Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

10 липня 2008 року
місто Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.

суддів Демянчук С.В., Григоренка
М.П.

з участю секретаря
судового засідання Колесової Л.В.

апелянта та
представника третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду
в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Сарненського районного суду від 13 травня 2008 року у справі за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_3, про визнання права власності на транспортний
засіб,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного суду від 13 травня 2008 року ОСОБА_1
відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3, про визнання права власності на
транспортний засіб.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі позивач посилався на те, що при
вирішенні спору місцевий суд не врахував того, що 8 червня 2005 року ОСОБА_3
уповноважила відповідача нотаріально посвідченою довіреністю розпорядитися
належним їй автомобілем „МАЗ 54323 032”, реєстраційний номер НОМЕР_1, у т.ч.
наділила його правом його відчужити. Згідно з цим він 26 грудня 2007 року досяг
з відповідачем, який мав нотаріально посвідчені повноваження від ОСОБА_3, згоди
з усіх істотних умов купівлі-продажу цього транспортного засобу. За проданий
автомобіль він заплатив 7200 доларів США, про що свідчить письмова розписка
відповідача від 21.01.2008 р. Оскільки відповідач продавав автомобіль ОСОБА_3
через те, що програв гроші в автомати, за його вказівкою гроші були передані
його кредиторам. Автомобіль не був переоформлений на його, позивача, ім*я лише
тому, що в машині був відсутній двигун. У зв*язку з цим відповідач 26.12.2007
р. оформив на нього відповідне доручення. В суді першої інстанції ОСОБА_3
підтвердила, що 21 лютого 2008 року вона скасувала раніше видану довіреність
відповідачу тому, що дізналася про продаж ним належного їй автомобіля. Висновок
суд про те, що договір купівлі-продажу транспортного засобу підлягає
нотаріальному посвідченню, рахує помилковим.

Покликаючись на ці обставини, позивач просив апеляційний суд рішення суду
першої інстанції скасувати й ухвалити у справі нове рішення про задоволення
його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а ухвалене місцевим судом рішення скасуванню з ухваленням у справі
апеляційним судом нового рішення з таких підстав.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з
того, що договори купівлі-продажу транспортних засобів повинні посвідчуватися
нотаріально і недотримання цього правила тягне за собою нікчемність правочину.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки
він не ґрунтується на законі, через що ухвалене ним у справі рішення підлягає
скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у
задоволенні позову з інших підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу, повинні укладатися в письмовій формі.

Письмова   форма    договору
купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів
України від 7  вересня 1998 року № 1338
(з наступними змінами і доповненнями), якою затверджені Правила державної
реєстрації та обліку автомобілів, автобусів,
а  також  самохідних машин  на
шасі,  автомобілів,  мотоциклів
усіх  типів,  марок
і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі -  Правила), згідно з п. 2 яких вони  є
обов'язковими  для  всіх
юридичних  і фізичних осіб.

Відповідно  до  п. 8
зазначених  Правил  перед
відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі
ДАI. Згідно з п.  41  цих  Правил  зняття
з  обліку  транспортних засобів здійснюються після їх
огляду в підрозділі ДАI на  підставі
заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу.

Проте, як убачається з матеріалів справи, спірний автомобіль не був
знятий  з
обліку  в  органах
ДАI і до цього часу залишається зареєстрованим  за ОСОБА_3Заява  від
неї про зняття з обліку належного їй автомобіля не подавалась і його
огляд органами ДАI не здійснювався.

Не надходила така  заява  і від відповідача у справі ОСОБА_2,  який до скасування доручення мав на те
відповідні повноваження за дорученням від власника автомобіля ОСОБА_3

Пунктом  43  Правил
передбачено,  якщо  транспортний
засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві  про реєстрацію (технічному паспорті) робиться
відмітка  про  зняття
з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України.

До вчинення цих дій ОСОБА_2 не мав права відчужувати  спірний автомобіль, а позивач його
придбавати.

Відповідно до п. 8 зазначених Правил правомірність  придбання транспортного   засобу
підтверджується   зазначеними    в
них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою  згідно з додатком №1 до цих Правил, договором
та  іншими  посвідченими
в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на
автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого  обліку і виготовляються  в
порядку,  передбаченому  постановою
Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 283.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів  свідчить
про  те,  що  в
установленому порядку договір купівлі-продажу спірного  автомобіля між особами, які беруть участь у
даній справі, не укладався, а тому правових підстав для задоволення заявленого
позову  немає.

Зважаючи на викладене та керуючись ст. 208 ЦК України, постановою КМ
України № 1338 від 7 вересня 1998 р. «Про затвердження Правил державної
реєстрації та обліку втомобілів, автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та мотоколясок», ст.ст. 10, 60, 303, 307, 313, 314,
316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду від 13 травня 2008 року скасувати.

ОСОБА_1у задоволенні його позову до ОСОБА_2, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3, про визнання права
власності на транспортний засіб відмовити за безпідставністю позовних
вимог.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його
проголошення  і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: