У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

9 квітня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С., Лященко Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,  Пшонки М.П., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства “Краснодонвугілля” (далі - ВАТ “Краснодонвугілля”), відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в            м. Краснодоні й Краснодонському
районі Луганської області про стягнення невиплачених сум із відшкодування
шкоди, завданої здоров'ю, за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Краснодоні й Краснодонському районі
Луганської області (далі - відділення ВД ФССНВВПЗ України в м. Краснодоні й
Краснодонському районі Луганської області) на рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської області від 19 червня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області від 18 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2003 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ДВАТ  “Шахта ім. 50 років СРСР” ДХК
“Краснодонвугілля”.

Під час судового розгляду позивач неодноразово змінював та доповнював свої
позовні вимоги.

Зазначав, що тривалий час працював на підприємствах вугільної
промисловості, у тому числі у ДВАТ “Шахта ім. 50 років СРСР” ДХК
“Краснодонвугілля”. Під час роботи отримав професійні захворювання. Висновком
Луганської обласної МСЕК йому було встановлено стійку втрату 30 % професійної
працездатності у зв'язку з професійним захворюванням з 23 серпня 1994 року.

Посилаючись на те, що при визначенні розміру
відшкодування, ВАТ “Краснодонвугілля” було неправильно застосовано коефіцієнти
підвищення заробітної плати, які вводилися на підприємстві в цей період, що
призвело до недоплати, остаточно позивач просив стягнути з ВАТ
“Краснодонвугілля” на його користь суму заборгованості за період з 1 жовтня
1994 року до 30 червня 2001 року в розмірі 20 903 грн. 67 коп. та зобов'язати
товариство надати відділенню ВД ФССНВВПЗ України м. Краснодоні й
Краснодонському районі Луганської області довідку про розмір щомісячних
страхових виплат з 1 липня 2001 року в сумі 420 грн. 46 коп. Оскільки з 2001
року виплати здійснювало відділення ВД ФССНВВПЗ України в м. Краснодоні й
Краснодонському районі Луганської області, позивач також просив стягнути з
відділення ВД ФССНВВПЗ України в м. Краснодоні й Краснодонському районі
Луганської області суму заборгованості в розмірі                 33 219 грн. 14 коп. за період
з 1 липня 2001 року до 1 квітня 2007 року; зобов'язати відділення, починаючи з 1
березня 2007 року, виплачувати йому суму страхових виплат у розмірі 2 206 грн.
21 коп. із подальшим коригуванням; зобов'язати цього відповідача сплатити
різницю між сумою нарахованих і фактично сплачених страхових виплат у розмірі
33 219 грн. 14 коп.

Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської
області від          19 червня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 18 вересня
2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ВАТ “Краснодонвугілля” про стягнення суми невиплачених регресних сум
за період з 23 серпня 1994 року до

1 липня 2001 року в розмірі 20 903 грн. 67 коп.
відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_1 до відділення ВД ФССНВВПЗ України в м.
Краснодоні й Краснодонському районі Луганської області задоволено частково.
Зобов'язано відділення ВД ФССНВВПЗ України в м. Краснодоні й Краснодонському
районі Луганської області:

1) зробити ОСОБА_1 перерахунок суми щомісячної страхової виплати з 25
квітня 2004 року до 19 червня 2007 року виходячи з базової суми в 420 грн.          46 коп. станом на 1 липня 2001 року з
подальшим коригуванням суми щомісячної страхової виплати в порядку, визначеному
ст. 29 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили
втрату працездатності”;

2) визначити й виплатити ОСОБА_1 суму заборгованості за період з     25 квітня 2004 року до 19 червня 2007 року
як різницю між нарахованими й фактично сплаченими сумами щомісячних страхових
виплат;

3) починаючи з 19 червня 2007 року, продовжити виплату у визначеному
на     19 червня 2007 року розмірі з
подальшим коригуванням цієї суми в порядку, визначеному ст. 29 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату
працездатності”.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 до відділення ВД ФССНВВПЗ
України в м. Краснодоні й Краснодонському районі Луганської області відмовлено.

У касаційній скарзі відділення ВД ФССНВВПЗ України в м.
Краснодоні й Краснодонському районі Луганської
області, посилаючись на порушення судами норм матеріального й
процесуального права, просить постановлені у справі рішення скасувати в частині
зобов'язання зробити ОСОБА_1 перерахунок суми щомісячної страхової виплати з 25
квітня 2004 року до 19 червня 2007 року виходячи з базової суми в 420 грн. 46
коп. станом на 1 липня 2001 року; визначити та виплатити ОСОБА_1 суму заборгованості за
період з 25 квітня 2004 року до 19 червня 2007 року; починаючи з 19 червня 2007
року, продовжити виплату у визначеному на 19 червня 2007 року розмірі з
подальшим коригуванням цієї суми; ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 у цій
частині відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що з 1992 року
при перерахуванні позивачу сум страхових виплат підприємством неправильно
застосовувалися або ж не застосовувалися взагалі коефіцієнти підвищення
тарифних ставок і посадових окладів працівників підприємства. Після передачі
підприємством документів відділенню ВД ФССНВВПЗ України в м. Краснодоні й
Краснодонському районі Луганської області останнє також продовжувало
неправильно виплачувати позивачу суми відшкодування шкоди, тому  вони
підлягають  перерахуванню та  стягненню.

Проте з такими висновками судів погодитися  не
можна.

Відповідно до п. 28 Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної  працівникові  ушкодженням здоров'я, пов'язаної з виконанням
ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від
23 червня 1993 року         № 472,
перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку в перерахунку на 100
відсотків втрати професійної
працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку
відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи
протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний  календарний
місяць роботи.

За  таких обставин
із  висновками  судів щодо
наявності  підстав  для перерахування щомісячних платежів та
стягнення суми недоплати погодитися не можна, оскільки, змінюючи розмір
щомісячних виплат, суди як першої, так і апеляційної інстанцій не перевірили,
чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати на підприємстві, не з'ясували
в товариства розмір середнього заробітку за професією позивача на кожний момент
підвищення тарифних ставок протягом повного календарного місяця або в
перерахунку на повний календарний місяць роботи, унаслідок чого не визначилися
з відповідністю розміру суми відшкодування, нарахованої позивачу, граничним
сумам середньої заробітної плати.

Крім того, стягуючи невиплачені суми за період з 25
квітня 2004 року до

19 червня 2007 року, суд не врахував роз'яснення
постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 “Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди”,
відповідно до п. 22 якої виплати, призначені, але своєчасно не одержані
потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про
перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних
платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за
час, що не перевищує трьох років.

Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущені
порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, постановлені у справі рішення підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верхового Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Краснодоні й Краснодонському районі Луганської області задовольнити.

Рішення
Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від           19 червня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області від 18 вересня 2007 року скасувати.

Справу передати
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка