Справа № 2-632/08
Р І Ш Е Н Н  Я

І М Е Н Е М              У К Р А Ї Н И

24 березня 2008 року                             м. Чернігів

Новозаводський
районний суд м. Чернігова

в складі :  головуючої - судді      Косач І.А.,

при секретарі           Гордієнко М.М.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2.,

представника відповідача
Мурач Т.Б.,

представника відповідача Чернігівської міської ради -
Приходько М.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1до КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради,
Чернігівської міської ради про визнання права користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувсь до суду з позовом до відповідачів  про визнання незаконними дії, визнання права
користування жилим приміщенням, продовження строку дії договору найму, який
неодноразово уточнював.

Свої позовні вимоги мотивував  тим,
що на підставі рішення Чернігівського МВК № 314 від
17.11.1992   року в жовтні 1993 року
отримав ордер НОМЕР_1серії Н на 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1на сім'ю у складі
4 осіб і вселився до неї, завіз до домашні речі і предмети домашнього вжитку.
Ця квартира (як і інші дев'ять в цьому будинку) була збудована у порядку
пайової участі за рахунок коштів ДП ПГО «Камчатгеологія» (м. Петропавловськ -
Камчатський, Росія), в якому позивач працював геологом, на підставі договору з
Чернігівською швейною фабрикою НВО «Либідь» і була виділена його родині на
підставі спільного рішення адміністрації і профкому підприємства, в якому він
працював. На той час вона належала до відомчого житлового фонду. На
підприємстві, яке знаходиться на Крайній Півночі і яке виділило позивачу
квартиру, він пропрацював більше 20 років. Обов'язковою умовою отримання ним
квартири в м. Чернігові була здача рівноцінної квартири за площею і
благоустроєм в м. Петропавловськ - Камчатському, що і було зроблено. З 1993
року після здачі квартири на Камчатці разом з родиною позивач проживав лише в
орендованих приміщеннях і у знайомих, маючи на меті під старість років разом з
родиною повернутися до своєї історичної батьківщини і доживати свій вік в м.
Чернігові, де на них чекала спірна квартира. Іншого житла на території Росії
або України, в якому він би міг дожити з родиною свій вік, не має. Спірну квартиру
він двічі бронював на підставі Рішення Чернігівського МВК від 28.12.1993   року № 269 і від 17.10.1995 року № 214.

01.08.1996 року позивач вийшов на пенсію. Після розпаду
СРСР він автоматично набув громадянство Росії, як особа що проживає на
території Росії. Після виходу на пенсію він двічі приїздив до м. Чернігова.
Працівники відповідача і Чернігівського МВК запевнили його, що не має потреби
бронювати спірне житло через те, що закінчився строк дії трудового договору, і
що він вийшов на пенсію, пропрацювавши в районах Крайньої Півночі більше 10
років і нічого не потрібно робити, крім того, що своєчасно вносити плату за
житлово-комунальні послуги, а також виконувати інші обов'язки за договором
найму жилого приміщення, що позивач і виконував належним чином. З дня отримання
ним квартири і до цього часу особовий рахунок відкритий на його ім'я,
комунальні послуги він сплачував своєчасно за одну особу, хоча в ній ніхто
постійно не проживав і не був прописаний. Гроші на сплату житлово-комунальних
послуг він передавав своїй довіреній особі в м. Чернігові, прізвище і адреса
мешкання якого були відомі відповідачу.

Жодних претензій з боку відповідача або інших органів
виконавчої влади з приводу законності найму позивачем квартири він не мав.
Свідченням цього є згода відповідача і начальника паспортного столу
Новозаводського ВМ УМВС України в Чернігівській області в серпні 1999 року на
реєстрацію в спірній квартирі його дружини - ОСОБА_3., яка прибула на постійне
місце проживання, але через сімейні обставини вимушена була залишити спірну
квартиру і терміново виїхати до Камчатки. Позивач з родиною дуже тяжко
переживали втрату сина, загострилися хвороби, отримані ними в умовах Крайньої
Півночі, через невеликій розмір нашої пенсії вони не могли до кінця 2007 року
приїхати до України на постійне місце проживання.

25.11.2007 року позивач першим приїхав до України на
постійне місце проживання і набуття громадянства України, як особа, що
народилася в Україні і оселився в спірній квартирі. Декілька тижнів він
погостював у близьких родичів в Україні і в середині грудня 2007 року з'явився
до паспортного столу відповідача з метою реєстрації в спірній квартирі і
оформлення документів для набуття громадянства України. Працівники паспортного
столу відповідача відмовили позивачу в прийнятті заяви на реєстрацію з мотивів
того, що він самоправно зайняв спірну квартиру і зобов'язаний негайно її
звільнити.

28.12.2007 року через двірників відповідач направив йому
«Попередження», про звільнення самовільно зайнятої квартири. Позивач вважає що
відповідач не мав прав це зробити, тому просить визнати незаконними дії
відповідача по зобов'язанню звільнити квартиру АДРЕСА_1, визнати за ним право
користування вказаною квартирою, продовжити строк дії договору найму вказаної
квартири.

В
судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали, остаточно просили суд визнати за ним
право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1

Представник відповідача
Чернігівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги  визнала.

Представник відповідача КП
«Новозаводське» Чернігівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги
визнала.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов  підлягає задоволенню  з наступних підстав .

Судом встановлено наступне:

Згідно п.  8.12. Рішення
виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 314 від 17 листопада
1992 року  «Про виділення житла
підприємствам, громадянам міста, повторне заселення  звільнених квартир, видачу ордерів,
затвердження представлених списків, виділення
житла громадянам, які проживають в аварійних будинках і в тих, які
підлягають знесенню», затверджено
спільні рішення адміністрації і профспілкових комітетів, організацій про
виділення житлової площі і в зв'язку з цим видати ордери … Камчатському  виробничому геологічному об'єднанню
«Камчатгеологія» : ОСОБА_1на трикімнатну квартиру НОМЕР_2жилою площею 47,26
кв.м., на сім'ю 4 чоловіка (ві6н, дружина, дочка, син), зі зняттям з
квартирного обліку. Квартирна черга № 2 загальна. Проживали АДРЕСА_2. Працює з
1973 року.

ОСОБА_1. на підставі зазначеного рішення  Чернігівського МВК видано 07.10.1993 року
ордер на житлове приміщення НОМЕР_1серії Н на трикімнатну квартируНОМЕР_2 в
АДРЕСА_1на сім'ю  з чотирьох чоловік.

Дана спірна квартира була збудована у порядку
пайової участі  за рахунок коштів  державного підприємства  ПГО «Камчатгеологія» на підставі договору  з Чернігівською швейною фабрикою НВО «Либідь»
та була виділена позивачу на підставі спільної постанови  № 1-11
адміністрації та президії Камчатського групового комітету  профспілки працівників  ПГО «Камчатгеологія».  Відповідно до «Положення про порядок надання
відомчого житла та квартир у власність за межами Камчатської області» від
12.03.1990 року, позивача, що отримав житло
в м. Чернігові зобов'язано  здати
рівноцінне по площі та благоустрою житло
в м. Петропавловську-Камчатському.

Позивачем  спірна квартира
бронювалась  на підставі рішення  Чернігівського МВК № 269 від 28.12.1993 р. та
№ 214 від 17.10.1995 року

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що  позивач довів право користування спірною
квартироюНОМЕР_2будинкуАДРЕСА_1, а тому його позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 9, 71, 78 ЖК України ,
ст.ст. 10, 11, 57-61, 213, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1до КП «Новозаводське»
Чернігівської міської ради про визнання права користування квартироюНОМЕР_2в
будинкуАДРЕСА_1- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1право користування квартироюНОМЕР_2в
АДРЕСА_1

Рішення може бути
оскаржено до апеляційного суду
Чернігівської області  Через
Новозаводський районний суд м. Чернігова. шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів, після подання заяви  про апеляційне оскарження рішення. Рішення
суду набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було  подано.

Суддя
І.А.Косач