РІШЕННЯ

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

4 червня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Барсукової В.М.,

Данчука В.Г.,

Балюка М.І.,

Косенка В.Й.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа
- Київське міське управління юстиції, про продовження строку на прийняття
спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним і
визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою  ОСОБА_1на рішення Подільського районного суду
м. Києва від 10 жовтня 2007 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 29
січня 2008 року,

встановила:

У  березні  2006  року  ОСОБА_1   звернулася  до  суду  із  зазначеним
позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1помер її батько ОСОБА_3 якому на праві власності належала 1/4 частина АДРЕСА_1. На час
смерті батька вона була неповнолітньою й разом з матір'ю у визначений законом строк
подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її
дід - ОСОБА_4, про смерть
якого вона дізналася лише в березні 2006 року, оскільки була позбавлена можливості
спілкуватися з ним. Просила ухвалити рішення, яким визнати строк для прийняття спадщини,
яка відкрилася після смерті діда, як пропущений із поважних причин та визнати за
нею право власності на 5/16 частин АДРЕСА_1, а також у цій частині визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_2

У процесі розгляду справи позивачка доповнила свої вимоги
й просила визнати за нею право власності на 1/2 частину гаража № НОМЕР_1 у гаражно-будівельному
кооперативі “Корабел” (далі - ГБК “Корабел”), 1/2 частину автомобіля ВАЗ 20111,
3/4 частини іменних акцій ВАТ “Київський завод електротранспорту”, 1/2 частину грошових
вкладів, Ѕ частину земельної ділянки № НОМЕР_1 у садовому товаристві “Ветеран” (далі - СТ “Ветеран”),  Ѕ  частину
садового будинку в СТ “Ветеран”.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10 жовтня
2007 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право на спадщину за законом
та право власності на 5/16 частин АДРЕСА_1; 1 500 шт. простих іменних акцій ВАТ “Київський завод електротранспорту”,
після померлих ОСОБА_3 та  ОСОБА_4;
1/2  частину гаражу № НОМЕР_1 у ГБК “Корабел”;
1/2 частину легкового автомобіля марки ВАЗ-21011, 1975 року випуску; 1/2 частину
грошових вкладів на суму 0,41 грн. та 2 454 грн. 10 коп., що   знаходяться    в   Подільському   відділенні
Ощадногобанку   України  №  5393
м. Києва; 1/2  частину земельної ділянки площею
0, 0509 га, розташованої на території Шпитівської сільської ради в СТ “Ветеран”
Подільського району; 1/2 частину садового будинку № НОМЕР_1, розташованого в СТ “Ветеран”
Подільського району. Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане
8 лютого 2005 року Четвертою Київською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2, на 1/2
частину АДРЕСА_1у частині
5/16 частин квартири частково недійсним.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2008 року
рішення Подільського районного суду м. Києва в частині вимог про визнання свідоцтва
про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності на спадкове
майно скасовано. У цій частині позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право на
спадщину за законом і право власності на 1/8 частину АДРЕСА_1та  1 тис. шт. простих іменних акцій ВАТ “Київський
завод електротранспорту”. Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане
8 лютого 2005 року Четвертою Київською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2 на 1/2 частину
АДРЕСА_1 в частині
1/8 частини квартири недійсним.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати  рішення Подільського районного суду та рішення
апеляційного суду м. Києва в частині відмови в продовженні строку на прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_4 і ухвалити в цій частині нове рішення, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 - батько позивачки і брат
ОСОБА_2, а ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 - дід позивачки
і батько відповідачки

Ухвалюючи
рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права на спадщину за
законом після смерті батька на 1/8 частину АДРЕСА_1 у місті Києві та
на 1тис. шт. простих іменних акцій ВАТ “Київський завод електротранспорту”, суд
першої інстанції, з яким у цій частині погодився апеляційний суд, виходив із
того, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, яке йому належало,
а саме: 1/4 частину спірної квартири та 2 тис. шт. зазначених акцій, право на
спадкування якого мали два спадкоємці за законом першої черги - дочка та батько
покійного, які в установленому законом на момент відкриття спадщини порядку,
прийняли спадщину.

Зазначений висновок ґрунтується на матеріалах справи й вимогах закону - ст.
ст. 529, 549 ЦК Української РСР, п. 207 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004
року № 20/5, відповідно до якої неповнолітня особа вважається такою, що
прийняла спадщину, якщо відсутня заява від її імені про відмову від спадщини.

Крім того, як установлено судами, законним представником
неповнолітньої  на  той
час  ОСОБА_1 протягом
шестимісячного строку - 6 червня 2000 року - була подана заява до Четвертої
Київської державної нотаріальної контори про прийняття нею спадщини після
смерті батька, але свідоцтво про право на спадщину за законом ні позивачка, ні
інший спадкоємець не отримали, що у свою чергу не впливає на їхні спадкові
права.

Таким  чином,  суди
дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 має право на спадщину
за законом після смерті батька, а саме на 1/8 частину спірної квартири й 1 тис.
шт. іменних акцій ВАТ “Київський завод електротранспорту”.

Судові рішення в цій частині є законними та обґрунтованими.

Що стосується судових рішень у частині позовних вимог ОСОБА_1 про право на
спадщину за законом після смерті діда - ОСОБА_4, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2, то
вони ухвалені з порушенням норм матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, зокрема ч. 3 ст. 1272 ЦК України, у зв'язку з чим підлягають скасуванню
з ухваленням нового рішення.

Так, судами встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на
спірне майно, а саме: легковий автомобіль марки ВАЗ-21011, 1975 року випуску;
1/2 частину АДРЕСА_1 (у  тому  числі
на  1/4 частину, отриману ОСОБА_4
у порядку спадкування за законом після смерті сина - ОСОБА_3); 1
тис. шт. простих іменних акцій ВАТ “Київський завод електротранспорту”,
прийнятих у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3; грошові вклади
на суму 0, 41 на рахунку НОМЕР_1 та 2 454 грн. 10 коп. на рахунку НОМЕР_2, що
знаходяться в Подільському відділенні Ощадного банку України № 5393 м. Києва;
гараж № НОМЕР_1 в ГБК “Корабел”, за адресою м. Київ, вул. Електриків, 7;
земельну ділянку площею 0,0509 га, розташовану на території Шпитівської
сільської ради в СТ “Ветеран” Подільського району; садовий будинок № НОМЕР_1,
розташований у СТ “Ветеран”,. за
адресою  АДРЕСА_2

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень суди дійшли правильного висновку про те, що правовідносини,
які виникли між сторонами щодо спадкування майна після смерті ОСОБА_4,
регулюються нормами ЦК України 2004 року, які, однак, судами застосовані
невірно.

Так,    судом    першої
інстанції   встановлено, що
відповідно до норм ст. ст. 1223, 1261, 1267, 1268, 1270, 1272 ЦК України
спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_4 є позивачка ОСОБА_1 та дочка
спадкодавця ОСОБА_2, частки яких є рівними; ОСОБА_2, прийняла спадщину,
звернувшись у передбачений законом строк із заявою до нотаріальної контори про
прийняття спадщини, і отримала в 2005 році свідоцтво про право на спадщину за
законом на все спадкове майно, а ОСОБА_1 пропустила цей строк із поважних
причин, оскільки ОСОБА_2 приховала факт наявності іншого спадкоємця та не
повідомила про смерть діда, про яку ОСОБА_1 стало відомо лише навесні 2006
року, і вона відразу 31 березня 2006 року звернулася до суду із зазначеним
позовом.

При цьому суд першої інстанції, ураховуючи характер стосунків сторін, які
проживали окремо, наявність перешкод у спілкуванні позивачки з дідом після
смерті батька, який був розлучений з її матір'ю, дійшов обґрунтованого висновку
про поважність причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини після
смерті діда (а.с. 4, 17, 34, 59, 119).

Не погодившись із таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд
безпідставно не врахував зазначених обставин і зробив помилковий висновок про
неповажність причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини та
ухвалив рішення про відмову ОСОБА_1 у позові, у зв'язку з чим рішення
апеляційного суду в цій частині підлягає скасуванню.

Разом з тим не можна визнати законним і рішення суду першої інстанції в цій
частині, оскільки, встановивши поважність причин пропуску позивачкою строку для
прийняття спадщини,  суд  застосував
наслідки,  які  не
передбачені ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК
України наслідком пропуску спадкоємцем з поважних причин строку для прийняття
спадщини є визначення йому судом додаткового строку, достатнього для подання
ним заяви про прийняття спадщини, а не продовження судом строку з визнанням
права власності на спадкове майно, на відміну від положень ст.ст. 549, 550 ЦК
Української РСР, дія яких на вказані правовідносини сторін не поширюється.

Ураховуючи, що судом першої інстанції в цій частині правильно встановлені
обставини справи, характер правовідносин сторін, дана належна оцінка доказам і
правильно встановлена норма, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин,
однак ця норма неправильно застосована, рішення суду першої інстанції в частині
продовження строку на прийняття спадщини й визнання права власності на спадкове
майно після смерті ОСОБА_4 підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині
нового рішення про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання нею заяви
про прийняття спадщини після його смерті.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

вирішила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення  Подільського районного суду
від 10 жовтня 2007 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2008
року в частині продовження строку для прийняття спадщини та визнання за ОСОБА_1
права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4скасувати, ухвалити в цій
частині нове рішення, яким визначити ОСОБА_1додатковий строк протягом двох
місяців з дня проголошення рішення суду для подання нею заяви до нотаріальної
контори про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_4, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення Подільського районного суду від 10 жовтня 2007 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2008 року в частині визнання за ОСОБА_1
права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3та в частині визнання
недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 8 лютого 2005 року,
виданого Четвертою Київською державною нотаріальною  конторою ОСОБА_2на 1/2 частину АДРЕСА_1 в
частині 1/8 частини квартири та в решті - залишити без зміни.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                       Л.І. Григор'єва

Судді:
В.М. Барсукова

М.І. Балюк

В.Г.
Данчук

В.Й.
Косенко