справа № 2-101
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

07 травня 2008
року Центрально-Міський районний суд м.Макіївки Донецької області у складі:

головуючого
судді                            Максимова
М.Т.

при секретарі                                    Улещенко
Г.В., Воробєй О.Л., Балатанєнє І.П.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.Макіївці цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2«Про стягнення неустойки
(пені) та компенсації за несвоєчасну сплату аліментів, відшкодування моральної
шкоди, зміну розміру аліментів та стягнення додаткових коштів на розвиток
здібностей та оздоровлення дитини»,-

Встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить суд  стягнути з відповідача на її користь
неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за 2002 рік в розмірі 10980
грн., за 2003 рік-5892 грн., за 2004 рік- 5496 грн., за 2005 рік 3780 грн., за
2006 рік- 150 грн.;  невраховані
Державною виконавчою службою аліменти з дня подачі позову 25.08.2001 року по
31.12.2001 року в сумі 954 грн.; компенсацію аліментів в зв'язку з
інфляцією  в сумі 487 грн.

12.12.2007 року
позивачка доповнила свої позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача
на її користь неустойку (пеню) за кожен день прострочки в сумі 31554 грн.,
компенсацію з урахуванням інфляції в сумі 487 грн.,  моральну шкоду на користь доньки в сумі 30000
грн. та на її користь 40000 грн., встановити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі по 700 грн. щомісячно,  та
зобов'язати ОСОБА_2 оплачувати додаткові витрати на розвиток дитини в розмірі
по 100 грн. щомісячно та на оздоровлення у літній період 1500 грн.

У судовому
засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та пояснила, що вона перебувала
в зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого в нихІНФОРМАЦІЯ_1народилась
донька ОСОБА_3. Рішенням Гірницького районного суду м.Макіївки від  25.08.2001 року з ОСОБА_2 були стягнуті
аліменти на користь позивачки на утримання доньки в розмірі 14 частини з усіх
видів заробітку. Однак, відповідач систематично, починаючи з 2002 року ухилявся
від сплати аліментів, про що неодноразово попереджався державним
виконавцем.  Сума неустойки (пені) за
період з 28.08.2001 року по 31.12.2001 року складає 31554 грн. Крім того,
відповідач має заборгованість по аліментам
за період  з 01.01.2007 року по
26.11.2007 року в розмірі 31554 грн.
Крім того, позивачка вважає, що в зв'язку із несвоєчасною сплатою
відповідачем аліментів, вказана заборгованість підлягає компенсації з
урахуванням інфляції і складає 487 грн. В зв'язку з тим, що ОСОБА_2 займається
підприємницькою діяльністю і має не постійний, змінюючий прибуток, то ОСОБА_1
просить суд встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі та стягувати з
відповідача аліменти на утримання дочки в сумі по 700 грн. щомісячно. Крім
того, останній повинен приймати участь у вихованні доньки та нести додаткові
витрати, пов'язані з особливими обставинами (розвиток здібностей дитини) та
надавати допомогу на щорічне оздоровлення дитини.  З 01.12.2007 року ОСОБА_3 навчається у
Макіївській дитячій художній школі, а тому необхідна додаткова матеріальна
допомога на розвиток її здібностей, розмір якої позивачка оцінює у 100 грн., а
щорічну суму на оздоровлення остання оцінює у 1500 грн. Крім того, такими діями
відповідача, які виразились у несвоєчасній сплаті аліментів та не у повному
обсязі позивачці та її дочці було заподіяно моральну шкоду, бо вона дуже
переймалась через це, вимушена була звертатись до різних інстанцій для  вияснення причин несплати аліментів, що дуже
пригнічувало її.  Моральну шкоду, завдану
дочці вона оцінює у 30000 грн.,, а моральну шкоду завдану їй - 40000 грн.

Відповідач позов
не визнав та пояснив, що ніякої заборгованості по аліментам в нього немає, а
станом на 17.01.2008 року в нього навіть переплата.  Він, дійсно, раніше здійснював підприємницьку
діяльність і в деклараціях про доходи в нього був проставлений великий
прибуток, але  у таких деклараціях завжди
зазначається валовий прибуток, який включає в себе й понесені витрати. Однак, в
теперішній час  він подав заяву до
податкової інспекції про припинення підприємницької діяльності і ніде не працює,
прибутку не має. Дійсно, в нього є автомобіль, за який він щомісячно сплачує
кредит по 2500 грн., однак, ці кошти йому дає його співмешканка, у якої
заробітна плата складає 5000 грн. Тому, він також не згоден сплачувати
додаткові витрати на особистий розвиток дитини та на її оздоровлення. Крім
того, він не згоден щомісячно сплачувати аліменти в розмірі по 700 грн. на
утримання дитини, бо він ніде не працює і в нього прибутку в теперішній час
немає взагалі. Також вважає, що ніякої моральної шкоди ОСОБА_1 та дочці-
ОСОБА_3 він не заподіював.

Представник
третьої особи ДВС Ц-Міського району м.Макіївки
пояснив, що  у них на виконанні
знаходиться виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 на утримання доньки  ОСОБА_3,
якій надійшов на виконання 22.01.2002 року.
Дійсно, відповідачем не завжди вчасно сплачувались аліменти, про що він
неодноразово попереджався, однак, в теперішній час в нього по аліментам є
переплата.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до
довідки ДВС Ц-Міського району м.Макіївки від 17.09.2007 року  станом на 01.09.2007 року ОСОБА_2 має
переплату по аліментах в сумі 182,81 грн.,
а відповідно до довідки від 17.01.2008 року переплата по аліментам
складає 85,04 грн. (а.с.9-11, 43-46).

З матеріалів
справи видно, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею проживає її
неповнолітня донька ОСОБА_3, що підтверджується довідкою  квартальної, посвідчену Гірницькою районною
адміністрацією м.Макіївки (а.с.________).

З довідки
Макіївської дитячої художньої школи  від
01.12.2008 року видно,  що ОСОБА_3
навчається у «0» класі (а.с.33).

З матеріалів
справи також видно, що ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль «Шкода
Октавія», державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску.(а.с.57).

Відповідно до
свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 24.02.2005 року
ОСОБА_2 зареєстрований як приватний підприємець (а.с.58).

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_2 у звітних кварталах були зареєстровані наступні
прибутки: 4 кв-л 2005р.- 6000 грн.; 3-й кв-л 2005 року- 3000 грн.;2-й кв-л 2005
року- прибутку немає; 1-й кв-л 2005 року
- прибутку немає; 4-й кВ-л 2006 року- 26000 грн.; 3-й кВ-л 2006 року- 16000
грн.; 2-й кВ-л 2006 року-16000 грн.; 1-й кВ-л 2006 року- 10000 грн.;1-й кВ-л
2007 року- 10000 грн.;2-й кВ-л 2007 року 30000 грн.; 3-й кВ-л 2007 року- 40000
грн. (а.с.59-69).

Відповідно до
довідки АВЖБ «Сузір'я» ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2. разом з ним, в
якості дружини проживає ОСОБА_4(а.с.93).

З довідки ТОВ «
Феротрейд»  видно, що ОСОБА_4 працює на
підприємстві головним бухгалтером  і має
оклад 5000 грн.(а.с.92).

З матеріалів
справи видно, що ОСОБА_2 31.03.2008 року подав заяву державному реєстратору
виконавчого комітету Макіївської міської Ради про припинення підприємницької
діяльності (а.с._________________).

Судом
встановлено, що ніякої заборгованості по аліментам  ОСОБА_2 станом на 17.01.2008 року перед
позивачкою не має, що підтверджується вищезазначеними довідками ДВС, а навпаки,
має переплату, тому суд вважає безпідставними вимоги позивачки про стягнення з
відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та компенсацію в
зв'язку з інфляцією.

Дійсно,  до 2005 року відповідачем аліменти
сплачувались нерегулярно.  Однак,
Сімейний Кодекс України, яким передбачена відповідальність  платника аліментів за прострочку їх сплати у
вигляді виплати неустойки (пені) в розмірі
1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки, що
передбачено ст.. 196 СК України, набрав законної сили  з 01.01.2004 року та поширюється лише на ті
відносини, які виникли після набрання ним чинності.  Крім того, суд вважає, що якщо строк, за який
може бути стягнена заборгованість по аліментам
складає 3 роки, тобто застосовується загальний строк позовної давності,
то для стягнення неустойки (пені) повинен бути застосований спеціальний
строк  такої давності. Оскільки поняття
неустойки (пені) визначається нормами ЦК України і Сімейним Кодексом України
строків звернення до суду з такими вимогами не передбачено, то суд вважає, що у
даному випадку застосовується строк, передбачений ст..258 ЦК України- 1
рік.  Таким чином, позивачкою пропущений
строк позовної давності на звернення до суду з цими вимогами за період з 2004р.
по 2006 р.

Що стосується
сплати пені за несвоєчасну сплату аліментів у 2007 році, то відповідно до
довідки ДВС від 17.09.2007 року (а.с.42-44), переплата по аліментам на
01.09.2007 року  складає 182,81 грн.
Вказана переплата виникла внаслідок погашення заборгованості по аліментам  за минулі роки та малась на період 01.01.2001
року. Тому, при зобов'язанні відповідача сплатити аліменти за 2007 рік у
розмірі 2418,72 грн., заборгованості по аліментам не було, а тому не має й
підстав для стягнення неустойки (пені) за цей період.

Що стосується
вимог ОСОБА_1  про стягнення неврахованих
ДВС аліментів з дня подання позовної заяви про їх стягнення з 25.08.2001 року
по 31.12.2001 року в сумі 954 грн. то суд вважає, що в їх задоволенні також
слід відмовити виходячи з нижченаведеного:

Дійсно,
відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду з дня пред'явлення позову.
З виконавчого листа № 2-2528 від 19.09.2001 року видно, що ОСОБА_2
зобов'язаний виплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти  з 25.08.2001 року.  До виконавчої служби виконавчий лист надійшов
22.01.2008 року і 23.01.2002 року було відкрите виконавче провадження. Однак, з
довідки виконавчої служби видно, що аліменти були нараховані за період саме з
серпня 2001 року, що підтверджується довідкою ДВС від 17.09.2007 року і в
подальшому були сплачені, тобто заборгованості по їх сплаті не існує.
(а.с.42-44).

Крім того,
позивачкою заявлені вимоги про компенсацію заборгованості по аліментам в
зв'язку з інфляцією, однак, суд вважає, що вказані вимоги також задоволенню не
підлягають, бо судом встановлено, що ніякої заборгованості по аліментам позивач
не має. Крім того, законодавством передбачена відповідальність за несвоєчасну
сплату аліментів у вигляді неустойки (пені), однак, ніякої компенсації в
зв'язку з інфляцією Сімейним Кодексом не передбачено.

Також, позивачка
просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі  в розмірі по 700 грн. щомісячно. Однак, суд
вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Відповідно до
ст.. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду  чи домовленості  між батьками може бути з часом збільшений або
зменшений  за рішенням суду за позовом
платника або отримувача аліментів  в разі
зміни матеріального або сімейного становища,
погіршення або поліпшення
здоров'я когось з них.

Відповідно до
ст.. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, змінюючий
прибуток, частину прибутку отримує в натурі, а також за наявності інших обставин,
що мають суттєве значення по справі, суд, за заявою платника або отримувача
може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом достовірно
встановлено, що з відповідача на користь позивачки раніше були стягнені
аліменти на утримання доньки в розмірі 14 частини з усих видів заробітку
і  ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів
того маються якісь суттєві обставини для зміни розміру аліменти, тим більш
визначення їх у твердій грошовій сумі, бо
відповідач в теперішній час не працює, а тому немає ніякого прибутку
взагалі і тому не може йти річ про стягнення з ОСОБА_2  аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд вважає, що
вимоги позивачки про стягнення з ОСОБА_2
додаткових коштів на розвиток дитини в сумі 100 грн. підлягають
задоволенню, бо з матеріалів справи видно, що донька позивачки та відповідача
додатково навчається у дитячій художній школі в зв'язку з чим  необхідні додаткові витрати на її розвиток.

Відповідно до
ст..185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину,
а також той з батьків, до кого вимоги про стягнення аліментів не були висунуті,
зобов'язаний приймати участь  у
додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами  (розвиток здібностей дитини, його хвороба,
каліцтво, тощо).

Таким чином, суд
вважає за необхідне додатково стягувати з відповідача на користь позивачки
додаткові витрати на розвиток здібностей їх доньки в сумі по 100 грн.
щомісячно.

Що стосується
стягнення сум на оздоровлення по 1500 грн. щомісячно, то в задоволенні цих вимог
суд вважає за необхідне відмовити, бо позивачка не надала суду доказів того, що
їх з відповідачем донька потребує у якомусь додатковому утриманні, пов'язаному
із станом її здоров'я і немає лікарського висновку про необхідність її
обов'язкового оздоровлення.

Керуючись
ст..ст. 10,11,60,130,174,209,212,213,215 ЦПК України, на підставі ст..ст.180, 182-185, 192, 194, 196, 197
Сімейного Кодексу України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1-
задовольнити частково.

Стягувати з
ОСОБА_2на користь ОСОБА_1  додаткові кошти
на розвиток здібностей дитини ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1в сумі по 100 грн. щомісячно,
починаючи з 12.12.2007 року та до закінчення дитиною навчання у Макіївській
дитячій художній школі.

В позові ОСОБА_1
до ОСОБА_2«Про стягнення неустойки (пені) та компенсації за несвоєчасну сплату
аліментів, відшкодування моральної шкоди, зміну розміру аліментів та стягнення
додаткових коштів на оздоровлення дитини»- відмовити.

Рішення може
бути оскаржено шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів
та поданням після цього апеляційної скарги протягом 20 днів.

Суддя:                                                                       М.Т.Максимов