Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2008 р.                                                                             м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі: судді Вітер Л.А.,
при секретарі Кришевській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ВАТ «Криворізький залізорудний
комбінат» про продовження строку звернення за судовим захистом та зміну часу
припинення трудового договору, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат»
і прохає поновити йому строк звернення до суду за захистом порушеного права,
змінити дату звільнення з роботи в наказі №300 від 30.05.1978 р. по
Рудоуправлінню ім. Комінтерна об'єднання “Кривбасруда», правонаступником якого
являється ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» м. Кривий ріг
Дніпропетровської області, вважаючи його звільненим з роботи за згодою сторін
на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України з 14.06.1978 р..

В підтвердження своїх вимог позивач вказує, що на підставі трудового
договору, укладеного між ним та ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат»
(правопередник: Рудоуправління ім. Комінтерна трест «Ленінруда») 14.05.1974 р.,
згідно наказу № 220 від 31.05.1974 р. був прийнятий на роботу підземним
бурильником шпурів. З 26.04.1978 р. до 14.06.1978 р. йому була надана щорічна
відпустка. Наказом № 300 від 30.05.1978 р. трудовий договір припинений за
згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. В даний час, він досягнув
пенсійного віку, маючи право на пільгову пенсію і йому не дістає стажу. Звільнення
його з роботи датою закінчення відпустки, забезпечить його право на отримання
пільгової пенсії. До цього часу він не ставив питання про зміну дати звільнення
з роботи, оскільки не знав, що при призначенні пенсії цей строк з 23.05.1978 р.
до 14.06.1978 р. буде мати юридичне значення.

В судовому засіданні позивач позов підтримав.

Представник ВАТ «Криворізького залізорудного комбінату» в судове засідання
не з'явився, надіслав до суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_1.., в якому
заперечує проти задоволення вимог позивача і вказує, що:

1. ОСОБА_1. порушено вимоги ст. 233 КЗпП України, пропущено строк позовної
давності за вирішенням трудового спору, який встановлений у тримісячний строк;

2. ОСОБА_1. звернувся до суду 31.10.2007 р., тобто через 29 років,
мотивуючи тим, що він не був обізнаний, що при призначенні пенсії підземні
роботи зараховуються в пільговий стаж роботи, що не може братись до уваги,
оскільки позивач за 29 років з 25 травня 1978 р. по 31 листопада 2007 р. мав
всі можливості навести довідки та витребувати їх у підприємства на
підтвердження стажу своєї роботи;

3. ОСОБА_1. був звільнений з роботи по п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою
сторін, згідно з наказом № 300 від 23.05.1978 р., тобто ні одна із сторін, і
роботодавець і працівник не заперечували проти припинення трудового договору з
25.05.1978 р.. ОСОБА_1. 25.05.1978 р. добровільно одержав трудову книжку, про
що свідчить його підпис у особовій карточці по обліку кадрів і таким чином він
не заперечував свого звільнення за згодою сторін, визначивши дату свого
звільнення з 25.05.1978 р. самостійно, а не по ініціативі адміністрації
підприємства, не зважаючи на обставину, що він знаходився у відпустці;

4. При домовленості між працівником і роботодавцем про припинення трудового
договору за п.1 ст.36 КЗпП України, договір припиняється у строк визначений
сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній
згоді працівника та роботодавця на момент звільнення. Такої домовленості між
ОСОБА_1. та адміністрацією підприємства не було;

Тому прохає в задоволенні позову відмовити за відсутністю порушення
трудового законодавства при звільненні позивача.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав
для задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. порушено вимоги ст. 233 КЗпП України
пропущено строк звернення до суду за вирішенням трудового спору, який
встановлений у тримісячний строк.

ОСОБА_1. звернувся до суду тільки 31.10.2007 р., тобто через 29 років,
мотивуючи тим, що він не був обізнаний, що при призначенні пенсії підземні
роботи зараховуються в пільговий стаж роботи, що не може братись до уваги,
оскільки позивач за 29 років з 25 травня 1978 р. по 31 листопада 2007 р. мав
всі можливості навести довідки та витребувати їх у підприємства на
підтвердження стажу своєї роботи. Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9, встановлені ст.
ст. 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від
заяви сторін. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин,
в позові може бути відмовлено з цих підстав. При прийомі на роботу з шкідливими
та тяжкими умовами працівники обов'язково попереджуються про це роботодавцем,
та їм роз'яснюється про пільги та компенсації за роботу в шкідливих та тяжких
умовах праці, в тому числі і пільгове пенсійне забезпечення, згідно з діючим
трудовим законодавством України.

ОСОБА_1. був звільнений з роботи по п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою
сторін, згідно з наказом № 300 від 23.05.1978 р., тобто ні одна із сторін, і
роботодавець і працівник не заперечували проти припинення трудового договору з
25.05.1978 р.. Трудовим законодавством не передбачено яких не будь обмежуючих
причин чи обмежень при досягненні такої угоди, день припинення трудового
договору визначається за взаємною згодою сторін і розширеному тлумаченні не
підлягає, оскільки сторони трудового договору дійшли взаємної згоди та виявили
своє волевиявлення. ОСОБА_1. 25.05.1978 р. добровільно одержав трудову книжку
згідно зі ст. 47 КЗпП України, про що свідчить його підпис у особовій карточці
по обліку кадрів і таким чином він не заперечував свого звільнення за згодою
сторін, визначивши дату свого звільнення з 25.05.1978 р. самостійно, а не по
ініціативі адміністрації підприємства, не зважаючи на обставину, що він
знаходився у відпустці. Запис у трудовій книжці ОСОБА_1. працівниками відділу
кадрів було виконано у відповідності з вимогами трудового законодавства та
формулюванням у наказі № 300 від 25.05.1978 р.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.1992 р. зі змінами від 25.05.1998 р. «Про практику розгляду судами
трудових спорів», при домовленості між працівником і роботодавцем про
припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України, договір припиняється у
строк визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише
при взаємній згоді працівника та роботодавця на момент звільнення. Такої
домовленості між ОСОБА_1. та адміністрацією підприємства не було;

Крім того, відповідно до записів в трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1. в
1978 р. зараховано 7 місяців трудового стажу, що свідчить, про те, що ОСОБА_1.
з 01.06.1978 р. працював в колгоспі «Іскри» с. Сичівка Христинівського району.
Даний факт є також підставою для відмови в позові, поскільки при задоволенні
вимог про звільнення з 14.06.1978 р. стаж роботи перевищував би 12 місяців за
1978 р., що є неможливим.

Таким чином, відповідачем не було порушено норм трудового законодавства при
звільненні ОСОБА_1..

Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду. Підстав для
поновлення цього строку судом не встановлено, ОСОБА_1. працездатний, працював,
тому мав реальну можливість звернутись до суду за захистом своїх прав в
передбачені законом строки. Пропущення зазначеного строку є підставою для
відмови в позові.

На підставі наведеного суд вважає, що позов на підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 58-60, 212, 226 ЦПК України та на підставі ст. 55
Конституції України, ст.ст. 5-1, 21, 23, 233, 36 п.1, 234 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1до ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про
поновлення строку звернення за судовим захистом та зміну часу припинення
трудового договору - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_117 грн. держмита на користь держави та витрати на
інформаційно - технічне забезпечення в розмірі 7 грн. 50 коп. (одержувач коштів
УДК в Христинівському районі, рр 0453, МФО 854018, У,
банк одержувач ГУДКУ в Черкаській області, код бюджетної класифікації 22050000).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду
Черкаської області через Христинівський районний суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі неподання заяви про апеляційне оскарження у встановлений
строк рішення набирає чинності.

Суддя: