У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

2 квітня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Лихути Л.М., Сеніна
Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсними довіреності та
договору купівлі-продажу жилого будинку, відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_5на рішення Станично-Луганського районного
суду Луганської області від 13 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 21 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2006 року ОСОБА_1. звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_3. про
визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу жилого будинку,
відшкодування моральної шкоди.

Зазначала, що їй на праві власності належав будинокАДРЕСА_1

27 червня 2006 року нею була видана довіреність на ім'я
ОСОБА_3., якою йому було надано
право від її імені та за його розсудом продати належний їй на праві власності
будинок.

1 серпня 2006 року ОСОБА_3. продав
зазначений будинок ОСОБА_2. за 30 972 грн.

Посилаючись на те, що вона є інвалідом І групи, що
довіреність була видана нею на ім'я ОСОБА_3.
внаслідок обману, що гроші від продажу будинку вона не отримала, просила
визнати недійсною довіреність від  27
червня 2006 року та недійсним договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3. та ОСОБА_2. 1 серпня 2006 року та стягнути з останніх на її користь
солідарно 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської
області від 13 листопада 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного
суду Луганської області від 21 березня 2007 року, позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені частково: визнано недійсною довіреність від
27 червня 2006 року, видану нею на ім'я ОСОБА_3.,
визнано недійсним договір купівлі-продажу жилого будинкуАДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3. та ОСОБА_2. 1 серпня 2006 року, стягнути з ОСОБА_3. та ОСОБА_2. на
користь ОСОБА_1. солідарно  6 000
грн. на відшкодування моральної шкоди, стягнуто з ОСОБА_3. та ОСОБА_2. на
користь держави 304 грн. 85 коп. судового збору, 15 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_2. та ОСОБА_5. просять скасувати ухвалені у справі
судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та
ОСОБА_5відхилити.

Рішення Станично-Луганського
районного суду Луганської області від               13 листопада 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області від              21 березня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Л.М. Лихута  Ю.Л. Сенін