Справа № 2-375/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 квітня 2008 року
Шевченківський районний суд м. Чернівці

в
складі :                                 головуючого  судді                            Волошина С.О.

при
секретарі               Дроздек А.Я.

з участю :           позивача за зустрічним позовом

та відповідача за первинним
позовом                 ОСОБА_1

представника позивача за зустрічним позовом                  Дубця М.О.

представника відповідача за
зустрічним позовом                  ОСОБА_3

представника третьої особи               Гайсенюка
В.Я.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом виконавчого
комітету Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа на
стороні відповідача відділ у справах дітей Чернівецької міської ради про
виселення з кімнати і вселення в квартиру та зустрічним позовом ОСОБА_1, яка
діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, третя особа на
стороні позивача відділ у справах дітей Чернівецької міської ради до
виконавчого комітету Чернівецької міської ради та Відкритого акціонерного
товариства «ПМК-76» про визнання права користування кімнатою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач за первинним позовом виконавчий комітет Чернівецької міської ради
звернувся з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача
відділ у справах дітей Чернівецької міської ради про виселення ОСОБА_1 разом з
неповнолітнім сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., із кімнати АДРЕСА_1 в квартиру
АДРЕСА_2.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача відділ у справах
дітей Чернівецької міської ради, звернулася з зустрічним позовом до виконавчого
комітету Чернівецької міської ради та Відкритого акціонерного товариства
«ПМК-76» про визнання за нею та її сином права користування кімнатою АДРЕСА_1.

Позивач за первинним позовом посилався на те, що відповідно до рішення
виконкому Чернівецької міської ради від 30.12.1985 р. НОМЕР_473/25 право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за міською радою.

Кімната НОМЕР_1 в цьому будинку була надана відповідачці для тимчасового
проживання, у зв`язку з проведенням капітального ремонту будинку за їх
попереднім місцем проживання по АДРЕСА_2.

В однокімнатній квартиріНОМЕР_2 за вказаною адресою, житловою площею 18,56
м2 була зареєстрована сім`я в складі 5 осіб, а саме : ОСОБА_4 -
основний квартиронаймач; ОСОБА_5 - невістка наймача 1955 року народження;
ОСОБА_6 - син наймача 1950 року народження; ОСОБА_7 - онука наймача 1991 року
народження; ОСОБА_1 - дочка невістки наймача 1979 року народження.

Рішенням виконкому Чернівецької міської ради № 263/9 від 04.05.1994 р. «Про
передачу в капремонт будинку АДРЕСА_2», управлінню житлового господарства
дозволено передати зазначений будинок для проведення комплексного капітального
ремонту Чернівецькій ПМК-76, із здійсненням надбудови 2-го поверху будинку за рахунок
коштів ПМК-76.

У зв`язку із проведенням капітального ремонту будинку, відповідачі на час
проведення капітального ремонту були тимчасово переселені в маневровий фонд
міської ради за адресою АДРЕСА_1 в кімнати НОМЕР_3 та № НОМЕР_1.

Згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 223/7 від
01.11.1994 р. внесено зміни в попереднє рішення виконкому та викладено його в
наступній редакції:

«Дозволити управлінню житлового господарства передати будинок АДРЕСА_2
ПМК-76 для його зносу та будівництва на вказаній дільниці 12-ти квартирного
будинку за кошти підприємства протягом 1994-1995 р.р.».

Відповідно до цього рішення кошти, які були передбачені на капремонт,
управління житлового господарства зобов`язано перерахувати на розрахунковий
рахунок ПМК-76 у сумі, що відповідає цінам на момент укладення угоди та
коефіцієнту, затвердженого рішенням виконкому Чернівецької міської ради №
664/25 від 22.12.1993 р., як компенсацію вартості по будівництву трьох квартир,
які будуть заселені після завершення будівельних робіт мешканцями будинку, що
підлягає знесенню, в тому числі сім`єю відповідачки.

Після закінчення будівництва 12-ти квартирного будинку, сім`я відповідачки
мала отримати одну трьохкімнатну квартиру.

Відповідачка з родиною не заперечувала проти переселення її у зв`язку з
капітальним ремонтом їх житла. З письмовими заявами про відмову від
переселення, або надання іншого тимчасового чи постійного житла, від родини
відповідачки не надходило.

Згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 941/28 від
26.12.1995 р. затверджено рішення загальних зборів від 19.12.1995 р. черговиків
ПМК-76 про утворення ЖБТ-13 за адресою АДРЕСА_2, списки членів ЖБТ-13 та його
Статут.

На спільному засіданні членів ЖБТ-13, адміністрації та профкому ВАТ «ПМК-76»,
яке відбулось 12.11.1999 р., вирішено виділити в будинку АДРЕСА_2 виконавчому
комітету Чернівецької міської ради квартири №№ 1,4,9.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 210/7 від
21.03.2001 р. затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію житлового будинку за адресою вул. АДРЕСА_2.

Актами прийому-передачі, затвердженими 18.05.2001 р., 3 квартири були
передані для заселення черговиками виконавчого комітету Чернівецької міської
ради.

Департаментом житлово-комунального господарства міської ради листом №
ч-51/3 від 17.08.2001 р., сім`ї відповідачки було запропоновано для заселення
квартиру № 1, яка складається з 3-х кімнат, житловою площею 44,4 м2,
загальною площею 82,7 м2 (1 кімната - 18,6 м2, 2 кімната
- 10,4 м2, 3 кімната - 15,4 м2).

Будь-якої відмови від отримання означеної квартири від сім`ї відповідачки
не надходило.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 291/7 від
06.08.2002 р. вирішено видати ордер на квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_5, склад сім`ї 5
осіб : ОСОБА_6 - чоловік, ОСОБА_7 - дочка, ОСОБА_1 - дочка, ОСОБА_2 - онук.

При цьому склад сім`ї відповідачки змінився у зв`язку із смертю основного
квартиронаймача - ОСОБА_4. Проте кількість осіб в сім`ї не змінилась, оскільки
у 2002 р. у відповідачки народився син - ОСОБА_2.

Оскільки наймач не звертався до початку капітального ремонту щодо
розірвання договору найму, а квартира, надана замість раніше займаної, не є
меншою, то договір на ремонтоване приміщення зберігає силу і у відповідача не
виникає права вимагати надання йому як іншого приміщення так і збереження за
ним тимчасового житла.

Крім того, згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради
народних депутатів №439/13 від 09.06.1995 р. «Про подальше використання
маневрового житлового фонду місцевих рад», квартири 427-455, АДРЕСА_1,
виключено з маневрового фонду і по мірі звільнення, їх вирішено виділяти
підприємствам житлово-комунального господарства міста під службове житло та
гуртожитки. Тобто, власник, в особі міської ради, розпорядився належним йому
майном, кімнатами в будинку по вул. Ентузіастів, 5.

01.11.2002 р. члени сім`ї відповідачки переселилась в квартируАДРЕСА_2,
виділену рішенням виконавчого комітету міської ради, за винятком відповідачки з
неповнолітнім сином, які відмовилась від переселення.

Враховуючи те, що відповідачка була поселена за адресою АДРЕСА_1 кімната №
НОМЕР_1 тимчасово і на даний час їй з родиною виділено повноцінне житло за
адресою АДРЕСА_2 то, на думку позивача, відповідно до ст. 109 ЖК України, ОСОБА_1
має бути відселена із займаного приміщення, наданого їй на час проведення
капітального ремонту.

Позивач також вважає, що особливі потреби вітчима ОСОБА_2 і те, що в
квартирі мають проживати двоє дітей різного віку та статі, не є перешкодою для
їх спільного проживання, оскільки надана квартира згідно ордеру є 3-х кімнатною
і відповідає рівню забезпеченості житловою площею у м. Чернівці.

Згідно спільної Постанови виконкому Чернівецької обласної ради народних
депутатів та президіуму Чернівецької обласної ради профспілок № 10 від
16.01.1985 р. «Про правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових
умов та надання їм житлових приміщень в Українській РСР та деякі питання їх
застосування», рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею в м.
Чернівцях складає 8,5 м2.

Тобто, всі 5 членів сім`ї відповідачки забезпечені житловою площею у межах
норми, визначеної законодавством (44,4 м2 житлової площі на 5 членів
сім`ї) і становить по 8,88 м2 на кожну особу.

Згідно актів обстеження житлових умов, складених працівниками служби у
справах дітей, від 08.04.2008 р., квартира за адресою АДРЕСА_2 придатна для
проживання дітей. Кімнати чисті, світлі, є центральне опалення та водогін.

Позивач вважає, що ОСОБА_1 разом із неповнолітнім сином безпідставно відмовилась
від переселення у вказану квартиру та незаконно займає кім. № НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1, чим порушує право позивача на розпорядження цим житловим приміщенням.

В судовому засіданні представник виконавчого комітету Чернівецької міської
ради підтримав заявлений позов, посилаючись на обставини, викладені в заяві і
просив його задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову за
безпідставністю.

Відповідач за первинним позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, вимоги виконкому міської ради не
визнала, посилаючись на обставини, викладені нижче в зустрічній позовній заяві
і просила відмовити в задоволенні позову виконкому міської ради та задовольнити
зустрічний позов.

ОСОБА_1 посилалася на те, що з 28.08.1990 р. вона прописана та постійно
проживала в кв.НОМЕР_2, буд. АДРЕСА_2, який належав місцевим радам і відносився
до державного житлового фонду. В тому ж році первісний позивач вирішив провести
капітальний ремонт зазначеного жилого будинку.

В лютому 1992 року, без будь-якої згоди, первісний позивач відселив їх
сім'ю з 5 осіб, на умовах, передбачених ст. 101 ЖК УРСР, тобто на 6 місяців, в
маневровий фонд за адресою АДРЕСА_1 у дві кімнати під №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_3 і
лише 06.10.1992 р. рішенням Чернівецького міськвиконкому НОМЕР_447/21 було
визначено, що будинок, в якому вони проживали, потребує капітального ремонту.

Станом на 03.02.1992 р. наймачем квартири була ОСОБА_4 і в ній проживало 5
осіб: ОСОБА_4 - наймач; ОСОБА_6 - син наймачки; ОСОБА_5 - невістка наймачки;
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 - дочка невістки наймача; ОСОБА_7 - онука наймача.

Тобто, починаючи з лютого 1992 року (з 13-ти річного віку) і по
дотеперішній час вона проживала в маневровому фонді то в кімнаті № НОМЕР_1,
то  НОМЕР_3 в буд. НОМЕР_4маневрового фонду
Чернівецького міськвиконкому по вул. Ентузіастів у м. Чернівці.

За цей час склад сім'ї неодноразово змінювався. Наймачка ОСОБА_8 страждала
психічними захворюваннями, які давали їй пільги для отримання окремої квартири
на пільгових умовах.

Так, невдовзі після їх тимчасового відселення, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла
наймачка ОСОБА_4, яка займала кімнату НОМЕР_3. Сім'я стала складатися з 4-х
осіб і продовжувала користуватися обома наданими кімнатами в маневровому фонді.
Так було до її одруження.

07.07.1998 р. вона вступила в зареєстрований шлюб з ОСОБА_2. Так з однієї
сім'ї утворилося дві. Її чоловік став проживати разом з нею в кімнаті №
НОМЕР_1, а сім'я матері (мати, вітчим, їх донька ОСОБА_9 - 3 особи) займали
кімнату НОМЕР_3.

З того моменту і по теперішній час з однієї сім'ї з 5 осіб, що була на
момент відселення в маневровий фонд у 1992 році, утворилося дві сім'ї.

05.10.2000 р., підчас проживання з чоловіком у кімнаті № НОМЕР_1, вона
народила сина - ОСОБА_2.

Цю суттєву обставину ігнорує або приховує від суду первісний позивач -
Чернівецький міськвиконком та відповідач - ПМК-76, які зобов'язані повернути
обидві сім'ї, згідно вимог ст. 101 ч. 3 ЖК УРСР, в ту ж саму квартиру, з якої
їх було відселено на час проведення капремонту.

В разі, коли з будь-яких причин будинок, де знаходилась їх квартира
(АДРЕСА_2, був знесений не з їх вини, можливе розірвання попереднього договору
найму жилого приміщення і виселення з маневрового фонду лише з наданням іншого
окремого влаштованого житла кожній з 2-х сімей, як це передбачено ст.ст. 50,
107-111 ЖК УРСР, а не однієї квартири для двох сімей.

Таке правило існувало як на момент їх відселення (1992 рік), так і на
момент звернення виконкому з позовом у 2002 р., коли сім'я її матері
складається з 3-х осіб : ОСОБА_5, тепер основний квартиронаймач, 1955 року
народження; ОСОБА_6 - її чоловік, 1950 року народження; ОСОБА_7 - дочка, 1991
року народження.

Сім'я позивача також складається з 3-х осіб : ОСОБА_1; ОСОБА_2 - чоловік;
ОСОБА_2, 5.10.2000 року народження - син.

01.11.2002 р. сім'я її матері на
вимогу первісного позивача переселилась в нову квартиру № 1 за адресою АДРЕСА_2
у м. Чернівці.

Її вітчим ОСОБА_6 хворіє на тяжкі форми хронічних захворювань і відповідно
до висновку ЛКК за станом здоров'я не може проживати в одній кімнаті з членами
сім'ї.

Сім'я ОСОБА_2 не бажає туди переходити, оскільки : кв. № 1 по АДРЕСА_2, м.
Чернівці розрахована на одну сім'ю і в документах є квартирою посімейного
заселення, загальною площею 82,70 м2, складається з 3-х житлових
кімнат, жилою площею 43.30 м2, в той час коли відповідно до ст. 47
ЖК України, норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 м2 на
одну особу; будинок в якому вони проживали був знесений і позивач настоював на
вселенні її сім'ї в квартиру, виділену і, а відповідно до вимог ч. 3 ст.
101  ЖК України, після закінчення
капітального ремонту і прийняття будинку державною комісією, наймач вселяється
у жиле приміщення, яке він раніше займав; відповідно до ч. 1 п. 52 Правил
обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових
приміщень, при надані житлових приміщень не допускається заселення однієї
кімнати особами різної статі старшими за 9 років, крім подружжя, а також
особами, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з
чим вони не можуть проживати в одній кімнаті з членами своєї сім'ї; не
допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї, двома і
більше сім'ями або двома і більше одинокими особами; у ч. 1 п. 53 Цих Правил
зазначено, що жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного
метра жилої площі на одну особу.

Крім того, п. 4 Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської Ради
№439/13 від 09.06.1995 р. виключено з маневрового фонду квартири 427-456
(тридцять квартир) будинку АДРЕСА_2.

Представник відділу у справах дітей Чернівецької міської ради в судовому
засіданні не заперечував проти задоволення первинного позову виконкому міської
ради, оскільки, на його думку, при переселенні неповнолітнього ОСОБА_2 з
кімнати  АДРЕСА_1 в квартиру АДРЕСА_2, інтереси
дитини не будуть порушені. Відділ у справах дітей також вважає, що умови в
зазначеній вище квартирі придатні для проживання там неповнолітнього
ОСОБА_2

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що в задоволенні первинного позову виконавчого комітету Чернівецької
міської ради необхідно відмовити за безпідставністю.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, за зустрічним позовом,
є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що починаючи з 28.08.1990 р. ОСОБА_1 була прописана та
постійно проживала в однокімнатній кв.НОМЕР_2 житловою площею 18,56 м2,
будинку АДРЕСА_2, який належав місцевим радам і відносився до державного
житлового фонду, що підтверджується копією листа Чернівецького ОБТІ № 1253 від
05.09.2002 р.

У вказаній квартирі ОСОБА_1 проживала разом зі своєю сім'єю із 5-ти осіб :
матір'ю, сестрою, вітчимом та матір'ю вітчима. Зокрема, станом на 03.02.1992 р.
в квартирі проживали : ОСОБА_4 - основний квартиронаймач; ОСОБА_5 - невістка
наймача 1955 року народження; ОСОБА_6 - син наймача 1950 року народження;
ОСОБА_7 - онука наймача 1991 року народження; ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 - дочка
невістки наймача 1979 року народження, що підтверджується копією довідки ЖРЕПу
№ 13 м. Чернівці від 03.02.1992 р.

В лютому 1992 року, без згоди мешканців кв.НОМЕР_2, буд. АДРЕСА_2, а також
без будь-якого рішення, прийнятого виконкомом у встановленому законом порядку
щодо таких дій, виконавчим комітетом Чернівецької міської ради було проведено
відселення даної сім'ї, нібито з підстав, передбачених ст. 101 ЖК УРСР, тобто
на 6 місяців, в маневровий фонд за адресою АДРЕСА_1 у дві кімнати під №№
НОМЕР_1 та НОМЕР_3.

