Справа
№2-140/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

14 березня 2008 року                                                                         м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді:                                                                                            Дзярук
М.П.,

при секретарі:                                                                                                    Кожушаній
Є.С.,

за участю
позивача ОСОБА_1, представника відповідача ЗМР - Фоломеєвої Л.О.,
представника третьої особи ОП ЗМБТІ Кирнос Є.С., третьої особи ОСОБА_2,
представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа: ОП
ЗМБТІ,ОСОБА_2 про виділ долі в натурі, визнання права власності на об»єкт
нерухомості та самочинне будівництво, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернулася до суду з позовом до  Запорізької
міської Ради, треті особи: ОП ЗМБТІ, ОСОБА_2  про виділ долі в натурі, визнання права власності
на об»єкт нерухомого майна, посилаючись на те, що на підставі договору
купівлі-продажу від 16.05.1987 року їй на праві власності належить 7/10 частин
житлового будинку АДРЕСА_1. Ця частина складається з: коридору 2-1 пл. 4,2
кв.м., котельні 2-2 пл. 3,4 кв.м., санвузла 2-3 пл. 3,6 кв.м., кухні 2-4 пл.
11,5 кв.м., кімнати 2-5 пл. 16,7 кв.м., кімнати 2-6 пл. 8,6 кв.м., кімнати 2-7
пл. 9,6 кв.м., коридору 2-8 пл. 3,9 кв.м., коридору 2-9 пл. 4,4 кв.м.,
загальною площею 65,9 кв.м. Також за її власні кошти на земельній ділянці були
побудовані самовільні будівлі: гараж літ. О, сарай літ. Р, сарай літ. С, вбиральня
літ. Н. На теперішній час позивач бажає розпорядитися своєю часткою в праві
спільної часткової власності для чого необхідно її виділити в натурі. Просить
суд виділити в натурі 7/10 частин спірного житлового будинку та присвоїти цьому
об»єкту номер квартири АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на зазнаечний
об»єкт нерухомості та самовільно побудовані споруди - гараж літ. О, сарай літ.
Р, сарай літ. С, вбиральня літ. Н.

У судовому засіданні
позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві,
просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача та представник третьої особи ОП
ЗМБТІ проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник в судовому
засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, до суду надали
заперечення на позов, в якому вказали, що присвоєння номерів нерухомого майна
не є прерогативою суду. Крім цього позивач неправомірно просить визнати за нею
право власності на кв. №2 в будинку літ. А, оскільки ця частина фактично є
частиною будинку ОСОБА_2 Також, побудовані позивачем самовільні споруди,
побудовані з порушенням санітарно-технічних норм, оскільки знаходяться в
безпосередній близькості з її спорудами. Таким чином, позов не підлягає
задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 7/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від 16.05.1987 року (а.с. 8-9, 16-17),
власником 3/10 частини є ОСОБА_4, яка померла і в порядку спадкування спадщину
прийняла ОСОБА_2, що підтверджується копією спадкової справи та копією
свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 57-65, 83).  Відповідно до довідки ОП ЗМБТІ від
15.06.2006р. земельна ділянка АДРЕСА_1 рішенням Жовтневого райвиконкому від
24.06.1954 р. закріплена площею у розмірі 487 кв.м., самовільно зайнятої землі
37 кв.м. (а.с. 15). На зазначеній земельній ділянці розташовані наступні
об»єкти: житловий будинок літ. А, житлова прибудова літ. А1, літні кухні літ.
К, Е, вбиральні літ. Н, Д, душ літ. П, гараж літ. О, сараї літ. Л, Р, С,
водопровід №5, №6, замощення I, зливна яма №9, паркани №1, 4, 7, 8, 10, 11, 12,
що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно
(а.с. 8).  З них гараж літ. О, сарай літ.
Р, сарай літ. С, вбиральня літ. Н є самовільними спорудами, на які позивач
просить визнати право власності.

Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в
судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на
виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ
у натурі частки із спільного майна не допускається, згідно із законом або є
неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої матеріальної вартості його частки. Договір про
виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не зверталася
до іншого співвласника щодо вирішення питання про виділ частки та укладення
договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна.

Позивач просить виділити в натурі 7/10 частин будинку, що
складається з коридору 2-1 пл. 4,2 кв.м., котельні 2-2 пл. 3,4 кв.м., санвузла
2-3 пл. 3,6 кв.м., кухні 2-4 пл. 11,5 кв.м., кімнати 2-5 пл. 16,7 кв.м.,
кімнати 2-6 пл. 8,6 кв.м., кімнати 2-7 пл. 9,6 кв.м., коридору 2-8 пл. 3,9
кв.м., коридору 2-9 пл. 4,4 кв.м., загальною площею 65,9 кв.м. та визнати за
нею право власності з присвоєнням даному об»єкту нерухомості номер квартири №2
літ. А. З матеріалів справи, а саме копії плану (а.с. 11) вбачається, що
зазначені приміщення знаходяться в будинку літ. А та житловій прибудові літ.
А1, однак з експлікації (а.с. 12) ці приміщення визначені в будинку літ. А. З
технічних документів літ. А та літ. А1 різні об»єкти, тому є невідповідність у
зазначених вище документах. В зв»язку з чим вимоги позивача щодо визнання права
власності на зазначені приміщення в кв. 2 в літ. А   АДРЕСА_1 є необгрунтованими і такими, що
протирічать матеріалам справи. Також, суд не може визначити, чи відповідає
запропонований позивачем виділ, долі кожного співвласника, чи можливо взагалі
виділити в натурі вказані позивачем приміщення, не порушуючи права іншого
співвласника. При відсутності зазначених даних неможливо визначити, чи законні
вимоги позивача.

Ст. 376 ч.5 ЦК України встановлено, що на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших
осіб.

Враховуючи, що самовільні споруди збудовані без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, позивач не надала суду доказів щодо
відсутності порушення будівельних норм та правил на спірні самовільні споруди,
третя особа ОСОБА_2 заперечує проти визнання права власності на самовільні
споруди, земельна ділянка, на якій розташовані самовільні споруди має надлишки,
місце розташування яких невідомо, і тому неможливо зробити висновок про те, чи
не будуть порушені права інших осіб.

Згідно ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.   Позивач не надала до суду жодних доказів в
обгунтування законності позовних вимог.

Таким
чином, виходячи з наведеного суд вважає вимоги позивача необгрунтованими і не
вбачає законних підстав щодо їх задоволення.

На підставі
викладеного і керуючись ст.ст. 364, 376 ЦК України, ст.ст.10, 15, 60,
110, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 про виділ долі в натурі, визнання права власності на
об»єкт нерухомості та самочинне будівництво - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та
подання апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                               М.П.Дзярук