рішення

іменем
україни

27 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого          Патрюка М.В.,

суддів:                   Пшонки М.П.,                        Костенка А.В.,

Лященко
Н.П.,                        Прокопчука Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус
ОСОБА_4, про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення матеріальних
збитків; за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_7, третя особа в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 -
орган опіки та піклування Комунарської районної адміністрації м. Запоріжжя, до
ОСОБА_2, ОСОБА_1, Комунарської районної адміністрації м. Запоріжжя, треті
особи: комунальне підприємство “ВРЕЖО - 5” Комунарського району м. Запоріжжя,
приватні нотаріуси ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання доручень,
розпорядження голови Комунарської районної адміністрації м. Запоріжжя про
приватизацію житла, свідоцтво про право власності на житло, договору
купівлі-продажу недійсними, за касаційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2007 року та рішення
апеляційного суду Запорізької області від 23 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 1998 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про виселення
ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, яку він придбав у відповідачок на підставі
договору купівлі-продажу від 23 вересня 1998 року, і просив усунути перешкоди в
користуванні належною йому квартирою.

Під час розгляду справи в 2006 року ОСОБА_1 змінив позовні вимоги, просив
розірвати договір купівлі-продажу спірної квартири відповідно до вимог ст. 611
ЦК України та стягнути з відповідачок матеріальні збитки у вигляді вартості
квартири з урахуванням суми інфляції в розмірі 19 424 грн. 72 коп., 3% річних у
сумі 3 173 грн.29 коп. і моральну шкоду в розмірі 20 тис. грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

У вересні 1999 року ОСОБА_3, ОСОБА_5 звернулися в суд із зустрічним позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_1, Комунарської районної адміністрації м. Запоріжжя, треті
особи - приватні нотаріуси: ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання доручень на
приватизацію квартири та розпорядження нею недійсними, а також просили визнати
недійсними розпорядження про приватизацію спірної квартири, свідоцтво про право
власності на неї та договір купівлі-продажу.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2007 року
зустрічний позов задоволено частково. Визнано розпорядження Комунарського
районного суду м. Запоріжжя про приватизацію житла від   11 вересня 1998 року № 272/23 та свідоцтво
про право власності на житло № 11823 від 11 вересня 1998 року, видане
Комунарською районною адміністрацією м. Запоріжжя на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
порядку приватизації квартири АДРЕСА_1, частково недійсними. Визнано, що
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві сумісної власності в порядку приватизації належить Ѕ
частина цієї квартири. Визнано договір купівлі-продажу спірної квартири між
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 недійсним. Сторони повернуто в первісний стан.
Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 розмір отриманих за договором
купівлі-продажу квартири коштів - 13 725 грн. У частині зустрічних позовних
вимог про визнання недійсними доручення від 26 серпня 1998 року та доручення
від 19 вересня 1998 року, виданого ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2, відмовлено.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на
його користь матеріальні збитки- розмір інфляції - 19 424 грн. 72 коп. У
частині позову ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу квартири та
стягнення 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 3 173
грн. 29 коп. відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 23 травня 2007 року
рішення районного суду змінено: скасовано в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та в частині
часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальних
збитків. Ухвалено в цій частині рішення про визнання договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого 23
вересня 1998 року приватним нотаріусом ОСОБА_10, частково недійсним. Визнано,
що за цим договором ОСОБА_2, що діяла в своїх інтересах та від імені ОСОБА_3 на
підставі доручення, продала ОСОБА_1 Ѕ частину спірної квартири. Сторони
приведено у первісний стан - стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість Ѕ
частини квартири в розмірі 6 862 грн. 50 коп.

У позовних вимогах ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_3
відмовлено.

Виключено з резолютивної частини рішення посилання суду на анулювання в
технічному паспорті Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації
запису від 22 вересня 1998 року про зазначення ОСОБА_1 власником квартири за
вищезазначеною адресою.

Відмовлено в позові ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді суми інфляції.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У
касаційних скаргах ОСОБА_2, ОСОБА_3. порушують питання про скасування ухвалених
у справі судових рішень і ухвалення нового рішення про задоволення їхніх позовних
вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1
постійно проживають і зареєстровані ОСОБА_3., ОСОБА_5. ОСОБА_2 та її син
-ОСОБА_7, 1992 року народження.

У серпні 1998 році від імені ОСОБА_3
на ім'я ОСОБА_2 було оформлено доручення, згідно з яким ОСОБА_3. доручає
ОСОБА_2 приватизувати зазначену квартиру. 11 вересня 1998 року видано
розпорядження Комунарської районної державної адміністрації м. Запоріжжя про
передачу в сумісну власність ОСОБА_3, ОСОБА_2 вищевказану квартиру і їм видано
свідоцтво про право власності на житло на праві сумісної власності.

При цьому суд на підставі дослідження наявних у справі доказів  дійшов обґрунтованого висновку, що
приватизація спірної квартири відбулася на підставі свідчень про осіб, які
проживали на час приватизації та були зареєстровані в спірній квартирі, що
частково не відповідають дійсності.

Проте висновки суду про визнання розпорядження Комунарської районної
адміністрації м. Запоріжжя про приватизацію житла від 11 вересня 1998 року №
272/23 та свідоцтва про право власності на житло частково недійсними, а також
визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права сумісної власності в порядку приватизації
на Ѕ частину спірної квартири не відповідають вимогам закону.

Згідно із ч. 4 ст. 5 Закону України “Про приватизацію державного житлового
фонду” право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з
використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно
проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих
поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Установивши, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3. приватизували спірну квартиру з
порушенням вимог Закону, суд дійшов помилкового висновку про те, що вони набули
права сумісної власності в порядку приватизації на Ѕ частину квартири.

За таких обставин цей висновок суду не можна визнати обґрунтованим.

З урахуванням того, що внаслідок незаконної приватизації квартири ОСОБА_3
та ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу продали квартиру ОСОБА_1, висновок суду
першої інстанції про те, що зазначений договір є недійсним, відповідає вимогам
закону і є обґрунтованим. За договором купівлі-продажу ОСОБА_1 сплатив
відповідачкам 13 725 грн., які підлягають стягненню на його користь з
урахуванням інфляційної суми - 19 424 грн.

Оскільки суди, повно й правильно встановивши обставини справи, допустили
помилку в застосуванні матеріального закону, який поширюється на спірні
правовідносини, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України вважає, що рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а
рішення першої інстанції - скасуванню частково з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 23 травня 2007 року
скасувати.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2007 року в
частині визнання розпорядження Комунарської районної адміністрації м. Запоріжжя
про приватизацію житла від 11 вересня 1998 року № 272/23 та свідоцтво про право
власності на житло, видане 11 вересня 1998 року на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
частково недійсними, визнання за ними права сумісної власності на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1 скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким
визнати недійсними зазначені вище розпорядження Комунарської районної
адміністрації м. Запоріжжя про приватизацію житла від 11 вересня 1998 року №
272/23 та свідоцтво про право власності на житло, виданого 11 вересня 1998 року
на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В іншій частині - рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.В. Патрюк

Судді:                                                                                 М.П.
Пшонка

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук