Справа № 22ц- 1209
Головуючий у І інстанції
Доповідач у ІІ інстанції Касьяненко Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І
М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

1 квітня   2008 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Антоненко В.І.

Суддів: Касьяненко Л.І., Поліщука М.А.

При секретарі:
Рудзінській А.С.

Розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення
Таращанського  райсуду  від 28.12.2007 року у справі за позовом
ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про визнання
договору дарування недійсним,-

Встановила:

Позивачка
звернулася в суд з вказаним позовом  та
просила визнати недійсним договір дарування
на належний її будинок, розташований по АДРЕСА_1  укладений
18.11.1995 року між нею та відповідачкою, посилаючись на те, що  вчинений
він був  внаслідок обману.

Рішенням
Таращанського райсуду від  28.12.2007
року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду з ухваленням нового рішення  про відмову в позові, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна
скарга  підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи  позовні вимоги позивачки суд виходив з того,
що  при укладенні договору  дарування
житлового будинку  останню  було введено в оману і про порушення свого
права їй  стало відомо   лише 22.08.2007 року.

Проте з таким
висновком суду колегія суддів повністю погодитись не може., оскільки він не
ґрунтується на  матеріалах справи та
вимогах  закону.

З матеріалів
справи вбачається, що між сторонами
18.11.1995 року  було  укладено договір  дарування
житлового  будинку АДРЕСА_1,
власником якого була позивачка  та
посвідчено  державним  нотаріусом
Таращанської  нотаріальної  контори
в реєстрі за № 4263  за яким
позивачкою було подаровано
відповідачці  вказаний будинок.

Посилання
позивачки на те, що вона не мала наміру відчужувати  житловий будинок  до своєї смерті  і
вважала, що то є  заповіт  її майна
своїй дочці, яка ввела її в оману укладаючи договір дарування є  надуманими
та такими що  ґрунтуються на
матеріалах справи.

Відповідно до
положень  ст. 48 ЦК України / в
ред.1963р./ ,  недійсною  є  та
угода, що не відповідає  вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка  18.11.1995 року  особисто
була присутня  при укладенні спірного
договору дарування  в приміщенні
Таращанської  держнотконтори.
Державним  нотаріусом  згідно „Інструкції  про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України” позивачці
роз”яснялися  правові
наслідки  укладення угод і вона мала
право  та можливість  ознайомитися
зі змістом  усіх підписаних документів.

Позивачкою ж не
доведено  і в судовому засіданні  не здобуто
доказів недійсності даного договору
з підстав, передбачених ст. 57 ЦК України  та
поважності  причин пропуску  нею
строку позовної давності, який просила застосувати відповідачка.

Таким чином позивачка не довела свого позову , що є
її  обов”язком  відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України.

За таких обставин,
колегія  дійшла до висновку  про необґрунтованість  заявленого
позову і вважає його таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі
викладеного , колегія вважає,  що  рішення суду слід скасувати та ухвалити нове
рішення, яким  у задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила
:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Таращанського райсуду від  28.12.2007 року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про визнання
договору дарування недійсним відмовити.

Ухвала може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом
двох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: