Справа
№ 22ц - 247/08     Головуючий
у 1 інстанції - Савицька Н.В.
Категорія - 45                                   Доповідач -
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

2008
року березня 18
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Лончука В.Г.

суддів Киці С.І., Расевича С.І.

при секретарі Губарик К.А.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивачаОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2 про визнання права власності на &frac12;
частину земельної ділянки за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_1на рішення Луцького міськрайонного суду
від 15 січня 2008 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 15 січня 2008 року в позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на &frac12;
частину земельної ділянки відмовлено.

В апеляційній скарзі  позивач
ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове
рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, покликаючись на те, що вона
перебувала у фактичних шлюбних відносинах
з ОСОБА_2, зазначає, що відповідач визнав позовні вимоги, що
підтверджується його заявою на ім'я суду.

В запереченні на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4 вказує
на те, що при винесенні судового рішення дотримано всіх норм матеріального та
процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою, безпідставною та
такою, що не підлягає задоволенню. Просить рішення суду першої інстанції
залишити без змін, відмовивши в задоволенні апеляційної скарги за
безпідставністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1. та її представник ОСОБА_3 апеляційну
скаргу підтримали в повному обсязі та просили рішення суду першої інстанції
скасувати, постановити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_4 та третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору,ОСОБА_5та її представник ОСОБА_6.  вимоги апеляційної скарги не визнали, та
просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача і її представника,
представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, і її
представника,  колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу у задоволенні її вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі і позивач не довела
належними і допустимими доказами проживання її з відповідачем однією сім'єю та
придбання спірної земельної ділянки за рахунок спільних коштів.

Такий висновок суду підтверджується дослідженими у справі доказами.

По справі встановлено і це не оспорює позивач, що сторони в зареєстрованому
шлюбі не перебували. Спірна земельна ділянка відповідно до договору
купівлі-продажу, посвідченого нотаріально, була придбана ОСОБА_2 31.08.2001
року (а.с. 6).

Позивач вказувала, що на цей час вони проживали з відповідачем однією
сім'єю, а тому спірна земельна ділянка належить їм на праві спільної сумісної
власності. Відповідно до ст. 22 КпШС УРСР (1969 р.), чинного на час виникнення
цих правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Згідно норм глави 4 розділу ІІ КпШС УРСР (1969 р.)
подружжям є особи, які уклали шлюб в державних органах запису актів
громадянського стану. Отже, сам факт проживання осіб однією сім'єю не свідчить
про належність набутого одним з них майна на праві спільної сумісної власності.

Крім того, позивачка не заперечила того, що з відповідачем, який постійно
був зареєстрований в смт Малевичі, разом вони проживали періодично і в її
квартирі будь-якого майна відповідача, крім його одягу, не було.

У суді апеляційної інстанції позивач ствердила, що після продажу
встановленого на дачній земельній ділянці в с.Воротнів контейнера, яким вони з
відповідачем користувалися разом, отримані гроші розділили порівно. Це
стверджує відсутність у сторін спільного бюджету.

Не доведено позивачем належними доказами факту внесення нею своїх коштів на
купівлю спірної земельної ділянки. Допитані судом свідки за заявою позивача теж
не ствердили цього факту.

Посилання апелянта на те, що відповідач дав своїй дочці ОСОБА_4 31.01.2007
року довіреність на дарування позивачці спірної земельної ділянки не стверджує
факту належності цієї земельної ділянки їм на праві спільної сумісної
власності.

Наявна у справі заява відповідача на ім'я суду про визнання позову ОСОБА_1
(а.с. 19) без дати, як пояснила в суді апеляційної інстанції позивач написана
нею і підписана відповідачем у серпні 2007 року у лікарні. Позовна заяваОСОБА_1
про визнання права власності на &frac12; частину земельної ділянки подана лише 16.10.2007 року
(а.с. 3). Отже, дана заява не спростовує висновки суду щодо відсутності підстав
для задовольняння позову ОСОБА_1

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення
суду відповідає встановленим у справі обставинам, вимогам норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1відхилити, а рішення Луцького
міськрайонного суду від 15 січня 2008 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: