Справа № 22ц-5452008 р.
Головуючий у 1-й інстанції: Білий В.М.
Доповідач: Редька А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М “ Я М    У К Р А Ї Н И

13 березня 2008 року                                місто
Чернігів

А  п
е  л  я
ц  і  й
н  и  й
с  у  д
Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

суддів - Бобрової І.О., Редьки А.Г.,

при секретарі - Рябчук С.В.,

за участі: позивача - ОСОБА_1.,

представників відповідачів: Омельченка В.М., Руденок Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу
за апеляційною скаргою Головного управління держказначейства на рішення
Деснянського районного суду місті Чернігова від 10 грудня 2007 року у справі за
позовом Ніжинського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління
юстиції у Чернігівській області та Головного управління державного казначейства
у Чернігівській області про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 грудня 2007
року на підставі ст.1174 ЦК України частково задоволено позов Ніжинського
міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у
Чернігівській області та Головного управління державного казначейства у
Чернігівській області про стягнення коштів та стягнуто з єдиного казначейського
рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 333,40 грн у
відшкодування шкоди, заподіяної діями службової особи відділу державної
виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції, та відмовлено
у стягненні зазначених коштів з головного управління юстиції у Чернігівській
області.

В апеляційній скарзі управління держказначейства просить скасувати
зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог за рахунок єдиного казначейського рахунку Державного бюджету
України, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду справи,
перевіривши доводи скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга головного управління державного казначейства у Чернігівській області
належить до задоволення, рішення суду підлягає скасуванню у зв'язку з
невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням
судом норм матеріального закону.

У липні 2007 року Ніжинський міжрайонний прокурор звернувся до суду з
позовом в інтересах ОСОБА_1, у якому просив на підставі статті 1166 ЦК України
стягнути з головного управління юстиції у Чернігівській області 333,40 грн
перерахованої на її депозитний рахунок компенсації втрати частини заробітку у
зв'язку з затримкою виплати заробітної плати.

Посилався, що НВК ”Прогрес” за виконавчим листом № 2-802 від 12 червня 2002
року, виданого Ніжинським міським судом на виконання рішення того ж суду про
стягнення з НВК ”Прогрес” на користь ОСОБА_1 333,40 грн компенсації втрати
частини заробітку у зв'язку з затримкою виплати заробітної плати, перерахував
на депозитний рахунок Ніжинської виконавчої служби 333,40 грн для виплати
стягувачу, але державна виконавча служба ці кошти стягувачу не виплатила
оскільки, як послався представник прокуратури у судовому засіданні, державний
виконавець Гунько О.С. привласнила кошти за що була засуджена.

Суд дійшов висновку, що боржник, НВК ”Прогрес”, на виконання рішення суду
перерахував на депозитний рахунок Ніжинського ДВС 333,40 грн, але стягувач
ОСОБА_1. не може отримати зазначені кошти оскільки державний виконавець Гунько
О.С. під час виконання трудових обов'язків привласнила грошові кошти і
заборгованість за виконавчим документом становить 333,40 грн, а оскільки
державні виконавці відповідно до Закону ”Про державну виконавчу службу” є
представниками влади і шкода заподіяна службовою особою органу державної влади,
то відповідно до ст.1174 ЦК України повинна бути відшкодована державою.

Проте, такий висновок суду суперечить матеріалам справи. За матеріалами
справи встановлено, що виконавчий лист на виконання рішення суду про стягнення
з НВК ”Прогрес” на користь ОСОБА_1. 333,40 грн компенсації втрати частини
заробітку у зв'язку з затримкою виплати було виписано у 2002 році, у 2002 році
виконавчою службою було відкрито і виконавче провадження і тільки після цього
боржником було перераховано кошти для виплати стягувачу, а державний виконавець
Гунько О.С. на той час вже не працювала оскільки була засуджена вироком
Ніжинського міського суду 29 листопада 1999 року(ас-20).

Крім того суд неправильно встановив обставини справи, правовідносини
сторін, що призвело до неправильного застосування матеріального та
процесуального закону і вирішенню справи.

Застосовуючи ст.1166 та ст.1174 Цивільного Кодексу України, прокурор та
позивач у позовній заяві, а суд при розгляді справи та ухваленні рішення не
врахували, що шкода, заподіяна громадянинові, відповідно до зазначений норм
цивільного законодавства відшкодовується за умови, що дії особи, яка заподіяла
шкоду, були неправомірними, між цими неправомірними діями та шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є вина особи, яка заподіяла шкоду.

Таких обставин по справі не встановлено. Наявні у справі документи,
пояснення сторін у судовому засіданні свідчать, що має місце тривале, з 2002
року, невиконання Ніжинським відділом державної виконавчої служби рішення суду
про стягнення  з підприємства на користь
працівника 333,40 грн компенсації за затримку виплати заробітку, а не
заподіяння шкоди ОСОБА_1. працівниками відділу державної виконавчої служби, яка
відшкодовується відповідно до ст.1166 ЦК України, і така бездіяльність відділу
державної виконавчої служби може бути оскаржена відповідно до Закону ”Про
виконавче провадження” в порядку адміністративного судочинства.

За обставин, коли висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи та судом неправильно застосовано
матеріальний закон, рішення суду не можна визнати законним, таке рішення
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог про відшкодування шкоди.

Керуючись ст.1166 ЦК України, ст.ст.
307, 309 ч.1 п.п.3,4, 314, 316, 319 Цивільного процесуального кодексу України,
апеляційний суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу головного управління
державного казначейства у Чернігівській області задовольнити та скасувати
рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 грудня 2007 року.

Відмовити у задоволенні позову
Ніжинського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до головного управління
юстиції у Чернігівській області, головного управління державного казначейства у
Чернігівській області  про стягнення
333,40 грн у відшкодування шкоди.

Рішення набуває чинності
негайно та може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців після проголошення.

Головуючий:                                             Судді: