РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 2-245-1/08

06 березня 2008 року Печерський районний суд м. Києва у складі головуючого
судді Гуль В.В., при секретарях Бистрая А.В., Александрові В.Е., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Держави Україна в особі Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України,
Державного казначейства України визнання факту порушення Державою України ст.
5, 6, 13 Конвенції з прав людини і основних свобод, визнання незаконним тримання
під вартою та відшкодування шкоди,

встановив:

У грудні
2007 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому після
збільшення розміру позовних вимог остаточно просить визнати факти порушення
Державою України ст.ст. 5, 6, 13 Конвенції з прав людини і основних свобод, а
також факти порушення Конвенції Генеральною прокуратурою України, завдані
бездіяльністю цього органу, пов'язані з незаконним тримання ОСОБА_1 під вартою.
В зв'язку з цим, на підставі ст. 16 ЦК України, Конвенції з прав людини і
основних свобод просить стягнути
компенсацію в розмірі 754 000 грн. за шкоду завдану за кожний день незаконного
перебування під вартою з 27 грудня 2003 року.

Ухвалою від 06 березня 2008 року
позов ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Держави Україна в особі
Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Державного казначейства
України визнання факту порушення Державою України ст. 5, 6, 13 Конвенції з
прав людини і основних свобод, визнання незаконним тримання під вартою та
відшкодування шкоди, в частині вимог до Генеральної прокуратури України -
провадження було закрито.

Представник ВРУ просив слухати
справу за його відсутності.

Представники КМУ позов не визнав як
безпідставний.

Держказначейство явку свого
представника не забезпечило без поважних причин, що не стало перешкодою для
розгляду справи у відсутність представника цього відповідача.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, оцінюючи докази всіх обставин справи в їх сукупності, аналізуючи
викладене суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю
з наступних підстав.

Згідно ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до
Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує такий міжнародний
договір лише у разі невідповідності йому закону України.

Порядок і підстави набуття права на
відшкодування шкоди, завданої незаконним затриманням, перебуванням під вартою
врегульовано чинним національним законодавством, зокрема, ст. 1176 ЦК України,
Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і
суду", іншими нормативними актами.

Право на відшкодування такої шкоди
виникає у громадян, в тому числі, у разі незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою.

Для встановлення факту незаконності
застосування запобіжного заходу тримання під вартою необхідна наявність самої
протиправності як характерної ознаки вказаної поведінки, що має бути
підтверджена постановленням судом відповідного рішення.

Тобто для того щоб визнати це діяння
протиправним, потрібна наявність підстав, які реабілітують особу, якій завдано
шкоду.

У даному випадку це діяння не
підтверджується реабілітуючими обставинами, таким чином право на відшкодування
шкоди не виникає.

При цьому слід зазначити, що на
відповідні правові норми, які регулюють дані правовідносини, як на підставу для
задоволення позову, позивач не посилається.

За таких обставин, позов не ґрунтується
на вимогах закону.

На підставі викладеного, керуючись
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Верховної Ради
України, Кабінету Міністрів України, Державного казначейства України визнання
факту порушення Державою України ст. 5, 6, 13 Конвенції з прав людини і
основних свобод, визнання незаконним тримання під вартою та відшкодування шкоди
- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено на підставі ст. 294 ЦПК України до Апеляційного
суду міста Києва через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, поданої протягом десяти днів після
проголошення рішення, або без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо апеляційна скарга подається в строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
В.В.Гуль