Справа № 22-ц-303/2008
Категорія - цивільна
Доповідач - губар в.с.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

Іваненко
Л.В.,

суддів:

губар
в.с., Страшного М.М.,

при секретарі: за участю

Сетченко
Н.М., ОСОБА_1, ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської
області від 12 грудня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ВАТ „
Банк Демарк” про  визнання
договору поруки недійсним, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2007 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом в якому просила визнати недійсним договір поруки № 95/6 від 16.05.07 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з 03 вересня 2002 року перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1.  16
травня 2007 року між її чоловіком та ВАТ „Банк Демарк” укладений договір
поруки, згідно з яким ОСОБА_1. є поручителем по кредитному договору № 95 від
17.02.06 року, укладеному між ВАТ „Банк Демарк” та фермерським господарством
„Аграрник” і, як поручитель, бере на себе
солідарне зобов”язання перед банком
відповідати  по зобов”язанням
позичальника, які виникли на підставі вищевказаного кредитного договору. Своєї
згоди на укладання вказаного договору поруки вона не давала.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 грудня
2007 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги
полягають в тому, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною
сумісною власністю, а чоловік та дружина мають рівні права по володінню,
користуванню та розпорядженню цим майном. Відповідно до укладеного договору
поруки ОСОБА_1. відповідає  перед банком
по зобов”язанням позичальника всім своїм майном.  Договір поруки № 95/6 від 16.05.07 року укладений без її згоди,  виходить за межі дрібного побутового, а тому
з урахуванням вимог ч. 2 ст. 65 СК України має бути визнаний недійсним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до слідуючого висновку.

По справі встановлено, що ОСОБА_1. та
ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2002 року. Між
ОСОБА_1. та ВАТ „Банк Демарк” був укладений договір поруки № 95/6 від 16.05.07 року. Відповідно до  укладеного договору ОСОБА_1. взяв на себе
солідарне зобов”язання  перед банком по
зобов”язанням фермерського господарства „Аграрник” за кредитним договором № 95
від 17.02.06 року, укладеним між ВАТ „Банк Демарк” та фермерським
господарством.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов  обгрунтованого висновку, що при укладанні
договору поруки № 95/6 від 16.05.07
року не були порушенні будь-які вимоги закону, ОСОБА_1. по вказаному договору
несе відповідальність лише своїм майном; позивачка не є стороною у даній угоді,
а тому не може ставити питання про визнання договору поруки недійсним.

Сукупність досліджених матеріалів справи та наявні в ній докази  приводять
апеляційний суд  до переконання,
що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і
їм дана вірна юридична оцінка на підставі повно і всебічно досліджених обставин
справи.

Апеляційний суд знаходить,  що суд прийшов до вірного висновку про
відсутність  передбачених ч.1 ст.215 ЦК
України підстав для визнання недійсним договору поруки, оскільки зі сторони
ОСОБА_1 дій щодо  розпорядження  майном,
яке є об”єктом  права спільної
власності, вчинено не було і порушень
вимог ст.203 ЦК України при укладанні вищевказаного договору поруки  судом не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про необгрунтованість
позовних вимог і не містять передбачених законом підстав для скасування  вірного по суті рішення суду.

Апеляційним судом не  встановлено
таких порушень  судом норм матеріального
і процесуального права, що призвели або
могли б призвести до неправильного вирішення спору між сторонами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню без зміни.

Як вбачається з матеріалів справи, судом
правильно встановлені  існуючи
правовідносини між сторонами і їм дана вірна юридична оцінка.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,  313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Бахмацького  районного суду
Чернігівської області від 12 грудня 2007 року - залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання  законної сили.

Головуючий:                                                 Судді: