Справа № 2-190/08
Тячівським районним судом
Закарпатської області в складі головуючого судді Чопик В.В. при секретарі
Химинець Т.М., з участю позивача
ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Міністерства аграрної
політики України про визнання недійсним наказу Міністерства аграрної політики
України від 03.12.2007 року, -
звернувся в суд з позовом до Міністерства аграрної політики України про
визнання недійсним наказу Міністерства аграрної політики України від 03.12.2007
року посилаючись на те, що його як директора державного підприємства
„Руськополівське” наказом Міністерства аграрної політики України від 03.12.2007
року № 236-п було звільнено з роботи та розірвано з ним контракт з 03.12.2007
року. Підставою для звільнення, як вказано у наказі є невиконання умов
контракту (підпункти „б” та „в” пункту 26) в частині одноразового грубого
порушення керівником законодавства чи обов”язків передбачених контрактом, в
результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки, а також
невиконання підприємством зобов”язань перед бюджетом щодо сплати податків. В
чому саме полягало одноразове грубе порушення умов Контракту, укладеного з
Міністерством аграрної політики України, у наказі не зазначено. Не вказуються
також негативні наслідки, які настали внаслідок таких дій. Наказ виданий з
явним і грубим порушенням чинного трудового законодавства, які полягають у
тому, що ОСОБА_1 звільнений з роботи з 03.12.2007 року в період тимчасової
непрацездатності, так як згідно довідки від 06.12.2007 року поліклінічного
відділення Тячівської центральної районної лікарні ОСОБА_1 перебуває на
амбулаторному лікуванні з 23.11.2007 року. Крім того, з наказом про звільнення
він не ознайомлений під розписку в день звільнення, про існування такого наказу
його Міністерством не повідомлено у встановленому порядку. Про його звільнення
з роботи стало відомо внаслідок призначення на посаду виконуючим обов”язки
директора ОСОБА_3тільки 06.12.2007 року. Трудова книжка його до цього часу
знаходиться у Міністерстві аграрної політики України. З дня звільнення значно
погіршився його стан здоров”я, що привело до додаткових витрат на лікування, і
у зв'язку з звільненням погіршилося ставлення до нього колег по роботі,
представників органів місцевої влади та управління, порушилися життєві
нормальні стосунки у сім'ї, а також занизився його престиж, як керівника,
ділова репутація. Вважає, що його звільнено з посади директора ДП
„Руськополівське” та розірвано з ним контракт безпідставно та незаконно, а тому
просить суд визнати недійсним наказ Міністерства аграрної політики України від
03.12.2007 року № 236-п про розірвання контракту та звільнення з роботи та
поновити його на роботі підприємства „Руськополівське”, та стягнути з
Міністерства аграрної політики України на його користь 5000 гривень моральної
судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали,
посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
відповідача в судове засідання не з”явився, хоч про час, день та місце розгляду
справи належним чином повідомлявся, а тому на підставі ст. 169 ЦПК України
справу розглянуто у його відсутності.
пояснення позивача та його представника та дослідивши матеріали справи суд
дійшов до наступного висновку.
судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з
Міністерством аграрної політики України, а саме: був найманий на посаду
директора Агроторгового підприємства радгосп-заводу „Руськополівське”, що
підтверджується контрактом з директором агроторгового  підприємства радгосп-заводу „Руськополівське”
від 22.02.2006 року.
року наказом Міністерства аграрної політики України № 236-п розірвано контракт
з ОСОБА_1і звільнено його з посади директора ДП „Руськоплівське” за не
виконання умов контракту (підпункти „б” та „в” пункту 26) в частині
одноразового грубого порушення Керівником
законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого
для підприємства настали значні
негативні наслідки, а також невиконання підприємством зобов”язань перед
бюджетом щодо сплати, згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України.
ч. 1 п. 8 ст. 36 КЗпП України  підставами
припинення трудового договору є підстави, передбачені контракту.
до п. 26 підпункту „б” та „в” контракту з директором Агроторгового підприємства
радгосп-заводу „Руськополівський”, керівник може бути звільнений з посади, а
цей контракт розірваний з ініціативи органу управлінням майном, в тому числі за
пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії,
у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов'язків,
передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні
негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи і т.п.),  а також
у разі невиконання підприємством зобов'язань перед бюджетом та Пенсійним
фондом щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, страхових
внесків, а також невиконання підприємством зобов'язань щодо виплати заробітної
плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із
до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки
відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано не
поважною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
вбачається з наказу підставою звільнення ОСОБА_1. із займаної посади послужила
службова записка начальника Відділу розвитку садівництва, виноградарства та
виноробства, що не передбачено ні законом ні контрактом, а іншої підстави в
судовому засіданні не встановлено.
цим, судом встановлено, що позивача звільнено із займаної посади в порушення
вимог  ст. 40 ч. 3 КЗпП України.
3 КЗпП не допускається звільнення працівників з ініціативи власника, або
уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.
Факт тимчасової непрацездатності позивача в
період його звільнення підтверджується
листом непрацездатності серії НОМЕР_1
вищенаведеного суд вважає, що
відповідачем в порушенні вимог ст. 36 п. 8 ч. 1  КЗпП та ст. 40 ч. 3 КЗпП  упереджено і незаконно звільнено позивача з
до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральні страждання позивача полягають в
погіршенні його стану здоров”я, порушення нормальних життєвих стосунків з
колегами, у сім”ї, зниження його престижу, як керівника.
з вищенаведеного, суд вважає, що позивача слід поновити на посаді  директора державного підприємства
„Руськополівське”,  днем 3 грудня 2007
року, стягнути з Міністерства аграрної політики України в його користь   1 000 гривень моральної шкоди, яка на думку
суду є достатньою для відновлення його моральних страждань.
ст. 10, 169, 213-215 ЦПК України, ст. 36 ч. 1 п. 8, ст. 40 ч. 3, ст. 237-1 КЗпП
України, суд-
Позов задовольнити частково.
Визнати недійсним наказ Міністерства аграрної політики України від
03.12.2007 року № 236-п про розірвання контракту та звільнення з роботи
директора Державного підприємства „Руськополівське” ОСОБА_1
Поновити ОСОБА_1 на посаді директора
Державного підприємства „Руськополівське”.
Стягнути з Міністерства
аграрної  політики України в користь
ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1 000 гривень ( одна тисяча гривень).
Допустити негайне виконання рішення
в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора державного підприємства
Рішення може бути оскаржено до апеляційного
суду Закарпатської області через Тячівський районний суд шляхом подання заяви
про апеляційне оскарження протягом 10 днів з подальшим поданням апеляційної
скарги протягом 20 днів.

Суддя
В.В. Чопик