Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

28 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Меблевого
комплексу “Плотня”, суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про розірвання
договору на виготовлення і монтаж меблів, стягнення пені та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду
Київської області від 2 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд із названим позовом.

Зазначала, що 8 серпня 2006 року між нею та ОСОБА_2 було укладено
договір  на  виготовлення
і  монтаж  меблів
для   кухні   вартістю 3970 грн., з якої 2700  грн. вона в порядку передоплати сплатила в
день підписання договору.

В обумовлений договором строк, що складав 21 робочий день, замовлення виконано
не було. Після її письмової претензії працівники відповідача 28 вересня 2006
року почали монтаж кухонних меблів в її квартирі, який не закінчили, пообіцявши
завершити його наступного дня та одержавши від неї залишок вартості меблів у
сумі 1270 грн.

Посилаючись на зазначене, позивачка просила суд розірвати укладений з
ОСОБА_2 договір в частині, що залишилась не виконаною, стягнути з нього
відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" пеню в
сумі                 13220 грн. за 111
днів прострочення з розрахунку 3 % вартості роботи за кожен день прострочення
виконання, втрачений заробіток за 3 дні відпустки за власний рахунок у сумі 373
грн. 11 коп. та 5000 грн. компенсації моральної шкоди.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня
2006 року  позов  задоволено частково: договір на виготовлення
і монтаж меблів під замовлення  від  8
серпня 2006 року,  укладений  між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 в частині, що залишилась не виконаною, розірвано; стягнуто з
ОСОБА_2 на користь позивачки 13220 грн. пені за прострочення  виконання
договору,  373  грн. 11 коп. втраченого заробітку, 3000 грн.
компенсації моральної шкоди та судові витрати, а в решті вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 2 квітня 2007 року  рішення місцевого суду скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь
позивачки 2620 грн. пені за прострочення виконання договору, 1500 грн.
компенсації моральної шкоди та судові витрати, а в решті вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення апеляційного суду
та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
- рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 цього Кодексу - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Вирішуючи спір в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, суди
виходили з того, що моральна шкода позивачці була заподіяна неналежним
виконанням відповідачем договору на виготовлення і монтаж меблів.

Проте повністю погодитися з цим висновком судів не можна, виходячи з
наступного.

При вирішенні справи суди виходили з того, що 8 серпня 2006 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - власником підприємства "Плотня" було укладено
договір на виготовлення і монтаж меблів під замовлення, зокрема, меблів для
кухні відповідно до ескізу розміщення, які ОСОБА_2, як виконавець за договором,
зобов'язувався поставити замовнику в зібраному виді протягом 21 робочого дня,
тобто до 7 вересня 2006 року. Позивачка сплатила виконавцю робіт передоплату в
сумі 2700 грн., однак в обумовлений договором строк замовлення виконане не було.
Замовлені меблі доставлені виконавцем в квартиру позивачки 28 вересня 2006
року.

Згідно акта прийому-передачі від 28 вересня 2006 року товар, вказаний в
специфікації до договору від 8 серпня 2006 року, прийнятий покупцем, від якого
претензій до якості та кількості не надійшло.

Однак, встановлені судами обставини не давали підстав для задоволення вимог
щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну
моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених нормами
Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які
встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, зокрема, Законом
України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Згідно п. 5) ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав
споживачів" споживачі  під час
придбання, замовлення або використання продукції,  яка реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей
продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що за умовами укладеного між сторонами договору
можливість відшкодування моральної шкоди не обумовлювалася.

Таким чином, суд не мав правових підстав для часткового задоволення вимог
позову про відшкодування моральної шкоди, оскільки судом не встановлено, що
виконана відповідачем робота загрожувала життю і здоров'ю позивачки, а  за умовами договору цей вид цивільної
відповідальності на відповідача не покладався.

Оскільки при ухваленні рішення апеляційного суду в частині вирішення вимог
щодо відшкодування моральної шкоди неправильно застосовані норми матеріального
закону,  колегія  суддів
вважає  за  можливе,
відповідно до вимог ст. 341 ЦПК України, рішення суду апеляційної
інстанції в цій частині скасувати та ухвали нове рішення, яким у задоволені цих
вимог відмовити.

В решті рішення апеляційного суду відповідає фактичним обставинам справи та
постановлено з дотриманням вимог матеріального й процесуального закону, а
передбачених частиною 3 ст. 335 ЦПК України підстав для скасування
оскаржуваного рішення в частині стягнення пені за прострочення виконання
договору колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 2 квітня 2007 року в
частині відшкодування моральної шкоди скасувати. У задоволенні вимог ОСОБА_1 до
Меблевого комплексу “Плотня”, суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди відмовити.

В решті рішення апеляційного суду залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.Ярема

Судді:

Є.Ф.
Левченко

Л.М. Лихута

Л.І.  Охрімчук

Я.М. Романюк