Копія: Справа № 2-109-08
Кіровський районний суд м. Кіровограда
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 березня 2008року
Кіровській районний суд м. Кіровограда

в складі головуючого судді               Кабанової
В.В.

при секретарі                Грабенко
О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м. Кіровограді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПП «Бонамі»,ЗАТ» «Страхова група
«ТАС», ТОВ «Анекс-Тур»,ЗАТ «Коріс-Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулась
до суду з позовом, в якому просить відшкодування матеріальної та моральної шкоди з ПП «Бонамі»,ЗАТ»
«Страхова група «ТАС», ТОВ «Анекс-Тур»,ЗАТ «Коріс-Україна»

В обґрунтування
позову позивачка зазначила, що 14 липня 2006 року
чоловіком позивачки ОСОБА_2 був укладено договір №127 від 14 липня 2006 року з
приватним підприємством «Бонами» про надання туристичних послуг. Цим договором
ОСОБА_2, діючи також і від імені позивачки, доручив вказаному підприємству
придбати туристичні послуги, в перелік яких були включені і послуги з медичної
страховки. З свого боку ОСОБА_2. були виконані умови договору по його оплаті, у
зв'язку з чим, у виконання  п.4.1
договору ЧП «Бонамі» було укладено в наших інтересах договір з ТОВ «Анекс -
Тур» для поїздки сім'ї позивачки до Туреччини, з розміщенням в готелі
«Аttfleia» терміном з 19 по 28 липня 2006 р. З свого боку ТОВ «Анекс - Тур»
було укладено договір страхування на користь виїжджаючих до Туреччини членів
сім'ї, по якому страхувальником виступало ТОВ «Анекс - Тур». Перед вилітом до
Туреччини в аеропорту був виданий страховий поліс ЗАТ «Страхова група «ТАС»
ЕМІНВ №38/27 004449 від 19 липня 2006 року за яким позивачка її чоловік та двоє
дітей були застраховані з 19 по 28 липня 2006 року. за програмою страхування
«А» з медичними витратами на одну особу на страхову суму 10000 доларів США на
кожного, а у разі нещасного випадку по 2000 доларів США на кожного. По приїзду
до Туреччини і розміщення в готелі у вечері 20 липня 2006р. у позивачки
почалася вагінальна кровотеча. Чоловіком позивачки був зроблений дзвінок
черговому сервісної служби в м. Києві «Коріс Україна» за номером, вказаним в
страховому, полісі. На той час у сторони позивача вже була консультація з
черговим турецького офісу страхової компанії (номер також вказаний в страховому
полюсі) і було відомо, щодо необхідності в госпіталізації до лікарні  м. Анталія та при цьому тільки послуги
транспортування в машині швидкої допомоги складає 500 доларів США. По телефону
сервісної страхової служби чоловіком черговому було повідомлено про страховий
випадок, про характер захворювання і можливі витрати по госпіталізації.
Черговий сервісної служби Київського офісу «Коріс Україна» по телефону,
вислухавши про захворювання і необхідні витрати у розмірі 500 доларів США
тільки для транспортування, повідомив, щоб чекали її підтвердження. По
закінченню години чекання чоловік знову набрав телефонний номер Київського
офісу сервісної служби та намагався з'ясувати, чому не дають до Туреччини
підтвердження про страхові виплати. Чергова Київського офісу повідомила, що
вони з цієї нагоди ще розбираються оскільки зараз пізня година, і порадила
самим нести витрати по  лікуванню, а вони
це врахують. У зв'язку з безперервною кровотечею і виниклою в зв'язку з цим
небезпекою життю, за свої кошти викликали в готель машину швидкої допомоги. Нею
позивачка була доправлена в поліклініку і госпіталізована в лікарні  м. Анталія, яка була названа турецьким
представником страхової компанії. У лікарні для зупинки кровотечі позивачці
необхідно було провести операцію - медичне вискоблювання, але оскільки
підтвердження з сервісної служби Київського офісу “Коріс-Україна” не було,
лікарі не приступали до  лікування і
чекали підтвердження оплати медичної допомоги. Очікування тривало більше 8
годин, у зв'язку з чим стан здоров'я різко погіршав і виникла загроза життя.
Оскільки при собі не було необхідної суми грошей, чоловік був вимушений через
банк в терміновому порядку замовляти гроші на операцію з України і лише після
цього, через 8 годин після початку кровотечі, після оплати її вартості
чоловіком 21 липня 2006 р., була зроблена операція. За операцію і перебування в
лікарні, а також за транспортування машиною швидкої допомоги, позивачка
зазначає, що було сплачено 2000 доларів США, що підтверджується рахунками -
фактурами поліклініки і лікарні м. Анталія в Туреччині. Після повернення до
України і  звернення до ЗАТ «Страхова
група «ТАС» їх листом позивачка була проінформована, що на день страхового
випадку гроші за договором страхування не були перераховані страховій компанії
страхувальником ТОВ «Анекс - Тур», якій застрахував і видав на дорогу страховий
поліс, тому  страховий поліс на день
страхового випадку не був дійсним, оскільки він набуває законної сили лише з моменту
виплати страхувальником страхової премії в повному обсязі (п.4.2 договору). З
вказаному листі також було повідомлено, що ЗАТ «Страхова група» «ТАС», після
надходження страхової винагороди за договором страхування 18 серпня 2006 р.,
визнала договір страхування дійсним, визнавши підтвердженим факт оплати за свої
кошти наданої медичної допомоги у зв'язку з страховим випадком у розмірі 2000
доларів США, на підставі представлених на їх вимогу, оригіналів документів,
підтверджуючих понесену суму витрат. Не дивлячись на це, ЗАТ «Страхова група
«ТАС» відмовила вказаним же листом у відшкодувати понесених витрат по
страховому випадку з посиланням на те, що за відомостями, що одержали вони від
сервісної служби в м. Києві «Коріс Україна», сервісною службою була узгоджена
сума на надання невідкладної допомоги тільки у розмірі 160 Євро. Вважає, що при
відмові підтвердити оплату надання медичної допомоги при настанні страхового
випадку в державі Туреччина, а також, при відмові відшкодувати понесених витрат
в Туреччині у зв'язку із страховим випадком, що наступив, вже в Україні, були
грубо порушені  права
і не виконані зобов'язання з боку відповідачів в прийняті ними за договорами,
укладеними в інтересах позивачки. На думку позивачки відмова ЗАТ «Страхова
група «ТАС» відшкодувати витрати, понесені у зв'язку із страховим випадком що
наступив, унаслідок надання згоди сервісною службою в Києві «Коріс Україна» на
надання  невідкладної медичної допомоги
тільки у розмірі 160 Євро, є незаконною, оскільки свідчить про відмову страховика
виконати узяті на себе зобов'язання згідно укладеного договору страхування.

Відповідачі ПП «Бонами» і ТОВ «Анекс - Тур»,
укладаючи із позивачкою та підписуючи договори про надання туристичних послуг з
медичною страховкою, не виконали узяті на себе за договорами зобов'язання,
оскільки був виданий страховий поліс без надання страховику страхової
винагороди. Цим позивачка була введена відповідачем ТОВ «Анекс - Тур» в оману,
оскільки виданий на руки страховий поліс був недійсним під час знаходження в Туреччині
і на момент настання страхового випадку, тобто під час дії всього терміну
страхування, вказаного в страховому полюсі, так як, відповідно до п.4.2
договору страхування, страховий поліс набирає законну силу тільки з моменту
виплати страхової винагороди в повному обсязі. Страхова винагорода була
страховику виплачена тільки 18 серпня 2006 р., тобто вже після закінчення
терміну дії страхового поліса. Вартість страховки була включена у вартість
договору про надання туристичних послуг №127, укладеного 14 липня 2006 р.
чоловіком від імені позивачки з ПП «Бонами», а відомості про сплату повної
вартості страхової винагороди за договором страхування є в самому тексті
договору про надання тури стичних послуг. Відповідачами неналежним виконанням
зобов'язань, покладених на них на договором про надання туристичних послуг і за
договором страхування в її інтересах, було спричинена матеріальна шкода у
розмірі 2000 доларів США, що по курсу НБУ на день пред'явлення позову складає
10100 гривень (5,05x2000). Окрім цього неналежним виконанням договірних
зобов'язань відповідачами була заподіяна значна моральна шкода. Через
відсутність страхового поліса, і як наслідок, відсутність підтвердження виплати
страхової суми страховою сервісною службою, в Туреччині позивачці несвоєчасно
була надана медична допомога: 8 годин була кровотеча, позивачка була позбавлена
можливості бути своєчасно прооперованою. Як наслідок запізнілого оперативного
лікування, позивачка посилається на важкий стан, оскільки із-за сильної втрати
крові була дуже ослаблена, у зв'язку з чим перенесла тривале лікування.
Усвідомлення відсутності можливості отримання вчасної медичної допомоги за
рахунок страхової компанії за кордоном (виявилося для позивачки страшним
потрясінням і причиною нервового зриву, що негативно позначилося на стан
здоров'я в цілому. Із-за вимушеного пошуку чоловіком грошових коштів через
відсутність підтвердження страхової виплати, чоловік був вимушений залишати
малолітніх дітей в готельному номері без нагляду, оскільки сам їздив в банки
для оформлення грошей з України на операцію. Ці обставини також були причиною
великих переживань і хвилювання. Перенесені нервові потрясіння і переживання до
теперішнього часу позначаються на самопочутті: в порушені сну, постійних
головних болях, запаморочення, депресія, з приводу чого до теперішнього часу
вимушена проходити лікування. Окрім цього, великі моральні страждання заподіює
відсутність до теперішнього часу відшкодування заподіяної матеріальної шкоди,
пов'язаної з оплатою медичної допомоги за рахунок сімейного бюджету, чим був
нанесений великий незапланований збиток. Заподіяну відповідачами моральну шкоду
позивачка оцінює у розмірі 50000 гривень. Просить стягнути солідарно з
Приватного підприємства «Бонамі», з Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс
-Тур», та з Закритого акціонерного товариства
«Страхова   група   «ТАС»
на   відшкодування матеріальної
шкоди 10100 гривень і 50000 гривень моральної шкоди.

Відповідачі ТОВ «Анекс-Тур» в судові
засідання не з»явились надали до суду письмові заперечення стосовно позову. В
обґрунтування заперечень зазначили, що в своїй позовній заяві ОСОБА_1
стверджує, що ПП «Бонамі» та ТОВ «ТК «Анекс Тур» не виконали взяті на себе
зобов'язання, оскільки надали недійсний страховий поліс з медичного страхування від нещасного випадку. Таке твердження
Позивачки базувалось на відповіді на один з її запитів до Страховика -
ЗАТ «Страхова група «ТАС», згідно з якою її страховий поліс первинно (на момент звернення за страховим
відшкодуванням)  не було визнано дійсним,
оскільки на той момент не надійшли
грошові кошти від Страхувальника - ТОВ «ТК «Апекс Тур». Зазначені твердження не відповідають дійсності, з огляду на що позовні
вимоги відносно ПП «Бонамі» та
ТОВ  «ТК «Анекс Тур» є безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню з наступного ТОВ «ТК «Анекс Тур» є туристичним оператором
(Ліцензія Держкомтуризму і курортів України Серії АВ №020283 від
24.03.2006року), виключною діяльністю яких є організація і забезпечення
створення туристичного продукту, реалізація і надання послуг, а також
посередницька діяльність із надання характерних
та супутніх послуг.

Статтею 1 Закону України
«Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс
туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу
якого виходять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні
послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації
відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної
продукції тощо). Відповідно до положень ч.1 ст. 16 Закону України «Про туризм»
страхування туристів (медичне та від нещасного випадку) є обов'язковим і
забезпечується суб'єктами туристичної діяльності на основі угод із
страховиками. До складу туристичного продукту, придбаного для Позивачки, окрім
квитків на авіа перельот, проживання в обраному готелі, трансферу
аеропорт-готель-аеропорт, входив страховий поліс ЗАТ «Страхова група «ТАС».

ТОВ «ТК «Анекс Тур» діючи на
підставі договору доручення №359, укладеного з ЗАТ «Страхова група «ТАС»
20.03.2006 року виступило страхувальником ОСОБА_1 підтвердження чого останній
було видано поліс добровільного страхування відповідальності оплату медичних та
інших послуг під час подорожі за кордон перед третіми особами у разі настання
нещасного випадку чи захворювання на період з 19.07.2006р. по 28.07.2006р.. При
цьому, вартість туристичного продукту оформленого для ОСОБА_1 було сплачено
своєчасно №а в повному обсязі (дата сплати страхової премії 17.07.2006р.
зазначена на страховому полісі). На виконання згадуваного договору доручення №
359, в серпні 2006р. за результатами вкладення ТОВ «ТК «Анекс Тур» протягом
липня 2006р. договорів страхування було підписано акт виконаних робіт та
перераховано згідно виставленого ЗАТ «Страхова група «ТАС» рахунку отримані від
страхувальників страхові платежі. Твердження
позивачки про той факт, що її страховий поліс не був чинним на момент настання
страхового випадку, з огляду на те що надані їй послуги з туристичного
обслуговування не відповідають
обумовленим в договорі, не відповідають дійсності. ТОВ «ТК «Анекс Тур»,
відповідно до укладеного з ЗАТ «Страхова група «ТАС» ; договору, має право на
отримання від імені ЗАТ «Страхова група «ТАС» страхових платежів. а виконання
договору доручення, за результатами укладення ТОВ «ТК «Анекс Тур» протягом
липня 2006 року договорів страхування, в серпні 2006р. було підписано акт
виконаних робіт та перераховано згідно виставленого ЗАТ «Страхова група «ТАС» рахунку
отримані від страхувальників страхові платежі. Зважаючи на те, що, як вже було
зазначено, вартість туристичного продукту (що включає також і вартість
страхового полісу) була сплачена позивачкою до моменту видачі їй документів
своєчасно та в повному обсязі - страховий поліс на момент його видачі, так само
як і на момент Настання страхового випадку був чинним. Даний факт, як
вбачається з долучених до позовної заяви матеріалів, також було визнано ЗАТ
«Страхова група «ТАС». Таким чином, твердження Позивачки щодо надання їй за
договором №  127 від 114.07.2006р.  туристичного
продукту,  який  не
відповідає  вимогам  чинного
законодавства є хибними, а позовні вимоги по-суті можуть стосуватися
виключно   відносин, що виникли з
договору страхування (страхового полісу) між Позивачкою та ЗАТ «Страхова   група «ТАС» щодо виплати їй страхового
відшкодування. Враховуючи все
вищевикладене, враховуючи норми ст. 1, 16 Закону України «Про туризм», ст. 1000, 1003 Цивільного
кодексу України, керуючись нормами ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України просять визнати
Приватне підприємство «Бонамі» та ТОВ «ТК «Анекс Тур» неналежними відповідачами
за позовом ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. На
підставі зазначеного просять відмовити позивачці в задоволенні її позовних
вимог в частині солідарного стягнення з Приватного підприємства «Бонамі» та ТОВ
«ТК «Анекс Тур»  на її користь  відшкодування матеріальної шкоди 10100,00
грн. та 50 0000 грн. моральної шкоди.

Представник відповідача ЗАТ
"Страхова Група "ТАС"
позов в судовому засіданні не визнав, до суду надані письмові
заперечення, я яких представник відповідача зазначає, що 17.07.2006 року між
ЗАТ "Страхова Група "ТАС" та ТОВ "Анекс-Тур" на
користь Позивача був укладений Поліс страхування відповідальності за оплату
медичних та інших послуг під час подорожі за кордон ЕМІНВ №38/27-004449 від
17.07.2006 року. Поліс був укладений на підставі "Правил страхування
відповідальності за оплату медичних та інших послуг під час подорожі за кордон
ЗАТ "Страхова Група "ТАС" від 23.03.2004 року. Згідно п. 8.3.
Правил страхування та п. 8.2.4. Полісу, якщо Поліс укладається про страхування
Застрахованої особи, що не є Страхувальником, Страхувальник (ТОВ
"Анекс-Тур") був зобов'язаний ознайомити її, тобто Позивача, із
умовами страхування за Полісом та Правилами страхування. Згідно п. 13.2. Правил
страхування та п. 8.4.2. Полісу Страховик має право відмовити у страховій
виплаті в разі невиконання Застрахованою особою (Позивачем) будь-якого з
зобов'язань, викладених у п.8,2 Правил страхування та у пп. 8.2., 8.3 Полісу.
Згідно п. 8.2.6. Правил страхування та п. 8.3.3. Полісу Застрахована особа
(Позивач) зобов'язана звернутися до сервісної служби або до Страховика і
узгодити суму на оплату вартості медичних та інших послуг і всі свої дії,
пов'язані з їх отриманням, в разі страхового випадку, якщо очікувана сума на
оплату вартості цих послуг перевищує 150 дол. США. Згідно з наданою Позивачем
заявою про страхову подію та документами, сума на оплату вартості наданої Позивачу
медичної допомоги склала 2000 ДОЛ, США, Оскільки дані витрати не були погоджені
зі Страховиком та сервісною службою в Києві "Коріс Україна",
Страховик надав запит до ЗАТ "Коріс Україна" з проханим зв'язатись з
"Коріс Турція" та з'ясувати і була погоджена з ними сума на оплату
вартості медичних послуг в розмірі 2000 дол. США. ЗАТ "Коріс Україна"
відповів, шо з ними була погоджена лише сума в розмірі 160 Євро за надання
Позивачу невідкладної медичної допомоги 20.07.2006 року. Згідно Наказу ЗАТ "Страхова
Група "ТАС" №2675/В від 09.11.2006 року страхове відшкодування в
розмірі 757,50 грн. ( 150,00 Дол. США*5,05) і було сплачено Позивачу, що
підтверджується Платіжним дорученням від 13 листопада 2006 року. Таким чином,
зобов'язання Страховика перед Застрахованою особою (Позивачем) за Полісом
страхування відповідальності за оплату медичних та інших послуг під час
подорожі за кордон ЕМІНВ №38/27-004449 від 17.07.2006 року були виконані ЗАТ
"Страхова Група "ТАС" в повному обсязі. Стосовно моральної шкоди
представником відповідача зазначено, що згідно ст. 5 Пленуму Верховного суду
України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди " №4 від 31.03.1995 року із змінами та доповненнями до
загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню
при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. У позовної заяві Позивач так і не навів достатньо доказів про
наявності такої шкоди, протиправність діяння (бездіяння) ЗАТ "Страхова
Група "ТАС", наявність причинного зв'язку та вини відповідача в її
заподіянні. Відповідно до ст. 4 Пленуму Верховного суду України "Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди "
№4 від 31.03.1995 року із змінами та доповненнями у Позовної заяві про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає
ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується. Більш того моральну шкоду повинна відшкодовувати особа, яка
винна у її заподіянні (ст. 1167 ЦК України, п. 7 Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р. та п. 5.2 Методичних
рекомендацій Міністерства юстиції України - лист від 13.05.2004 р. № 35-13/797).
У ч.2 статті 23 Цивільного Кодексу України наведено перелік обставин, що можуть
викликати заподіяння моральної шкоди. Жодна з обставин, викладена Позивачем у
позовній заяві не зазначена у ч. 2 ст. 23 ЦК України. У позовні заяві Позивачем
не наведено і не підтверджено: наявності такої шкоди; протиправності діяння
Відповідача;  причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням; вини Відповідача.

Виходячи з цього, на думку
представника відповідача вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі
50000,00 грн. є безпідставними та необґрунтованими та в порушення ст. ст. 57-60
ЩІК України не підтверджуються жодними доказами. Також є досить незрозумілим, з
яких міркувань виходив Позивач, визначаючи моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.
В судовому засіданні представник відповідача доповнив свої пояснення та
зазначив, що згідно ст.. 179 "Дослідження доказів" Цивільного
процесуального кодексу України предметом доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового
рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, досліджуються показання
свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. В позовній заяві Позивач
зазначив, що при другому дзвінку в офіс ЗАТ "Коріс-У країна" чергова
Київського офісу нібито повідомила, що вони з цієї нагоди ще розбираються
оскільки зараз пізня година, і порадила самим нести витрати по лікуванню
Позивача, а вони це врахують. Однак, згідно письмового доказу ЗАТ "Коріс-
Україна" (Вих.41/07 від 02.04.2007 р.), перший дзвінок від чоловіка
Позивача надійшов в офіс компанії ЗАТ "Коріс- Україна" о 22:48
20.07.2006 р., в якому він сповістив про випадок. При цієї розмові лікар-координатор
ЗАТ "Коріс- Україна" попросив клієнта надіслати на факс компанії ЗАТ
"Коріс- Україна" копію поліса Застрахованій. При другому дзвінку о
23:21 20.07.2006 р. чоловік Позивача тільки попросив прискорити процес надання
медичної допомоги. Знову ж неправдиві усні свідчення Позивачки, які ніяким
належними доказами не підтверджені. Письмові докази ЗАТ "Коріс-
Україна", які приєднані до справи, знову ж свідчать, що позивачка говорить
неправду. Позивач зазначає, що вона та її чоловік нібито за свої кошти

викликали в готель машину швидкої
допомоги і нею вона була перевезена в Кемер поліклініку.

На судовому засіданні Позивач усно
заявила, що вона сама нібито сплатила за цю машину

швидкої допомогу 500 дол. США, але
ніяких письмових доказів (рахунків, чеків, тощо ) вона

при цьому не надала. Однак, 21.07.2006 р. о 11:19 від асистуючої
компанії в Туреччині до ЗАТ "Коріс- Україна" надійшов факс-рахунок
про витрати Кемер поліклініки щодо Позивача. Загальна сума згідно цього рахунку
витрат складає 160,00 евро ЗАТ "Страхова Група "ТАС" вчасно
надала гарантію Кемер поліклініки за ці витрати та сплатила рахунок в розмірі
1034,56 грн. (еквівалент 160 Евро). Згідно з рахунку №169331, яка сама Позивач
надала ЗАТ "Страхова Група "ТАС" при її приїзді в Україну, до
Кемер поліклінік позивачка була доставлена о 23:37 20.07.2006 р., тобто через
16 хвилин після останнього дзвінка її чоловіка про прискорення медичної
допомоги. Там її оглянув гінеколог та було зроблене У ЗІ. Також в історії
хвороби, яка додається до рахунку №169331, зазначено, що в Анталія Госпітал
вона була прийнята через вагінальну кровотечу протягом 7-8 годин. Це означає,
що кровотеча у неї почалася біля 16-17 годин 20.07.2006 р.

Згідно з відповіді Кемер поліклінік
25.09.2007 р. Позивач була доставлена в Кемер поліклінік 20.07.2006 р. біля 24
год. 00 хв. (Ця відповідь також була приєднана до справи.) Потім вона була
перевезена в Анталія Госпіталь біля 01. год. 00 хв., там її оглянув гінеколог
та вирішив оперувати під загальним наркозом, тому лікарі чекали, щоб очистити
їй шлунок. Операція почалась вранці 21.07.2006 р., а вже 21.07.2006 року о 17
год. 00 хв. Позивач була виписана без яких-небудь ускладнень. Таким чином, всі
письмові докази свідчать про те, що Позивач не зверталася до ЗАТ
"Коріс-Україна" протягом 7-8 годин з початку кровотечі! Свідчення
ОСОБА_1 не можуть братись до уваги судом, і у суду всі законні підстави для
відмови в позові ОСОБА_1 в повному обсязі. ЗАТ "Страхова Група
"ТАС" виконала всі зобов'язання перед Позивачем - згідно платіжного
доручення №400 від 20.02.2006 р. ЗАТ "Страхова Група "ТАС"
сплатила Позивачу страхове відшкодування в розмірі 757,50 грн. ( 150,00 Дол.
США*5,05) згідно п. 11.4. Правил страхування та п. 6.4. Полісу. Так як сума на
оплату вартості медичних або інших послуг, передбачених умовами страхування за
Полісом, перевищує 150 Дол. США (2000 дол. США), та не була попередньо
узгоджена із ЗАТ "Коріс-Україна" та ЗАТ "Страхова Група
"ТАС".

Згідно п. 8.3. Правил страхування
та п. 8.2.4. Полісу, якщо Поліс укладається про страхування   Застрахованої особи, що не є
Страхувальником, Страхувальник (ТОВ "Анекс- Тур") був зобов'язаний
ознайомити її, тобто Позивача, із умовами страхування за Полісом та Правилами
страхуванні Тобто на момент виникнення кровотеч! ОСОБА_1 була ознайомлена з
умовами правил та полісом.

Згідно п. 13.2. Правил страхування
та п, 8,4,2, Полісу Страховик має право відмовити у страховій виплаті в разі
невиконання Застрахованою особою (Позивачем) будь-якого з зобов'язань,
викладених у п.8.2 Правил страхування та у пп. 8.2., 8.3 Полісу.

Згідно п. 8.2.6. Правил страхування та п. 8.3.3. Полісу
Застрахована особа (Позивач) зобов'язана звернутися до сервісної служби або до
Страховика і узгодити суму на оплату вартості медичних та інших послуг і всі
свої дії, пов'язані з їх отриманням, в разі страхового випадку, якщо очікувана
сума на оплату вартості цих послуг перевищує 150 дол. США. Згідно з наданою
Позивачем заявою про страхову подію та документами, сума на оплату вартості
наданої Позивачу медичної допомоги склала 2000 дол. США.  Оскільки дані витрати не були погоджені суми
витрат  на оплату вартості медичних
послуг в розмірі 2000 дол. США. ЗАТ "Коріс Україна" відповів, що з
ними була погоджена лише сума в розмірі 160 Євро за надання Позивачу невідкладної
медичної допомоги 20.07.2006 року. Представник відповідача посилається на те,
що  на 20-21 липня 2006 р. ЗАТ
"Коріс Україна" не мало договору про співробітництво з Анталія
Госпітал, де була прооперована ОСОБА_1, тому через ЗАТ "Коріс Україна"
Позивачка ніяк не могла опинитися там, крім свого власного бажання. А ЗАТ
"Коріс Україна" ніяк не міг туди її направити, тому це ще раз
доказує, що вона не погодила своє перебування в Анталія Госпітал з ЗАТ
"Коріс Україна" або зі ЗАТ "Страхова Група "ТАС".
Виходячи з вищенаведеного просить відмовити ОСОБА_1 у відшкодуванні
матеріальних збитків в розмірі 9342,50 грн. (еквівалент 1850 дол. США).

Ухвалою суду від 27 лютого 2007 року до участі в справі в
якості співвідповідача було притягнуто ЗАТ «Коріс Україна». Представник
відповідача «Коріс-Україна» в судовому засіданні позов не визнала, в
обґрунтування заперечень зазначила, що відбулась телефонна розмова з стороною
позивача під час їх перебування в Туреччині, з ними була узгоджена сума 160,00 Дол. США для надання невідкладної допомоги. Представник відповідача
пояснила, що ним не було відомо щодо необхідності оперативного втручання.
Наразі відповідачі посилаються на те, що вони мають лише інформацію про наявний
діагноз у позивачки. Представник відповідача зазначила, що сума витрат в 160
дол. США була підтверджена відповідно рахунків які надані посередником. Згідно
цих документів необхідності щодо оперативного втручання не вбачалось. Від
посередника інформації про подальше лікування особи не надходило.

Найбільш важливим з не сформульованих принципів пункту 1 статті 6 Конвенції
є принцип рівних можливостей, згідно з яким кожна зі сторін під час розгляду
справи повинна мати рівні можливості і жодна зі сторін не повинна мати
будь-яких істотних переваг над протилежною стороною.

Сторони не змінили підстави або предмет позову, судом
розглядається справа в рамках заявлених вимог.
Відповідно до статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

14 липня 2006 року чоловіком позивачки ОСОБА_2 був укладено договір №127
від 14 липня 2006 року з приватним підприємством «Бонами» про надання
туристичних послуг.

ОСОБА_2., діючи також і від імені позивачки, доручив вказаному підприємству
придбати туристичні послуги, в перелік яких були включені і послуги з медичної
страховки. З свого боку ОСОБА_2. були виконані умови договору по його оплаті, у
зв'язку з чим, у виконання  п.4.1
договору ПП «Бонамі» було укладено договір з ТОВ «Анекс - Тур» для поїздки
сім'ї позивачки до Туреччини, з розміщенням в готелі «Аttfleia» терміном з 19
по 28 липня 2006 р.

Встановлено, що ТОВ «ТК «Анекс Тур» є туристичним оператором (Ліцензія
Держкомтуризму і курортів України
Серії АВ №020283 від 24.03.2006року), виключною нашою діяльністю є організація
і забезпечення створення туристичного продукту, реалізація і надання послуг, а
також посередницька діяльність із надання характерних  та супутніх послуг.

Статтею 1 Закону України
«Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс
туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу
якого виходять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні
послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації
відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної
продукції тощо).

Відповідно до положень ч.1 ст. 16 Закону України «Про
туризм» страхування туристів (медичне та від нещасного випадку) є обов'язковим
і забезпечується суб'єктами туристичної діяльності на основі угод із
страховиками. До складу туристичного продукту, придбаного для Позивачки, окрім
квитків авіа перельоту, проживання в обраному готелі, трансферу
аеропорт-готель-аеропорт, входив страховий поліс ЗАТ «Страхова група «ТАС».

ТОВ «Анекс - Тур» було укладено договір страхування на користь виїжджаючих
до Туреччини членів сім'ї, по якому страхувальником виступало ТОВ «Анекс -
Тур». Стороною позивачки було отримано перед вильотом до Туреччини в аеропорту
страховий поліс ЗАТ «Страхова група «ТАС» ЕМІНВ №38/27 004449 від 19 липня 2006
року, за яким позивачка її чоловік та двоє дітей були застраховані з 19 по 28
липня 2006 року. за програмою страхування «А» з медичними витратами на одну
особу на страхову суму 10000 доларів США на кожного, а у разі нещасного випадку
по 2000 доларів США на кожного.

Відповідно до ч.7 ст.15 ЗУ «Про страхування» страховими агентами є фізичні
особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і
виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори
страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов'язані із
здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є
представниками
страховика і діють в його интересах за винагороду
на підставі договору доручення із страховиком. Згідно договору-доручення №359 від 20 березня 2006 року ТОВ «Анекс - Тур»
виступало страховим агентом ЗАТ «Страхова група «ТАС» (а.с.58-60). Про належне
виконання покладених зобов»язань ТОВ «Анекс-тур», ПП «Бонамі» свідчить копії
платіжних доручень, акту прийому - передачі , які підтверджують своєчасність в
здійсненні необхідних платежів по виконанню договору про надання туристичних
послуг (а.с.109-111). В судовому засіданні знайшло підтвердження виконання
покладених зобов»язань на ТОВ «Анекс-тур» як страхового агента, що
підтверджується актом виконаних робіт за липень 2006 року (а.с.123-125).

Відповідно до договору-доручення №25/03 від 01 січня 2003 року укладеного
між ЗАТ «Коріс-Україна» та ЗАТ «Страхова група «ТАС» щодо надання асистанських
послуг, організації від імені і за рахунок ЗАТ «Страхова група «ТАС» медичної
та іншої допомоги, застрахованим ЗАТ «Страхова група «ТАС»  особам на користь таких осіб. Відповідно до
розділу №З договору п.2 здійснювати асистанські
послуги, з організації медичної та іншої допомоги та врегулювання
страхових випадків за кордоном через нерезидентів; п.3 забезпечити цілодобову
роботу свою та нерезидентів для постійної готовності здійснювати зв»язок із
застрахованими особами і надавати необхідні вказівки; п.4.надавати
застрахованим особам необхідні асистанські послуги, врегульовувати страхові
претензії та здійснювати оплату пов»язаних з ними страхових відшкодувань; п.8.
у разі необхідності (загрози життю та здоров»ю застрахованої особи) при
відсутності можливості узгодити оплату відшкодувань з Довірителем, організувати
надання екстреної медичної допомоги та здійснити покриття цих відшкодувань,
пов»язаних з настанням очевидного страхового випадку на свій розсуд і в межах
страхової суми. (а.с.46-48).

Беззаперечним, та таким що не підлягає доказуванню є факт звернення до
асистанської компанії щодо виникнення страхового випадку з позивачкою,
підтвердження чого є факсімильне повідомлення (а.с.70). У відповідності до
факсімильного повідомлення від 08.11.2006 року зазначається, що витрати в сумі
160 евро - це витрати за первісне відвідування, який був про гарантований
відповідно до копії поліса як відвідання до визначення діагнозу. Рахунки за
подальше лікування пацієнта отримані не були. Відповідно до наявної інформації
- витрати на госпіталізацію і операцію, оскільки дані документи у пацієнтки на
руках у ЗАТ «Коріс-Україна» не має можливості отримати їх повторно.

Відповідно до ст..8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок - подія,
передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми
(страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій
особі.

Відповідно до п.2.1.1 Договору страхування відповідальності перед третіми особами по оплаті
медичних і інших витрат під час поїздки за кордон від 19 липня 2007 р. ЕМІНВ
№38/27 - 004449 (далі договори), укладеного установи у разі хвороби, яка
трапилася несподівано і представляє загрозу для життя і здоров'я застрахованої
особи.

Згідно п.7.2.5 договору випадки захворювання, пов'язані з вагітністю, крім
позаматкової вагітності, та випадків коли стан застрахованої особи загрожує
його життю, не входить в перелік випадків, що звільняють страхову компанію від
відповідальності.

З історії хвороби, наданою жіночою лікарнею м. Анталія вбачається, що
позивачка була госпіталізована в стаціонар лікарні при кровотечі тривалістю 8
годин, при знаходженні у неї плоду без ембріонального серцебиття, і потребувала
термінової операції. В даному випадку стан був такім, що загрожувало життю,
тому воно відноситься до страхового випадку, вказаного в договорі страхування.
Відповідно до п.3.1 договору до витрат, які відшкодує
страховик за програмою «А», є витрати на лікування, в які входять витрати
надання стаціонарної допомоги в медичних установах (медикаментозне лікування,
диагнозтичні і лікувальні процедури, оперативне втручання, консультації,
перебування в палатах і т.д.). До витрат, що відшкодовують за договором
страхування, також віднесені витрати на транспортування хворого до спеціальної
медичної установи.

Надані позивачкою рахунок-фактура серія А №169331 на суму
500 доларів США і рахунок-фактура серія А №169467 на суму 1500 доларів США,
видані лікувальними установами в Туреччині, підтверджують понесені витрати по
наданню медичної допомоги у зв'язку із страховим випадком, що наступив, у
розмірі 2000 доларів США.

Судом не можуть розглядатись факти викрадені в поясненні
представника ЗАТ «Страхова група «ТАС» щодо неналежності доказів позивачки а
саме; В долучених до матеріалів справи копії медичної картки
амбулаторного хворого ОСОБА_1 зазначається наступне : 31.07.2006р. після
поїздки до Туреччини ОСОБА_1 звернулася до лікаря -гінеколога. Лікарем був
встановлений наступний діагноз - "постабортний період гіпсохромної
анемії."  В картці в графі Сигнальні
позначки написано наступне: "Родов-2, абортов-3,1-замершая беременность
16-17 недель, вьіскабливание матки при поездке в Турцию Анталия 21.07.2007 года
Гинеколог.- здорова". Наступний запис в картки датується від
20.04.2007року з діагнозом - хронічний метроіндометріт в стадії загострення. На
думку представника відповідача ОСОБА_1 хворіла хронічним метроіндометрітом ще
до поїздки в Туреччину раз згідно записам від 20.04.2007р. у неї почалося його загострення,
а до того протягом 9 місяців вона не зверталася до лікаря взагалі, що виключає
виникнення цієї хвороби протягом липня 2006 р. - квітня 2007 року, Між тим, на
думку представника відповідача ЗАТ «Страхова група»ТАС»  хронічний метроіндометріт може викликати
переривання вагітності, що у ОСОБА_1 і відбулося в Туреччини. Причиною
виникнення метроіндометріта можуть бути гормональні порушення, статеві
інфекції, медичні аборти, які згідно даним із медичній картки ОСОБА_1 робила в
кількості трьох ще до поїздки в Туреччину. Виходячи з вищенаведеного,
представник відповідача вважає, що хронічним метроіндометрітом ОСОБА_1 хворіла
ще до поїздки в Туреччину, його загострення відбулося вже після подання
позовної заяви в квітні 2007 р. і ніякого відношення до аборту в Туреччині не
має. І лікарі в Туреччині письмово свідчать, що виписали її увечері того ж дня,
коли їй робилося вискоблювання без будь-яких ускладнень, і лікар-гінеколог
жіночої консультації в Кіровограді зразу ж після її повернення із Туреччини зазначає,
що у неї була втрата крові, гемоглобін 90 г/л., а після п'ятиденного лікування
вона вже здорова. Ознак виникнення метроіндометриту в записах від кінця липня
початку серпня 2006р. немає. Між тим, згідно аналізу крові, який їй робився в
квітні 2007р. гемоглобін у неї 105 г/л, і це вже без втрати крові, що свідчить,
що у Позивача взагалі гемоглобін невисокий та втрата крові в Туреччині не була
катастрофічною. На думку представника таким чином, заява ОСОБА_1, що причиною
її хронічної хвороби, яка загострилася в квітні 2007 р. є вискоблювання матки,
який їй зробили в Туреччини, є знову ж неправдивим усним свідченням Позивача,
які повністю спростовують письмові докази в медичній картки Позивача, які ж між
тим вона сама подала до суду. Вищезазначені пояснення ґрунтуються лише на
припущеннях представника відповідача, та не підтверджуються жодним доказом.
Зважаючи на те, що припущення представника відповідача допускаються в галузі
медицини вони повинні були бути підтверджені відповідними медичними висновками,
а тому суд не бере до уваги зазначені посилання.

Дослідивши матеріали цивільної справи суд
дійшов висновку про, те що відповідно до п. 8.3 договору позивачка, як
застрахована особа, при настанні страхового випадку виконала всі умови договору
страхування, оскільки звернулася до сервісної служби (за номерами, вказаними в
страховому полюсі) і повідомила про страховий випадок: про характер
захворювання,  про  витрати
по  транспортуванню  до
лікувальної установи з готелю і про приблизну вартість лікування, що свідчить
про погодження із сервісною службою дії, та підтверджується роздруківкою
телефонних дзвінків готелю, в якому вказані за 20 липня 2006 р. три дзвінки за
номерами.

Відповідно до п.8.1.3 договору,
зобов'язано провести виплату страхового відшкодування в передбачені договором
терміни, оскільки немає обставин, які б звільняли страховика від матеріальної
відповідальності за договором страхування. Відповідно до п.п.6.1.3, 6.2 і 6.3
договору страхування за умовами виплати страхового відшкодування, застрахованій
особі, що самостійно сплатила медичні послуги у зв'язку із страховим випадком
що поступив, страховик гарантує страхове відшкодування у розмірі страхової
суми. Отже, відмова ЗАТ «Страхова група «ТАС» відшкодувати  витрати, понесені в Туреччині у зв'язку із
страховим випадком що наступив, є необґрунтованим.

Згідно п.3 ч.1 ст. 26
Закону України "Про страхування", підставою відмови
у страхових виплатах або страховому відшкодуванні є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт настання
страхового випадку. Відповідно до ст.16 Закону України
"Про страхування" договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.
В судовому
засіданні не знайшло підтвердження фактів неправдивих відомостей наданих
позивачкою.

Посилання
представника відповідача «Страхової групи «ТАС» на те, що згідно договору
Доручення №25/03 від 01.01.2003р. зі додатками (надалі - Договір), який був
підписаний між ЗАТ "Коріс Україна" та ЗАТ "Страхова Група
"ТАС", ЗАТ "Коріс Україна" зобов'язаний здійснювати асистанські
послуги з організації медичної та іншої допомоги та врегульовувати страхові
випадки за кордоном через нерезидентів, (п. 3.2. цього Договору). Також згідно
п. 3.3. цього Договору ЗАТ "Коріс Україна" зобов'язано забезпечити
цілодобову роботу свою та нерезидентів для постійної готовності здійснювати
зв'язок із застрахованими особами і надавати їм необхідні вказівки. Тобто, якщо
у ОСОБА_1 і є якісь претензії до організації медичної допомоги, то її
організація є зобов'язанням співвідповідача по справі ЗАТ "Коріс Україна", є недоречними тому, що договір страхування
укладався з ЗАТ «Страхова група «ТАС», а не з ЗАТ «Коріс Україна». В
разі твердження про те, що ЗАТ «Коріс-Україна» не в повному обсязі виконала
покладені на неї зобов»язання представник відповідача відповідно до прав
наданих ЦПК України протягом розгляду справи мав змогу звернутись до
співвідповідача про стягнення відповідних сум відшкодування, але даним правом
не скористався.

Представником
позивача підтримані позовні вимоги щодо стягнення з
Закритого акціонерного товариства
«Страхова   група   «ТАС»
відшкодування матеріальної шкоди в сумі
10100 гривень, які на думку суду є доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала. Для підтвердження спричинення моральної шкоди за
клопотанням представника позивача на підставі ухвали суду була призначена та
проведена психологічна експертиза ОСОБА_1

Відповідно до висновків експертизи
ОСОБА_1, враховуючи її індивідуально-психологічні особливості, була нанесена
психологічна травма несвоєчасним наданням медичної допомоги в державі
Туреччина, при обставинах, викладених у позовній заяві. Психічний стан ОСОБА_1
після поїздки в Туреччину в липні 2006 року був таким, що потребував лікування
у лікаря-психотерапевта. Існує причинний зв'язок між психічним станом ОСОБА_1,
в якому вона знаходилась після повернення з Туреччини, з перенесеними нею
переживаннями у зв'язку з несвоєчасним наданням їй медичної допомоги під час
знаходження в державі Туреччина в липні 2006 року.

Представником відповідача ЗАТ
«Страхова група»ТАС» заявлено клопотання щодо визнання неналежним доказом та
вилучення з матеріалів справи висновку судово-психологічної експертизи ОСОБА_1
від 28.11.2007р. проведений експертом Дроботуном М. М., оскільки останній
складений з грубим порушенням норм чинного законодавства України, тому не може
братись судом як належний доказ. Експерт Дроботун М .М не мав права робити
Висновок судово-психологічної експертизи ОСОБА_1 про її психічний стан, так як
не є експертом держаної спеціалізованої установи, не має вищу медичну освіту та
кваліфікації судового експерта в області психіатрії. Цей Висновок підлягає
вилученню з матеріалів справи. На думку представника відповідача згідно п.149
Наказу Міністерства Юстиції України N53/5 від 08.10.98 "Про затвердження
Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та  Науково - методичних рекомендацій з питань
підготовки та призначення судових експертиз" об'єктом психологічної
експертизи є психічно здорові
особи.   Представник відповідача
посилається на те, що в самому висновку ОСОБА_1 лікарем-психіатром Костюк Н.І.
був поставлений діагноз "Астено-депресивний синдром ситуаційно
обумовлений." тому ОСОБА_1 взагалі не може робитись психологічна
експертиза за чинним законодавством України.                                   Відповідно до нормативно правових
актів судова-психологічна експертиза проводиться співробітниками
науково-дослідних інститутів судової експертизи, що мають кваліфікаційний
рівень експерта. У випадку неможливості проведення експертизи в НДІСЕ, як
експерт може бути залученим будь-який фахівець, що має вищу юридичну освіту з
питань що підлягають судовому дослідженню (ст..75КПК України). У такому випадку
при виборі експертів перевага віддається науковим і науково-педагогічним
працівникам, особам, що мають базову психологічну освіту чи працюють у галузі
психології в навчальних чи науково-дослідних установах не менш п»яти років і
мають наукові публікації з психології.                                                                                                                             Згідно
довідки Кіровоградського Державного педагогічного університету ім..В.Вінниченка
Дріботун М.М. кандидат педагогічних наук, виконує обов»язки завідувача кафедри
психології та станом на 03 березня 2008 року цього загальний
науково-педагогічний стаж становить 27 років, а стаж науково-педагогічної
роботи у Кіровоградському Державному педагогічному університеті                       ім. В.Винниченка становить 17 років і 8
місяців. Згідно копії диплому НОМЕР_1 Дроботун М.М. має вищою освіту по
спеціальності -психологія, викладач психології. Відповідно до диплому від 24
червня 1996 року ПД №008864 Дроботуну М.М. призначений вчений ступень кандидат
педагогічних наук. Копією диплому від 29 грудня 1988 року НОМЕР_2 Дроботуну
М.М. присвоєний ступень доцента.           На
підставі вищевикладеного, керуючись ч.8 ст.8 ЦПК України суд вважає за можливе
застосувати аналогію закону, визнати належним доказом
щодо підтвердження завдання моральної шкоди висновки судово -
психологічної експертизи ОСОБА_1, стягнути з
Закритого акціонерного товариства
«Страхова   група   «ТАС»
відшкодування моральної шкоди в сумі
30 000 гривень, які на думку суду є доведеними та підлягають
задоволенню.                                                Виходячи з вищевикладеного,
враховуючи заявлені та підтримані позовні вимоги стягнути з Закритого акціонерного товариства   «Страхова
група   «ТАС»  на користь позивачки ОСОБА_1 відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 10100 гривень, та суму  завданої моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. 00 коп,

Зважаючи
на те, що в судовому засіданні не підтриманні позовні вимоги до
співвідповідачів ПП «Бонамі», ТОВ «Анекс-Тур», ЗАТ «Коріс-Україна»  - відмовити в задоволенні позовних вимог до
співвідповідачів ПП «Бонамі», «Анекс-Тур», ЗАТ «Коріс-Україна» .

Керуючись ч.1 ст. 16 Закону України «Про туризм», Закону України
"Про страхування", ст..1167 ЦК
України,
ст. 88, 208,213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р
І Ш И В :

Позовну
заяву ОСОБА_1 до ПП «Бонамі»,ЗАТ» «Страхова група «ТАС», ТОВ «Анекс-Тур», ЗАТ
«Коріс-Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути
з Закритого акціонерного товариства   «Страхова
група   «ТАС»  на користь позивачки ОСОБА_1 відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 10100 гривень.

Стягнути
з Закритого акціонерного товариства   «Страхова
група   «ТАС»  на користь позивачки ОСОБА_1 відшкодування завданої
моральної шкоди в розмірі 30 000 грн.

В
задоволенні позовних вимог до ПП «Бонамі», ТОВ «Анекс-Тур», ЗАТ
«Коріс-Україна»  - відмовити.

На
рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти
днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції .

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда                                          підпис
В.В.Кабанова

згідно з оригіналом:

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда                                          підпис
В.В.Кабанова