Справа
№2-368-2008
Рішення

Іменем України

11
березня 2008 року                                Горохівський
районний суд

Волинської
області

в
складі:

головуючого                                                      Ковальчука
В.Д.

при
секретарі                                                     Сівосі
Н.М.

за
участю позивачів                                           ОСОБА_1.,
ОСОБА_2.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в місті Горохові справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2до Пустомитівської сільської ради про визнання права власності на
земельну ділянку та майновий пай, -

Встановив:

Позивачі звернулися з позовом про
визнання за ОСОБА_1права власності на земельну ділянку площею 1,22 га, яка
посвідчена Державним атом про право власності на землю серії IV-ВЛ №005887,
виданого 15 жовтня 2001 року Пустомитівською сільською радою та на майновий
пай, який посвідчений свідоцтвом про право власності на майновий пай члена
сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ №0213107,
виданого 10 березня 2003 року Пустомитівською сільською радою, а за
ОСОБА_2право власності на земельну ділянку площею 1 га, яка посвідчена Державним
атом про право власності на землю серії IV-ВЛ №005887, виданого 15 жовтня 2001
року Пустомитівською сільською радою.

Мотивує свій позов тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1померла ОСОБА_3. Після її смерті залишилось вищевказане майно.
Позивачі фактично є власниками спадкового майна, однак вони не можуть
розпоряджатися ним, так як в них відсутні відповідні правовстановлюючі
документи, а тому вони звернулися з даним позовом до суду. Просить позов
задовольнити.

Суд вважає, що позов підставний і
підлягає до задоволення.

Згідно копії свідоцтва про смерть
видно, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно довідки Пустомитівської
сільської ради №215 від 13.05.2007 року видно, що спадкоємцями майна після
смерті ОСОБА_3. є чоловік ОСОБА_1. і діти: ОСОБА_4., ОСОБА_2., ОСОБА_5. Заповіт
ОСОБА_3. в сільській раді не посвідчувався.

З заяв ОСОБА_4. та ОСОБА_5. видно, що
вони відмовляються від успадкування належного їм майна на користь батька
ОСОБА_1 та брата ОСОБА_2.

Відповідно до статті 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що позивачі після
смерті ОСОБА_3 успадкували належне їм майно, володіють та користується ним,
однак всіх необхідних документів не виробили, а тому суд вважає, що позов слід
задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10,
60, 212, 215 ЦПК України, ст. 392 ЦК України, суд,-

Вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1право власності на
земельну ділянку площею 1,22 га, яка посвідчена Державним атом про право
власності на землю серії IV-ВЛ №005887, виданого 15 жовтня 2001 року
Пустомитівською сільською радою та на майновий пай, який посвідчений свідоцтвом
про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) серії ВЛ №0213107, виданого 10 березня 2003 року
Пустомитівською сільською радою.

Визнати за ОСОБА_2право власності на
земельну ділянку площею 1 га, яка посвідчена Державним атом про право власності
на землю серії IV-ВЛ №005887, виданого 15 жовтня 2001 року Пустомитівською
сільською радою.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею
294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення
суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий                                                               В.Д.
Ковальчук