Справа|річ| № 2 -22/2008 р.
РІШЕННЯ

|розв'язання,вирішення,розв'

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

25
лютого 2008 р. Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в
складі:

головуючого
-                 ВИННИЧЕНКО П.П.
при секретарі -
ОЛІЙНІК Т.А.

розглянувши|розгледівши|
у відкритому|відчиненому|
судовому засіданні в місті Ізюмі|ізюмі|
справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби в Ізюмському
та Борівському районах Харківської області про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,

|помешканням|

УСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до Державної виконавчої служби в Ізюмському та
Борівському районах Харківської області про стягнення матеріальної та моральної
шкоди в сумі 5000 гривень і проси стягнути з відповідача на його користь 2500
гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 2500 гривень у відшкодування
моральної шкоди.

На
підтвердження своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказав наступне:

29
грудня 2004 року відповідачем було відкрито виконавче провадження по
виконавчому листу № 2-1351/04 виданому Ізюмським міськрайонним судом
Харківської області. В ході виконання цього рішення суду працівниками
відповідача порушувались права позивача, ці працівники вийшли за межі своїх
повноважень і порушували права позивача у виконавчому провадженні, чим
підривали авторитет державної влади України. Вважав, що згідно зі ст.. 56 Конституції
України він має право за рахунок держави відшкодування матеріальної і моральної
шкоди, причиненої незаконними діями та бездіяльністю органів державної влади,
її службовими особами при виконанні своїх повноважень.

Неправомірними
діями ОДВС вважав наступні:

-     причинення
йому матеріальної шкоди на загальну суму 3178 грн. 85 коп.: протизаконне
стягнення з його зарплати 1236 грн. 86 коп., затрати які він поніс на захист
своїх прав та інтересів 1941 грн. 99 коп., в тому числі:

-     підготовка письмових документів 50 листів
250 гривень,

-     оплата держмита 7, 85 грн.,

-     оплата поштових послуг 60 грн.,

-     транспортні витрати 335, 52 грн.,

-     командировочні витрати 225 грн.,

-     оплата витраченого часу 1063, 62 грн.

Неправомірними
діями відповідача позивачеві була причинена моральна шкода, яка заключається у
наступному:

-     приниження
його ділової репутації - заниження його трудових і професійних якостей;

-     приниження гідності позивача - заниження
його соціальних і моральних якостей;

-     з дня здійснення цих дій і до теперішнього
часу позивач знаходиться у стані душевної тривоги;

-     у прикладенні додаткових зусиль та витратах
власного часу, вивчення нормативно-правової бази, підготовка і відправка
необхідних документів по оскарженню неправомірних дій відповідача.

Причинену
моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 7281985 грн. 62 коп., при цьому
виходить з наступного:

-     моральна
шкода, причинена неправомірним стягненням з нього 1236 грн. 86 коп., виходячи з
практики державними органами у відношенні за 03 копійки 170 гривень санкцій, що
і складає 7009285 грн. 62 коп.

-     шкода причинена ігноруванням його права на
звернення, захищене ст.. 40 Конституції України, складає 136350 гривень.

-     Шкода, причинена обмеженням його права на
ефективний судовий захист, захищеного ст.. 55 Конституциї України, ст.. 6
Конвенції про захист прав і основних свобод людини складає 136350 гривень.

Справедливою
компенсацією причиненої йому шкоди вважав 7285164 грн. 47 коп., але він визнає
проблематичність реалізації своїх прав і свобод людини і громадянина в
адміністративно-правових стосунках, коли опонентами виступають співробітники
державної виконавчої служби і тому просить компенсувати причинену йому шкоду
лиш частково і просить стягнути на його користь 5000 гривень. При цьому позивач
вважав, що він не виходить за межі раніше заявленої суми. Вважав, що судові
витрати в сумі 85 гривень також мають бути стягнені з відповідача.

На
підставі викладеного, вважав, що його вимоги підлягають задоволенню.

Представники
відповідача позов не визнали повністю. Вважали, що при відкритті виконавчого
провадження про стягнення аліментів з позивача по даній справі норми діючого
законодавства були виконані повністю і ніяких прав позивача, як боржника по
справі про стягнення аліментів порушено не було.

При
цьому пояснили, що відразу після надходження виконавчого листа  27 грудня 2004 року про стягнення аліментів з
позивача на утримання неповнолітньої дитини, 29 грудня 2004 року було відкрито
виконавче провадження і копія постанови відправлена позивачеві по даній справі.
Оскільки рішення суду про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню
відразу після відкриття провадження рішення суду почали виконувати - проводити
стягнення з заробітної плати позивача. Крім того у позивача по справі з серпня
2004 року була заборгованість по аліментах тому до погашення заборгованості
стягнення проводилось по 50 % , стягнення аліментів з позивача проводиться і до
теперішнього часу в тому ж порядку, що і в 2004 році. Вважали, що ніяких прав і
свобод позивача при виконанні рішення суду не було порушено. Всі дії державного
виконавця відповідали нормам діючого законодавства. Навпаки, вважали, що вони
на законних підставах захистили права малолітньої дитини позивача. На підставі
викладеного вважали, що позов надуманий, нічим не підтверджений, а тому не
підлягає задоволенню.

Вислухавши
сторони, вивчивши матеріали справи, документи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі заявлених вимог.

До
такого висновку суд приходить з наступних підстав:

Позивачем
не надано доказів про те, що державним виконавцем були допущені порушення норм
діючого законодавства при виконанні рішення суду від 24 грудня 2004 року №
2-1351/2004 р. - відсутнє відповідне рішення /постанова/ відповідного суду і
позивач в своїй заяві не вказує чи звертався він зі скаргою на дії державного
виконавця в установлений для цього строк.

Рішення
суду про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню і, на думку суду,
державний виконавець вірно поступив, що відразу ж почав виконувати рішення
суду, не чекаючи доки боржник дасть згоду на виконання рішення суду.

Згідно з
виконавчого листа № 2-1351/2004 р. - стягнено аліменти з ОСОБА_1,  починаючи з 25 серпня 2004 року, значить
заява про стягнення аліментів була подана в цей день. А, відповідно,
матеріальна допомога на утримання дитини, на час відкриття провадження, не
проводилась боржником уже понад 04 місяці. За вказаних обставин, коли сам
боржник порушує права своєї дитини на отримання матеріального забезпечення,
говорити про те, що при стягненні аліментів права боржника порушуються, у суду
не має підстав.

У діях
державного виконавця суд не находить ніяких порушень діючого законодавства при
відкритті виконавчого провадження, стягненні аліментів з позивача на утримання
малолітньої дитини.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, Законом
України „Про виконавче провадження”, Законом України „Про державну виконавчу
службу”, ст.ст. 183, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові
до державної виконавчої служби в Ізюмському та Борівському районах Харківської
області про стягнення матеріальної і моральної шкоди в сумі 5000 гривень
відмовити.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі протягом
10 днів заяви про оскарження, а потім у термін 20 днів - апеляційної скарги
через Ізюмський міськрайонний суд.

Гол-чий: