У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 березня 2008 року                                                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                         Гнатенка
А.В.,

суддів:                                  Косенка
В.Й.,                     Григор'євої Л.І.,

Данчука
В.Г.,                      Барсукової В.М.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії службових осіб Тернопільського
міського пенсійного фонду, за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі на рішення Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від
10 березня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області
від           13 червня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на неправомірні дії службових осіб
Тернопільського міського пенсійного фонду, мотивуючи тим, що вони відмовляються
зарахувати йому до стажу трудової роботи для отримання пенсії  стаж проходження надстрокової служби в лавах
Радянської Армії Заполяр'ї в період з 12 квітня 1955 року до 12 листопада 1959
року - у півторакратному розмірі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від
10 березня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 13 червня 2006 року, скаргу задоволено. Постановлено
визнати неправомірними дії посадових осіб Тернопільського міського пенсійного
фонду.

Зобов'язано Тернопільський міський пенсійний фонд
зарахувати до стажу роботи для отримання пенсії ОСОБА_1 час проходження надстрокової
військової служби в районі Заполяр'я в Мурманській області в період з 12 квітня
1955 року до 12 листопада 1959 року на пільгових умовах: один  місяць служби за півтора місяця.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,
управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі подало до Верховного Суду
України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить
оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити у справі нове рішення.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав,  свобод чи інтересів, що виникають із  цивільних,
житлових,  земельних,
сімейних,  трудових відносин,  а також з інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України), який набрав чинності з 1 вересня 2005
року, встановлено, що  компетенція
адміністративних судів поширюється на спори фізичних
чи  юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. З КАС України справа
адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі на неправомірні дії службових осіб Тернопільського
міського пенсійного фонду щодо зарахування йому до стажу трудової
роботи для отримання пенсії стаж проходження  надстрокової служби в лавах Радянської Армії
Заполяр'ї.

Отже, спір, що виник між сторонами, є публічно-правовим і
відноситься до компетенції адміністративних судів, тому його розгляд судом
першої та судом апеляційної інстанції здійснюється за нормами Кодексу
адміністративного судочинства України.

Між тим, як убачається з матеріалів справи, суди
розглянули справу після           1
вересня 2005 року за правилами, встановленими Цивільно-процесуальним Кодексом
України (далі - ЦПК України).

Таким чином, суди, вирішуючи спір, дійшли помилкового
висновку про наявність цивільно-правового спору та помилково розглянули справу
за нормами ЦПК України.

Оскільки судами допущено порушення норм процесуального
права, яке призвело до  неправильного
вирішення справи, рішення районного та ухвала апеляційного суду підлягають
скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для
розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі задовольнити
частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від                 10 березня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від        13 червня 2006 року скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                            А.В. Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

В.Г. Данчук

Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова