Справа  №2-519/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

06 травня 2008 року                                                                                    м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запорожжя в складі:

головуючого судді:                                                                                          Дзярук
М.П.,

при секретарі:                                                                                                  Кожушаній
Є.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю, визнання
права власності на &frac12; частку будинку та позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання права особистої
приватної власності на житловий будинок, -

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі із
відповідачем з 24.11.1995р. по 30.11.2006р. В період шлюбу ними на підставі
договору купівлі-продажу був придбаний житловий АДРЕСА_1, який був оформлений
на відповідача. Вважає будинок спільною сумісною власністю подружжя, в зв'язку
з чим має право на &frac12; його частину. Однак враховуючи, що з нею проживає дитина, вважає, що її
частина може бути збільшена і складати 3/5 частини. Оскільки з відповідачем
склалися складні відносини, не проти отримати за свою частку грошову
компенсацію. Згодом позивач змінила позовні вимоги і просить суд визнати
спірний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею
право власності на &frac12; його частку.

В судовому засіданні позивач та представник позивача
підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Позивач
суду пояснила, що спірний будинок був придбаний за спільні збережені кошти
подружжя, а також кошти батьків, які надавалися обом сторонам в якості
допомоги.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав в повному
обсязі, до суду надав позов про визнання права особистої приватної власності на
житловий будинок, посилаючись на те, що спірний будинок був куплений під час
шлюбу з ОСОБА_1 12.09.2002р. за 40 050,00 грн. і зареєстрований на його ім'я. В
зв'язку з цим він має право на &frac12; частку будинку. Однак вважає, що за ним необхідно визнати право власності
на іншу &frac12; частину на слідуючих
підставах. На час купівлі будинку сторони не мали коштів на його купівлю.
ОСОБА_2 мав тимчасові заробітки, ОСОБА_1. зовсім малі заробітки. Мати ОСОБА_2
ОСОБА_5 працювала за кордоном і мала доволі високі доходи. Вона погодилася дати
належні їй кошти для купівлі будинку. За таких обставин вона перерахувала гроші
на рахунок, відкритий на ім'я дружини, оскільки ОСОБА_2 не мав закордонного
паспорту і не міг відкрити валютний рахунок. За належні йому гроші, котрі дала
мати був куплений будинок. Таким чином, будинок був куплений за гроші, отримані
за час шлюбу, але належні йому особисто і тому за ним необхідно визнати право
власності на весь будинок.

Представник відповідача підтримав позовні вимоги ОСОБА_2,
вважаючи їх обґрунтованими і законними, просив їх задовольнити, а в позові
ОСОБА_1 відмовити.

Вислухавши пояснення сторін по справі, їх представників,
допитавши свідків, дослідивши інші докази, що є в справі, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 24.11.1995р.
по 30.11.2006р., що підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу та
розірвання шлюбу (а.с. 7-9). Від шлюбу мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.
10). 12.09.2002р. був укладений договір купівлі-продажу АДРЕСА_1, згідно якого
продавець ОСОБА_7 продала належний їй на праві власності будинок ОСОБА_2. за 45
050,00 грн. (а.с.5). Відповідно до копії договору купівлі-продажу та довідкою
ОП ЗМБТІ спірний будинок зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с. 6).  Відповідно до наданої до суду копії договору
про відкриття та обслуговування поточного валютного рахунку, останній був
відкритий на ім'я ОСОБА_1 09.04.2002р. Згідно наданої відповіді Комунарським БВ
філії „Відділення Промінвестбанку” в м. Запоріжжі на запит суду про рух коштів
на рахунку вбачається, що були зроблені перекази 14.05.2002р. в сумі 4 944,00
дол. США від ОСОБА_5та 29.05.2002р. в сумі 3035,20 дол. США від Карло Антоніо
(а.с. 42).

Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні
доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, звороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. ст. 68, 69
СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі
поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подуржжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка на підставі
ч.1 ст. 57 СК України є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним
за час шлюбу, але на підставі договору дарування в або в порядку спадкування;
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому
особисто.

Позивач ОСОБА_2 не надав до суду
доказів того, що спірний будинок був придбаний за особисті кошти, оскільки ним
самим в заяві зазначено, що грошей на покупку будинку в їх сім»ї не було. Гроші
дала мати ОСОБА_5 Однак суд не вважає ці гроші особистим майном ОСОБА_2,
оскільки вони перераховувались на рахунок ОСОБА_1, тобто надавалися на сім»ю.
Підстав вважати, що ці гроші були надані особисто ОСОБА_2. немає. Так, гроші
переказувалися на рахунок дружини. Посилання на той факт, що у ОСОБА_2 не було
закордонного паспорту, тому він не зміг відкрити рахунок безпідставні та
спростовуються матеріалами справи, оскільки при укладенні ОСОБА_1 договору на
відкриття валютного рахунку використовувався паспорт громадянина України (а.с.
25), крім цього, переказ грошей можливо не тільки через відкриття валютного
рахунку. Також ОСОБА_2 не був наданий договір дарування валютних цінностей,
укладений між ним та матір»ю, згідно вимог ст. 244 ЦК України (1963р.), звідки
б вбачалося, що гроші стали його особистою власністю. Сума перераказаних
ОСОБА_5 грошей у розмірі 4 944,00 доларів США не є достатньою для купівлі
спірного будинку. Перераховані у сумі 3 035,20 доларів США 28.05.2008р. гроші,
не можна вважати належними ОСОБА_5., оскільки відправником є ОСОБА_7.

На підставі викладеного, підстав, передбачених ст. 57 СК України, вважати
гроші, за які був придбаний спірний будинок особистим майном ОСОБА_2 немає, а
тому будинок є таким, що придбаний під час шлюбу, за кошти сторін та їх
батьків, а тому є спільним сумісним майном.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 57, 60, 68-70 СК України, ст. 244 ЦК
України (1963р.), ст. 372 ЦК України, ст. ст. 12, 60, 88, 208, 209, 212 - 215
ЦПК України, суд, -

В  И Р  І
Ш И В:

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Визнати
житловий АДРЕСА_1, який зареєстрований за ОСОБА_2на підставі договору
купівлі-продажу від 12.09.2002 року спільною сумісною власністю ОСОБА_1та
ОСОБА_2

Визнати
за ОСОБА_1право власності на &frac12; частку житлового АДРЕСА_1.

В
задоволенні позову ОСОБА_2відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1судові витрати в розмірі 300 грн. (судовий збір в
розмірі 270 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
в розмірі 30 грн.).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Запорізької області через Комунарський районний
суд м. Запоріжжя шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня його проголошення та подання апеляційної скарги на рішення
суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:                                                                                              М.П.Дзярук