Справа 22ц - 762/ 2008 р.          Головуючий в 1-ій інстанції Чепурко
Категорія цивільна.                    Доповідач Смаглюк Р.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2008 року.              Апеляційний суд Чернігівської
області

в
складі : головуючого - судді Бойко О.В.,

суддів Смаглюк Р.І.,
Мельниченка Ю.В.,

при секретарі Штупун О.М.,

з участю позивачки, її
представника, представника відповідача ТОВ „Лагрос ЛТД”,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові
апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду від 28
лютого 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до суб”єкта підприємницької
діяльності / далі - СПД/ ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю /
далі - ТОВ/ „Лагрос ЛТД” про стягнення 2112 грн. неустойки, 1050 грн.
матеріальної шкоди, 1700 грн. моральної шкоди, -

в с т а н о в и
в :

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить
скасувати вказане рішення суду першої інстанції внаслідок неправильного
застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення
про задоволення позову з таких підстав.

В
серпні 2007 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фуджі-Фільм
магазину „Золота Фортуна” про захист прав споживача, мотивуючи тим, що 30
червня 2006 року в магазині через приватного підприємця ОСОБА_2 вона придбала
морозильну камеру вартістю 1790 грн. з гарантійним строком на 3 роки.

27
січня 2007 року морозильна камера зіпсувалася, перестала морозити і вона в цей
же день звернулася до відповідача про усунення цього недоліку. Через три дні
вона повторила своє звернення. Відповідач на її звернення не надав на заміну
аналогічного товару, тільки зробив відмітку в ф.№ 1 про  її звернення 29 січня 2007 року.

Тільки
7 червня 2007 року до неї був направлений майстер, який відремонтував
морозильну камеру, замінивши зіпсовані деталі, які вилучив для направлення
заводу-виробнику.

Таким
чином, з вини відповідача ремонт морозильної камери тривав 132 дні, тому за 118
днів / 132-14 днів, встановлених для усунення недоліків/ він повинен сплатити
2112 грн. неустойки / 17грн. 90 коп. х 118 днів/.

В
цей період із-за відсутності морозильної камери в неї зіпсувалося 20 кг сала по
ціні 15 грн., та 30 кг м”яса за ціною 25 грн. за 1 кг на той період, на
загальну суму 1050 грн., чим з вини відповідача їй заподіяна матеріальна шкода
на вказану суму.

Оскільки
від вказаних дій відповідача були порушені нормальні життєві зв”язки, вона
змушена була хвилюватися, змінити звичний спосіб життя,  їй заподіяна моральна шкода, розмір якої
позивачка визначила в сумі 1700 грн. Таким чином, позивачка просила
задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідача неустойку, матеріальну та
моральну шкоду в указаних сумах.

Ухвалою
суду від 3 вересня 2007 року залучено до справи в якості відповідача СПД
ОСОБА_2 та співвідповідача ТОВ „Лагрос ЛТД”.

Ухвалою суду від 5 лютого 2008 року в якості належного відповідача залучено
СПД ОСОБА_2, співвідповідача - ТОВ „Лагрос ЛТД”, третьої особи на стороні
позивачки ОСОБА_3.

Рішенням
суду першої інстанції від 28 лютого 2008 року /помилково вказано 2007 рік/ в
позові відмовлено. Рішення обґрунтоване наступним. Позивачка зверталася до
відповідача СПД ОСОБА_2 з приводу несправності морозильної камери, а заявку на
її усунення подала 29 січня 2007 року до ТОВ „Лагрос ЛТД”. В судовому засіданні
пояснила, що про можливість заміни камери іншою на період усунення несправності
не знала. Предметом даного спору є захист прав споживача як покупця морозильної
камери, комплектуючі якої протягом гарантійного строку вийшли з ладу.

Враховуючи,
що позивачка спочатку вимагала у продавця безоплатного усунення недоліків
товару в розумний строк, а потім про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, правові підстави для стягнення з відповідачів неустойки за кожен день
затримки усунення недоліків - відсутні, так як сторонами було обумовлено строки
виконання ремонту морозильної камери.

Відповідно
до ст. 1166 ЦК України  для настання
відповідальності необхідно встановити наявність шкоди, протиправну поведінку
заподіювача шкоди, причинний зв”язок між шкодою та такою поведінкою.

Що
стосується моральної шкоди, то відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної /немайнової/ шкоди”, факт заподіяння такої шкоди
повинен довести позивач.

Судом
не встановлено порушень Закону України „Про захист прав споживачів”, тому в
задоволенні позовних вимог щодо моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно
до ст. 60 КПК України / так вказано в рішенні/ позивачка не довела тих
обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В
апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 вказане рішення вважає незаконним, таким,
що не відповідає встановленим обставинам справи, тому просить скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення позову. Так, судом неправильно
застосована стаття 8 Закону України „Про захист прав споживачів”, адже
встановлено, що 27 січня 2007 року в день виявлення недоліків камери вона
звернулася до СПД ОСОБА_2 з цього приводу, а 29 січня 2007 року - через нього
по ТОВ „Лагрос ЛТД”, який провів заміну компресора морозильної камери тільки 7
червня 2007 року. Вказані обставини свідчать про порушення відповідачами
14-денного строку на усунення недоліків, а висновок суду про те, що цей строк
був погоджений з чоловіком позивачки, не відповідає фактичним обставинам
справи. Тому відповідно до п.3 ч.9 ст. 8 Закону України „Про захист прав
споживачів”, ч. 5 ст. 709 ЦК України відповідач повинен сплатити неустойку. Суд
першої інстанції взагалі не врахував вказану норму закону.

Крім
того, суд неправильно визначив її, позивачки, вимоги, посилаючись на ст.8
вказаного закону. Вона заявила одну вимогу, яку не змінювала, - безоплатне
усунення недоліків товару в розумний строк, але це суд  не врахував і неправильно застосував закон.

Матеріальна та моральна шкода передбачена законом як наслідки порушення її
прав споживача на усунення недоліків протягом 14 днів, а не як наслідок
виявлення недоліків товару, тому відмова суду в стягненні цієї шкоди є
незаконною.

Враховуючи викладене, позивачка вважає рішення суду прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального права, а зроблені висновки не відповідають
фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду - скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 30 червня 2006 року
придбала морозильник вартістю 1790 грн. в магазині „Золота Фортуна”  СПД ОСОБА_2 з гарантійним строком 3 роки /
л.с. 9, 21,22/.

27 січня 2007 року позивачка виявила недоліки /морозильник не морозив/,
відносно яких звернулася до відповідача ОСОБА_2. 29 січня 2007 року заявку про
ремонт вказаної морозильної камери ним було передано до сервісного центру - ТОВ
„Лагрос ЛТД” / л.с. 48 зв./

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про захист прав споживачів” при
пред”явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони
повинні бути усунуті протягом 14 днів з дати його пред”явлення або за згодою
сторін в інший строк. В порушення вказаних вимог відповідач ТОВ „Лагрос ЛТД”
заміну компресора морозильної камери провів 7 червня 2007 року / л.с.9/. Доводи
представника відповідача про те, що вказаний строк був узгоджений з чоловіком
позивачки ОСОБА_3 судом не можуть бути прийняті з таких підстав.

Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції представник
відповідача ТОВ „Лагрос ЛТД” пояснив, що доказів відносно погодження строку
ремонту між ТОВ „Лагрос ЛТД” і ОСОБА_1 нема, про це домовлявся майстер по
телефону, який фізично не може запам”ятати розмову з ОСОБА_1, оскільки в нього
100 заявок на місяць /л.с. 49/.

Посилання представника відповідача, як на доказ такого погодження строку,
на квитанцію БТ-00972 є безпідставним, оскільки вказана квитанція заповнена і
підписана сторонами в день проведення заміни компресора 7 червня 2007 року, а
відповідно до вказаної ст. 9 названого закону цей строк повинен бути погоджений
під час пред”явлення вимоги про безоплатне усунення недоліків товару. Судом
було встановлено, що така вимога надійшла до відповідача ТОВ „Лагрос ЛТД” 29
січня 2007 року / л.с.23/.

Таким чином, вимоги позивачки про стягнення неустойки за кожен день
затримки усунення недоліків понад встановлений 14-денний строк є законними і
обґрунтованими.

Оскільки відповідач СПД ОСОБА_2 на звернення позивачки ОСОБА_1 27 січня
2007 року щодо ремонту морозильної камери 29 січня 2007 року передав її заявку
до ТОВ „Лагрос ЛТД”, відсутня його вина, тому позовні вимоги до нього не
підлягають задоволенню.

Відповідальність за затримку виконання робіт по заміні компресора
морозильної камери лежить на відповідачу ТОВ „Лагрос ЛТД”. Заявка про
необхідність проведення цих робіт надійшла до нього 29 січня 2007 року, заміна
проведена 7 червня 2007 року, затримка становить понад встановлений строк 116
днів. Сума неустойки становить 2076 грн. 20 коп./17 грн.90 коп. х 116 днів/,
яка підлягає стягненню з відповідача ТОВ „Лагрос ЛТД”.

Відмова в стягненні матеріальної та моральної шкоди судом першої інстанції
обґрунтована іншими обставинами, ніж встановлені судом, тому в цій частині
рішення суду теж не відповідає закону і підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову відповідно до встановлених обставин.

Судом встановлено, що зіпсування сала та м”яса позивачки на суму 1050 грн.
підтверджене актом від 18 квітня 2007 року / л.с. 26/, який складено
позивачкою, у відсутності санітарного лікаря і не який не відповідає необхідним
вимогам. Крім цього, вказану шкоду вона обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2
не надав їй в замін іншої морозильної камери, а сама вона про таку можливість
не знала.

Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України „Про захист прав споживачів” на
письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається / з доставкою/ товар
аналогічної марки незалежно від моделі.

Таку вимогу ОСОБА_1 не заявляла, тому її юридична необізнаність сприяла
виникненню матеріальної шкоди, яка належним чином не доведена. Вказані
обставини є підставою для відмови в задоволенні цих вимог.

Вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.4 Закону України „Про захист прав споживачів” споживач має
право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечною для життя і
здоров”я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Доказів, які
б свідчили, що несправність компресора створила небезпеку для життя та здоров”я
позивачки, нема.

Заміна компресора в морозильній камері позивачки не заподіяла їй моральної
шкоди, тому відсутні підстави для її відшкодування.

За таких обставин апеляційна скарга позивачки ОСОБА_1 підлягає задоволенню
частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.3,4 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 10,
60, 212 ЦПК України, ст.ст. 708, 709 ЦК України, ст.ст.4, 8, 22 Закону України
„Про захист прав споживачів”,
апеляційний суд, -

в и р і ш и в :

Апеляційну
скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Менського  районного суду від 28 лютого
2008 року скасувати.

Позов
ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю  „Лагрос ЛТД” на користь
ОСОБА_1 неустойку в сумі по 2076 /дві тисячі сімдесят шість/ грн. 20 коп.

Відмовити ОСОБА_1 в стягненні моральної та матеріальної шкоди.

Відмовити ОСОБА_1 в позові до суб”єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю  „Лагрос ЛТД” на користь
держави судовий збір в сумі 51 грн.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
проголошення.

Головуючий:
Судді: