Апеляційний суд  Кіровоградської  області
Справа
№ 22-1235   2008   р.                                                          Головуючий у 1-й інстанції - Ковальова О.Б.
-  51,52                                                                                                            Доповідач
червня 2008 року Колегія суддів  судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :
судді :  Авраменко Т.М.
суддів : Гайсюка
О.В.,Суровицької  Л.В.
при секретарі :Слюсаренко Н.Л.
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного Фонду України в м.Олександрії на рішення
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області  від  06
травня 2008 року в справі за позовом
ОСОБА_1до управління Пенсійного Фонду України в м.Олександрії  про поновлення на роботі,стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
доповідача, пояснення осіб,що прибули в судове засідання , дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -
В С Т А Н О В И Л А :
29 лютого 2008 року ОСОБА_1звернулась
в суд з позовом до управління Пенсійного Фонду України в м.Олександрії
(далі-   управління)  про поновлення на роботі,стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди
Зазначала, що з 02 січня 2007 року вона працювала
у відповідача працівником по оформленню документації згідно номенклатури справ
відділу з призначення пенсії управління за трудовою угодою .На роботу була
направлена Олександрійським міськрайонним центром зайнятості та знята з обліку
в якості безробітної. Трудову книжку здала
у відділ кадрів і  в трудовій
книжці було проведено запис  про
прийняття її на роботу за трудовою угодою по оформленню документації згідно
номенклатури справ відділу з призначення пенсій з 02 січня 2007 року. За період
її роботи було укладено 13 трудових угод, термін дії кожної з них складав
один  місяць. До роботи вона була
допущена і виконувала її відповідно до посадової інструкції,затвердженої
начальником управління 21 червня 2007 року,в своїй роботі підпорядковувалась
головному спеціалісту з діловодства та начальнику відділу з призначення
пенсій,мала постійне робоче місце,повинна була дотримуватись правил
внутрішнього трудового розпорядку.
січня 2008 року вона подала заяву про надання їй відпустки,проте заяву їй
повернули та повідомили,що з нею не будуть поновлювати трудовий договір і 31
січня 2008 року її останній робочий день. В цей же день о 16 год. їй видали
обхідний лист ,а о 17 годині  вручили
трудову книжку із записом щодо недійсності запису про прийняття її на роботу з
02 січня 2007 року. Про отримання трудової книжки  вона розписалась в журналі обліку трудових
вона працювала у відповідача за трудовим договором і цей договір 13
на новий строк,то вважає,що укладений з нею строковий трудовий договір став
безстроковим трудовим договором.
поновити її на посаді,оплатити час вимушеного прогулу,зобов*язати відповідача
Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області
від  06 травня 2008 року позов  задоволено частково. Суд дійшов висновку,що
позивачка працювала у відповідача за безстроковим трудовим договором,який був
припинений в односторонньому порядку,тому поновив її на роботі,стягнув 1545
грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та на відшкодування
моральної шкоди,заподіяної порушенням трудових прав позивачки 1000 грн. В решті
позовних вимог суд відмовив.

В
апеляційній скарзі відповідач   просить
скасувати рішення  суду першої інстанції
та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на
порушення судом норм матеріального та процесуального права. Суд дав неправильну
юридичну оцінку укладеним з позивачкою договорам,які за правовою природою не є
трудовими договорами ,а цивільно-правовими угодами,а тому безпідставно поновив
позивачку на роботі. Суд не звернув уваги,що відповідач рішення про звільнення
з роботи позивачки не приймав, оскільки вона не була прийнята на роботу по
трудовому законодавству. Посада,на яку суд поновив позивачку,в штатному розписі
відсутня. Суд стягнув з управління судовий збір,незважаючи на те,що органи
Пенсійного Фонду звільнені від сплати судового збору.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити частково, а рішення суду - скасувати  в частині
стягнення з відповідача судового збору з наступних підстав.

Матеріалами
справи підтверджується, що   між
сторонами щомісячно з 28 грудня 2006 року укладались трудові угоди,термін дії
останньої був до 31 січня 2008 року. Всього було укладено 13 трудових угод
(а.с.95-108).

Згідно
ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником
підприємства,установи,організації або уповноваженим ним органом,за якою
працівник зобов*язується виконувати роботу, визначену цією угодою,з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові,а власник підприємства,установи,організації
або уповноважений ним орган зобов*язується виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,необхідні для виконання роботи,передбачені
законодавством про працю,колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір
вважається укладеним також і тоді,коли працівник був фактично допущений до
роботи,хоч ніякі документи про прийняття на роботу не оформлялися (ч.4 ст.24
КзпП України).

Суд
дав належну оцінку доказам по справі та дійшов правильного висновку, що за своєю
правовою природою укладені між сторонами трудові угоди  є трудовим,а не цивільно-правовим договором.

Як
вбачається із змісту трудових угод позивачка приймає на себе повну
відповідальність щодо виконання покладених на неї службових
обов”язків,зобов*язана

3

виконувати їх
особисто згідно посадової інструкції,допускається до роботи після проходження
інструктажу з техніки безпеки і пожежної безпеки,а відповідач зобов”язується
створювати працівнику умови,необхідні для нормальної роботи,знайомити
працівника з чинним законодавством,а також з інструкціями, діючими в
управлінні,кошти сплачувати за повний місяць роботи (а.с.103-108).

Посадовою
інструкцією,затвердженою начальником управління
21 червня 2007 року,з якою позивачка ознайомлена та прийняла її до
виконання 21 червня 2007 року,передбачено,що позивачка мала певний перелік
завдань та обов*язків,свою роботу організовувала за розпорядженням начальника
відділу з призначення пенсій під керівництвом головного спеціаліста з
діловодства,могла бути допущена до роботи після проходження інструктажу з
техніки безпеки і пожежної безпеки, несла відповідальність в тому числі і за
дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку управління,інструкції з
охорони праці,протипожежної безпеки та виробничої санітарії,за невиконання чи
неналежне виконання своїх посадових обов”язків могла бути притягнута до
дисциплінарної,матеріальної,адміністративної чи кримінальної відповідальності
згідно з чинним законодавством (а.с.22).

Доводи представників управління,що дія
посадової інструкції поширюється лише на один місяць - червень 2007
року,спростовуються  трудовими угодами,в
яких передбачено,що  позивачка виконує
свої службові обов”язки згідно посадової інструкції (а.с.103-108).

Розрахунковими листами по оплаті
праці,довідкою про нараховану заробітну плату
підтверджується,що позивачці нараховувалась заробітна плата відповідно
до відпрацьованих днів,їй було присвоєно таб.№98,заробітна плата виплачувалась
із фонду заробітної плати за рахунок її економії у встановлені в управлінні дні
виплати авансу та зарплати,із зарплати проводились всі передбачені чинним
законодавством для працівників утримання: прибутковий податок,профспілкові
внески,внески до пенсійного фонду,центру зайнятості,фонду соціального
страхування та нарахування на зарплату (а.с.23,77).

В трудовій книжці позивачки було
проведено 02 січня 2007 року запис  про прийняття
її на роботу за трудовою угодою по оформленню документації згідно номенклатури
справ відділу з призначення пенсії (а.с.19).

Наведені письмові докази беззаперечно
підтверджують,що позивачка працювала у відповідача за трудовим договором.

Доводи
апеляційної скарги про наявність між сторонами цивільно-правових відносин,не
грунтуються на законі,оскільки при укладенні цивільно-правового договору
виконавець виконує роботу на свій ризик,самостійно організує виконання
роботи,не підпорядковується трудовому розпорядку,не забезпечується робочим
місцем,не підлягає  обо*язковому
державному соціальному страхуванню,оплата за виконану роботу не проводиться у
формі заробітної плати,за порушення умов договору виконавець не притягується до
дисциплінарної відповідальність,а відповідальність встановлюється  саме договором -пеня,штраф.

Згідно
ч.2 ст.23 КзпП України трудовий договір на визначений строк укладається

4

лише в
разі,коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з
урахуванням характеру роботи чи умов її виконання або інтересів працівника,або
в інших випадках,передбачених законодавчими актами.

Суд правильно визначив, що за
характером виконуваної відповідно до посадової інструкції роботи та умов її
виконання з позивачкою не міг бути укладений строковий трудовий договір.

Крім того,відповідно до ч.2 ст.39-1 КЗпП
України трудові договори,що були переукладені один чи декілька разів,за
винятком випадків,передбачених ч.2 ст.23,вважаються такими,що укладені на
невизначений строк.

Зазначені норми права свідчать про
те,що трудовий договір фактично  укладено
з позивачкою на невизначений строк,і оскільки він був припинений в
односторонньому порядку з ініціативи відповідача без правових
підстав,передбачених чинним трудовим законодавством,то вона підлягає поновленню
на роботі.

По суті позовних вимог рішення суду є
законним і обґрунтованим і підстави для його
скасування відсутні.

Доводи
апеляційної скарги про відсутність в штатному розписі  посади, на яку суд поновив позивачку,не
можуть бути підставою в задоволенні вимог позивачки про захист порушених
відповідачем її трудових прав.

Рішенням суду з відповідача стягнуто
судовий збір на користь держави в сумі 59 грн.50 коп., проте суд не врахував,що
відповідно до п.34 ч.1  ст.4 Декрету
Кабінету Міністрів України від 30 квітня 1993 року №43-93 з наступними змінами
і доповненнями “Про державне мито” органи Пенсійного Фонду України звільнені
від сплати державного мита, тому в цій частині рішення суду підлягає
скасуванню. Наведене свідчить,що питання про стягнення судового збору з
відповідача судом вирішено з порушенням норм матеріального права.

Керуючись п.2
ч.1 ст.307,      ч.1 п.4 ст.309,  ч.2 ст.314,ст.316 ЦПК України, колегія
суддів,-

В  И  Р
І  Ш  И  Л  А :

Апеляційну скаргу  управління Пенсійного Фонду України в
м.Олександрії задовольнити частково .

Рішення Олександрійського міськрайонного
суду Кіровоградської області  від  06 травня 2008 року  в частині
стягнення з управління Пенсійного Фонду України в м.Олександрії судового
збору в сумі 59 грн.50 коп скасувати .

В решті рішення суду залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили  з моменту його проголошення і може бути
оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили.

Головуюча суддя:

судді: