справа № 2-93/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

25.02.2008
року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого
судді Радзівона О.І., при секретарі Кузуб В.В., з участю представників ОСОБА_1,
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Гребінці цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та
його розподіл, -

В С Т А Н О В И
В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його
розподіл.

В
судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали
повністю, прохаючи їх задовольнити.

Відповідач
та його представник подали заперечення на позовну заяву, в якому просять
відмовити позивачу у вимозі щодо зобов'язання відповідача виплатити позивачу
грошову компенсацію за Ѕ частину майна в сумі 50 670 грн. та у вимозі щодо
покладення судових витрат на відповідача.

Заслухавши
пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали  справи, суд приходить  до висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Судом
встановлено, що 10.10.1981 року Гребінківським районним відділом РАГС
Полтавської області між ОСОБА_4 та ОСОБА_5(після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3)
був зареєстрований шлюб (актовий запис № 93). Від  шлюбу мають двох синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. 12.12.2006 року Гребінківським районним судом шлюб
між позивачем та відповідачем було розірвано. Впродовж спільного подружнього
життя сторонами по справі за спільні кошти було розпочато будівництво житлового
будинку АДРЕСА_1, яке на даний час є незавершеним. Вартість незавершеного
будівництва житлового будинку згідно довідки - характеристики комунального
підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №1277 від
23.01.2008 року складає 93 841,00 грн. Восени 2002 року за спільні з
відповідачем кошти було придбано легковий автомобіль марки ВАЗ-21013 державний
НОМЕР_1. Як вказав відповідач у запереченні на позов, вартість автомобіля
ВАЗ-21013 «Жигулі» станом на 22.10.2003 року становила 2 862 грн., про що
свідчить Акт про незалежну оцінку вартості автотранспортного засобу, але в
судовому засіданні дійшов до згоди про те, що подружжям було сплачено 7 500
грн. Таким чином, обсяг спільно нажитого майна подружжя, складає: недобудований
житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль марки ВАЗ - 21013 «Жигулі», окрім цього
позивачем не було зазначено про грошові вклади у відділенні АБ «Полтава-Банк»,
які вона заощаджувала та зберігала на своє ім'я за час спільного подружнього
життя з відповідачем, в той час, коли останній працював на будівництві будинку
і повністю витрачав свої кошти на утримання сім'ї та дітей.

Відповідно до
ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК), майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК, у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним
договором. Ч. 2 ст. 70 СК, встановлено, що при вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення.

Згідно
постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику
застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» -
суди вирішують питання про розподіл майна, що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема, неподільної речі, мають застосовувати положення
частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного із подружжя на отримання
грошової компенсації. За відсутності такої згоди присудження грошової
компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, згідно якої з
огляду на конкретні обставини справи і при відсутності згоди власника, що
виділяється, суд може зобов'язати інших учасників спільної власності виплатити
грошову компенсацію особі, яка звернулася з позовом про грошову компенсацію за
належні їй частки майна з обов'язковим приведенням відповідних мотивів.

Так,
відповідно до довідки з місця роботи, відповідач впродовж 2007 року отримав
заробітної плати в сумі 12 481,77 грн. Отже, середній місячний заробіток його
становить близько 1 000 грн. З цих коштів кожного місяця вираховується близько
325 грн. аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися.
Окрім цього, відповідачем у 2007 році було взято кредит на суму 7000 грн.
Кожного місяця, починаючи з 24.09.2007 року він сплачує на рахунок банку кошти
з відсотками в сумі 411 грн. Також сплачуються комунальні послуги за проживання
в квартирі АДРЕСА_2 на загальну суму 169,53 грн. на місяць. Після всіх
обов'язкових виплат у відповідача залишається лише 95 грн., тобто це у 6 разів
менше від встановленого прожиткового мінімуму (станом на лютий місяць 2008 року
- 633 грн.).

За
таких обставин, враховуючи інтереси відповідача та позивача, зазначені
обставини справи, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що не
можливо вирішити питання про примусову компенсацію на користь позивача вартості
Ѕ частки майна якою б вона не була.

Згідно
з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК, загальними засадами цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та розумність.

Тому,
враховуючи вище викладені обставини справи, у відповідності до ст. ст. 355,
368, 372 ЦК, ст. ст. 60, 61, 68, 69, 70, 71 СК, керуючись ст. ст. 8, 10,
60, 213, 215 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати
недобудований житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль марки ВАЗ-21013 «Жигулі»
державний НОМЕР_1  1991 року випуску
спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати за
ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину автомобіля марки ВАЗ-21013 «Жигулі»
державний НОМЕР_1  1991 року випуску та
на Ѕ частину      недобудованого житлового
будинку АДРЕСА_1.

Визнати за
ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину автомобіля марки ВАЗ-21013 «Жигулі»
державний НОМЕР_1  1991 року випуску та
на Ѕ частину      недобудованого житлового
будинку АДРЕСА_1.

В решті позовних
вимог відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                          підпис
О.І.Радзівон

Копія                            вірна

Рішення
набрало законної сили і підлягає виконанню.

Голова Гребінківського

районного суду

Полтавської області                                                                        О.І.
Радзівон