Справа № 2-109-1/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 лютого 2008 року
Печерський районний
суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді
Мельника А. В.,

при секретарі:                                     Марчук О.
Л., Пшегарницькій І. Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська паливно-енергетична компанія» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить солідарно стягнути з
відповідачів на свою корись грошові кошти в розмірі 3 060 000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ним та
Товариством  з  обмеженою відповідальністю
"Ексімтранс" 18 травня 2004 було укладено договір купівлі - продажу
нежилого приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Придбавши зазначене майно, позивач мав намір використовувати його шляхом
здавання по частинам в оренду, що відповідно до статуту товариству, є одним з
напрямків його діяльності.

Однак, протягом тривало періоду часу (17 місяців поспіль), позивач не мав
можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю,
отримувати доходи від її використання, що є порушенням встановленого та
гарантованого Конституцією права власності.

Це було наслідком протиправних дії відповідачів, які на думку позивача
полягали в наступному.

07 березня 2006 року відповідачі, представившись керівниками ЗАТ «НВП
«Медінжсервіс», у супроводі групи з, приблизно, 25 невстановлених осіб,
увірвались до належного позивачу приміщення, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом застосування фізичної сили вигнали з відти охоронців, які
здійснювали охорону приміщень на підставі договору укладеного з позивачем і в
подальшому не допускали туди не представників позивача не найнятих ним
охоронців.

Після заволодінням приміщенням по АДРЕСА_1, відповідачі почали здавати його
в оренду іншим фізичним та юридичним особам, уклавши з ними, нібито від імені
ЗАТ «НВП «Медінжсервіс», відповіді договори оренди.

Окрім цього, юридичної особи, посадовими особами якої представились
відповідачі під час захоплення належного позивачу приміщення (07 березня 2006
року), з вересня 2006 року не існує. Що підтверджується інформацією, яка
міститься у Витягу та Довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, відповідно до якої 25 вересня 2006 року державним
реєстратором Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області
було проведено державну реєстрацію припинення за судовим рішенням щодо визнання
юридичної особи - ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» банкрутом.

Також, після звільнення ОСОБА_1. з посади Генерального директора ЗАТ «НВП
«Медінжсервіс», останній відмовився передати печатку новообраному керівнику
товариства та викрав її.

На думку позивача, не існувало правових підстав для укладення договорів
оренди, відповідно до яких ОСОБА_1. передавав у користування протягом 17
місяців майно позивача третім особам та отримував за це оренду плату.

За період часу протягом якого відповідачі безпідставно фактично володіли,
користувались та розпоряджались майном, яке на законних підставах належить
позивачу, ОСОБА_1. було укладено шістнадцять договорів оренди.

Внаслідок описаних вище дій відповідачів, позивач зазнав значних збитків,
оскільки не міг використовувати власне майно у своїй підприємницькій
діяльності, а тому недотримував прибутки, які міг би отримати внаслідок
використання належного йому майна.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених в
ньому підстав та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі та їх представник у своїх поясненнях, наданих під час судового
розгляду справи, позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на те, що позовна заява ґрунтується на вигаданих фактах, а
саме: відповідачі на захоплювали належне позивачу приміщення шляхом
застосування фізичної сили, оскільки, відповідно до Постанови Державної
виконавчої служби у Печерському районі міста Києва від 06.03.2006 року та акту
державного виконавця від 03.03.2006 року, ТОВ "УПЕК" добровільно
звільнило приміщення за адресою: АДРЕСА_1; зазначені об'єкти нерухомості не
належать позивачу, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від
11.08.2004 року, визнано недійсними договір купівлі-продажу нежилих приміщень
поАДРЕСА_1, укладений між ЗАТ "НВП "Медінжсервіс" та ТОВ
"Ексімтранс" від 09.02.2004 року та договір купівлі-продажу згаданих
приміщень між ТОВ "Ексімтранс" та ТОВ "УПЕК" від 18.05.2004
року.

Також відповідачі зазначили, що Рішенням Києво-Святошинського районного
суду Київської області № 2-58/05 від 26.04.2005 року, яке було залишено в силі
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02.09.2005 року та остаточно
вирішено Ухвалою Верховного Суду України від 13.10.2006 року, були визнані
недійсними загальні збори ЗАТ "НВП "Медінжсервіс" 12.04.2004
року.

При цьому, з метою забезпечення позову, ухвалою суду, ЗАТ "НВП
"Медінжсервіс" було заборонено вчиняти будь-які дії щодо виконання
рішень загальних зборів від 12.04.2004 року, а також скликати та проводити
загальні збори товариства на час розгляду справи.

Розгляд вказаної справи було закінчено 13 жовтня 2006 року Верховним Судом
України, який рішення Києво-Святошинського районного суду залишив без змін.

Крім того, рішенням Печерського районного суду від 19.032004 року визнано
недійсними проведені 16.01.2004 року загальні збори та прийняті на них рішення,
в тому числі про відкликання з посади Генерального директора ОСОБА_1. та
призначення ОСОБА_3. Головою правління ЗАТ "НВП "Медінжсервіс".

Верховний Суд України 28 лютого 2004 року вказане рішення Печерського
районного суду залишив без змін.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва № 2-3708 від 08.07.2005
року, яке набрало чинності 15.02.2006 року, загальні збори від 16.01.2004 року
було визнано недійсними. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15.02.2006
року вказане рішення вдруге залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду України
від 25.07.2006 року названі рішення Солом'янського районного суду міста Києва
та Ухвала Апеляційного суду міста Києва також залишені без змін.

Всі рішення загальних зборів ЗАТ "НВП "Медінжсервіс", що
відбувалися під час заборони суду, є неправочинними.

Саме тому, відповідачі вважають, що ОСОБА_1. був і є легітимним Генеральним
директором ЗАТ "НВП "Медінжсервіс" як на момент підписання
договорів оренди приміщень поАДРЕСА_1, так і на момент подачі позовної заяви.

В останнє судове засідання відповідачі не з'явилися.

Оскільки відповідачі належним чином були повідомлені про день, час та місце
розгляду справи та від них не надійшло повідомлення про причини неявки, а
представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутності
відповідачів в заочному порядку, суд, керуючись ч. 4 ст. 169, ч. ч. 1, 2 ст.
224 ЦПК України, розглянув справу заочно на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши
письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено наступні факти.

Нежитлові приміщення (літери Б, В, Г), які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, належали ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» на праві власності.

Відповідно до Договору купівлі-продажу № 968 від
09.02.2004 року зазначені приміщення були продані ТОВ «Ексімтранс», а за Договором купівлі-продажу № 1882 від 18.05.2004 року, ТОВ
«Ексімтранс» продало значені
приміщення ТОВ «Українська паливно-енергетична компанія».

В 2004 році ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» звернулося з позовом
до Господарського суду міста Києва про визнання недійсними зазначених договорів купівлі-продажу,
визнання вправа власності за ЗАТ «НВП «Медінжсервіс», виселення ТОВ «Українська паливо-енергетична компанія» зі
спірних приміщень, зобов'язання КП «БТІ міста
Києва» зареєструвати за ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» право власності на спірні приміщення.

Відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від
11.08.2004 року у справі № 19/33, позов ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» було задоволено. 10.11.2004 року Київський
апеляційний господарський суд за апеляційними
скаргами ТОВ «Ексімтранс» та ТОВ «Українська паливно-енергетична компанія»
скасував зазначене рішення. 10.02.2005 року Вищий господарський суд України за
касаційною скаргою ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» рішення Київського апеляційного
господарського суду України скасував, а рішення суду від 11.08.2004 року залишив без змін. Верховним судом
України в порушенні касаційного провадження
було відмовлено.

В березні 2006 року на підставі рішення Господарського
суду міста Києва від 11.08.2004 року у справі №
19/33, що набрало законної сили у відповідності до Постанови ВГСУ від
10.02.2005 року та у порядку встановленому  Законом України «Про виконавче провадження»,
позивачем було добровільно звільнено спірні приміщення, про що свідчать Акт
державного виконавця від 03 березня 2006 року і Постанова про закінчення виконавчого провадження від 06 березня 2006 року
(а. с. 146, 147).

Відповідно до рішення Солом'янського районного суду міста
Києва у справі № 2-3708 від 08 липня 2005 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від
15 лютого 2006 року, визнано недійсними
Загальні збори акціонерів ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» від 16.01.2004 року та всі їх
рішення, у тому числі, рішення про
звільнення з посади генерального директора товариства ОСОБА_1. та про обрання головою правління ОСОБА_3. (ухвалою
Верховного суду України від 25 липня 2006 року зазначене рішення було залишено без змін).

