Справа № 22ц-537/2008 р.
у I інстанції - Марченко
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

03.03.2008 р.

Апеляційний суд Чернігівської
області

у складі:

головуючого - судді

Позігуна М.І.,

суддів

Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

при секретарі

Рачовій І.І.,

за участю:

позивача, представників відповідачів: Ніжинської ОДПІ -
державного податкового інспектора юридичного відділу Чуба І.А., ОСОБА_3 -
адвоката ОСОБА_1, представника відділу опіки та піклування виконкому
Ніжинської міської ради - завідуючої відділом опіки та піклування Рацин Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ніжинського міськрайонного суду від 24.12.2007 р. по справі за позовом ОСОБА_2
до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції, ОСОБА_3, треті особи:
Ніжинська міська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Ніжинського
міського нотаріального округу ОСОБА_4, відділ опіки та піклування виконавчого
комітету Ніжинської міської ради, про визнання недійсними свідоцтва про право
на спадщину і договору купівлі - продажу, визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О АВ И В:

в апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вищевказане рішення і
задовільнити його вимоги.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач посилається на те, що:

- він є єдиним спадкоємцем за
законом після смерті батька - ОСОБА_5 Від спадщини, що відкрилася після смерті
останнього, він не відмовлявся, права на цю спадщину він позбавлений не був.
Рішенням суду, що набрало законної сили, йому встановлено додатковий строк на
прийняття даної спадщини,

- висновок суду про необхідність
відмови у позові на тій підставі, що в силу ст. 60 КпШС України його (позивача)
мати зобов'язана була у його інтересах вчинити відповідні дії щодо прийняття
спадщини, яка відкрилася після смерті батька, є помилковим. Так, згідно з ст.
51 Конституції України, ст.ст. 17, 18 Закону України „Про охорону дитинства”,
дитина не може бути заручником безвідповідального ставлення батьків або одного
з них до виконання ними своїх батьківських обов'язків; кожна дитина перебуває
під захистом держави. Тож суд має вжити всіх передбачених законом заходів для
захисту прав і законних інтересів неповнолітньої особи,

- до спірних правовідносин суд
повинен був застосувати правила книги шостої ЦК України, т.я. він досяг
повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1. Тому в силу ст. 1268 даного Кодексу він є таким, що
прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 Правовідносини по спадкуванню спадщини,
що відкрилася після смерті останнього, розпочалися з 2000 р., коли помер
батько, і тривають по даний час; незалежно від часу прийняття ним цієї спадщини
вона з моменту її відкриття належить йому,

- судом не взято до уваги думку
відділу опіки й піклування виконкому Ніжинської міської ради про необхідність задоволення
позову,

- в силу ст.ст. 48, 56 ЦК УРСР,
1963 р., оспорювані ним свідоцтво й договір є незаконними з таких причин.
Угоди, що ущемляють права неповнолітніх, є недійсними. Ніжинська міська
держнотконтора та Ніжинська ОДПІ, оформивши право власності держави на
спадщину, що відкрилася після смерті його батька, не перевіряли, чи має
останній спадкоємців (яким він є), чим грубо порушили свої обов'язки. Оскільки
у цей час він був неповнолітнім, він не міг самостійно прийняти дану спадщину.
Визнавши законними оспорювані ним свідоцтво й договір, суд фактично позбавив
його права на спадкування.

У судовому засіданні ОСОБА_2підтримав апеляційну скаргу.

Представники відповідачів просять відмовити у задоволенні скарги. Сенс
їхніх заперечень зводиться до того, що рішення суду І інстанції є законним та
обґрунтованим.

Представник відділу опіки та піклування Ніжинської міської ради вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд
вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_2 у позові, місцевий суд виходив з того, що після
відкриття спадщини внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_5, мати як законний
представник неповнолітнього у той час позивача не прийняла її у порядку,
передбаченому ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, 1963 р. В зв'язку з цим  кв.АДРЕСА_1, що належала спадкодавцеві на
праві власності, у встановленому чинним на той час законодавством порядку
перейшла у власність держави в особі Ніжинської ОДПІ, а остання, діючи згідно з
приписом п. 12 ч. 1 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в
Україні”, продала її ОСОБА_3 (яка є добросовісним набувачем цієї квартири). Ці
висновки суду є вірними.

Так, по справі встановлено і ніким не оспорюється, що:

- померлий ІНФОРМАЦІЯ_3
спадкодавець ОСОБА_5 є батьком позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на момент
його смерті був неповнолітнім і проживав окремо від батька,

- після смерті останнього
відкрилася спадщина, до складу якої входила кв.АДРЕСА_1, яку ОСОБА_6 як
законний представник (мати) неповнолітнього у той час позивача не прийняла в
порядку, передбаченому ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, 1963 р.,

- держава у особі Ніжинської ОДПІ в
порядку ст.ст. 555 п. 5 ч. 1, 560, 561 ЦК УРСР, 1963 р., успадкувала названу
вище квартиру і отримала свідоцтво про право власності на неї за законом. Дане
свідоцтво видане 08.04.2003 р. державним нотаріусом Ніжинської міської
держнотконтори (реєстровий № 1-601) на підставі спадкової справи № 240,

- 18.04.2003 р. ОСОБА_7, який діяв
на підставі довіреності Ніжинської ОДПІ, від імені даної інспекції продав
квартиру, про яку йдеться, ОСОБА_3, про що було укладено договір купівлі -
продажу відповідного змісту, посвідчений в цей же день приватним нотаріусом
Ніжинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (реєстровий № 785).

