Справа № 2-93
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

22
січня 2008 року
Рівненський районний суд Рівненської облсті

в особі судді
Остапчук Л.В.

при секретарі                                                       Захарук Г.Л.

за участю:
представника позивача
Марчука Ю.В.

відповідача                                   ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну
справу за позовом Рівненського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої одноразової допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що відповідач
був зареєстрований в центрі зайнятості як безробітний, виявив бажання отримати
призначену допомогу по безробіттю одноразово для зайняття підприємницькою
діяльністю, 25.09.2006 року  йому надано
одноразову допомогу в сумі 5594 грн. 56 коп., 27.09.2006 року він був зареєстрований
фізичною особою-підприємцем, 9.10.2006 року отримав вказану вище допомогу, а
припинив підприємницьку діяльність 02.04.2007 року, тобто займався
підприємницькою діяльністю менше, ніж шість місяців, позивач звернувся з даним
позовом до суду і просить стягнути з відповідача 5594 грн. 56 коп. виплаченої
допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності.

В суді представник позивача
позов підтримав, пославшись на обставини, викладені вище. Пояснив суду, що
згідно діючого законодавства відповідач після отримання одноразово допомоги по
безробіттю повинен був займатися підприємницькою діяльністю протягом шести
місяців. Оскільки він припинив свою підприємницьку діяльність на сім днів
раніше, має повернути допомогу по безробіттю. Добровільно він це зробити
відмовляється, тому вимушені звернутися до суду з даним позовом і просить його
задоволити.

Відповідач позов не визнав і
суду пояснив, що він дійсно був зареєстрований як безробітний, пройшов навчання
і виявив бажання займатись підприємницькою діяльністю. Наказом по центру
зайнятості 25.09.2006 року йому надано одноразово виплату допомоги по
безробіттю для зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 5594,56 грн.
27.09.2006 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець і припинив
підприємницьку діяльність 02.04.2007 року. Отриману одноразово допомогу по
безробіттю використав для організації підприємницької діяльності, займався
підприємницькою діяльністю, в ДПІ у Рівненському районі сплачував єдиний
податок. Про те, що необхідно бути зареєстрованим як підприємець протягом шести
місяців після отримання коштів не знав, під час навчання їм говорили, що мають
займатись підприємницькою діяльністю шість місяців, але ніхто не наголошував на
тому, що цей строк рахується з дня отримання коштів. Він думав, що цей строк
рахується з моменту реєстрації як фізичної особи-підприємця. До реєстрації як
безробітний служив у Збройних Силах України, був миротворцем у Косово, є
ветераном війни - учасником бойових дій. Підприємницьку діяльність вимушений
був припинити, оскільки влаштувався на роботу у Городищенську виправну колонію,
щоб дослужити стаж, який необхідний для отримання пенсії. Служба в Державному
департаменті України з питань виконання покарань забороняє йому одночасно
займатись і  підприємницькою діяльністю.
Вважає, що підприємницьку діяльність припинив з поважних причин, в зв'язку зі
службою у державному органі і тим, що чітко йому працівниками центру зайнятості
не були роз'яснені Закони, якими він повинен був керуватися. Був впевнений, що
закон не порушує, просить в позові відмовити, врахувавши, що в нього на
утриманні є малолітня дитина.

Судом встановлено, що відповідач
був звільнений із Збройних сил України по скороченню штатів. 30.05.2006 року
він був зареєстрований у Рівненському районному центрі зайнятості і 06.06.2006
року йому надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по
безробіттю. 21.09.2006 року відповідач подав заяву до Рівненського районного
центру зайнятості, в якій просив виплатити призначену допомогу по безробіттю
одноразово для зайняття підприємницькою діяльністю. Наказом директора
Рівненського районного центру зайнятості № 109 від 25.09.2006 року ОСОБА_1.
надано одноразову виплату допомоги по безробіттю для зайняття підприємницькою
діяльністю в сумі 5594,56 грн. 27.09.2006 року відповідач був зареєстрований як
фізична особа-підприємець. Відповідно до платіжного доручення № 1312 від
09.10.2006 року ОСОБА_1. було перераховано одноразову допомогу по безробіттю
для зайняття підприємницькою діяльністю. Фактично, з дня реєстрації як фізичної
особи-підприємця, відповідач почав займатися підприємницькою діяльністю,
отримані кошти витратив на організацію підприємницької діяльності, являвся
платником єдиного податку з 01.10.2006 року по 31.12.2006 року. В зв'язку з
наявністю вакансії в Городищенській виправній колонії № 96, ОСОБА_1. повернувся
на службу і з 29.12.2006 року є співробітником Державного департаменту України
з питань виконання покарань та проходить службу у Горордищенській виправній
колонії № 96. Дана служба забороняє йому займатися підприємницькою діяльністю,
тому 02.04.2007 року припинив підприємницьку діяльність. Відповідач приймав
участь у миротворчих операціях в Косово, є учасником бойових дій, що
підтверджується відповідною довідкою і посвідченням, копії яких долучені до
матеріалів справи. Відповідно до довідки Городищенської сільської ради склад
сім'ї ОСОБА_1. три чоловіки і на його утриманні є малолітня дочка.

Відповідно до п.7 ст.22 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок
безробіття” передбачено виплату допомога по безробіттю одноразово для
організації підприємницької діяльності безробітними.

Стаття 107 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік” передбачає, що у 2007 році в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок
безробіття здійснюється повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю
одноразово для організації безробітними підприємницької діяльності, у разі
нездійснення такої діяльності протягом шести календарних місяців з дня
отримання допомоги.

Порядок повернення у 2006 році коштів, виплачених як
допомога по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької
діяльності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2006
року № 511 (строк дії продовжено на 2007 рік постановою КМ України від
31.01.2007 року № 98) передбачає механізм повернення цих коштів у разі
непровадження такої діяльності протягом шести календарних місяців з дня
отримання допомоги.  Пункт 4 даного
Порядку передбачає, що кошти не підлягають поверненню у разі виникнення
обставин, що унеможливлюють провадження підприємницької діяльності.

Виходячи з викладених вище
обставин, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Як встановлено судом відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець
з 27.09.2006 року по 02.04.2007 року, тобто понад шість місяців, сплачував
єдиний податок. Перераховану йому одноразову допомогу по безробіттю повністю
використав для здійснення підприємницької діяльності. Із-за того, що його
служба у Державного департаменту України з питань виконання покарань
унеможливлює одночасне здійснення і підприємницької діяльності, а також у
зв'язку з правовою необізнаністю і невірною інформацією наданою відповідачу
позивачем стосовно того, з якого часу необхідно рахувати шестимісячний термін,
відповідач знявся з обліку як фізична особа-підприємець 02 квітня 2007 року,
тобто, як стверджує представник позивача, на 7 днів раніше. Однак суд вважає,
що відповідач все ж таки здійснював підприємницьку діяльність протягом
вказаного терміну, тому суд вважає, що він не повинен повертати виплачені йому
кошти. Питання про повернення коштів, на думку суду, могло стояти у разі
нездійснення відповідачем взагалі підприємницької діяльності.

Не може суд прийняти до уваги посилання представника позивача на те, що
позивач належним чином був поінформований про те, з якого часу необхідно
рахувати шестимісячний термін, адже ці його доводи нічим не підтверджені в
судовому засіданні.

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідач є ветераном війни -
учасником бойових дій, на утриманні має малолітню дитину, отримує заробітну
плату на державній роботі, інших доходів немає, а тому стягнення з нього
вказаної позивачем суми поставить його і його сім'ю у скрутне матеріальне
становище.

За таких обставин суд не вбачає
порушення права позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду,
а тому позов до задоволення не підлягає.

В зв'язку з відмовою в
задоволенні позову, відповідно до статті 88 ЦПК України судові витрати посправі
необхідно віднести на рахунок держави, оскільки позивач на підставі Декрету
Кабінету Міністрів “Про державне мито” звільнений від його сплати при подачі
позову до суду.

Керуючись ст.ст.56, 59, 81, 88, 213-215, 294, 295 ЦПК
України, ст.22 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок
безробіття”, ст.107 Закону України “Про державний бюджет України на 2007 рік”,
Порядком повернення у 2006 році коштів, виплачених як допомога по безробіттю
одноразово для організації підприємницької діяльності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 12.04.2006 року № 511, Декретом Кабінету
Міністрів України “Про державне мито”, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити Рівненському районному центру зайнятості у задоволенні його позову до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої одноразової допомоги по безробіттю за безпідставністю позовних вимог.

Судові витрати по справі (судовий збір, від сплати якого
позивач звільняється) віднести на рахунок держави.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано до
Рівненського районного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської
області через Рівненський районний суд протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: