АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-628 2008 р.                            Головуючий
у 1-й  інстанції  Дьомич Л.М.
Категорія 5                                                    Доповідач  Гайсюк О.В.
УХВАЛА

Іменем  України

16 квітня 2008 р. Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої
судді - Авраменко Т.М.

Суддів -
Гайсюка О.В., Суровицької Л.В.

при
секретарі - Слюсаренко Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 16 січня 2008 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності на автомобіль.

Зазначив,
що згідно договору поруки 3 грудня 2004 р. він виступив поручителем на боці
позичальника ОСОБА_2., який відповідно до кредитного договору від 20.08.2004
року зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку
кредит у сумі 52 102 грн.

При
укладені кредитного договору був оформлений договір застави автомобіля
СHEVROLET належного відповідачу.

6 грудня
2004 року відповідач видав йому довіреність на право керувати цим автомобілем,
укладати договори позички, зняти з обліку в органах МРЕВ ДАІ після повного
погашення зобов'язань за кредитним договором. На підставі цієї довіреності він
отримав від відповідача автомобіль.

Постановою
ДВС Кіровського району м. Кіровограда від 20.07.2006 року на цей автомобіль
накладено арешт та оголошена заборона на його відчуження, хоча автомобіль перебуває
під заставою.

Він
своєчасно, згідно графіку здійснював погашення кредиту, отже зобов'язання за
кредитним договором ним виконуються, а тому відповідно до п. 2.4 договору
поруки до нього переходять і права, які забезпечують зобов'язання (договір
застави і т. інше).

У
зв'язку з накладенням арешту на автомобіль, він не може переоформити його на
себе.

Посилаючись
на ці обставини, просив суд визнати за ним право власності на автомобіль та
скасувати постанову ДВС від 20.07.06 р. про накладення арешту на автомобіль (а.
с. 4-5).

13
серпня 2007 року позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на ст. 59
Закону України “Про виконавче провадження”, позивач просив визнати за ним право
власності на автомобіль, та виключити автомобіль з акту опису і арешту від
20.07.2006 р. (а. с. 37).

Ухвалою
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.08.2007 року у якості
співвідповідачів до участі у справі залучені ПП “Агрохім”, Кіровський ВДВС
Кіровоградського міського управління юстиції, АКІБ “УкрСиббанк” (а. с. 40).

Рішенням
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2008 р. в задоволенні
позову відмовлено (а. с. 123-126).

Позивач
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду та
задоволення його вимог,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В
судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник доводи
апеляційної скарги підтримали.

Відповідач
ОСОБА_2. в  судове засідання не з'явився,
подав  письмову заяву про розгляд справи
без його присутності і про згоду з позовними вимогами ОСОБА_1

Відповідач
- АКІБ “УкрСиббанк”  в судове засідання
викликався, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, але
представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Представник
Кіровського ВДВС з доводами скарги погодилася, зазначивши, що без рішення суду
питання про звільнення автомобіля з-під арешту не може бути вирішено.

Представник
відповідача - ПП “Агрохім” з доводами скарги не погодився, просить рішення суду
залишити без змін.

Апеляційна
скарга  задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно
Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його
відчуження  від 20.07.2006 року при
примусовому виконанні наказу № 11/8 Господарського суду про стягнення з ПП
ОСОБА_2. на користь ПП “Агрохім” боргу у сумі 34 203,64 грн. судовим виконавцем
накладено арешт на автомобіль ОСОБА_2., якого визнано боржником по виконавчому
провадженню. Зазначений автомобіль належить ОСОБА_2. і згідно довідки ВДАІ №
3124 зареєстрований за ним (а. с. 89).

Зазначена
постанова ОСОБА_2 як учасником виконавчого провадження не оскаржена.

Згідно
ч. 1 ст. 59 Закону україни “Про виконавче провадження” особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.
Саме на цю норму посилається позивач, обґрунтовуючи  вимоги про визнання за ним права власності на
автомобіль і звільнення автомобіля з-під
арешту (а. с. 37).

Згідно
договору застави автомобіля (п. 5.2) задоволення вимог Заставодержателя
здійснюється шляхом добровільної передачі предмета застави у власність
Заставодержателя або шляхом звернення
стягнення на предмет застави (а. с. 6-9).

Згідно
договору про внесення змін до Договору застави автомобіля  від 3.10.2007 року, укладеного вже після
звернення позивача до суду, позивач став заставодержателем (а. с. 74).

Але,
оскільки передача автомобіля у власність позивача в порядку передбаченому
Договором застави (а. с. 6-9) не відбулася, автомобіль значиться на обліку за
ОСОБА_2, місце знаходження автомобіля не виявлено (а. с. 87, 88), суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстави для визнання за
позивачем права власності  на автомобіль,
що перебуває у заставі відсутні, а отже і відсутні підстави для звільнення
автомобіля з-під арешту (виключення з акту опису і арешту, як просить позивач).

Наведене
свідчить про те, що судом першої інстанції спір в межах заявлених позивачем
вимог (ч. 1 ст. 11 ЦПК) вирішено правильно, рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись
п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, 314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

2

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2008 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:
підпис

Судді:  підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області                                                                           О.В.
Гайсюк

3