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_5 і відкрилася, і була прийнята
державою до набрання чинності ЦК України, то для вирішення спору між сторонами
належить застосувати не цей Кодекс, а законодавство, що діяло протягом
виникнення і тривання спірних правовідносин.

За змістом чинних у вищевказаний період статей 14 ЦК УРСР, 1963 р., та
60 КпШС України, прийняти спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_5, від
імені неповнолітнього на той час позивача повинна була його мати. Але згідно з
діючим на той час законодавством це було її правом, а не обов'язком. Крім того,
чинне у той час законодавство не містило правової норми, згідно з якою
неповнолітня особа вважалася такою, що прийняла спадщину, якщо вона не
відмовилася від неї у встановленому законом порядку. Тобто право позивача на
набуття права власності на спірну квартиру за законом залежало виключно від
того, чи прийняла його мати спадщину, що відкрилася після смерті його батька
ОСОБА_5, у порядку, встановленому ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, 1963 р., чи не
прийняла. Оскільки вона її не прийняла, то і на момент видачі оспорюваного
свідоцтва про право на спадщину, і на момент укладання оспорюваного договору
купівлі-продажу в нього не виникло і не могло виникнути такого права. Тож
доводи апелюючої сторони про те, що ОСОБА_2є єдиним спадкоємцем за законом
після смерті батька, що він не відмовлявся від спадщини, яка відкрилася після
його смерті, і не позбавлявся права на неї, не є підставою для задоволення
позову.

Норми ст. 60 КпШС України місцевим судом до спірних правовідносин
застосовано правильно й підставно. Норми ст. 51 Конституції України, ст.ст. 17,
18 Закону України „Про охорону дитинства” до врегулювання спірних
правовідносини застосовані бути не можуть. До цих правовідносин суд не міг
застосувати і правила книги шостої ЦК України, т.я. він набрав чинності після
видачі оспорюваного свідоцтва і після укладання оспорюваної угоди.

Твердження ОСОБА_2 про те, що правовідносини по спадкуванню спірної
квартири після смерті батька розпочалися з 2000 р. і тривають по даний час
незалежно від часу прийняття ним спадщини, що вона з моменту її відкриття
належить йому, суперечать встановленим у ході розгляду справи обставинам і
чинному законодавству. Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині теж не
можна брати до уваги.

Доводи про те, що Ніжинська міська держнотконтора та Ніжинська ОДПІ,
оформивши право власності держави у порядку спадкування за законом на спірну
квартиру, грубо порушили свої обов'язки, не перевіривши, чи має ОСОБА_5
спадкоємців, є юридично неспроможними з наступних міркувань. Ні ст. 10 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні”, ні жодна інша правова норма
не покладає обов'язку на органи державної податкової служби з'ясовувати, чи
маються спадкоємці у спадкодавця, спадщина після смерті якого у встановлений
законом строк не прийнята. Згідно з ч. 1 ст. 63 Закону України „Про нотаріат”,
державний нотаріус, одержавши від спадкоємців повідомлення про відкриття
спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або
роботи яких йому відоме. З копії спадкової справи № 240 за 2003 рік до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, заведеної Ніжинською міською держнотконторою,
вбачається, що відомостей про те, що позивач є спадкоємцем останнього за
законом, відсутні (а.с. 119-134). Тож Ніжинська держнотконтора не мала змоги
сповістити його про відкриття спадщини після смерті батька.

Таким чином, підстав, передбачених ст.ст. 48, 56 ЦК УРСР, 1963 р., для
визнання оспорюваних свідоцтва й договору незаконними, у ході розгляду справи
не встановлено.

Наявність рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення
ОСОБА_2 додаткового строку на прийняття спадщини у даному конкретному випадку в
силу ч. 2 ст. 550 ЦК УРСР, 1963 р., є підставою не для задоволення позову, а
для передачі йому виручених від реалізації спірної квартири коштів. Але такі
вимоги позивачем не заявлялися.

Думку відділу опіки й піклування виконкому Ніжинської міської ради про
необхідність задоволення позову судом І інстанції підставно не взято до уваги,
оскільки вона суперечить законові.

Законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення перевірено у межах
заявлених позовних вимог і доводів апеляційної скарги й підстав для його
скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 310, 313-315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ніжинського
міськрайонного суду від 24.12.2007 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може
бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:                                         Судді: