Справа
№ 2-588/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2008 року Кіровський
районний суд м. Кіровограда в складі головуючого судді
І.В. Загреби

при секретарі
Н.Г. Бадяновій

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору
приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про
визнання недійсними договорів дарування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про визнання недійсними договорів дарування, пославшись на ті
обставини, що йому на праві приватної власності належали нежитлові споруди
торгові павільйони « Взуття-Пан»: «літ К1», площею 28 кв. м., «літ Д6», площею
23, 8 кв. м., «літ. Д 10», площею 41, 3 кв. м., «літ. К 21», площею 48, 8 кв.
м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 У грудні 2003 року він вирішив їх
подарувати відповідачу по справі та його дружині. Тому 19.12.2003 року ним були
укладені договори дарування зазначених торгових павільйонів, однак оформлені
тільки на відповідача, який попросив його про це. Він погодився на це так, як
вважав, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, мають
спільну доньку ОСОБА_5, що відповідач оформить тільки на себе зі злим наміром
шляхом обману, а саме, щоб при розподілі майна приховати його. При розгляді
цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя
влітку 2007 року Кіровським райсудом м. Кіровограда він був допитаний в якості
свідка, де йому стало відомо, що відповідач наполягає на тому, що павільйони
подаровані тільки йому. Крім того у жовтні 2007 року дирекцією колгоспного
ринку було надано відомість про заборгованість двох торгових павільйонів,
власником яких він є та  передані
відповідачу у користування у 2005 році та заборгованість по орендній платі
становить 30702 грн. Зважаючи на ті обставини, що відповідач ввів його в оману
щодо обставин, які мають істотне значення, такий право чин визнається судом
недійсним. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути
другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Крім того вважає, що пропустив позовну давність з поважних причин, так як про
обман йому стало відомо тільки влітку 2007 року. У зв'язку з цим просить суд
поновити строк на звернення до суду та визнати договори дарування, посвідчені
приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 19.12.2003
року нежитлових споруд торгових павільйонів
« Взуття-Пан»: «літ К1», площею 28 кв. м., «літ Д6», площею 23, 8 кв.
м., «літ. Д 10», площею 41, 3 кв. м., «літ. К 21», площею 48, 8 кв. м., що
знаходяться за адресою АДРЕСА_1, за реєстровими номерами № 2882, № 2884, №
2886, № 2888 - недійсними та визнати за ним право власності на зазначені
павільйони.

В судовому засіданні позивач та
його представник  підтримали заявлені
позовні  вимоги частково, а саме  в частині позовних вимог  щодо визнання недійсними договорів
дарування  19.12.2003 року нежитлових
споруд торгівельних павільйонів « Літ. К 1» за реєстровим номером № 2888 та «
Літ. Д 10» за реєстровим номером № 2886 та визнання права власності на них
відмовились та просили закрити провадження у справі. Відмова позивача в цій  частині заявлених вимог прийнята судом та
провадження у справі в цій частині закрито.
Крім того у судовому засіданні пояснили, що у грудні 2003 року він
повідомив відповідача, що бажає подарувати їхній сім'ї належні  йому торгівельні павільйони. На що відповідач
попросив оформити договори дарування нотаріально тільки на нього, щоб не
виготовляти додатково необхідні для цього документи. Знаючи про те, що
відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 та мають спільну малолітню доньку, він
погодився. Влітку 2007 року він був викликаний в якості свідка по справі про
розподіл майна подружжя, де йому стало відомо, що відповідач не бажає ділити
павільйони з дружиною, тому вирішив звернутись до суду та просить визнати
недійсними  договорів дарування  19.12.2003 року нежитлових споруд
торгівельних павільйонів « Літ. К 21» за реєстровим номером № 2882 та « Літ. Д
6» за реєстровим номером № 2884 та визнання права власності на них, приймаючи
до уваги, що павільйони дарувались ним на сім'ю.

Відповідач та представник відповідача
позов не визнали та пояснили суду, що дійсно 19.12.2003 року позивач подарував
йому спірні торгівельні  павільйони,   що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 Договори
були нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_319.12.2003 року. Він не просив позивача подарувати
тільки йому ці павільйони, однак прийняв
їх за договором дарування та зараз є власником та користується ними. Він
не вводив позивача в оману, оскільки домовленості дарувати павільйони ще й на
дружини не було. Відповідач добровільно подарував, а тому просить у позові
відмовити.

Представник третьої особа на
стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний
нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила справу
розглянути у її відсутності.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він є братом колишньої дружини відповідача, неприязних стосунків між ними
не має. В кінці грудня 2003 року зустрівся із ОСОБА_1 , який розповів, що
подарує його сестрі та її чоловікові павільйони. Потім дізнався у березні 2004
року, що павільйони подарував тільки відповідачу, бо той попросив, все одно для
сім'ї, а якщо будуть проблеми він сам забере їх назад. Крім них при цій розмові
ще був ОСОБА_7 Сестра ОСОБА_4 на його запитання з цього приводу повідомила, що
знала про договір дарування. Потім сестра розірвала шлюб із відповідачем у
минулому році. Він розмовляв із відповідачем, щоб не ділити майно в суді,
просив, щоб поділив порівну майно, але він відмовився та сказав, що буде
вирішувати в суді. Розмовляв у присутності сестри та ОСОБА_8

