Справа № 22-1587
2008 р.                         Головуючий
у 1 Інстанції -  Рачкелюк Ю.В.
Категорія 34                                                Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

7 жовтня 2008 року.

Судова палата в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області
в складі:

Головуючого - Черненко В.В.

Суддів - Спірідонової Л.С.,
Потапенко В.І.

При секретарі - Сегал О.П.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу
за апеляційною скаргоюОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення
Новгородківського районного суду від 22 квітня 2008 року

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007 року ОСОБА_1
звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Калина” про
відшкодування збитків.

В обґрунтування своїх вимог
зазначав, що в 2004 році згідно договорів купівлі-продажу придбав комплекс
будівель та споруд, розташованих в смт. ОСОБА_1, в їх число входить будівля
сокоекстракційного  цеху. У квітні-травні
2007 року відповідачем було зруйновано частину огорожі та частину зовнішньої
стіни будівлі цеху з метою доступу та демонтажу ємностей, що знаходяться в
приміщенні цеху і належать ТОВ „Калина”.

Зазначені роботи з ним як
власником приміщення  не погоджувались.

Вважає, що пошкодженням майна
йому завдано матеріальні збитки, а через хвилювання, стрес, необхідність
звертатись в різні органи для захисту своїх прав - моральну шкоду.

Після уточнення позовних
вимог просив стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки в сумі
2327 грн., що складає відновлювальну вартість ремонтних робіт приміщення цеху,
469 грн. - вартість ремонту зруйнованої залізобетонної огорожі, моральну шкоду
в сумі 1700 грн., а також судові витрати, зокрема: судовий збір в сумі 68 грн.,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.,
за проведення судової будівельної експертизи в сумі 1186 грн. 50 коп., витрати
за надання правової допомоги в сумі 2000 грн.

Рішенням Новгородківського
районного суду від 22 квітня 2008 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд прийшов до висновку, що
сторони фактично володіють одним і тим же об'єктом, тобто в даному випадку має
місце спір про право  на зазначені
об'єкти, що не є предметом розгляду  в
даній справі.

В апеляційній скарзі
ставиться питання про скасування рішення суду, ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зазначається, що висновок
суду стосовно двох власників на одну будівлю ґрунтується лише на поясненнях
представника відповідача з посиланням на постанову правління РСТ „Про продаж
складського приміщення”, що не має відношення до сокоекстракційного цеху, яке
він, позивач, придбав згідно нотаріально посвідченого та належним чином  зареєстрованого договору купівлі-продажу.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених у суді першої інстанції колегія суддів вважає, що скарга підлягає
задоволенню частково, рішення суду скасуванню через невідповідність висновків
суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і
процесуального права з ухваленням нового рішення по суті заявлених позовних
вимог.

З матеріалів справи
вбачається, правлінням Новгородківського райспоживтовариства (надалі РСТ)
прийнято постанову №8 від 14 лютого 2001 року „Про продаж складського
приміщення” згідно якої було вирішено продати ТОВ „Калина” в особі засновника
Телєгіна Ю.В. складське приміщення, що розташоване на території заводу
мінеральних вод і яке (за текстом постанови) не рахується на балансі РСТ, а
також три ємності, і 16 плит, всього на суму 11400 грн., що згідно прибуткових
касових ордерів сплачені того ж дня (а.с. 110-111).

При цьому в квитанціях
зазначено, що оплата проведена за приміщення під злам та три ємності.

Рішенням Новгородківської
селищної ради № 98 від 22.04.2004 року за РСТ, затверджено право власності на
цех заводу мінеральних вод (а.с. 113).

Згідно договору
купівлі-продажу від 17 сепрня 2004 року РСТ продало ОСОБА_1 33/100 частини будівель і споруд, за яким разом з іншим майном придбана
огорожа №1.

За договором від 26 жовтня
2004 року позивачеві продано 5/100 часток будівель і
споруд, що складаються з цеху по розливу мінеральних вод з прохідною,
сокоекстракційного цеху означеного в технічному паспорті буквами Гг та іншого
майна стосовно якого в даній справі спір не розглядається.

Зазначені договори
купівлі-продажу зареєстровані 7 вересня і 2 листопада 2004 року
Новгородківським відділенням Кіровоградського обласного бюро технічної
інвентаризації.

Посилаючись на постанову
правління РСТ та договори купівлі-продажу, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що сторони володіючи одним і тим же об'єктом, а саме:
сокоекстракційним цехом, двома металевими ємностями, що знаходяться в ньому,
бетонною огорожею, що складається з  16
плит, тобто між ними виник спір про право на вказані об'єкти, що не є предметом
розгляду даної справи.

Колегія суддів вважає, що
висновки суду стосовно прав власності на майно не відповідають фактичним
обставинам справи.

За постановою правління РСТ
ТОВ „Калина” було вирішено продати складське приміщення, 3 ємності та 16 плит
без визначення ознак цього майна та його місце знаходження відповідно до
технічної документації.

Позивачем придбано
сокоекстракційний цех та бетонну огорожу, означення яких в договорах
купівлі-продажу відповідає техпаспорту на будівлі та споруди.

