Справа №2-372/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 травня 2008 року

Богуславський районний суд Київської області  в складі:

головуючого судді                                     Тітова М.Б.

при секретарі                                             Годжаєвій З.Ф.

з участю позивачки                                 ОСОБА_1.

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, -

ВСТАНОВИВ:

ПозивачкаОСОБА_1., звернувшись до суду із
даним позовом, просить стягнути із відповідача ОСОБА_2. втрачений заробіток
внаслідок каліцтва за період з 1 жовтня 2007 року по 1 квітня 2008 року
одноразово  в сумі 4305 гривень  і починаючи з 1 квітня 2008 року щомісячними
платежами по 717 гривень 50 коп. до 1 жовтня 2009 року.

В обгрунтування своїх вимог позивачка
посилається на те, що згідно висновку МСЕК від 14.09.2006 року їй було
встановлено другу групу інвалідності на період з 01.10.2006 року по 01.10.2007
року. Після повторного огляду у МСЕК їй підтверджено другу групу інвалідності і
термін інвалідності встановлено до 1 жовтня 2009 року, що підтверджується
довідкою до акту огляду МСЕК від 20.09.2007 року. Інвалідність вона отримала
внаслідок винних дій відповідача, який 30 вересня 2004 року керуючи автомобілем
ВАЗ-2103 реєстраційний номер НОМЕР_1 в с. Мисайлівка Богуславського району
порушив вимоги п.п. 2.9"а", 1.5, 12.3, 19.3 Правил дорожнього руху
України і допустив наїзд на неї (ОСОБА_1), заподіявши тяжкі тілесні ушкодження,
в тому числі перелом кісток тазу, закриту травму живота з розривом сечового пузиря,
струсу головного мозку.

Згідно вироку Богуславського районного суду
Київської області від 02 вересня 2004 року ОСОБА_2. визнаний винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої вона (позивачка) отримала тяжкі
тілесні ушкодження, і засуджений за ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України до
чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними
засобами на два роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням
відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком на два роки.

Втрата її працездатності становить 70%, що
підтверджується висновком комісійної судово-медичної експертизи №2/к від
14.05.2007 року.

До отримання травми вона працювала у
Богуславському вищому професійному училищі сфери послуг прибиральницею службових
приміщень. Середній місячний заробіток за останні три місяці, який вона мала до
отримання каліцтва, згідно довідки вказаного училища становить 230 гривень. У
відповідності до ч.ч. 1,3 ст. 1197 ЦК України вона має право на відшкодування
втраченого заробітку в розмірі 70 відсотків від п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати, яка була законодавчо встановлена на час втрати
працездатності.

В судовому засіданні позивачкаОСОБА_1. позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, посилаючись на вищенаведені обставини.

Відповідач ОСОБА_2. в судовому засіданні позов визнав
повністю.

Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних
підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Із копії вироку Богуславського районного суду Київської
області від 02 вересня 2004 року вбачається, що ОСОБА_2 був засуджений по
ст.ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України до чотирьох років позбавлення волі з
позбавленням права керування транспортними засобами на два роки із звільненням
від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з
іспитовим строком на два роки.

ОСОБА_2. визнаний судом винним в
тому, що  30 травня  2004 року приблизно в 22 години 20 хвилин
він, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи  автомобілем марки ВАЗ-2103 реєстраційний
номер НОМЕР_1  на вулиці Кірова в с.
Мисайлівка Богуславського району проявив неуважність і здійснюючи маневр об"їзду
справа зіткнувся з відкритими дверима автомобіля ВАЗ-21099, який стояв в
зустрічному напрямку на краю проїзної частини, після чого з"їхав на
обочину і здійснив наїзд на пішоходівОСОБА_1. і ОСОБА_3, після чого з місця
пригоди втік.

Згідно
висновку судово-медичної експертизи №219Д від 23.06.2004 року внаслідок даної
дорожньо-транспортної пригодиОСОБА_1. отримала тяжкі тілесні ушкодження, які
небезпечні для життя в момент заподіяння.

Дії водія ОСОБА_2.,
який порушив вимоги п.п. 2.9 “а”, 1.5, 12.3, 19.3, 2.10 Правил
дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв'язку із даною
дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, які настали для
потерпілоїОСОБА_1.

Згідно довідки Миронівської МСЕК від 20.09.2007 року
ОСОБА_1 під час чергового огляду встановлена друга група інвалідності з
01.10.2007 року по 01.10.2009 року.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи
№2/К від 14.05.2007 року у потерпілоїОСОБА_1. згідно наданої медичної
документації відмічені наступні тілесні ушкодження: перелом лонних і сідалищних
кісток із зміщенням, перелом бокової маси хрестця зліва, що призвели до
деформації тазового кільця, больового синдрому зі статико-динамічними
порушеннями; розрив мочового пузиря з явищами розвинутого хронічного цистіту і
нетриманням мочі; черепно-мозкова травма - струс головного мозку з
лікворо-динамічними порушеннями.
Відмічені ушкодження зважаючи на їх характер могли утворитися в
результаті дорожньо-транспортної пригоди 30.05.2004 року у пішоходаОСОБА_1.
Згідно наказу МОЗ України №278 від 05.08.1998 року втрата професійної
працездатності внаслідок вказаної травми рівна 70% ( пункт І "б" -
40%; пункт 101 "б" - 30%).

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1195 ЦК України фізична або
юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я
фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід),
втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної
працездатності. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з
втратою здоров'я, а також інших доходів.

Відповідно до ч.1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого
фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку
(доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього
місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за
бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи,
що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва
або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід)
потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати,
розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати.

Середній місячний заробітокОСОБА_1. за останні три
місяці, який вона мала до отримання каліцтва, згідно довідки Богуславського
вищого професійного училища сфери послуг
становить 230 гривень, що є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, яка згідно Закону України "Про Державний бюджет України
на 2004 рік" становила з 1 січня 2004 року 205 гривень, а з 1 вересня 2004
року - 237 гривень на місяць.

Таким чином розмір втраченого заробітку позивачки
необхідно обчислювати виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, який на
час отримання каліцтва становив 1025 гривень. Втрачений заробіток позивачки
становить 717 гривень 50 коп. (70 відсотків від 1025 гривень).

Виходячи з вищевикладеного необхідно стягнути одноразово
із відповідача ОСОБА_2. на користь позивачки за період з 1 жовтня 2007 року по
1 квітня 2008 року за шість місяців 4305 гривень втраченого заробітку позивачки
та стягувати щомісячними платежами по 717 гривень 50 коп., починаючи з 1 квітня
2007 року по 1 жовтня 2009 року.

Оскільки шкода позивачціОСОБА_1. завдана вчиненням
злочину, то відповідно до ч.4 ст. 1193 ЦК України суд не має підстав для
зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її
матеріального становища.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовОСОБА_1.
підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного та
керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,  ст.ст. 1195, 1197,1202  ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2на користь ОСОБА_14305 гривень  втраченого заробітку внаслідок каліцтва за
період з 1 жовтня 2007 року по 1 квітня 2008 року.

Стягнути із ОСОБА_2на користь ОСОБА_1щомісячними
платежами в розмірі по 717 гривень 50 коп. втрачений заробіток внаслідок
каліцтва, починаючи з 1 квітня 2008 року до 1 жовтня 2009 року.

Звільнити ОСОБА_2. від сплати державного мита відповідно
до ст. 4 п.18 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито".

Стягнути із ОСОБА_2 1 (одну) гривню 50 коп. на користь
Богуславського районного суду за інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня  проголошення
рішення заяви  про апеляційне оскарження
і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку
визначеному ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий:
суддя  (підпис)

З оригіналом згідно: суддя