Справа
№ 2 -593 / 2008 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2008  року   Дніпровський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області в складі:

головуючого
судді     Байбари Г.А.,

при секретарі               Мелюшко
Н.М.,

за участю сторін,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Третя Дніпродзержинська державна
нотаріальна контора, Обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське БТІ»,
«про визначення часток у спільній сумісній власності, визначення спадкової
частки»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд х позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Третя
Дніпродзержинська державна нотаріальна контора, Обласне комунальне підприємство
«Дніпродзержинське БТІ» в якому просила:

Визначити  спадкову частку після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 у розмірі &frac12;  частини  житлового будинку АДРЕСА_1,
який складається з: шлакоблочного житлового будинку А-1 житловою площею 56,7
кв.м., шлакоблочного сарая-літньої кухні Б-1, шлакоблочного гаражу В-1,
шлакоблочної вбиральні Г-1, огорожі №1,3,4, зливної ями №2.

Визначити
за нею, ОСОБА_1 &frac12;  частину  у праві власності  на житловий будинок АДРЕСА_1, встановивши на
це  нерухоме майно режим спільної  часткової власності.

Зобов'язати  Обласне комунальне  підприємство „Дніпродзержинське бюро

технічної інвентаризації”
зареєструвати за нею &frac12;  частину (у праві спільної часткової власності)  на житловий будинок АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивачка
підтримувала  позовні вимоги по викладеним  в позовній заяві підставам.

Відповідачі  заявлений до них позов
визнали в повному обсязі.

Треті  особи: Третя  Дніпродзержинська  державна
нотаріальна  контора,  та
Обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної  інвентаризації» звернулися до суду з
письмовими клопотаннями про розгляд справи за відсутності їх представників.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засіданні, відповідно до ч.4 ст. 130, ч.4
ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову відповідачами не суперечить
закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Позивачка ОСОБА_1 пояснила в суді, що з 31
серпня 1974 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_4. Відповідачі у справі є їх
дітьми. 28 липня 2004 року, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна,
посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського  нотаріального округу Дніпропетровської
області ОСОБА_5, вона та чоловік за спільні кошти купили житловий будинок АДРЕСА_1.  Після придбання зазначеного житлового
будинку  вона з чоловіком та молодшим
сином ОСОБА_3 вселилися в нього і проживали там однією сім'єю. 26.10.2004 року
вони всі троє зареєструвалися в цьому будинку.             ІНФОРМАЦІЯ_1
її чоловік ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина в виді частини
спільного будинку АДРЕСА_1.  Вона та
старший син ОСОБА_2 в межах шестимісячного строку після відкриття спадщини
звернулися до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4, а її молодший син
ОСОБА_3 подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини після
померлого батька на її користь.  Інших
спадкоємців першої черги після померлого ОСОБА_4 немає. Постановою державного
нотаріуса від 21 листопада 2007 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4,
оскільки в  договорі купівлі продажу
житлового будинку від 28.07.2004 року не
визначена частка померлого ОСОБА_4
та її частка у спільному майні - будинку АДРЕСА_1. Між нею та покійним
чоловіком не було ніякої домовленості відносно
часток у праві спільної сумісної власності на будинок, тому вона вважає,
що частки кожного з них у праві спільної сумісної власності на цей будинок є
рівними. Просить задовольнити позов.

Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду пояснення аналогічні
поясненням позивачки у справі і також просили задовольнити позов
їх матері.

Вислухавши
сторони, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

В
судовому засіданні встановлено, що позивачка з 31 серпня 1974 року
перебувала в шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу (а.с.17).

Від
шлюбу з ОСОБА_4 позивачка має двох повнолітніх синів: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про їх народження
(а.с.18, 18).

28
липня 2004 року, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений
приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського  нотаріального округу Дніпропетровської
області ОСОБА_5(а.с. 10), позивачка - ОСОБА_1
та її чоловік ОСОБА_4  купили
житловий будинок АДРЕСА_1, який складається з: шлакоблочного житлового будинку
А-1 житловою площею 56,7 кв.м., шлакоблочного сарая-літньої кухні Б-1, шлакоблочного
гаражу В-1, шлакоблочної вбиральні Г-1, огорожі №1,3,4, зливної ями №2.

Після придбання зазначеного житлового будинку
позивачка з чоловіком та молодшим сином ОСОБА_3вселилися в нього і вони
проживали там однією сім'єю та були зареєстровані в цьому будинку з 26.10.2004
року, що підтверджується домовою книгою (а.с. 20-23).

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 16).

Після
його смерті відкрилася спадщина в виді належної йому частини спільного будинку
АДРЕСА_1 Дніпропетровської області.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.

Позивачка
та її старший син ОСОБА_2 в межах шестимісячного строку після відкриття
спадщини звернулися до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної
контори з заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4,  молодший син позивачки ОСОБА_3 подав до
нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини після померлого батька на
користь позивачки.  Інших спадкоємців
першої черги після померлого ОСОБА_4 немає.

Але
постановою державного нотаріуса від 21 листопада 2007 року (а.с. 13) позивачці
та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно,
яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, оскільки в  договорі купівлі продажу житлового будинку
від 28.07.2004 року, посвідченому приватним нотаріусом Дніпродзержинського
міського  нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_5,  за
реєстром №3132, не  визначена частка
померлого ОСОБА_4  та частка позивачки у
спільному майні - будинку АДРЕСА_1 Дніпропетровської області.

Згідно
ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності
двох або більше осіб /співвласників/, належить їм на праві спільної  власності / спільне майно/. Майно може
належати особам на праві спільної часткової
або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 368 ч.1 ЦК України,
спільна власність двох або  більше осіб
без  визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 370  ч.1,2 ЦК України - співвласники мають право
на виділ у натурі частки з майна, яке знаходиться  у спільній
сумісній власності. У випадку виділу
долі  з майна, яке знаходиться у
спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників  у праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено

договором між ними, законом або
рішенням суду.

Відповідно до ст. 372  ЦК України майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділено між
співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу  майна, що є у спільній  сумісній
власності, вважається, що частки співвласників у  праві спільної сумісної  власності є рівними, якщо інше не встановлено  домовленістю між ними або  законом. У разі  поділу майна між співвласниками  право спільної сумісної власності на  нього припиняється.

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, виданого Дніпродзержинським бюро технічної
інвентаризації № 4402173 від 10.08.2004 року (а.с.11), власниками будинку  АДРЕСА_1 Дніпропетровської області є я -
ОСОБА_1 і ОСОБА_4, форма власності зазначена як приватна спільна сумісна.

Як
стверджувала в суді позивачка і проти цього не заперечували відповідачі, між
позивачкою та її покійним чоловіком не було ніякої домовленості відносно часток
у праві спільної сумісної власності на будинок.

З
огляду на це та вище зазначені норми права, суд
вважає що частки позивачки та її померлого чоловіка у праві спільної сумісної
власності на будинок були рівними.

Таким
чином, позивачці, як співвласнику, належить право власності на &frac12; частину житлового будинку АДРЕСА_1. Її покійному чоловікові також належала &frac12; частина зазначеного житлового будинку, яка після його смерті є спадковим
майном.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 130, 174, 209, 212, 214-215  ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Третя
Дніпродзержинська державна нотаріальна контора, Обласне комунальне підприємство
«Дніпродзержинське БТІ», «про визначення часток у спільній сумісній власності,
визначення спадкової частки».

Визначити  спадкову частку після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у розмірі &frac12;  частини  житлового будинку АДРЕСА_1, який складається
з: шлакоблочного житлового будинку А-1 житловою площею 56,7 кв.м.,
шлакоблочного сарая-літньої кухні Б-1, шлакоблочного гаражу В-1, шлакоблочної
вбиральні Г-1, огорожі №1,3,4, зливної ями №2.

Визначити, що ОСОБА_1 належить &frac12;  частину  у праві спільної власності  на житловий будинок АДРЕСА_1, який
складається з: шлакоблочного житлового будинку А-1 житловою площею 56,7 кв.м.,
шлакоблочного сарая-літньої кухні Б-1, шлакоблочного гаражу В-1, шлакоблочної
вбиральні Г-1, огорожі №1,3,4, зливної ями №2, встановивши на це  нерухоме майно режим спільної  часткової власності.

Зобов'язати  Обласне комунальне  підприємство „Дніпродзержинське бюро

технічної
інвентаризації” зареєструвати за ОСОБА_1 &frac12;  частину у
праві спільної часткової власності  на
житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний
строк з дня проголошення рішення заяви про його апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:                                                                        Г.А.
Байбара