Справа №2-232/08р.
березня   2008 року Печерський районний суд м. Києва
в складі: головуючого -судді                                Цокол Л.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду і просить стягнути з ОСОБА_2. аліменти в розмірі &frac14; частини від заробітної плати (доходу) щомісячно. Позовні вимоги
обґрунтовані  тим, що шлюб між ним та
відповідачем розірвано 22.02.2006р. При цьому 30.08.2006р. позивачу було
встановлено третю групу інвалідності, а в подальшому друга,  йому протипоказана важка праця із значним
навантаженням, та призначено пенсію в розмірі 284,69гр.Виходячи з цього позивач
вважає , що його колишня дружина зобов'язана сплачувати аліменти на його
утримання, оскільки  інвалідність йому
встановлена протягом одного року від дня розірвання шлюбу.
Відповідач ОСОБА_2. та її
представник ОСОБА_3заперечували проти задоволення позову, вказуючи на те, що
відповідач сама потребує матеріальної допомоги, оскільки виховує малолітню
Суд вислухавши пояснення
ОСОБА_1, заперечення  відповідача ОСОБА_2.
та її представника ОСОБА_3, допитавши свідківОСОБА_4,ОСОБА_5., ОСОБА_6.,
дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 76 Сімейного
кодексу України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона
стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня
розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік,
колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.
Особа має  право на утримання і тоді, коли вона стала
інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її
інвалідність була результатом протиправної
поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини  під час шлюбу.
Під час судового розгляду
встановлено, що сторони уклали шлюб 05 квітня 2003 року. Від шлюбу мають
малолітню дитину, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 08 грудня 2005 року з ОСОБА_1 були стягнути аліменти на
користь ОСОБА_2. на утримання доньки  та
до досягнення нею трирічного віку в розмірі 750гр. щомісячно, після досягнення
донькою трирічного віку -500гр.

Шлюб між сторонами розірвано 22
лютого 2006 року.

30.08.2006р. позивачу  ОСОБА_1 встановлено третю групу
інвалідності  та призначено пенсію в
розмірі 284,69гр.  При цьому позивач
працював і отримував заробітну плату.

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 10 жовтня 2007 року було зменшено розмір  аліментів на утримання доньки та дружини в
розмірі 300гр. щомісячно, а після досягнення донькою трирічного
віку-200гр.щомісячно.

На даний час відповідач має
заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 9 397,32гр.

Підставою для зменшення розміру
аліментів, що були стягнути з ОСОБА_1  на
користь ОСОБА_2. на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку та на
утримання неповнолітньої  дитини, стало
те, що у ОСОБА_1 змінилось його матеріальне становище та суттєво погіршився
стан його здоров'я . Так, суд при вирішення питання про зменшення розміру
аліментів врахував, що позивачу встановлено другу групу інвалідності , одержує
пенсію, на той час одержував незначну заробітну плату і інших видів  доходу немає.

За заявамиОСОБА_1 від
05.08.2005р. та від  05.03.2006р.
Солом'янським РУГУ МВС України в м. Києві та Дарницьким РУГУ МВС України в м.
Києві було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи  щодо неправомірних дій ОСОБА_2.

Позивач має батьків ОСОБА_8. та
ОСОБА_6. , які є непрацездатними за віком і одержують пенсію.

08.08.2007р. позивачу ОСОБА_1
було встановлено другу групу інвалідності та призначено пенсію  Згідно висновків спеціалізованої
кардіологічної медико-соціальної експертної комісії №1 позивач ОСОБА_1 до
регулярної професійної праці непридатний.

Відповідач ОСОБА_2. працювала
провідним бухгалтером  Національного
палацу мистецтв «Україна» з 26.06.2006р. і отримувала заробітну плату .  31.10.2007р. відповідач ОСОБА_2. звільнена з
займаної посади за угодою сторін, і на даний час не працює.

24.10.2007р. позивач ОСОБА_1
звільнений з посади менеджера ТОВ «Юніфарм» у зв'язку зі станом здоров'я , що
перешкоджає виконувати регулярну професійну працю.

11.01.2008р. на звернення
позивача ОСОБА_1 Солом'янський районний центр зайнятості повідомив про
неможливість реєстрації його як такого, що шукає роботу та безробітного,
вказуючи на те, що за висновком МСЕК він визнаний непрацездатним.

Суд оцінивши в сукупності
встановлені обставини справи та відповідні їм норми закону, прийшов до
переконання, про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Так, дійсно позивачу протягом
року з дня розірвання шлюбу було встановлено групу інвалідності та призначено
пенсію. При цьому відповідач , хоча і є працездатною особою, потребує
матеріальної допомоги в зв'язку з знаходженням на її утриманні неповнолітньої
дитини, на яку позивач сплачує аліменти. При цьому  судом було враховано стан здоров'я позивача
та його матеріальне становище при вирішенні питання про зменшення розміру
аліментів на дружину та дитину.

Суд зазначає, що з урахуванням
викладених обставин  під час судового
розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2. не може надавати матеріальну
допомогу позивачу ОСОБА_1 , оскільки фактично буде позбавлена можливості
одержувати допомогу на утримання дитини.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 76 Сімейного кодексу України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214,
215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти
діб та подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти діб.

Суддя