Справа №  2-25/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

10 січня
2008 року                                                                             м.
Новомиргород

Новомиргородський
районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві ХИМЕНКО І.І.,

за участю прокурора ЛЮБЧЕНКО В.В., представників:
позивача ОСОБА_2, відповідача - юрисконсульта Новомиргородської міської ради
К., третьої особи -  юрисконсульта ВУЖКГ
Новомиргородської міської ради Ч., розглянувши у відкритому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Новомиргородської міської ради, третя особа:
виробниче управління житлово-комунального господарства про визнання права
користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2007
р. у Новомиргородський районний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
Новомиргородської міської ради, третя особа: виробниче управління
житлово-комунального господарства про визнання права користування житловим
приміщенням.

Заявник вказав,
що у зв'язку зі зносом приватного будинку йому та його батькові ОСОБА_3 було
надано у користування квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_3 помер, не встигнувши приватизувати
спірне житло. Оскільки він та його сім'я на протязі останніх трьох років
проживали у згаданій квартирі, вважає, що має право на користування зазначеним
житловим приміщенням.

У судовому
засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала позов, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник
відповідача К. не визнав позов, стверджуючи, що викладені заявником факти не
відповідають дійсності. Насправді, спірна квартира була надана лише ОСОБА_3 , а
позивач проживав в іншій квартирі разом з матір'ю. У подальшому вони цю
квартиру продали. На момент смерті батька заявник фактично проживав та був
зареєстрований АДРЕСА_2 Власником зазначеної квартири є міська рада, яка ніколи
не укладала з позивачем договору найму житла.

До того ж за
рішенням Новомиргородського районного суду від 14.09.2007 р. було задоволено
позов прокурора Новомиргородського району в інтересах виконавчого комітету
Новомиргородської міської ради та виселено ОСОБА_1 і ОСОБА_4 зі спірної
квартири без надання їм іншого жилого приміщення.

Прокурор
ЛЮБЧЕНКО В.В. та представник третьої особи Ч. також проти позову заперечували,
оскільки у заявника не виникло право користування спірним житлом.

Окрім цього,
вказані ним обставини не підтверджуються зібраними у справі доказами, бо
відсутні письмові докази про надання і належність житла позивачеві, а свідок
ОСОБА_4 підтвердила у суді, що не перебувала і не перебуває у офіційному шлюбі
з позивачем. Тому він не записаний батьком її дитини, народженої ІНФОРМАЦІЯ_2

Заслухавши
згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: показання
свідків, оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за
необхідне відмовити у позові із таких міркувань.

За правилами ч.
3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з
матеріалів цивільної справи № 2-186/2007 р., за рішенням Новомиргородського
районного суду від 14.09.2007 р. було задоволено позов прокурора
Новомиргородського району в інтересах виконавчого комітету Новомиргородської
міської ради та виселено ОСОБА_1 і ОСОБА_4 зі спірної квартири без надання їм
іншого жилого приміщення.

У вище згаданому
рішенні суд дійшов висновку, що у зв'язку зі зносом приватного будинку батькові
позивача ОСОБА_3 за рішенням міськвиконкому від 21.05.1982 р. було надано у
користування квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3, що проживав самотньо, помер, не встигнувши приватизувати спірне житло.
Оскільки ОСОБА_1 та його сім'я стали проживати у згаданій квартирі після смерті
батька, вони не набули права власності на вказану квартиру.

В той же час
власником цього житлового приміщення є Новомиргородська міська рада, яка
передала його на баланс ВУЖКГ (а. с. 73-75).

Оскільки
зазначене рішення суду набрало законної сили і вже фактично виконане
відповідачами у добровільному порядку, вище викладені обставини не потрібно
доказувати при розгляді цієї справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо
яких вони встановлені.

Інші твердження
позивача спростовуються зібраними у справі доказами.

Так, згідно
ордеру № 761 від 12.10.1982 р. мати заявника ОСОБА_5 одержала квартиру
АДРЕСА_3, а до складу її сім'ї було включено і ОСОБА_1

За договором
купівлі-продажу вказаної квартири від 17.01.2003 р. позивач, який до речі
мешкав у цьому житлі,  разом з іншими
членами сім'ї продали її.

Згідно довідки
К. сільської ради у подальшому ОСОБА_1 до смерті батька був зареєстрований та
проживав АДРЕСА_2

Відповідно
договорам про надання послуг з централізованого опалення, постачання води і
водовідведення від 03.01.2006 р. ОСОБА_3 одноосібно користувався зазначеним
житловим приміщенням.

Посилання
позивача на оплату комунальних послуг за спірне житло після смерті батька не
має правого значення, бо відповідний договір найму житлового приміщення
власником або його представником з ним не укладався, а за життя ОСОБА_3 не
надав синові письмового дозволу на вселення у квартиру (ст. ст. 63-65 ЖК
України).

Із заяви
позивача на адресу голови міськвиконкому від 23.11.2006 р. витікає, що він
звернувся за дозволом зареєструвати власне місце проживання у спірній квартирі
вже після смерті ОСОБА_3

За таких
обставин суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, бо письмових доказів, як цього вимагає житлове
законодавство, у справі немає.

До того ж свідок
ОСОБА_10 підтвердила у суді, що не перебувала і не перебуває у офіційному шлюбі
з позивачем. Тому батьком дитини, народженої нею ІНФОРМАЦІЯ_2, записана інша
особа за її вказівкою.

Таким чином, у
судовому засіданні безспірно з'ясовано, що передбачені законом підстави для
задоволення позову відсутні.

Ураховуючи
наведене, керуючись ст. ст. 5-7 Закону України “Про приватизацію державного
житлового фонду”, ст. ст. 9, 31, 58, 63-65, 116 ЖК України, ст. ст. 316-317,
328, 345 ЦК України, ст. ст. 3, 8, 10, 208-215, 223, 292, 294, 296 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1
до Новомиргородської міської ради, третя особа: виробниче управління
житлово-комунального господарства Новомиргородської міської ради про визнання
права користування житловим приміщенням відмовити повністю.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.  Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження   та апеляційна
скарга подаються апеляційному суду Кіровоградської області через
Новомиргородський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

суддя                                                                                                   С.ЩЕНЮЧЕНКО