ТАТАРБУНАРСЬКИЙ  РАЙОННИЙ СУД
Справа № 2-702
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27 травня 2008 року Татарбунарський
районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді
Сивоконь Т.І.

при секретарі                         Коваленко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2. про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 11 серпня 2006
року між ним та відповідачкою по справі був укладений договір позики грошей в
сумі 2000 гривень строком на чотири місяці. 15 липня 2007 року відповідачка
попросила в борг ще 1500 гривень. На вказані суми боргу відповідачка дала йому
розписку, в якій зобов'язалася повернути борг, проте, до теперішнього часу борг
позивачу не повернуто, тому він звернувся до суду з позовом про стягнення боргу
в примусовому порядку і просить стягнути на його користь 3500 грн.

В
судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав,
пояснив, що неодноразово звертався до відповідачки з проханням повернути борг,
але вона свої зобов'язання до теперішнього часу не виконала.

Відповідачка
позовні вимоги визнала, проти стягнення боргу не заперечувала, пояснила суду,
що не розрахувалася з позивачем через тимчасові фінансові труднощі, але
прикладе всі зусилля для погашення боргу.

Вислухавши пояснення та доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно до вимог ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти…, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей.

Судом з достовірністю встановлено, що між сторонами був укладений договір
позики на суму 3500 грн., про що не заперечувала відповідач по справі. На
підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем надана суду
розписка позичальника (а.с.5), яка посвідчує передання йому позикодавцем
вказаної грошової суми, що відповідає вимогам ч.2 ст.1047 ЦК України. Також
судом встановлено, що відповідачка не виконала умов договору, а саме не
повернула суму боргу у встановлений договором строк, чим порушила вимоги
ст.1049 ЦК України, яка передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що
були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені
договором.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги
ОСОБА_1 про стягнення суми боргу з відповідачки, яка складає 3500 гривень,
підлягають задоволенню, як основані на законі.

Керуючись ст.ст. 58,59,60,213,215
ЦПК України, ст.1046-1050 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг
за договором позики в сумі 3500 гривень, державне мито в сумі 51грн., а також
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом в сумі 30
гривень, а всього стягнути - 3581 гривну.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано до апеляційного суду Одеської області через
Татарбунарський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження в Одеський
апеляційний суд через Татарбунарський районий суд
Одеської області.

Суддя                  Сивоконь