Справа № 22ц-412/08                                                                                        Головуючий
в 1 інстанції Луньова Т.М.
Категорія - 51                                                                                                    Доповідач
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
У Х В А Л А

і м е н е м    У к
р а ї н и

8 травня 2008 року.                                                                                     м.
Луцьк

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого
судді - Лончука В.Г.,

суддів
Киці С.І., Расевича С.І.,

при
секретарі Масляній С.В.

з участю

позивача ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1до державного закладу
«Санітарно-епідеміологічна станція на Львівській залізниці», Ковельської
лінійної санітарно-епідеміологічної станції про стягнення середнього заробітку
за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за апеляційною
скаргою відповідача державного закладу «Санітарно-епідеміологічна станція на
Львівській залізниці» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської
області від 17 березня 2008 року,

в с т а
н о в и л а :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 17 березня 2008 року позов  задоволено частково.

Стягнуто
з державного закладу «Санітарно-епідеміологічна станція на Львівській
залізниці» в користь позивачаОСОБА_1середній заробіток за час затримки
виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 2242 грн. 60 коп.

Стягнуто
з державного закладу «Санітарно-епідеміологічна станція на Львівській
залізниці» в доход держави 81 грн. судових витрат.

Рішення
в частині присудження позивачу виплати середньої заробітної плати у межах суми
платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В
апеляційній скарзі відповідач державний заклад «Санітарно-епідеміологічна
станція на Львівській залізниці», покликаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків
суду обставинам справи, просить скасувати рішення та постановити нове про
відмову позивачу в позові.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом
першої інстанції встановлено, що згідно рішення Ковельського міськрайонного
суду від 8 червня 2007 року позивач ОСОБА_1. поновлений на посаді начальника
санітарно-контрольного пункту - лікаря-епідеміолога Ковельської лінійної
санітарно-епідеміологічної станції  (а.с.
4-9).

Ухвалою
апеляційного суду Волинської області від 4 вересня 2007 року вищевказане судове
рішення було залишене без змін (а.с.10).

Відповідно
до вимог частини 5 статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Виходячи
із положень зазначеної норми закону, відповідач державний заклад
«Санітарно-епідеміологічна станція на Львівській залізниці» зобов'язаний був
допустити позивача до роботи відразу ж після прийняття відповідного рішення
Ковельським міськрайонним судом, а саме з 8 червня 2007 року, або у всякому
разі не пізніше наступного робочого дня.

Однак,
із матеріалів справи вбачається, що згідно наказу в.о. головного державного
санітарного лікаря на Львівській залізниці № 69 від 4 вересня 2007 року позивач
ОСОБА_1. був поновлений на роботі лише 4 вересня 2007 року та допущений до
роботи з 5 вересня 2007 року (а.с. 11).

Отже,
відповідач без поважних причин затримав
негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі,
а тому суд першої інстанції дійшов до правильно висновку про стягнення на
користь позивача середнього
заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, як цього вимагає ст. 236 КЗпП
України.

Доводи
відповідача в апеляційній скарзі про те, що поняття негайне виконання
рішення  суду, визначене у ч. 5 ст. 235
КЗпП України, не належить до строків виникнення трудових прав, визначених ч. 1
ст. 2411 КЗпП України, є безпідставними, оскільки норми цієї статті
є загальними і поширюються на усі, зазначені в трудовому законодавстві строки,
з перебігом яких пов'язуються виникнення і припинення трудових прав і
обов'язків працівників.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, наведених у рішенні.

Керуючись
ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а
л и л а :

Апеляційну
скаргу відповідача державного закладу «Санітарно-епідеміологічна станція на
Львівській залізниці» відхилити, а рішення Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 17 березня 2008 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до судової палати в цивільних справах
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий:

Судді: