Апеляційний суд Запорізької
Справа №22-979/08
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2008 року                                                                м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді      Бондаря
М.С.

суддів                         Гончара
О.С., Ломейко В.О.

при секретарі              Тахтаул
О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1на рішення Розівського районного суду Запорізької області від 25
грудня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1та за зустрічним позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про визначення місця проживання дитини, третя особа орган
опіки та піклування Розівської райдержадміністрації Запорізької області, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2007 року ОСОБА_2. звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_1 про визначення місця проживання їх малолітньої дитини ОСОБА_3, 2003
року народження. Зазначала, що з 30 березня 2003 року вона перебувала з
відповідачем в шлюбі, який у вересні 2007 року було розірвано. Сторони
проживають окремо, однак вони не змогли самостійно визначити місце проживання
їх спільної дитини. В зв'язку з чим, позивач просила суд визначити місце
проживання дитини з нею.

В жовтні 2007 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним
позовом, в якому просив визначити місце проживання дитини з ним, оскільки він
має кращі ніж позивач умови для належного розвитку дитини.

Третя особа у справі при ухваленні рішення покладалась на
думку суду, оскільки обидві сторони мають однакові умови і можливості для
належного розвитку проживання і дитини.

Рішенням Розівського районного суду Запорізької області
від 25 грудня 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, саме з нею
визначено місце подальшого проживання ОСОБА_3. В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 не згодний, в зв'язку з чим звернувся
до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту дослідження
наданих доказів просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовити.

Вислухавши доповідача, дослідивши обставини справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

За змістом ст.ст. 307, 309 ЦПК
України у випадку неправильного застосування норм матеріального права
невідповідності висновків суду обставинам справи, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Встановлено, що з 30 березня 2003 року сторони перебували
в шлюбі. Під час шлюбу в 2003 року у них народився син ОСОБА_3. Після розірвання
шлюбу у вересні 2007 року сторони проживають окремо, однак вони не змогли
самостійно визначити місце проживання їх спільної дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли
згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними
може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік
дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення

Задовольняючи позов ОСОБА_2 і
визначивши місце проживання дитини саме з нею в своєму рішенні зазначивши, що
вона має умови для належного життя і розвитку дитини в порушення вимог п.п.2
а.3 ч.1 ст. 215 ЦПК України, районний суд не навів мотивів, з яких він взяв до
уваги доводи позивача і відхилив заперечення відповідача по справі. Суд не
зазначив, чому саме з відповідачем проживання дитини не буде в більшій мірі
відповідати інтересам останньої.

Проте з матеріалів справи
вбачається, що позивач має схильність до зловживання алкогольними напоями, в
зв'язку з чим проходила курс лікування від алкогольної залежності. (а.с. 39)

Позивач проживає разом зі своїми
батьками, а їх сукупний дохід складає лише 500 грн. на місяць, що на одну особу
складає менше 170 грн., т.т. значно менше прожиткового мінімуму. За умови
проживання дитини разом з ними цей розмір буде складати 125 грн. в місяць на
одну особу. (а.с. 54)

Разом з тим, відповідно до матеріалів
справи відповідач по справі, який заявив самостійні позовні вимоги,
характеризується з позитивної сторони як за місцем проживання так і за місцем
роботи. Його місячний дохід складає 1300 грн., що перевищує прожитковий мінімум
на одну особу навіть за умови спільного проживання з дитиною. (а.с. 55)

ОСОБА_1 винаймає житло. Але
проживає він в ньому тривалий час. Веде там своє підсобне господарство. Дитина
на час розгляду справи проживала разом з батьком. Негативно таке проживання на
фізичному і психологічному розвитку дитини не позначилось. ОСОБА_3 відвідує
дитячий садок. Постійно перебуває під батьківською опікою. ОСОБА_1 надавав
можливість проживання дитини у ОСОБА_2

Відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд вправі дослідити докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними причинами.

До суду апеляційної інстанції
надійшла довідка складена 22 січня 2008 року Розівським районним центром
соціальних служб для сім'ї дітей та молоді, відповідно до змісту якої
спеціалістом РЦСССДМ психологом ОСОБА_4 була проведено бесіда з дитиною
ОСОБА_3. В ході бесіди ОСОБА_3 повідомив, що мати під час проживання дитини з
нею продовжувала вживати алкогольні напої разом зі своїми батьками. Про дитину
мати не піклувалась. Під час проживання з батьком все було навпаки. Дитина
схильна до проживання разом з батьком. З проведеної бесіди психолог зробила
висновок про доцільність подальшого проживання дитини разом з батьком.

Такої ж позиції тримався в судовому
засіданні апеляційної інстанції й представник Служби у справах неповнолітніх
Розівської райдержадміністрації Запорізької області.

За таких обставин, судова колегія вбачає передбачені
законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 314, 316,
317 України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення Розівського районного суду Запорізької області
від 25 грудня 2007 року у цій справі скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2відмовити.

Зустрічний позов
ОСОБА_1задовольнити. Визначити місце проживання ОСОБА_3, 2003 року
народження за місцем проживання його батька ОСОБА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

суддя

суддя

Бондар М.С.

Ломейко В.О.

Гончар О.С.