Справа № 2-277/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня  2008
р.
Каланчацький районний суд

Херсонської області

в складі  головуючого судді
Прудкої Л.Г.

при секретарі
Шаховій О.В.

розглянувши у попередньому  судовому засіданні в смт. Каланчак  цивільну справу за позовом Фермерського
господарства „ОСОБА_1” до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та права
власності  на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір  купівлі-продажу нерухомого майна за
реєстраційним № 5151 від 02 червня 1999 року, укладеного Херсонською товарною
біржею „Ізумруд” між ОСОБА_2 і фермерським господарством „ОСОБА_1”, та визнати
за фермерським господарством „ОСОБА_1” право власності на житловий будинок № 3
з господарськими забудовами та спорудами АДРЕСА_1.

Мотивуючи
свої вимоги, позивач вказує, що на підставі договору, який укладений між ним та
відповідачем  02 червня 1999 року, він
купив спірний житловий будинок.  Договір в
нотаріальному порядку не посвідчували, як того вимагає закон, а посвідчили в
Херсонській товарній біржі „Ізумруд” за реєстраційним № 5151. Позивач повністю
сплатив відповідачу обумовлену суму. Відповідач після отримання грошей передав
йому будинок, яким позивач  на даний час
користується. Договір  позивач
зареєстрував в Херсонському БТІ за  № 55,
про що свідчить відмітка в договорі від
02.06.1999 року.

З моменту
укладення договору сторони виконали всі його умови, позивач фермерське
господарство „ОСОБА_1” сьогодні
володіє  та користується цим
майном. Однак позивач  не в змозі
розпорядитися  своїм нерухомим  майном, оскільки сторонами при  укладенні договору не була  дотримана нотаріальна  форма посвідчення.

Відповідач
позов визнає.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення  у
справі  можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно  до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в  порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для  того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом
встановлено, що дійсно між позивачем та відповідачем відбулася угода
купівлі-продажу, згідно якої відповідач на підставі доручення передав
позивачу  належний йому будинок, а
позивач сплатив останньому  обумовлену
суму грошей.  Угода купівлі-продажу не
посвідчувалася нотаріально, оскільки сторони не
знали  про вимогу законодавства
щодо нотаріального посвідчення угод  з
нерухомістю.

Позивач як
власник будинку має намір розпорядитися ним, однак зробити цього не має
можливості з тих причин, що державна нотаріальна  контора не визнає  за ним права приватної  власності на це майно.

Відповідно до ст. 224 ЦК /в редакції 1963 року/ за договором  купівлі-продажу продавець передає або
зобов'язується передати майно у
власність покупцю, а покупець приймає або зобов'язується  прийняти майно та сплатити за нього
обумовлену грошову суму.

Згідно ст. 47
ЦК /в редакції 1963 року/, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних  умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне  або часткове
виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Суд вважає,
що  в даному випадку відбулася  угода купівлі-продажу,  житло передано відповідачем позивачу, який
повністю розрахувався за нього. Претензій матеріального характеру у відповідача
до позивача  за будинок не має.

Крім того,
суд вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу дійсно було допущено
порушення цивільного законодавства, однак незаконність набуття позивачем в
такий спосіб цього нерухомого майна ніким не оспорювалось і не встановлена у
судовому порядку, що у відповідності до ч. 2
ст. 328 ЦК України є підставою для набуття нею права власності на
будинок.

Таким чином,
суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись
ст.ст. 224, 47 ЦК України /в редакції 1963 р./,
ст.ст. 130, 174 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов
Фермерського господарства „ОСОБА_1” задовольнити.

Визнати
дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна за реєстраційним № 5151 від 02
червня 1999 року, укладеного Херсонською товарною біржею „Ізумруд” між ОСОБА_2
і фермерським господарством „ОСОБА_1”.

Визнати за
Фермерським господарством „ОСОБА_1” право власності на житловий будинок № 3 з
господарськими забудовами та спорудами АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до 25 квітня 2008 року через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви  про апеляційне оскарження та подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя