У х в а л а

і м е н е м
у к р а  ї н и

27 березня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:           Лященко Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від
4 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що поділу підлягає
майно, набуте з відповідачем під час шлюбу, включене в акт опису й арешту
майна, доданого до справи, грошовий внесок на суму 25 тис. грн. на ім'я
ОСОБА_2 у АКБ “Трансбанк”, покладений нею з відповідачем терміном на 1 рік у
серпні 2005 року, який останній без її згоди зняв з рахунку.

Також позивачка просила зобов'язати відповідача компенсувати їй вартість
речей на суму 25 450 грн., які були ним вивезені з квартири без її згоди, а
саме: золоті вироби на суму близько 11 тис.
грн., музичний центр “Панасонік”, картину антикварну із зображенням
жінки зі свічкою у руці, газову плиту “Горенє”, холодильник “Електролюкс”, кухонну витяжку “Гата”, електроміксер
“Філіпс”, фритюрницю “Філіпс”, праску “Філіпс Азур”, обігрівач
“Скарлет”, два килими, порох отяг
“Електролюкс”, столик для прасування, радіотелефон “Панасонік”

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 4 червня 2007 року
рішення районного суду скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 щодо поділу грошових вкладів та залишення в спільному
користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 речей, що не підлягають відокремленню від
квартири і ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено
частково. Визнано оспорюваний грошовий вклад в банку на суму 25 тис. грн.
спільним майном подружжя. Обладнання в квартирі                  ОСОБА_1 АДРЕСА_1,  як спільне
майно подружжя, що не підлягає відокремленню від квартири, загальною
вартістю                 3 150 грн. залишити позивачці та стягнути з ОСОБА_2 на
її  користь 15 тис. грн. - частки
грошового вкладу в банку. В решті рішення
суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення ухвалене судом апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо
стягнення  з нього 15 тис. грн. та
виділення позивачці спільного майна на суму 3 150 грн. і залишити в силі
рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення  норм матеріального та процесуального
права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив
з того, що відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання та поділу, як
спільної власності грошового вкладу в сумі 25 тис. грн., відкритого в                 серпні 2005 року на ім'я
ОСОБА_2 в АКБ “Трансбанк”, суд першої інстанції не дав належної оцінки зібраним
у справі доказам та дійшов хибного висновку про недоведеність того, що дані
кошти є спільним майном подружжя, тому безпідставно
відмовив позивачці у задоволенні її вимог щодо поділу цього майна.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що рішенням апеляційного суду
Львівської області від 4 червня 2007 року задоволено позов ОСОБА_1 по іншій
справі щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності та акту реєстрації
БТІ права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку спірної квартири і спірна
квартира фактично визнана власністю позивачки та поділу, як об'єкт спільної
сумісної власності подружжя не підлягає.

Тому апеляційний суд, врахувавши інтереси малолітньої дитини, обґрунтовано частково задовольнив апеляційну
скаргу позивачки, задовольнивши частково її позовні вимоги.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 4 червня 2007 року  залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                                         Лященко Н.П.

Прокопчук Ю.В.