У Х В А Л А І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

1 лютого 2008 року
м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

Патрюк М.В.

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Свердловського міського суду Луганської області від 31 січня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської області від 21 травня 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування
житлового будинку, визнання права власності на &frac12;
частину житлового будинку та поділ майна подружжя; за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності на будинок,
визнання такою, що втратила право на житловий будинок, виселення,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_2 звернулася в суд із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що з вересня 1984 року вона перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_1, а 20 грудня 2002 року між сторонами було зареєстровано
шлюб виконавчим комітетом Бірюківської селищної ради. Після припинення шлюбних
відносин рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 9 березня
2004 року шлюб між сторонами розірвано. З вересня 1984 року вони працювали, мали
однакову заробітну плату, а гроші вкладали до сімейного бюджету та за сумісні
кошти придбали житловий будинок АДРЕСА_1. 1 жовтня 2002 року було укладено
договір дарування відповідно до умов якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняв
спірний житловий будинок. Про цей договір їй не було відомо. Оскільки після
припинення шлюбних відносин між сторонами виник спір щодо вказаного будинку та
трактору, просила суд задовольнити її позов.

ОСОБА_1 звернувся в суд із вищезазначеним зустрічним
позовом, посилаючись на те, що з 20 грудня 2002 року по 11 березня 2004 року
сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та на час його реєстрації
у їх власності була та є двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Свердловського міського суду Луганської області
від 31 січня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської
області від  21 травня 2007 року, позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано частково недійсним договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1, що укладений 1 жовтня 2002 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 та завірений нотаріусом ОСОБА_4, проведено розподіл сумісно нажитого
майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виділено              ОСОБА_1 у власність
вищезазначений будинок, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 573, 78 грн.
грошової компенсації. В задоволенні решти позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

До Верховного Суду України надійшла вищезазначена
касаційна скарга з пропуском строку передбаченого ст. 325 ЦПК України, із
клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

У поданому клопотанні ставиться питання про поновлення
строку на касаційне оскарження з посиланням на поважність причин його пропуску.

Вважаю, що строк на касаційне оскарження підлягає
поновленню.

У касаційній скарзі
просить скасувати судові рішення суду з підстав порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Із оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга
є  необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України

у  х
в  а  л
и  в :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення
Свердловського міського суду Луганської області від 31 січня 2007 року та
ухвали апеляційного суду Луганської області від 21 травня 2007 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування житлового
будинку, визнання права власності на &frac12; частину житлового будинку та поділ майна подружжя; за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності на будинок,
визнання такою, що втратила право на житловий будинок, виселення відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити
ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                              М.В. Патрюк