Справа 2-14652008
м. Саки                                                                      09.04.2008 р.
міськрайонний суд Автономної Республіки Крим у складі:
судді - Романюк Є.В.
секретарем      - Савицькой О.О.
у відкритому судовому засіданні у м. Саки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
визнання договору купівлі-продажу дійсним, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що
він 22.02.2007 р. уклав з ОСОБА_2 письмовий договір купівлі-продажу 49100
долей житлового будинку
з відповідною долею  господарчих споруд,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1; продаж
було здійснено 22.02.2007 р., грошові кошти він у повному обсязі сплатив на
користь відповідача. У зв'язку з тим, що ними як сторонами виконано усі умови
договору, а саме - покупцем повністю сплачена вартість майна і прийнято майно,
а продавцем прийнято гроші по договору і передано покупцю майно, але договір
купівлі-продажу майна нотаріально не посвідчений у зв'язку з ухиленням
відповідача від нотаріального посвідчення договору, просить суд визнати договір
купівлі-продажу дійсним та визнати право власності.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився згідно письмової заяви,
заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі у відповідності до
Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у судове засідання не з'явилася згідно письмової заяви, позов визнала, проти
його задоволення не заперечила.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов
обгрунтованим та підлягаючим задоволенню у повному обсязі за таких обставин.
Як передбачено ст. 58 ЦПК
України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У
відповідності до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і запереченнь.
Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України
право власності на майно за договором, що підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної
сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України, якщо
договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у
набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати
майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову
суму.  В силу ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Судом
беззаперечно встановлено, що позивач ОСОБА_1 22.02.2007
р. уклав з ОСОБА_2 письмовий договір купівлі-продажу 49100 долей житлового
будинку з відповідною долею  господарчих
споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Як встановлено судом, продаж було здійснено 22.02.2007 р., грошові кошти  за договором ОСОБА_1 у повному обсязі сплатив
на користь відповідача та отримав від нього майно, а ОСОБА_2 прийняв гроші і передав
позивачу майно, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що сторонами
виконано усі істотні умови договору.
Також судом встановлено, що відповідач не
виконав перед позивачем свої обов`язки по нотаріальному засвідченню договору
купівлі-продажу майна, не з'являючись до нотаріальної контори та ухиляючись від
нотаріального посвідчення договору.
У відповідності до ст. 220 ч. 2
ЦК України, якщо сторони домовилися про усі суттєві умови договору, що
підтверджується письмовими доказами, та й відбулося повне або часткове
виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального засвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним. У такому разі наступне нотаріальне  засвідчення договору не потребується.
чинного законодавства України, правовий режим власності, порядок  придбання права власності, а також права
володіння, користування і розпорядження майном
визначаються законами.
Ухиляючись від надання договору
купівлі-продажу нерухомості нотаріальної форми, відповідач порушує права
позивачів та їх охоронювані законом інтереси, таким чином створюючи перешкоди у
здійсненні прав власника нерухомого майна.
ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися  і розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності
Як передбачено ст. 316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Приймаючи до уваги, що позивач повністю
виконав умови за договором купівлі-продажу майна, а відповідач не виконав
обов`язки по нотаріальному засвідченню договору, у зв'язку з чим права позивача
як власника спірного майна порушені, оскільки він позбавлений права розпоряджатися
майном, враховуючи, що спір по вказаному майну між іншими особами відсутній,
доказів неправомірності володіння позивачем вказаним майном не встановлено, суд
вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному
обсязі та вважає можливим визнати за позивачем право володіння, користування і
розпорядження нерухомим майном, а договор купівлі-продажу визнати дійсними.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України,
ст. 16, 220, 316, 334, 629, 638, 655 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 14, 58-60, 208-209,
212, 214 ЦПК Украіни, суд
договір купівлі-продажу 49100 долей житлового будинку з відповідною долею
господарчих споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та
Визнати право власності ОСОБА_1
на 49100 долей житлового будинку літ. “А” (загальною площею
56,4 кв.м., жилою площею 33,1 кв.м.), з прибудовою літ. “а”, прибудовою літ.
“а1”, і господарчими спорудами: сарай літ. “Б”, сарай літ. “В”, гараж літ. “Г”,
убиральня літ. “Уб”, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного Суду АРК через Сакський міськрайсуд шляхом подання заяви про
оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційної скарги
протягом 20 днів після подання заяви про оскарження рішення.

Суддя: