У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

17 березня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Барсукової В.М.,                                                                       Данчука В.Г.,-

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3
про визнання недійсним договору дарування,

в с т а н о
в и л а:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся з зазначеним
позовом посилаючись на те, що йому на праві власності належав будинок АДРЕСА_1.
Відповідачка є сусідкою, яка проживає у будинку АДРЕСА_2. На початку 2005 року
відповідачка запропонувала позивачу укласти з нею договір дарування будинку
натомість вона пообіцяла придбати позивачу однокімнатну квартиру та доплатити
гроші і здійснювати за ним догляд. Оскільки ОСОБА_1 за віком і станом здоров'я
потребує стороннього догляду він погодився на пропозицію та 11 березня 2005
року уклав з відповідачкою нотаріально посвідчений договір дарування спірного
будинку. Однак відповідачка обіцянки своєї не виконали, житло не придбала,
коштів на отримання житла не надала. Натомість виселила позивача із будинку у
непридатний для проживання сарай, де він мешкав до літа 2006 року, при цьому
забрала у позивача паспорт. На даний час ОСОБА_1 зареєстрований у своєму
будинку, іншого житла не має. Внаслідок своєї юридичної необізнаності і збігом
тяжких для нього обставин позивач не усвідомлював, що за договором дарування
передача майна здійснюється безоплатно, а такого наміру він не мав. Враховуючи
викладене, ОСОБА_1 просив задовольнити його позов та визнати недійсним договір дарування.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 7
травня 2007 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 17 липня 2007 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 у
задоволенні його позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права. Доводи скарги висновків суду не спростовують. Підстав для їх скасування
не встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення  Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 7 травня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області
від 17 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Гуменюк

Судді:
В.М.
Барсукова

В.Г. Данчук