Спір щодо ємностей в даній
цивільній справі не розглядається, оскільки такі вимоги не заявлялись.

Крім того, визнаючи
правовстановлюючим документом постанови правління РСТ і квитанції про оплату
суд допустив порушення норм матеріального права.

Колегія суддів приймає до уваги пояснення
відповідача, що право власності на пошкоджене майно у нього виникло у 2001 році
на підставі зазначеної постанови.

Таким чином, правовідносини
сторін, стосовно цих дій повинні регулюватись ст. ст. 44, 224 ЦК України в
редакції 1963 року.

Зокрема ст. 44 ЦК передбачає,
що угоди державних, кооперативних і інших громадських організацій між собою і з
громадянами повинні здійснюватись в письмовій формі.

В силу того, що на той час
такі угоди не потребували нотаріального посвідчення, вони повинні були
укладатись в простій письмовій формі за підписами сторін.

Недотримання зазначеної форми
договору передбачало наслідки, викладені в ст. ст. 45,46 ЦК.

Як свідчать матеріали справи,
і це не заперечує відповідач, письмова угода між РСТ і ТОВ „Калина” не
укладалась. При цьому ст. 128 ЦК виникнення права власності на майно
пов'язувала з моментом передачі речі покупцю за договором.

Оскільки ні договору, ні акту
про передачу майна суду не надано стверджувати, що ТОВ „Калина” є власником
пошкодженого майна у суду законних підстав не було.

Безпідставним є і посилання
суду на рішення сесії Новгородківської селищної ради № 347 від 14.02.2001 року,
оскільки воно стосується вилучення земельної ділянки у РСТ та надання землі в
постійне користування ТОВ „Калина” для послідуючого будівництва цеху для
виготовлення медових напоїв.

Відповідно до ст. ст. 59,60
ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними
засобами доказування., не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у справі.

Колегія суддів вважає, що
відповідач не надав суду належних доказів про те, що він мав законні підстави
розпоряджатись пошкодженим ним майном.

Позивач право на майно набув
відповідно до вимог ст. ст. 328, 334 ч. 3, 655, 657 ЦК України, що набрав
чинності з 1 січня 2004 року, тобто на підставі правочину, яким є нотаріально
посвідчений та в установленому порядку зареєстрований договір купівлі-продажу,
який ніким не оскаржено.

Судова колегія вважає, що за
таких обставин суд безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Факт пошкодження майна та
розмір шкоди відповідачем не заперечується.

Згідно 4.1 ст. 6 ЦПК України
обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Згідно ст. ст. 321, 386 ЦПК
України, ст. 48 Закону України „Про власність”, що був чинним на момент
заподіяння шкоди та звернення до суду, власник може вимагати усунення будь яких
порушень його права ( хоча б вони й не були поєднані з позбавленням володіння
майном), відшкодування збитків.

Розмір заподіяних матеріальних
збитків підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи,
судові витрати - належними платіжними документами.

Крім того, позивачем заявлена
вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 1700 грн.

Відповідно до ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується
особою яка її завдала.

Згідно п. 9 Поставнови
Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 ( з подальшими змінами)
„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”
розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначити залежно від
характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат.

Колегія суддів погоджується з
доводами позивача, що в результаті неправомірних дій відповідача він зазнав
нервових переживань, змушений приймати міри по відновленню пошкодженого майна
та порушеного права.

Визначаючи розмір
відшкодування судова колегія керується засадами розумності, виваженості та
справедливості і вважає за можливе цей розмір визначити в сумі 500 грн.

Вирішуючи питання про
відшкодування витрат за правову допомогу колегія керується вимогами ст. 84 ЦПК
України та Постановою КМІ п. 590 від 22.04.2006 року „Про граничний розмір
компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ
і порядок її компенсації за рахунок держави”.

Згідно протоколів судових
засідань від 21.11.2007 року, 22.11.2007 року і 22.04.2008 році адвокат, з яким
було укладено угоду, в судових засіданнях витратив чотири години робочого часу
що, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати складає 600 грн.

З урахуванням надання
правової допомоги по складанню правових документів судова колегія вважає за
можливе стягнути 800 грн.

Порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права є підставою для скасування
рішення, ухвалення нового рішення по суті заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п.
2, 309 ч. 1 п. 3,4, 313-314, 316 ЦПК України колегія суддів судової палати ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення Новгородківського
районного суду від 22 квітня 2008 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким
позовні вимогиОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю „Калина” на користьОСОБА_1 в рахунок відшкодування
матеріальних збитків 2327 грн., що складає вартість ремонтних робіт приміщення
сокоекстракційного цеху, 469 грн. - вартість відновлювальних робіт огорожі,
моральну шкоду в сумі 500 грн., судові витрати пов'язані зі сплатою судового
збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 98 грн.,
витрати на правову допомогу в сумі 800 грн., витрати пов'язані з проведенням
судової будівельно-технічної експертизи 1186 грн.

В іншій частині позовних
вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути оскаржено до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий : підпис                                                                               Судді
: підписи

Згідно з
оригіналом

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області                                                   Л.С.
Спірідонова