Справа № 22-ц-472/2008р.                                   Головуючий
по 1-ій інстанції: Буток Т.А.
Суддя-доповідач: Кононенко О.Ю.
УХВАЛА

іменем України

24
квітня 2008 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Сумської області у складі:

головуючого:
Криворотенка В.І.

суддів:
Кононенко О.Ю., Гагіна М.В.,

з
участю секретаря судового засідання - Рой Я.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області
цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у
м.Конотоп

на  рішення Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 04 лютого 2008 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Конотопського державного
вагоноремонтного заводу, Управління Пенсійного фонду України у м.Конотоп, треті
особи: Відкрите акціонерне товариство “Конотопський завод по ремонту
дизель-потягів”, Управління праці та соціального захисту населення про
встановлення факту роботи у важких і шкідливих умовах праці,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2008 року
позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено.

Встановлено
факт, що ОСОБА_1. працювала на Конотопському державному вагоно-ремонтному
заводі з 15 травня 1986 року по 31 січня 2000 року машиністом компресорних
установок у шкідливих та важких умовах праці.

В
апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у м.Конотоп просить
скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову
у  задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.
через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

При
цьому зазначає, що згідно ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”
право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники,
зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці,
за Списком №2, затвердженим КМУ і за результатами атестації робочих місць.
Пунктом 2 Постанови КМУ № 442 також встановлено, що пенсії за віком на
пільгових умовах призначаються лише за результатами атестації робочих місць.

Вказує,
що у трудовій книжці ОСОБА_1. відсутні відомості, що визначають право на пенсію
за віком на пільгових умовах за Списком №2 з посиланням на відповідний наказ
про затвердження результатів атестації у трудовій книжці, факт проведення
атестації в уточнюючій довідці, наданій підприємством, не зазначено та не
підтверджено іншими первинними документами. На думку апелянта, суд неправомірно
встановив факт роботи у шкідливих умовах праці лише на підставі висновку
Головного державного експерта з умов праці.

Апелянт
вважає, що це є порушенням вимог ч.2 ст.256 ЦПК України, оскільки нею
передбачено встановлення у судовому порядку фактів, що мають юридичне значення,
якщо діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом
першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1. працювала на Конотопському державному
вагоноремонтному заводі з 15 травня 1986 року по 31 січня 2000 року машиністом
компресорних установок.

На
вказаній посаді була зайнята повний робочий день, отримувала доплату за роботу
у шкідливих та важких умовах праці, користувалася додатковою відпусткою.

Зазначена
професія включена до Списку №2 виробництв, робіт, посад, показників, зайнятість
у яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Посилаючись
на висновок Головного державного експерта з умов праці (а.с.35), карту умов
праці (а.с.19), суд дійшов висновку про те, що роботу машиніста компресорних
установок ОСОБА_1. у період з 15 травня 1986 року по 31 січня 2000 року
необхідно вважати роботою у шкідливих та важких умовах праці і встановити такий
факт.

З
матеріалів справи вбачається, що у період з 01 серпня 1992 року до 01 лютого
2000 року атестація за умовами праці вказаного робочого місця у відповідності з
вимогами постанови КМУ від 01.08.1992 року № 442 не проводилася у зв'язку з
відсутністю коштів (а.с.9).

За
підсумковим наказом від 30 червня 2004 року № 117А ВАТ “Конотопський завод по
ремонту дизель-потягів”, робоче місце машиніста компресорних установок було
атестовано і йому підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2.

Тобто,
з вищезазначеного вбачається, що атестація не була проведена у 1992 - 2000
роках з вини роботодавця, оскільки обов'язок по проведенню атестації покладено
саме на нього, а будь-яка вина у цьому ОСОБА_1. відсутня.

Згідно
з п.5 Положення про державну експертизу умов праці, затвердженого постановою
Ради Міністрів України від 01 грудня 1990 року № 357, працівники служби
державної експертизи умов праці зобов'язані, зокрема, надавати органам, що
призначають та виплачують пенсії, висновок щодо підтвердження (скасування)
права працівника на пенсію на пільгових умовах.

Згідно
висновку №2 від 10 січня 2008 року Головного державного експерта з умов праці
Сумської області ОСОБА_2 вбачається, що проведеною ВАТ “Конотопський завод по
ремонту дизель-потягів” у 2004 році атестацією робочих місць за умовами праці
на робочому місці “машиніста компресорних установок” працівникам підтверджене
право на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку №2. Умови праці ОСОБА_1.
у період роботи на Конотопському державному вагоноремонтному заводі відносяться
до шкідливих та важких (а.с.35).

З
доводами апелянта з приводу того, що суд першої інстанції порушив вимоги ч.2
ст.256 ЦПК України, колегія суддів не погоджується з тих підстав, що наявність
документів про проведення атестації робочого місця є одним із доказів щодо
права на пільгову пенсію, але судом приймаються до уваги і інші докази у
відповідності до ст.ст.57-59 ЦПК України.

По
справі достатньо доказів, на які посилається суд першої інстанції і які
підтверджують обгрунтованість заявленого позову щодо встановлення факту роботи
позивача у шкідливих і важких умовах праці,
інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення
суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, повністю відповідає вимогам
матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись
ст.304, п.1 ч.1  ст.307, ст.ст.308, 313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Конотоп  відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого
2008 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуючий:

Судді: