Справа №
Головуючий у 1 інстанції - Савицька Н.В.
Доповідач                -       Подолюк В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е
М    У К Р А Ї Н И.

15 квітня  2008 року.
місто Луцьк.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі :

головуючого - судді Шевчук Л.Я.

суддів  - Свистун О.В., Подолюка В.А.

при секретарі - Матюхіній О.Г.

з участю позивача -ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2, ОСОБА_4

представника Торчинської селищної
ради Бабіюк Л.Р.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який
діє в інтересах останньої, Торчинської селищної ради Луцького району Волинської
області про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду від 29 січня 2008
року ,-

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2007 року ОСОБА_1 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діє в інтересах останньої та
Торчинської селищної ради Луцького району про визнання права власності на
спадкова майно та виділ його в натурі.

Позовні вимоги мотивував тим, що 30
липня 1997 року його дідом ОСОБА_5  був
складений заповіт, за яким заповідач заповідав
йому та відповідачці ОСОБА_3 в рівних частинах належний йому будинок з
господарськими будівлями АДРЕСА_1.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 заповідача
він не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно,
оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння. Просив
визнати за ним право власності на 12 частину спадкового майна, а позовні
вимоги в частині вимог про виділ1/2 частини житлового будинку з надвірними
будівлями в натурі по заяві позивача ухвалою суду залишені без розгляду.

Рішенням Луцького   міськрайонного суду від 29 січня 2008 року
позов задоволено. Постановлено визнати за ОСОБА_1 право власності на 12
частину  житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 за заповітом після смерті ОСОБА_5.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
покликаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм
матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення і
ухвалити нове про відмову в позові.

В судовому засіданні  ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3,
підтримав апеляційну скаргу повністю з підстав наведених в ній, просить
задовольнити її, позивач та відповідач ОСОБА_2, представник Торчинської селищної
ради Бабіюк Л.Р. апеляційну скаргу не визнали і просять відхилити її як
безпідставну.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку, що скарга
не  підлягає  до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом з пояснень сторін, письмових
матеріалів справи ( а.с.5-6,10,67-81) встановлено, що ОСОБА_5  рішенням виконавчого комітету Торчинського
району №100 від 27 лютого 1956 року була надана земельна ділянка площею 1200
кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, який не був
зареєстрований за ним на праві приватної власності у Волинському обласному бюро
технічної інвентаризації, а 30 липня 1997 року він заповів вказаний житловий
будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 та інше належне йому  майно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

За загальним правилом передбачений
ст.549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений
судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його
пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння
спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про
визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

В суді першої інстанції свідок
ОСОБА_7 показав суду, що він особисто не бачив щоб позивач брав щось із
спадкового майна, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ствердили суду,
що  ОСОБА_1 після смерті спадкодавця
періодично приїздив до спірного домоволодіння, допомагав обробляти огород, брав
огородину, привозив речі для проведення ремонту будинку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК
України ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, не надав суду беззаперечних
доказів на спростування зазначених обставин.

Отже виходячи з встановлених
обставин справи суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, прийшов до
правильного висновку, що позивач протягом визначеного ст.549 ЦК УРСР
шестимісячного строку, після смерті спадкодавця, фактично вступив у володіння
та управління спадковим майном, а тому вважається таким, що прийняв спадщину і
підставно визнав за ним право власності на 12 частину спадкового майна.

Доводи апеляційної інстанції про те,
що позивач не вчинив дій , що свідчать про прийняття спадщини є власним
тлумаченням встановлених обставин справи та вимог норм матеріального права, а
доводи щодо недійсності заповіту є надуманими і не впливають на правильність
висновків суду оскільки позовних вимог про визнання заповіту недійсним сторона не
заявляла , вони не були предметом розгляду судом і будь-яких доказів на
підтвердження зазначених обставин відповідач не надав суду.

Рішення постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.ст.307,308,313,314,315,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 29 січня 2008 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту  проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий                                                               Шевчук Л.Я.

Судді :
Свистун О.В.

Подолюк В.А.