  лише сечу. Також свідок
показала, що за годину з організму людини виводиться приблизно 0,20 промілі
алкоголю.

Допитана в якості  спеціаліста   судово-медичний експерт  ОСОБА_8показала, що алкоголь з організму
людини виводиться через легені, при диханні, та з сечею. Щогодини з організму
виводиться приблизно 0,15 промілі алкоголю. І якщо  близько 1-ї години  ночі ОСОБА_1.
перебувала в стані
сп"яніння  легкого ступеню,
то через 10 годин  алкоголю  в сечі
вже  може бути  й не виявлено. Спеціаліст  також підтвердила, що для дачі висновку про
стан сп"яніння  дослідження лише
одного  біологічного середовища  недостатньо .

Оскільки
вказаний акт не відповідає  формі,
затвердженій  Міністром охорони
здоров"я України , тому суд не може
сприйняти  його як  доказ того, що близько 1-ї години ночі  ОСОБА_1. не перебувала у нетверезому стані.

Крім того, з часу виявлення позивачки на робочому місці у нетверезому стані
до часу забору в неї мочі для аналізу пройшло більше 10 годин, тому за такий
проміжок часу алкоголь міг бути виведений з організму позивачки.

Допитані
в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11 показали,
що 07 березня  2007 року, в період з 4 до
5 години, вони були на залізничній станції Ніжин де бачили позивачку, і  вона при цьому була тверезою.

Проте
суд не може  визнати покази цих свідків
як доказ того, що 07 березня 2007 року на робочому  місці ОСОБА_1. була тверезою, оскільки вони
бачили ОСОБА_1. значно пізніше, ніж коли вона була виявлена на робочому місці в
нетверезому стані.

На
підставі викладеного суд вважає доведеним той факт, що 7 березня 2007 року
ОСОБА_1. перебувала на робочому місці у в нетверезому  стані.

Згідно зі ст. 40 КЗпП України стан
сп"яніння працівника не обов"язково має бути підтвердженим
медичними документами. Законом передбачене для підтвердження знаходження
працівника на робочому місці в нетверезому
стані складання акту,  підписаного
декількома працівниками, що даному  разі
і було зроблено / а. с. 25 /. З даним актом позивачка була ознайомлена та
підписала його.

За знаходження працівника на робочому
місці у нетверезому  стані
адміністрація установи має право звільнити працівника з роботи, що й було
зроблено в  даному випадку.

Копія наказу про звільнення ОСОБА_1. є в матеріалах справи / а. с. 4 /.

Перед звільненням ОСОБА_1. з роботи був отриманий дозвіл профспілкового
комітету на її звільнення.

З
копії посадової інструкції заступника начальника станції  видно / а. с. 51-54 /, що останній має  право нарівні з начальником здійснювати
прийом та звільнення з роботи працівників станції Ніжин.

Суд
вважає, що при звільненні ОСОБА_1. з роботи порушень закону допущено не було.

Керуючись
ст. 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст. 232 КЗпП України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1
відмовити в задоволенні позову до Державного територіально-галузевого
об"єднання "Південно-Західна залізниця" про поновлення на роботі
і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку передбаченому ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя :                                               Кобилецький
І.Ф.