І лише після проведення таких дій, 06.10.1992 р. рішенням Чернівецького
міськвиконкому НОМЕР_447/21 було визначено, що буд. АДРЕСА_2 потребує
капітального ремонту.

Таким чином, починаючи з лютого 1992 року і по теперішній час ОСОБА_1 (з
13-ти річного віку) проживала то в кімнаті № НОМЕР_1, то НОМЕР_3, будинку
НОМЕР_4, маневрового фонду Чернівецького міськвиконкому по вул. Ентузіастів у
м. Чернівці, який згідно Рішення виконкому Чернівецької міської ради №573/25
від 30.12.1985 р. перебував у власності міської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла наймачка ОСОБА_4, яка займала кімнатуНОМЕР_5. Сім'я
стала складатися з 4-х осіб і продовжувала користуватися обома наданими
кімнатами в маневровому фонді.

04.05.1994 р. Рішенням виконкому Чернівецької міської ради № 263/9 від
04.05.1994 р. «Про передачу в капремонт будинку АДРЕСА_2», управлінню житлового
господарства дозволено передати зазначений будинок для проведення комплексного
капітального ремонту Чернівецькій пересувній механізованій колоні 76 (ПМК-76),
із здійсненням надбудови 2-го поверху будинку за рахунок коштів ПМК-76.

Згідно Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 223/7 від
01.11.1994 р. внесено зміни в попереднє рішення виконкому та викладено його в
наступній редакції:

«Дозволити управлінню житлового господарства передати будинок АДРЕСА_2
ПМК-76 для його зносу та будівництва на вказаній дільниці 12-ти квартирного
будинку за кошти підприємства протягом 1994-1995р».

Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних
депутатівНОМЕР_239/13 від 09.06.1995 р. «Про подальше використання маневрового
житлового фонду місцевих рад» квартири 427-455 АДРЕСА_1 виключено з маневрового
фонду і по мірі їх звільнення вирішено виділяти підприємствам
житлово-комунального господарства міста під службове житло і гуртожитки.

Згідно Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 941/28 від
26.12.1995 р. затверджено рішення загальних зборів від 19.12.1995 р. черговиків
ПМК-76 про утворення ЖБТ-13 за адресою АДРЕСА_2 та списки членів ЖБТ-13 та його
Статут.

07.07.1998 р.ОСОБА_2, в ході проживання у кімнаті № НОМЕР_1 по вул.
Ентузіастів, 5, утворила нову сім'ю, вступивши в зареєстрований шлюб з ОСОБА_2,
який став проживати разом з ОСОБА_1 в кімнаті № НОМЕР_1, а сім'я її матері
ОСОБА_5 разом вітчим ОСОБА_6 і їх донькою ОСОБА_7 - в кімнаті НОМЕР_3.

05.10.2000 р., в період проживання з чоловіком ОСОБА_2  у кімнаті № НОМЕР_1, ОСОБА_1 народила сина -
ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження І-МИ № 278431 від
25.10.2000 р. і копією довідки-виписки ЖРЕПу №5 від 01.07.2002 р.

На спільному засіданні членів ЖБТ-13, адміністрації та профкому ВАТ
«ПМК-76», яке відбулось 12.11.1999 р., вирішено виділити в будинку АДРЕСА_2
виконавчому комітету Чернівецької міської ради квартири № 1, 4, 9.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 210/7 від
21.03.2001 р. затверджено Акт державної приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію житлового будинку за адресою АДРЕСА_2.

Актами прийому-передачі, затвердженими 18.05.2001р. три зазначені вище
квартири були передані для заселення черговиками виконавчого комітету
Чернівецької міської ради.

Департаментом житлово-комунального господарства міської ради листом №ч-51/3
від 17.08.2001 р., запропоновано сім`ї відповідачки для заселення квартиру № 1,
яка складається з трьох кімнат житловою площею 44,4 м2, загальною
площею 82,7 м2 (1 кімната - 18,6 м2, 2 - кімната -10,4 м2,
3 - кімната-15,4 м2).

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 291/7 від
06.08.2002 р. вирішено видати ордер на квартиру № 1 в будинку № АДРЕСА_2 в м.
Чернівцях ОСОБА_5, склад сім`ї 5 осіб : ОСОБА_6 - чоловік, ОСОБА_7 - дочка,
ОСОБА_1 - дочка, ОСОБА_2 - онук.

З довідки Шевченківської районної ради м. Чернівці № 17 від 17.01.2005 р.
вбачається, що ОСОБА_1, яка прописана за адресою вул. Ентузіастів, 5/НОМЕР_1,
дійсно перебуває на обліку в Шевченківській районній раді м. Чернівці з
14.03.1990 р. в загальній черзі за № 2645«а». Склад сім'ї 2 (дві) особи :
ОСОБА_2 - син (Т. 1 а.с. 175).

Як вбачається з копії висновку ЛКК № 2955 від 28.08.2006 р., ОСОБА_6, 1950
року народження, страждає на бронхіальну астму перистуючу, важкий перебіг,
полісегментарний пневмосклероз ІІ ст. і цукровий діабет, ІІ тип, важка форма
субкомпенсований.

Відповідно до копії висновку ЛКК № 2876 від 28.08.2007 р., ОСОБА_6,
1950 року народження, страждає на бронхіальну астму перистуючу, важкий перебіг,
напади (часті до 5 на добу), полісегментарний пневмосклероз, легенева
недостатність ІІ (другого) ступеня. Цукровий діабет, ІІ тип, субкомпенсований
середньої важкості. За станом здоров'я не може проживати в одній кімнаті з
членами сім'ї.

Як вбачається з актів обстеження житлових умов, складених працівниками
служби у справах дітей, від 08.04.2008 р., квартира за адресою АДРЕСА_2
придатна для проживання дітей. Кімнати чисті, світлі, є центральне опалення та
водогін.

При цьому, відділом у справах дітей не було досліджено питання щодо
дотримання норм житлової площі на одну дитину, наявність різнополих дітей та
наявність захворювання у ОСОБА_6, яке потребує окремої ізольованої кімнати від
інших членів сім'ї.

Згідно ст. 19 Конституції України, «Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України».

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 4 ЦК України, «Інші органи державної влади
України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати
нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в
межах, встановлених Конституцією України та законом.

Цивільні відносини регулюються однаково на всій території України».

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Як вбачається зі ст. 47 ЖК Української РСР, «Норма жилої площі в
Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну
особу».

Відповідно до ст. 48 ЖК Української РСР, «Жиле приміщення надається
громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається
Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України».

У відповідності до ст. 49 ЖК Української РСР, «Понад норму жилої площі
окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати
або в розмірі десяти квадратних метрів. Громадянам, що хворіють на тяжкі форми
деяких хронічних захворювань, а також громадянам, яким ця площа необхідна за
умовами і характером виконуваної роботи, розмір додаткової жилої площі може
бути збільшено».

Статтею 50 ЖК Української РСР визначено, що «При наданні жилих приміщень не
допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять
років, крім подружжя.

Не допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї,
двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами, за винятком
випадку, передбаченого частиною п'ятою статті

54 цього Кодексу».

Згідно ст. 101 ЖК Української РСР, «При проведенні капітального ремонту
жилого будинку державного або громадського житлового фонду, коли ремонт не може
бути проведено без виселення наймача, наймодавець зобов`язаний надати наймачеві
та членам його сім`ї на час проведення капітального ремонту інше жиле
приміщення, не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване приміщення. У
разі відмови наймача від переселення в інше жиле приміщення наймодавець може
вимагати переселення в судовому порядку».

Відповідно до ст. 102 ЖК Української РСР, «У тих випадках, коли жиле
приміщення, яке займають наймач та члени його сім'ї, в результаті капітального
ремонту не може бути збережене або істотно збільшиться і у наймача утворяться
надлишки жилої площі, наймачеві та членам його сім'ї повинно бути надано інше
благоустроєне жиле приміщення до початку капітального ремонту. Якщо в
результаті капітального ремонту жиле приміщення істотно зменшиться, на вимогу
наймача йому та членам його сім'ї повинно бути надано інше благоустроєне жиле
приміщення до початку капітального ремонту. Спори, що виникають у зв'язку з
цим, вирішуються в судовому порядку».

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР, «Громадянам, яких
виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення,
за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що
були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення
якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Жиле приміщення, що
надається виселюваному, повинно бути зазначено в рішенні суду або постанові
прокурора».

Відповідно до ч. 1 п. 52 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм житлових приміщень, затверджені постановою Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470, при надані житлових
приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі
старшими за 9 років, крім подружжя, а також особами, які хворіють на тяжкі
форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим вони не можуть проживати в
одній кімнаті з членами своєї сім'ї;

згідно з ч. 1 п. 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм житлових приміщень, затверджені постановою Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470, зазначено, що жиле
приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на
одну особу;

також у ч. 1 п. 55 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм житлових приміщень, затверджені постановою Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470, жиле приміщення
надається громадянинові на всіх членів сім'ї, які перебувають разом з ним на
квартирному обліку, а також на дітей, що народилися після взяття його на
квартирний облік і на дружину (чоловіка), яка пізніше вселилася на жилу площу,
зайняту подружжям, що перебуває на обліку.

Згідно ч. 2 ст. 14 СК України, «Якщо дитина або особа, дієздатність якої
обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють
батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника».

Статтею 55 СК України, визначено, що
дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами сім'ї.

Відповідно до ст. 153 СК України, «Мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене
законом».

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в
судовому засіданні доказами.

З урахуванням всіх досліджених в судовому засіданні доказів та пояснень
сторін, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимога позивача про виселення
ОСОБА_1 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_2 з кімнати № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та
примусове вселення в кв. № 1 по АДРЕСА_2 є незаконною і такою, що порушує
інтереси та охоронювані законом права як сім'ї ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та інтересах її неповнолітнього сина ОСОБА_2, так і сім'ї її матері -
ОСОБА_5, яка вже проживає зі своєю сім'єю - чоловіком ОСОБА_6 та донькою
ОСОБА_7 в зазначеній квартирі з 2002 року.

Твердження представника виконкому міської ради про те, що проживання
ОСОБА_1 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_2 в кімнаті АДРЕСА_1, перешкоджає
міській раді, як власнику зазначеного будинку розпоряджатися своєю власністю, є
безпідставними, оскільки власник має право вчиняти щодо свого майна ті дії, які
не суперечать закону, а в даному випадку вимога про виселення не порушуватиме
права та законні інтереси ОСОБА_1 і неповнолітньої дитини, лише у випадку
надання іншого житла, яке відповідатиме всім встановленим законом нормам.

Є необґрунтованим і таким, що не відповідає дійсності твердження
представника виконкому міської ради про те, що в разі переселення сім'ї ОСОБА_2
в квартиру АДРЕСА_2, надану її матері ІНФОРМАЦІЯ_4 будуть дотримані норми жилої
площі на одну особу, а також твердження представника відділу у справах дітей
про те, що інтереси дитини в даному випадку не будуть порушені, оскільки в разі
вселення сім'ї ОСОБА_2 (із 3-х чоловік) жила площа становила би 7,4 м2
на одну особу, що майже вдвічі меншим встановленої ст. 47 ЖК Української РСР
норми в розмірі 13,65 м2, навіть при умові відсутності хворої особи
в сім'ї ІНФОРМАЦІЯ_4, яка потребує окремої кімнати та наявності в цих двох
сім'ях різнополих дітей.

Посилання позивача на те, що при видачі у 2002 р. ордера ІНФОРМАЦІЯ_4 «всі
5 членів сім`ї відповідачки забезпечені житловою площею у межах норми,
визначеної законодавством (44,4 м2 житлової площі на 5 членів сім`ї)
і становить по 8,88 м2 на кожну особу», не відповідає дійсності і є
перекручуванням фактичних обставин справи, оскільки позивачу достеменно відомо
про те, що 07.07.1998 р. ОСОБА_2 вступила в зареєстрований шлюб з ОСОБА_2, який
став проживати разом з нею в кімнаті № НОМЕР_1, а 05.10.2000 р. ОСОБА_2
народила сина - ОСОБА_2. Сім'я матері (мати, вітчим, їх донька ОСОБА_9 - 3
особи) займали кімнату НОМЕР_3.

Тобто, вимагаючи вселити в квартиру № 1 по АДРЕСА_2 тільки ОСОБА_1 з сином,
без ОСОБА_2 грубо порушує права подружжя на спільне проживання, піклуватися про
побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї і право дитини на
безперешкодне спілкування з обома батьками.

Необґрунтованим є посилання представника міськвиконкому і на спільну
Постанову виконкому Чернівецької обласної ради народних депутатів та президіуму
Чернівецької обласної ради профспілок № 10 від 16.01.1985 р. «Про правила
обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових
приміщень в Українській РСР та деякі питання їх застосування», згідно якої
рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею в м. Чернівцях складає
8,5 м2, як на підставу забезпечення ОСОБА_2 та неповнолітньої дитини
житловою площею в межах норми, в разі їх вселення в кв. № 1 по АДРЕСА_2,
оскільки зазначена постанова суперечить ст. 47 ЖК Української РСР, яка має вищу
юридичну силу та ст. 48 ЖК Української РСР, згідно якої межі норми житлової
площі можуть встановлюватися не менше розміру, визначеного Кабінетом Міністрів
України і Федерацією професійних спілок України, а не обласною радою і
президією обласної ради профспілок.

Посилання первісного позивача на часту 3 ст. 101 ЖК Української РСР, згідно
якої після закінчення капітального ремонту і прийняття будинку в експлуатацію
наймач повинен вселитись в раніше займане приміщення, що тягне за собою
обов`язок особи звільнити після закінчення ремонту приміщення, яке їй було
надано для тимчасового проживання, є необґрунтованим, оскільки в даному випадку
первісний позивач завідомо підмінює поняття «капітального ремонту зі
збереженням приміщення» (ст. 101 ЖК Української РСР) і «капітального ремонту,
коли жиле приміщення не може бути збереженим» (ст. 102 ЖК Української РСР)
тому, що у першому випадку законом передбачено тимчасове відселення
наймача та членів його сім`ї, з наданням на час проведення капітального ремонту
іншого жилого приміщення (відселення у маневровий фонд), а в другому випадку -
наймачеві та членам його сім'ї повинно бути надано інше благоустроєне жиле приміщення
до початку капітального ремонту.

З урахуванням всіх встановлених обставин, які є суттєвими по даній справі,
суд дійшов висновку, що виконавчий комітет Чернівецької міської ради, станом на
06.08.2002 р., приймаючи Рішення № 291/7 про видачу ордеру на кв. АДРЕСА_2
ОСОБА_5, був зобов'язаний врахувати ті зміни у складі сім'ї наймачів, які
відбулися за час вимушеного проживання, з вини виконкому міської ради, на
протязі більше 10 років в кімнатах №№ НОМЕР_3, НОМЕР_1, АДРЕСА_1 у м. Чернівці.

Зокрема, врахувати, що відселення з займаної кв.НОМЕР_2 по АДРЕСА_2
відбулося без достатніх правових підстав на тривалий термін, на протязі якого
помер первинний квартиронаймач і утворилося дві окремі сім'ї, враховуючи стан
здоров'я ОСОБА_6, який за станом здоров'я не може проживати в одній кімнаті з
іншими членами сім'ї та надати кожній із сімей окреме житло.

Таким чином, необхідно відмовити в задоволенні позову виконавчого комітету
Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа на стороні
відповідача відділ у справах дітей Чернівецької міської ради про виселення
ОСОБА_1 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., із кімнати АДРЕСА_1
в квартиру АДРЕСА_2 та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 і визнати за ОСОБА_1 та її
неповнолітнім сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., право користування кімнатою
АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 4,
319 ЦК України, ст.ст. 47, 48, 49, 50, 101, 102, 109 ЖК Української РСР, п.п.
52, 53, 55 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і
надання їм житлових приміщень, ст.ст. 14, 55, 153 СК України, керуючись ст.ст.
10, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову виконавчого комітету Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
третя особа на стороні відповідача відділ у справах дітей Чернівецької міської
ради про виселення ОСОБА_1 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.,
із кімнати АДРЕСА_1 в квартиру АДРЕСА_2 - відмовити за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та її неповнолітнім сином ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4., право користування кімнатою АДРЕСА_1.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів з
дня його проголошення, а апеляційна скарга протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до апеляційного суду Чернівецької області через
Шевченківський районний суд м. Чернівці.

СУДДЯ
:
С.О. Волошин