Справа № 22ц-644/2008
Головуючий у першій інстанції Косач і.А.
Доповідач - БОЙКО О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2008
року

м. Чернігів

АпеляційнИЙ суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

Бойко
О.в.

суддів:

мельниченка
ю.в., Мамонової О.Є.

при секретарі:

пільгуй
н.в.

за участі:

ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Чернігові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Новозаводського районного суду
м.Чернігова  від 1 лютого 2008 року в
справі за позовом ОСОБА_1до Державного територіально-галузевого об”єднання
„Південно-Західна залізниця”, Чернігівської дистанції колії ДТГО ПЗЗ про
поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова  від 1 лютого 2008 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Рішенням Новозаводського
районного суду м. Чернігова  від 1 лютого 2008 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1  до  ДГТО ПЗЗ Чернігівська дистанція колії, ДТГО
ППЗ про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд 1 інстанції прийшов до висновку, що позивачка зробила прогул без
поважних причин. Від дачі пояснень щодо прогулу вона відмовилась. Правила і
порядок застосування дисциплінарного стягнення були додержані. Трудовий договір
було розірвано зі згоди профспілкового комітету. Також, суд прийшов до
висновку, що в зв”язку з відмовою в поновленні позивачки на роботі, відсутні
правові підстави для стягнення середнього заробітку і відшкодування моральної
шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1
зводяться до того, що  1 жовтня 2007 року
нею було отримано розпорядження прибути 2 жовтня 2007 року до      м. Києва в Службу колії ППЗ, що нею і
було зроблено на підставі, належним чином оформленого, посвідчення про
відрядження, тобто нею не було вчинено прогул, однак судом не дано оцінки
вказаній обставині, тому  рішення суду є
незаконним та необгрунтованим.

Не дав суд оцінки показанням свідка,
посвідченню про відрядження, яке було підписане заступником начальника
ОСОБА_4,  розпорядженню № 178 про
відрядження, поясненням секретарки ОСОБА_5, запису в журналі реєстрації вхідної
кореспонденції, а тому  ухвалив незаконне
рішення.

В запереченнях на апеляційну скаргу ДТГО
ПЗЗ Чернігівська дистанція колії просила в задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_1 відмовити, рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 1
лютого 2008 року залишити без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просила
задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду інстанції, задовольнивши
її позовні вимоги.

Представники відповідачів апеляційну
скаргу не визнали, просили в її задоволенні відмовити.

Заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду 1 інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

По справі встановлено, що відповідно до
наказу ПЧ-10 №06 від 24.10.2005 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду економіста
матеріально-технічного забезпечення Чернігівської дистанції колії Державного
територіально-галузевого об”єднання “Південно-Західна залізниця”, а з 1 червня
2006 року переведена на посаду бригадира (звільненого) постачання 6-го розряду
згідно наказу №148 від 28.04.2006 року.

Наказом №39 від 08.10.2007 року
позивачка звільнена з роботи за прогул без поважних причин за п.4 ст.40
КЗпП  України (а.с.47).

Позивачка посилається на те, що вона
прогулу не допускала, на роботі 02.10.2007 року була відсутня, оскільки
перебувала у відрядженні в м. Києві.

Відповідно до вимог Інструкції про службові
відрядження, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13 березня
1998 року № 59, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за
розпорядженням керівника підприємства на певний строк до іншого населеного
пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи.

Направлення працівника у відрядження
здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється
наказом (розпорядженням).

Фактичний час перебування у відрядженні
визначається за відмітками в посвідченні про відрядження щодо вибуття з місця
постійної роботи й прибуття до місця постійної роботи. Відмітки завіряються
печаткою та підписом службової особи.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 була
відсутня на роботі 02.10.2007 року за місцем постійної роботи.

Її посилання на те, що вона була у
відрядженні в м. Києві, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні,
оскільки:  01.10.2007 року керівник філії
не видавав розпорядження про відрядження позивачки до м. Києва, що
підтверджується журналом розпоряджень (а.с.22-25);  не підписував посвідчення про відрядження
(а.с.7); в посвідченні про відрядження відсутні відмітки (печатка) про прибуття
позивачки  м. Київ та вибуття її з м.
Києва (а.с.50).

Посилання апелянта на пояснення
секретаря ОСОБА_5, як на доказ перебування у відрядженні, не можуть бути взяті
судом до уваги, оскільки з пояснень вбачається, що посвідчення про відрядження
вона виписала 01.10.2007 року зі слів ОСОБА_1 без розпорядження керівника, а розпорядження
з Києва надійшло тільки 02.10.2007 року (а.с.4).

Крім того, судом взято до уваги, що
секретар ОСОБА_5 по даному факту, а саме за безпідставне оформлення документів
про відрядження позивачки до м. Києва 02.10.2007 року,  наказом від 05 жовтня 2007 року № 37
притягнута до дисциплінарної відповідальності (а.с.43). Даний наказ нею не
оскаржувався.

Що стосується запису в журналі
реєстрації вхідної документації, то з нього вбачається, що розпорядження з м.
Києва про відрядження бригадира МТЗ
ОСОБА_1 надійшло тільки 02.10.2007 року о 16 год.30 хв. (а.с.5, 51) і
допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що якщо розпорядження ним направлено
02.10.2007 року о 16 год.30 хв., то викликав він позивачку на наступний день.

Також, про перебування в м. Києві
02.10.2007 року позивачка не надала жодного доказу (проїзних документів, звіту
за виконану роботу, тощо), не надала і будь-яких письмових пояснень з даного
приводу.

Щодо підпису ОСОБА_4 про прибуття
позивачки в м. Київ та її вибуття з м. Києва, то з даного приводу він був
допитаний в якості свідка і суду пояснив, що за характером роботи підписує
багато посвідчень про відрядження, не перевіряючи їх, коли і як підписав
посвідчення про відрядження ОСОБА_1 пояснити не може. І сам по собі підпис
ОСОБА_4 на посвідченні про відрядження
не може служити доказом перебування позивачки у відрядженні.

Отже, суд,  оцінивши всі докази у сукупності, перевіривши
всі доводи апеляційної скарги, та заперечення проти неї,  приходить до висновку, що суд 1 інстанції
правильно відмовив позивачці в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.  307, 308,
313, 314, 315, 317, 319, ст. 324  ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1-
відхилити.

Рішення
Новозаводського районного суду м.Чернігова  від 1 лютого 2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення,  може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:                                                             Судді: