Справа № 2-76/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
травня 2008 року  Ленінський  районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого
Льон С.М.

при секретарі                                                                           Шумейко Ю.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа - ОКП “Кіровоградське обласне об”єднане бюро технічної
інвентаризації” - про визнання договору дарування недійсним, визнання права
спільної власності подружжя, визнання права власності на частину житлового
будинку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОКП
“Кіровоградське обласне об”єднане бюро технічної інвентаризації” - про визнання
договору дарування недійсним, визнання права спільної власності подружжя,
визнання права власності на частину житлового будинку. Вказала, що 26.05.1989
року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 На момент укладення шлюбуОСОБА_2 являвся
власником 3/25 частини будинку з надвірними будівлями поАДРЕСА_1на підставі
договору купівлі-продажу від 01.11.1986 року. П”ять років тому відповідачОСОБА_2
поїхав до своїх родичів в м. Березівка Одеської області, де постійно проживає і
по теперішній час. НещодавноОСОБА_2 з”явився разом з сестрою ОСОБА_4. і
запропонував звільнити житло, на тій підставі, що збирається його продати.
Вважає, дану вимогу неправомірною, оскільки з моменту укладення шлюбу і до
сьогоднішнього дня проживала у вказаному будинку, зробила капітальний ремонт,
провела газ, внаслідок чого вартість будинку істотно збільшилась. При виїзді на
нове місце проживання відповідачОСОБА_2 передав їй право володіння і
розпорядження будинком. 21.06.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4. укладено
договір дарування 3/25 частини будинку. Просить суд визнати недійсним вказаний
договір дарування від 21.06.2006 року, визнати спільною сумісною власністюОСОБА_5
та ОСОБА_2. 3/25 частини будинку по АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на
1/625 частину будинку, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/625 частину.

Позивач
та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись
на обставини викладені у позові.

Представник
відповідача ОСОБА_2. позовні вимоги не визнав. Пояснив суду, що дійсно
перебував з 26.05.1989 року з позивачем у зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.05.2006
року. Спільних дітей від шлюбу не мають. На момент укладення шлюбу являвся
власником 3/25 частин будинку з надвірними будівлями поАДРЕСА_1на підставі
договору купівлі-продажу від 01.11.1986 року зареєстрованого за № 1-3001. Дане
житло було придбано на кошти його батьків. У 1987 році приймав участь у
ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, внаслідок чого у подальшому
почав хворіти та у 2002 році залишився без роботи. Позивач вигнала його з
помешкання, через що був вимушений у 2004 році переїхати до сестри в м.
Березівка Одеської області. Після цього ОСОБА_1. самовільно винесла з квартири
майно, вирішила газифікувати належну йому частину будинку, не повідомивши його
про свої наміри. Він же наміру на газифікацію будинку ніколи не мав. Вирішити питання
з приводу розпорядження належною йому власністю до того часу він не міг,
оскільки позивач викрала правовстановлюючий документ на будинок, а тому був
вимушений виготовляти його дублікат. У вересні 2005 року позивач висловила усне
побажання придбати спірну частину будинку, для чого він підготував відповідний
пакет документів, після чого у жовтні 2005 року - вона відмовилась від
висловлених раніше побажань. На даний час тяжко хворіє, потребує сторонньої
допомоги, а тому вирішив подарувати належну йому нерухомість ОСОБА_4., яка буде
здійснювати за ним догляд. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач
ОСОБА_4. у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що знайома з
відповідачемОСОБА_2 більше двадцяти років. Внаслідок хвороби останній потребує
стороннього догляду, при цьому близьких родичів він не має. Вона погодилась
доглядати за ним, а той у свою чергу - подарував їй квартиру. Вважає, що
позивачем не надано належних доказів на підтвердження фактів викладених у
позові. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник
третьої особи у судове засідання не з”явився, повідомлений про слухання справи
у встановленому порядку, причини своєї неявки до суду не повідомив. З
урахуванням думки сторін суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності
представника ОКП “КООБТІ”.

Заслухавши
пояснення сторін, їхніх представників, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_12 та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом
встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу
посвідченого державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної
контори за № 1-3001 від 01.11.1986 року та укладеного з ОСОБА_12 належало 3/25
частини будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

22.05.1989
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. Подружжя проживало сумісно
у спірній квартирі. З 2004 рокуОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає.
05.06.2006 року шлюб між ними було розірвано.

Після
цього,ОСОБА_2 розпорядився належною йому власністю, подарувавши її ОСОБА_4.,
про що свідчить договір дарування від 21.06.2006 року посвідчений приватним
нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_13за № 1794.
Право власності ОСОБА_4. на спірну частину будинку належним чином зареєстровано
в ОКП “КООБТІ”.

ОСОБА_1.
оспорює зазначений договір дарування в порядку ч. 3 ст. 215, ст. 235 ЦК України
та вважає його удаваним правочином, оскільки при вчиненні сторони мали на меті
приховати інший правочин, а саме договір купівлі-продажу.

З
письмових пояснень ОСОБА_2. та пояснень ОСОБА_4. у судовому засіданні
з”ясовано, що волевиявлення дарувальника було направлено на безоплатне
передання у власність ОСОБА_4. спірної квартири, а обдарованої на прийняття
дарунку безоплатно. Вимоги ст.ст. 717-719 ЦК України при вчиненні правочину
сторонами виконані.

Позивачем
не наведено фактів та не надано доказів, які б вказували на мету приховання
сторонами при укладенні договору дарування договору купівлі-продажу. Таким
чином судом не встановлено підстав для визнання оспорюваного правочину
недійсним та відповідно задоволення позовних вимог у цій частині.

Крім
того, відповідно до ст. 62 СК України позивач просить визнати квартиру спільною
сумісною власністю її та ОСОБА_2., так як внаслідок її грошових витрат та праці
з 2004 року вартість квартир істотно збільшилась.

Згідно
висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12.11.2007 року
(а.с.101-104) дійсна ринкова вартість спірної квартири на даний період часу
складає 35 909 грн. Судом з”ясовано, що з 2004 року позивачем виконані
невід”ємлимі поліпшення, які є документально підтвердженими, а саме: виконана
заміна у кухні дерев”яного віконного блоку, встановлено газовий лічильник,
газовий конвектор АКОГ-3С, проведено пломбування лічильника, виконана оплата за
прийняття системи газопостачання, монтаж газопостачання в житловий будинок.
Такі витрати відносяться до ремонтно-будівельних робіт. Експертом визначено, що
у результаті вищевказаних робіт вартість квартири збільшилась на 3221,21 грн.

У
судовому засіданні з”ясовано, що позивачем з 2004 року було здійснено
оздоблювально-поточний ремонт. Так, позивачем були придбані будівельні
матеріали: шкірозамінник на суму 150 грн., що підтверджується чеком від
29.09.2004 року (а.с.13), рубероїд на суму 105,30 грн. - чек від 03.10.2004
року ( а.с.14) та інші будівельні матеріали 776,14 грн.  - чек від 20.09.2004 року ( а.с. 16), а
всього 1031,44 грн. Дані матеріали використані позивачем для проведення
поточного ремонту, на що вказали свідки у судовому засіданні.

Так,
зокрема, свідок ОСОБА_7 показав, що він на веранді та кухні стелив підлогу,
оббивав двері шкірозамінником, міняв замок, монтував скло у два вікна, стелив
рубероїд на дах сараю, ремонтував стелю вагонкою. Свідок ОСОБА_6 підтвердила
факт того, що ОСОБА_1. ремонтувала двері. Свідок ОСОБА_11. вказала, що вона
особисто клеїла шпалери у коридорі та отримала від ОСОБА_1. оплату за надані
послуги у розмірі 150 грн. Проведення інших будівельних робіт та їх вартість у
судовому засіданні позивачем не доведена та відповідних доказів на їх
підтвердження не надано.

При
цьому, у судовому засіданні позивач зазначила, що проводила ремонтні роботи для
покращення своїх житлових умов.

Придбання
газової плити та електроприладів, в свою чергу, відносяться до купівлі
побутових товарів для власного користування,
виготовлення технічного паспорту на будинок є власною потребою позивача.

Таким
чином вартість квартири з 2004 року за рахунок позивача збільшилась на 3221,21
грн. - вартість визначена експертом та на 1181,44 грн. - встановлена в ході
судового розгляду, а всього на 5434,09
грн.

З
урахуванням викладеного та вимог ст.ст. 10, 156 ЖК України, суд вважає, що
грошові та трудові затрати позивача не є вагомим., оскільки вартість майна
істотно не збільшилась у своїй вартості, а тому для зміни правового статусу
майна, а саме квартириАДРЕСА_1 з об”єкта права особистої власності в об”єкт
спільної сумісної власності, підстав немає.

Аналізуючи
зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога
позивача щодо визнання права власності на &frac12; частину спірної квартири, що становить 1/625 частину від цілого будинку є
безпідставною.

Керуючись
ст. ст. 10, 156 ЖК україни, ст. 62 СК України, ст.ст.  215 ч. 3, 235, 717-719 ЦК України, ст.ст.
213-215 ЦПК україни, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОКП
“Кіровоградське обласне об”єднане бюро технічної інвентаризації” - про визнання
договору дарування недійсним, визнання права спільної власності подружжя,
визнання права власності на частину житлового будинку - відмовити.

На
рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та апеляційна скарга протягом 20 днів після подання заяви
на апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                                                                 Льон
С.М.