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 у
судовому засіданні пояснив, що він є знайомим позивача та відповідача, працює
разом  із ОСОБА_6 На офісі до ОСОБА_6
приїздив ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розмовляли про розподіл торгових павільйонів.
ОСОБА_2 пропонував гроші за половину павільйонів ОСОБА_4, але ОСОБА_6
відмовився.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 у
судовому засіданні пояснила, що вона була дружиною відповідача. Позивач по
справі був товаришем їхньої сім'ї, вони перебували всі у дружніх відносинах.
Вони всі разом займались підприємницькою діяльністю, вона допомагала чоловікову
та працювала реалізатором у  спірних
торгових павільйонах. Потім позивач десь у кінці 2003 року забажав подарувати
їм з чоловіком по два павільйони, однак як їй стало відомо у лютому 2004 році
нотаріально вони були оформлені на чоловіка, так як потрібно було додаткове
оформлення ще якихось документів. Шлюб між ними розірвано 06.02.2007 року.
Зібрались на офісі брата ОСОБА_6 щоб обговорити розподіл майна після розірвання
шлюбу. Він пропонував їй гроші за половину, бо разом працювали. Вона погодилась
на його умови. Крім них на офісі був ще присутнім ОСОБА_8

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 у
судовому засіданні пояснила, що вона  є
матір'ю відповідача по справі. Позивач по справі був дуже хорошим товаришем її
сина, вони разом розпочинали підприємницьку діяльність. За те, що її син
допоміг йому придбати квартиру, позивач подарив її сину павільйони у 2003 році.
Про те, що він збирався дарувати павільйони і ОСОБА_4 їй нічого не відомо.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 у
судовому засіданні пояснив, що він є кумом ОСОБА_6 та  був присутнім при розмові ОСОБА_1 та ОСОБА_6,
в ході якої вони обговорювали те, що ОСОБА_1 був власником спірних павільйонів,
де працювали ІНФОРМАЦІЯ_1, хотів подарувати спірні павільйони і сестрі ОСОБА_6
однак оформив нотаріально на чоловіка сестри відповідача. У розмові участі не
приймав. Розмова відбувалась десь у 2004 році у січні -лютому, точно сказати не
може.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Так,
судом встановлено,  що
19.12.2003  року позивач подарував
відповідачу належні йому нежитлові споруди торгові павільйони « Взуття-Пан»:
«літ К1», площею 28 кв. м., «літ Д6», площею 23, 8 кв. м., «літ. Д 10», площею
41, 3 кв. м., «літ. К 21», площею 48, 8 кв. м., що знаходяться за адресою
АДРЕСА_1 Договори були нотаріально посвідчені приватним нотаріусом
Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3та зареєстровані у ОКП «
Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації (а. с.
7-18).  Згідно яких  сторони підтверджують, що договори
відповідають їх дійсним намірам і не носять характеру мнимої та удаваної угоди,
а також не є зловмисною угодою. Зміст ст. 243 ЦК України та ст. 4 Закону
України « Про власність» їм роз'яснено. Договір підписано сторонами у
присутності нотаріуса, особи сторін встановлено, їх дієздатність перевірена, а
також належність ОСОБА_1 відчужуваних нежитлових споруд перевірено.

Спірні правовідносини регулюються ЦК
Української РСР в редакції 1963 року , так як відповідно до Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України

щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

До позовів про визнання запере
чуваного правочину недійсним і про застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину, право на пред'явлення якого виникло до 01 січня 2004
року, застосовується позовна давність, встановлена для відповідних позовів
законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до ст. 243 ЦК Української
РСР за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно
у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна
обдарованому.

Відповідно до ст. 244 ЦК Української
РСР договір дарування на суму понад 500 карбованців. А при даруванні валютних
цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 57 ЦК Української
РСР угода укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди
представника однієї сторони з другою стороною, а також угода. Яку громадянин
був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких
обставин, може бути визнання недійсною за позовом потерпілого або за позовом
державної чи громадської організації.

При укладенні  договору дарування сторонами додержані всі
вимоги закону  щодо умов його дійсності.
Волевиявлення позивача було направлено саме на дарування спірних
павільйонів,  про що ним і було підписано
ці договори, крім того як пояснив позивач - ні нотаріусу, ні ОСОБА_4 про своє
бажання також подарувати павільйони і ОСОБА_4, він не повідомляв,  нотаріусом було роз'яснено позивачу наслідки
укладення договору дарування. За договором позивач подарував безоплатно спірні торгівельні павільйони, а
відповідач прийняв у дар спірні павільйони, що підтверджується поясненнями
сторін та ними не оспорюється.

За таких обставин суд не може взяти до
уваги посилання позивача, що відповідач навмисно ввів його в оману щодо
істотних обставин  оспорюваного договору.  Не обґрунтованими суд визнає також посилання
позивача щодо того, що при укладенні договору дарування він не знав про те, що
згідно чинного законодавства майно набуте за договорами дарування не входить до
складу спільного  сумісного майна
подружжя та дана обставина  є істотною
умовою договору дарування щодо якої він був введений в оману.

З урахуванням викладеного,
суд приходить до висновку, що при укладанні договору дарування, оспорені
позивачем права не були порушені, а тому позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 214; 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні  позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні
відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний
нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання
недійсними договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом
Кіровоградського міського нотаріального округу 19.12.2003 року нежитлової
споруди торгівельного павільйону « Літ. К 21» за реєстровим номером № 2882 та
нежитлової споруди торгівельного павільйону « Літ. Д 6» за реєстровим номером №
2884 та визнання права власності на зазначені торгівельні павільйони  - відмовити.

Рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області
протягом 20 днів після подачі заяви  про
апеляційне оскарження, яка повинна бути подана протягом десяти днів з дня
ознайомлення з рішенням в цілому. Рішення в цілому виготовлено 11 березня 2008
року.

Суддя                                                                                           Загреба
І.В.