Проте, Господарським судом міста Києва приймається заява
від ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» за підписом ОСОБА_3. про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від
11.08.2004 року у справі № 19/33 за нововиявленими
обставинами, яка датована 28 березня 2006 року. Як нововиявлену обставину зазначено, що відповідно до рішення Солом'янського
районного суду міста Києва від 08.07.2005
року саме ОСОБА_1. є генеральним директором. Також зазначеним рішенням повноваження ОСОБА_3. визнані недійними.

Відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від
11 квітня 2006 року у справі № 19/33 рішення суду від 11.08.2004 року було скасовано, в задоволенні позову ЗАТ «НВП
«Медінжсервіс» відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від
21.09.2006 року у справі № 19/33 апеляційна скарга ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» в особі генерального директора
ОСОБА_1. на рішення суду від 11 квітня 2006
року була залишена без розгляду.

Ухвалою ВГСУ від 30.10.2006 року апеляційна скарга товариства залишена без розгляду.

Відповідно до Постанови ВСУ від 28 листопада 2006 року, ухвала ВГСУ від 30.10.2006 року скасована, справа
повторно передана на розгляд ВСГУ.

Постановою від 16 травня - 13 червня 2007 року ВГСУ скасував ухвалу Київського
апеляційного господарського суду 21.09.2006 року та передав апеляційну скаргу
ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» до Київського апеляційного господарського
суду для розгляду по суті.

Постановою
Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2007 року апеляційна скарга ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» залишена без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 11.04.2006 року - без змін.

Між позивачем і ТОВ "Ексімтранс" 18 травня 2004 року укладено
договір купівлі - продажу нежилих приміщень (літери Б, В, Г), які знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1

В період з 01.03.2006 року по 15.11.2006 року ЗАТ - НВП "Медінжсервіс",
в особі Голови товариства ОСОБА_1., було укладено низку договорів оренди
вказаних приміщень.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2004 року договори
купівлі-продажу нежилих приміщень по АДРЕСА_1між ЗАТ "НВП
"Медінжсервіс" і ТОВ "Ексімтранс" від 09.02.2004 року та
між ТОВ "Ексімтранс" і ТОВ "УПЕК" від 18.05.2004 року
визнано недійсними.

Відповідно до Постанови Державної виконавчої служби у Печерському районі
міста Києва від 06.03.2006 року та акту державного виконавця від 03.03.2006 року,
позивачем було добровільно звільнено приміщення за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від
26.04.2005 року № 2-58/05, яке було залишено в силі Ухвалою Апеляційного суду
Київської області від 02.09.2005 року та остаточно вирішено ухвалою Верховного
Суду України від 13.10.2006 року, було визнано недійсними загальні збори ЗАТ
"НВП "Медінжсервіс" від 12.04.2004 року.

Також, з метою забезпечення позову, суд заборонив Товариству вчиняти
будь-які дії щодо виконання рішень загальних зборів від 12.04.2004 року, а
також скликати та проводити загальні збори товариства на час розгляду справи.
Розгляд названої справи було закінчено 13 жовтня 2006 року.

За рішенням Верховного Суду України, визнана недійсною проведена Печерською
РДА у місті Києві державна реєстрація змін до Статуту підприємства та картки із
зразками підписів ОСОБА_3, які дають право підписувати угоди від даного
підприємства.

Рішенням Печерського районного суду від 19.03.2004 року визнано недійсними
проведені 16.01.2004 року загальні збори та прийняті на них рішення, в тому
числі - відкликання з посади Генерального директора ОСОБА_1. та призначення
ОСОБА_3. Головою правління ЗАТ "НВП "Медінжсервіс". Верховний
Суд України 28 лютого 2004 року залишив вказане рішення без змін.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва № 2-3708 від 08.07.2005
року, яке набрало чинності 15.02.2006 року, загальні збори ЗАТ від 16.01.2004
року було визнано недійсними; ухвалою Апеляційного суду міста Києва від
15.02.2006 року вказане рішення вдруге залишено без змін; ухвалою Верховного
Суду України від 25.07.2006 року названі рішення Солом'янського районного суду
міста Києва та Ухвала Апеляційного суду міста Києва також залишені без змін.

Таким чином, позачергові збори ЗАТ, що відбулися 20.05.2004 року, на яких
приймались рішення про відклик Генерального директора ОСОБА_1. та призначення
Головою правління ОСОБА_3., є не правочинними.

Позивачем не надано доказів на підтвердження повноважень Голови правління
ОСОБА_3., а довідка статистики, якою він підтверджує свої повноваження, видана
на підставі рішення загальних зборів підприємства, які не є правочинними,
оскільки проведені під час заборони суду, що викладена в Ухвалі
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.04.2006 року, яка
не скасована.

Повноваження Генерального директора ОСОБА_1. було продовжено протоколом №
86 засідання Дирекції підприємства.

Щодо повноважень Генерального директора ЗАТ «НВП
«Медінжсервіс» ОСОБА_1. як посадової
особи товариства, включаючи право підписувати договори оренди спірних
приміщень, судом встановлено наступне.

11 березня 2000 року, рішенням загальних зборів
акціонерів ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» (протокол від 11 березня 2000 року)
Генеральним директором товариства був обраний ОСОБА_1.

16 січня 2004 року зборами акціонерів ЗАТ «НВП
«Медінжсервіс» було прийнято
рішення (протокол № 1 від 16.01.2004 року), про відкликання Генерального
директора та всього персонального складу дирекції товариства, про обрання
Голови та Членів Правління товариства.

Відповідно до рішення Печерського районного суду міста
Києва від 19 березня 2004 року, визнано недійсними Загальні збори акціонерів ЗАТ «НВП «Медінжсервіс»
від 16.01.2004 року та всі їх рішення, у тому числі, рішення про звільнення з
посади генерального директора товариства ОСОБА_1. та обрання головою правління
ОСОБА_3.

Рішенням
апеляційного суду міста Києва від 15 червня 2004 року вищевказане рішення
скасовано та постановлено нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного суду України від 22 грудня 2004 року рішення Апеляційного суду міста Києва
від 15 червня 2004 року скасовано, а рішення Печерського районного суду міста
Києва від 19 березня 2004 року залишено без змін.

Ухвалою Печерського районного
суду міста Києва від 19 квітня 2005 року рішення від 19 березня 2004 року
скасовано за ново виявленими обставинами.

26.05.2005 року згідно листа Апеляційного суду міста
Києва від 17.05.2005 року про зміну підсудності, цивільна справа направлена до
Солом'янського районного суду міста Києва для розгляду по суті.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва у
справі № 2-3708 від 08 липня 2005 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15
лютого 2006 року, визнано недійсними загальні збори акціонерів ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» від 16.01.2004
року та всі їх рішення, в тому числі про звільнення з посади генерального директора товариства ОСОБА_1. та
призначення головою правління ОСОБА_3.
(ухвалою Верховного суду України від 25 липня 2006 року зазначене рішення було
залишено без змін).

Також, 12 квітня 2004 року незаконним складом акціонерів
ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» були проведені позачергові загальні збори акціонерів ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» (протокол №
2-204 від 2004 року), на яких булі
прийняті рішення, зокрема, про відкликання та обрання голови і членів виконавчого органу акціонерного товариства та інше.

Відповідно
рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 квітня
2005 року, яке було залишено в силі Ухвалою
Апеляційного суду Київської області від 02 вересня 2005 року та ухвалою Верховного
суду України від 13 жовтня 2006 року, визнані недійсними протокол та рішення
позачергових загальних зборів акціонерів ЗАТ
«НВП «Медінжсервіс» від 12 квітня 2004 року, зокрема про відкликання голови та членів виконавчого
органу товариства і визнання недійсною проведену Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією 30 квітня
2004 року державну реєстрацію змін до товариства
та зобов'язання Печерської районної
у місті Києві державної адміністрації скасувати
державну реєстрацію цих змін, визнано
недійсними картки зі зразками підписів ОСОБА_3. та ОСОБА_4., які дають їм право підписувати угоди від імені
товариства.

Оскільки, ухвалою Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 28 квітня 2004 року, яка
залишена Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 серпня 2004 року без змін, було заборонено ЗАТ «НВП «Медінжсервіс»
вчиняти будь-які дії щодо виконання рішень загальних зборів від 12 квітня 2004 року, а також скликати
та проводити загальні збори учасників товариства на час розгляду справи в суді, твердження позивача про
підтвердження загальних зборів акціонерів
ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» від 12 квітня 2004 року іншими загальними зборами, які
були проведені пізніше є такими, що
не відповідають дійсним обставинам справи.

Таким чином, вбачається, що у період укладання договорів
оренди та додатків до них (з 01 березня року до 15 листопада 2006 року) ОСОБА_1. мав законні повноваження
Генерального директора ЗАТ «НВП
«Медінжсервіс».

Також, судом встановлено, що відповідно Постанови старшого слідчого прокуратури
Печерського району міста Києва про закриття кримінальної справи, перекваліфікацію злочину та направлення
кримінальної справи за підсудністю від 20.07.2007 року (кримінальна справа № 56/1421),
невстановлені особи, які діяли від імені керівництва ЗАТ «НВП «Медінжсервіс» надали до Печерської районної в
місті Києві державної адміністрації завідомо неправдиву
інформацію про зміну місцезнаходження ЗАТ «НВП «Медінжсервіс», у зв'язку з чим
28.04.2006 року адміністрацією зареєстровані
зміни до установчих документів товариства. При цьому було змінено юридичну адресу ЗАТ «НВП «Медінжсервіс», яке
знаходиться у місті АДРЕСА_1на наступну
адресу:АДРЕСА_2, при тому, що товариство за останньою адресою не знаходиться.

Крім цього, невстановлені особи, які діяли від імені ПП
«Ферокс ТМ», яке має ознаки фіктивності, маючи на меті здійснити фіктивну
ліквідацію ЗАТ «НВП «Медінжсервіс», надали до господарського суду Вінницької
області завідомо неправдиву офіційну заяву про фінансову неспроможність даного
товариства виконати вимоги кредитора, а
саме: приватного підприємства «Ферокс ТМ», але дане підприємство фактично не здійснює будь-якої фінансово-господарської
діяльності, жодних коштів на його банківському рахунку немає, а Генеральною прокуратурою України порушено
кримінальну справу № 49-1168 за фактом фіктивного підприємництва, вчиненого особами, причетними до створення ПП
«Ферокс ТМ».

Відповідно до зазначеної Постанови від 20 липня 2007
року, була порушена кримінальна справа за фактом підроблення і використання офіційних документів ЗАТ
«НВП «Медінжсервіс» та ПП «Ферокс ТМ» невстановленими особами, за ознаками злочину, передбаченого ч.
ч. 1, 3 ст. 358 КК України.

Відповідно
до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх відшкодування; норма пункту 2 частини 2
цієї ж статті передбачає, що збитками є доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена
вигода).

Частиною
1 статті 1166 ЦК України, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже особа, якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Для
застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна
наявність повного складу цивільного
правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Надані позивачем копії наказу від 17.05.2006 року у
справі № 19/33 та акту приймання-передачі
приміщень від 20 червня 2007 року, не є підставою на
отримання позивачем доступу до спірних приміщень в червні 2007 року у зв'язку з
тим, що рішення на підставі якого був виданий судом наказ від 17.05.2006 року
набуло законної сили лише 29 серпня 2007 року.

Відповідно
до ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого
провадження, зокрема, у разі, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий
документ, не набрало законної сили, тобто у позивача станом на червень 2007
року не було права власності на спірні приміщення.

Акт від 20 червня 2007 року про передачу спірного майна
також не є підтвердженням правомірності отримання доступу позивача до спірних приміщень, оскільки він не є
правовстановлюючим документом.

Таким чином, оцінивши вищенаведені докази суд приходить
до висновку, що позивачем не доведено
наявності в діях відповідачів складу цивільного правопорушення, тобто відсутні
підстави для стягнення збитків з
відповідачів, а тому суд приходить до висновку, що діями відповідачів не порушено прав позивача і в
задоволенні позову слід відмовити повністю.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст. ст. 22, 1166 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60,
61, 88, ч. 4 ст. 169, 209, 212-215, ч. ч. 1, 2 ст. 224, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська
паливно-енергетична компанія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2про відшкодування збитків -
відмовити повністю.

Заява
про перегляд заочного рішення може бути подана до суду протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана через Печерський
районний суд міста Києва до Апеляційного суду міста Києва протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Печерський районний суд
міста Києва до Апеляційного суду міста Києва протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий