Справа №2-1007/2008
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20 червня
2008 року Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді                        Доброріза
А.В.

при секретарі                         Черевко О.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ясинуватій цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Колекторська фірма “Шквал”
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - відділ державної виконавчої служби
Ясинуватського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про стяг­нення
заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

3 квітня 2008 року позивач ТОВ
“Колекторська фірма “Шквал” звернувся до суду з по­зовом до відповідачів про
стягнення боргу з відповідачів за кредитним договором про на­дання споживчого
кредиту у сумі 316158 гривень 40 копійок, та звернення стягнення на предмети
іпотеки - дві квартири, які належать відповідачам.

Позивач посилався на те, що на підставі укладеного 18 квітня 2007 року
кредитного договору між ЗАТ “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний
банк” та відповідач­кою ОСОБА_1, для ремонту квартири ОСОБА_1 було видано
кредит у розмірі 49000 доларів США зі сплатою 13,5% річних. У забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_1 був укладений іпотечний
договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку належну їй двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1. Крім цього, в забезпечення кредитного до­говору, з ОСОБА_1
та її чоловіком ОСОБА_2 і сином ОСОБА_3 також був укладений іпотечний договір,
згідно якому відповідачі передали в іпотеку належну їм на праві спільної
сумісної власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_2.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не виконала зобов'язання за кредитним
договором, позивач просив стягнути з від­повідачів суму боргу, пеню, штраф за
прострочення строків сплати процентів та повернення кредиту, а також звернути
стягнення на нерухоме майно відповідачів, надати право позивачеві самостійного
продажу предметів іпотеки - квартир, виселити відповідачів з квартир і
скасувати ухвалу суду та постанову державного виконавця про арешт квартир.

Представник
позивача Ісмайлова І.Т. підтримала позов в повному обсязі.

Відповідачі та треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5
двічі не з'явились в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи - відділу державної
виконавчої служби Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Головко Ю.В.
не погодилась з позовом в частині скасування постанови про накладення арешту на
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1,
вважала, що відділ державної виконавчої служби накладаючи арешт на квартиру
відповідачки при виконанні зведеного виконавчого провадження, діяв правомірно.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача
та третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст.1054 ЦК України, за  кредитним  договором
банк або інша фінан­сова установа (кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит)

позичальникові
у розмірі та на умовах, встановлених договором, а

позичальник
зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До  відносин
за   кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, тобто положення щодо договору
позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Судом
встановлено, що 18 квітня 2007 року між ЗАТ “Промінвестбанк” та ОСОБА_1
укладено кредитний договір про надання банком споживчого кредиту ОСОБА_1 у
розмірі 49000 доларів США зі сплатою позичальником банку 13,5% річних за
користування кредитом. 18 квітня 2007 року ОСОБА_1 отримала вказані кошти
(а.с.8-11, 20).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_1 був
укладений іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку
належну їй двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Крім цього, в забезпечення кредитного
до­говору, з ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_2 і сином ОСОБА_3 також був
укладений іпотечний договір, згідно якому відповідачі передали в іпотеку
належну їм на праві спільної сумісної власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_2.

Згідно з
ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику
у строк та в порядку, що встановлені договором. За умовами кредитного договору
ОСОБА_1 зобов'язана була щомісяця до 20 числа погашати банку заборгованість по
кредиту та відсоткам. Але ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором не
виконувала, на час звернення позивача до суду, вона не сплачувала банку
заборгованість по кредиту та відсоткам.

Умовами
кредитного договору, а також ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.625 ЦК України передбачено,
що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний  сплатити кредитору суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми.

Згідно
з ст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином від­повідно
до умов договору та вимог цивільного законодавства. У разі порушення боржником
зобов'язання, він повинен, на підставі ч.1 ст.549 ЦК України, сплатити
кредиторові не­устойку (штраф).

Із
розрахунків, наданих позивачем, видно, що на момент звернення позивача до суду
- 3 квітня 2008 року, заборгованістьОСОБА_1 за кредитним договором склала
316158 гривень 40 коп. (а.с.31-35).

Стаття
554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як
солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і
боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування
збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали
поруку, відповідають перед кредитором солідарно.

Згідно
з договором іпотеки НОМЕР_1 від 18 квітня 2007 року ОСОБА_2
і ОСОБА_3 передали в іпотеку належне їм майно - квартиру АДРЕСА_2, тобто
виступили майновими поручителямиОСОБА_1 для забезпечення виконання нею зобов'язання
за кредитним договором.

Відповідно
до ст.ст.512-516 ЦК України та ст.24 Закону України “Про іпотеку”, 25 березня
2008 року між ЗАТ “Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк” та позивачем по справі - ТОВ “Колекторська фірма
“Шквал” укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором
про надання ОСОБА_1 споживчого кредиту та два договори уступки права вимоги,
згідно з якими позивач отримав право вимоги за іпотечними договорами,
укладеними між ЗАТ “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” та
відповідачами по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с.21-28).

Таким чином, на підставі укладених договорів позивачу перейшло право вимоги
від відповідачів повернення грошових коштів, одержаних відповідно по кредитному
договору.

Згідно з ч.5 ст.3 та ч.1 ст.33 Закону України “Про іпотеку”,
у разі  невиконання  або
неналежного   ви­конання боржником
основного  зобов'язання,  іпотекодержатель вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням  шляхом  звернення
стягнення  на

предмет
іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в
іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або
зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Договори
іпотеки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 укладені між ЗАТ
“Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” та відповідачами по
справі ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3, відповідно до яких відповідачі передали в іпотеку належне їм майно - квартиру АДРЕСА_2 та
квартиру АДРЕСА_1, зареєстровані в нотаріальному порядку 18 квітня 2007
року (а.с. 12-19).  10 січня 2008 року, з
метою забезпечення позову ОСОБА_5 доОСОБА_1 про стягнення боргу, ухвалою
Ясинуватського міськрайонного суду також накладено арешт на ці квартири
відповідачів, а 2 квітня 2008 року державним виконавцем відділу державної
виконавчої служби Ясинуватського міськрайонного управління юстиції на виконання
рішення суду про стягнення боргів зОСОБА_1 проведено опис та накладено арешт на
квартируАДРЕСА_1.

Приймаючи до уваги, що арешт на квартири відповідачів накладено судом та
державним виконавцем після державної реєстрації договорів іпотеки, позивач
(іпотекодержатель) має вищий пріоритет (переважне право) перед іншими особами
на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок майна, переданого в
іпотеку.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне з метою надання можливості
звернення стягнення позивачем на предмети іпотеки - скасувати
ухвалу Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2008
року про накладення арешту на квартири АДРЕСА_2, та АДРЕСА_1 та скасувати акт
опису й арешту від 2 квітня 2008 року, складений державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби Ясинуватського міськрайонного управління юстиції,
яким накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно
з ч.2 ст.39 Закону України “Про іпотеку”, одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести
рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або
житлове приміщення.

Із
висновку експерта видно, що вартість переданих в іпотеку двокімнатної квартири АДРЕСА_1 складає 118898 гривень, а
трикімнатної квартири АДРЕСА_2 - 172869 гривень. Таким чином загальна вартість
квартир відповідачів, переданих в іпотеку, складає 291767 гривень.

Приймаючи до уваги, що загальна вартість предметів, переданих в іпотеку,
менше розміру заборгованості відповідачів за кредитним договором, суд вважає,
що вимоги позивача про виселення відповідачів з квартир, переданих в іпотеку,
та про надання позивачеві права самостійного продажу цих квартир, - підлягає
задоволенню.

Відповідно
до ч.1 ст.88 ЦПК України, відповідачі зобов'язані відшкодувати позивачу судові
витрати по справі у розмірі 1730 гривень - по 576 гривень 67 коп. з кожного.

Керуючись
ст.ст.512-516, 526, 549, 554, 625, 1049-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3, 24, 33,
39 Закону України “Про іпотеку”, ст.ст.57-59, 212, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
Товариства з обмеженою відповідальністю “Колекторська фірма “Шквал”
задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю “Колекторська фірма “Шквал” 316158 (триста
шістнадцять тисяч сто п'ятдесят вісім) гривень 40 коп.

Стягнути
з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю “Колекторська фірма “Шквал” судові витрати по справі у розмірі
576 гривень 67 копійок - з кожного.

Стягнуті
кошти перерахувати на поточний рахунок ТОВ “Колекторська фірма “Шквал”
№6769 у філії “Головне управління Промінвестбанку в Донецькій
області”, , код банку 334635.

Звернути
стягнення на нерухоме майно та надати право самостійного продажу ТОВ
“Колекторська фірма “Шквал” предметів іпотеки - двохкімнатної квартири
загальною площею 44,9 кв. метри, вартістю 118898 гривень, розташованої за
адресою - АДРЕСА_1, та трикімнатної квартири загальною площею 65,4 кв. метри, вартістю
172869 гривень, розташованої за адресою - АДРЕСА_2.

Виселити
в примусовому порядку, без надання іншого житлового приміщення з квартири
АДРЕСА_2, розташованої за адресою - АДРЕСА_2, та з квартири АДРЕСА_1,
розташованої за адресою - АДРЕСА_2 - ОСОБА_1,ОСОБА_2, та ОСОБА_3 з усіма
мешканцями, які проживають в цих квартирах.

Скасувати
ухвалу Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2008
року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 та на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, розташовані за
адресою - АДРЕСА_2.

Скасувати
акт опису й арешту від 2 квітня 2008 року, складений державним виконавцем
відділу Державної виконавчої служби Ясинуватського міськрайонного управління
юстиції, яким накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, розташовану за адресою -
АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Ясинуватським міськрайонним судом, за
письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути
подано протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення суду.

Заочне
рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області
через Ясинуватський міськрайонний суд.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано позивачем до суду протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, або протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя