У х в а л а

і м е н е м
у к р а  ї н и

26 березня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:           Лященко Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання договору дарування
недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення апеляційного суду
Харківської області від 13 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2. про
визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1

Позивач посилався на те, що зазначену квартиру придбав після розірвання
шлюбу та переїзду до м. Харкова. Дружина разом з доньками залишилася проживати
у м. Ізюмі Харківської області та перестали підтримувати з ним будь-які
відносини. У 1996 році у нього стався інфаркт, після чого він постійно хворів.
У 1997 році стан його здоров'я погіршився і йому
була проведена операція, після чого він тривалий час перебував у лікарні. Маючи
потребу у грошах, він звернувся до своєї старшої доньки, ОСОБА_2., за допомогою
і просив позичити йому 400 дол. США. Вона погодилася  за умови, що він підпише договір, щоб після
його смерті квартира залишилася їй, а вона в подальшому буде доглядати за ним.
Позивач погодився підписати цей договір, вважаючи, що це договір довічного
утримання. Пізніше відповідачка змінила своє ставлення до нього та припинила
догляд. Звернувшись до нотаріальної контори позивач дізнався, що між ним і
дочкою був укладений договір дарування квартири, а не договір довічного
утримання.

У зв'язку з цим ОСОБА_1. просив визнати договір дарування від  27 серпня 1997 року недійсним.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2007 року
позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 вересня 2007 року
рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

У поданій касаційній скарзі
ОСОБА_1. просить скасувати рішення ухвалене судом апеляційної інстанції й залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 13 вересня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                                         Лященко Н.П.

Прокопчук Ю.В.