№ 2 - 1171/07
№
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

18 березня    2008
року Кіровський райсуд м. Кіровограда в складі  :

головуючого судді
Шилової Л.М.

при секретарі
Масаловій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за  позовом  ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє в  інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5,
Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів
№ 23 Кіровоградської міської Ради,
Управління освіти Кіровоградської міської Ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7,  за участю третьої особи яка не заявляє  самостійних вимог ОСОБА_8 про визнання дій
неправомірними,  про  відшкодування моральної шкоди, позовом
ОСОБА_8 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє в  інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, Управління
освіти Кіровоградської міської Ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування
моральної шкоди,  зустрічним позовом   ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_1 за участю
третьої особи ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням
честі й гідності, неправомірними вимогами, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка  ОСОБА_1 в інтересах своїх неповнолітніх дітей
- доньки  ОСОБА_2 та сина  ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, яким
просить  визнати неправомірними дії
загальноосвітньої школи № 23 та стягнути з даної школи  на користь
своїх  дітей 5 000 грн., а з
відповідачки ОСОБА_4  на користь  доньки ОСОБА_2 -1000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.    На обгрунтування
вимог вказала, що її діти та син відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5 навчаються у
загальноосвітній школі № 23. У період навчання у першому класі її -
позивачки  доньку вдарив хлопець -
однокласник, в зв'язку із чим  доньку на
кареті швидкої допомоги було доставлено до лікарні для надання медичної
допомоги. По сплину 2 років такий же випадок повторився. Так, 18 січня 2007
року на уроці вчителя англійської мови ОСОБА_10
між двома учнями, які стояли перед її донькою, виникла бійка, на яку
вчитель ОСОБА_10 не своєчасно зреагувала, і вході  якої один із них  випадково вдарив доньку    кулаком в живіт. В зв'язку із травмуванням
доньці знову була  надана  медична допомога, вона була звільнена від
уроків фізкультури терміном на два тижні. Ця подія завдала дуже великих
страждань її донці, оскільки відчувала себе приниженою та ображеною, звичний
ритм життя її було змінено, донька боїться
знаходитись  в школі, через що
вона як мати  змушена постійно
заспокоювати та надавати їй  моральну
підтримку. Позивачка вказала також і на те, що в  у вказаній школі навчається і її син ОСОБА_3,
1992 року народження, з  яким також  стався інцидент  в школі,
в  результаті якого він 26.10.2002
року був прооперований, при цьому батьки дівчинки, яка вдарила їх сина в пах,
заплатили за ліки. Її сину заподіяно
моральної шкоди, оскільки  з  нього до сих пір насміхаються діти,  завдаючи
йому моральних страждань. Вказані дії відповідачів є неправомірними. Вважає,  що моральну
шкоду, завдану   її дітям   у виховному закладі - школі,  має відшкодувати   школа разом із батьками дитини, яка  її
заподіяла.

За ухвалою Кіровського райсуду м.
Кіровограда від 05 березня 2007 року за клопотанням представника позивачки
ОСОБА_1 - ОСОБА_11 до участі у справі залучено третьою

- 2-

особою
на стороні позивача  батька
неповнолітніх  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3
- ОСОБА_8та другим відповідачем Управління освіти Кіровоградської
міської Ради.

За ухалою Кіровського райсуду м.
Кіровограда від 10 квітня 2007 року за клопотанням  представника позивачки ОСОБА_1 -
ОСОБА_11  до участі у справі були
притягнуті  відповідачами  ОСОБА_6, ОСОБА_7 -  батьки неповнолітньої  ОСОБА_9, оскільки було прийнято до
провадження позовну заяву ОСОБА_1  в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3
до ОСОБА_4, яка діє в  інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5,
Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів
№ 23 Кіровоградської міської Ради,
Управління освіти Кіровоградської міської Ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7,  за участю третьої особи яка не заявляє  самостійних вимог ОСОБА_8  про визнання дій неправомірними,  про
відшкодування моральної шкоди. Згідно поданої заяви позивачка просить
визнати неправомірними  дії відповідача
Загальноосвітньої школи № 23 стосовно подій на уроці англійської мови
18.01.2007 року та визнати їх як бездіяльність, стягнути солідарно  із відповідачів  Загальноосвітньої школи   № 23 та Управління освіти Кіровоградської міської
Ради на користь неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2  4 000 грн. на відшкодуваня моральної шкоди,
із відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь неповнолітнього ОСОБА_3 по 2500
грн. з кожного на відшкодування моральної шкоди, при цьому вимоги  до відповідачки ОСОБА_4, яка дії в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5,   про
відшкодування 1 000 грн. моральної шкоди та обгрунтування її заподіяння  залишені без зміни. На обгрунтування вимог
позивачкою додатково  вказано, що
24.10.2002 року близько 15 години у загальноосвітній школі № 23   учениця цієї ж школи ОСОБА_9 нанесла тілесні
ушкодження її - позивачці  сину ОСОБА_3,
вдаривши його в пах,  в зв'язку із чим
він 26.10.2002 року був прооперований, при цьому   батьки ОСОБА_9 відшкодували витрати на
лікування сина.  Через дії ОСОБА_9, яка
фактично  скоїла суспільно небезпечне
діяння, але за яке вона в силу свого віку не може бути притягнута до
кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 зазнав глибоких фізичних страждань, які
були пов'язані із нестерпним фізичним болем, який він відчував  під час операції, він мав душевні страждання
через сором та приниження, з нього насміхаються діти. За вказаних обставин
позивачка ОСОБА_1 вважає, що  здоров'я її
дітей   постраждало в державному
навчальному закладі, а відтак  школа
разом із батьками, діти яких безпосередньо нанасили тілесні ушкодженя, мають
відшкодовувати моральну шкоду.

25 квітня 2007 року позивачка
ОСОБА_1 подала уточнення до позовної заяви, згідно чого  просить стягнути на користь її неповнолітніх
дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 4 000 грн. моральної шкоди лише з відповідача
Управління освіти Кіровоградської міської Ради, решту позовних вимог
залишила  без зміни.

У судовому засіданні  відповідачка ОСОБА_4 позов не визнала,
вказавши, що її син ОСОБА_5 18 січня 2007 року на уроці англійської мови дійсно
вдарив однокласницю ОСОБА_2, проте це він здійснив не навмисно,  по необачності. Вимоги про відшкодування
моральної шкоди вважає безпідставними.

У судовому засіданні представники
відповідача   Загальноосвітньої школи 1-3
ступенів  № 23 Кіровоградської міської
Ради -  директор школи Пупишева В.Я. та
директор цієї ж школи  ОСОБА_11, яка в
послідуючім була  призначена  на вказану посаду із 20 липня 2007 року,
та  представник відповідача Управління
освіти Кіровоградської міської Ради - юрист Васильєва О.К.  позов не визнали, на обгрунтування доводів,
зокрема, вказали наступне. У період навчального процесу бувають поодинокі  випадки травмування учнями один одного. По
всім таким випадкам проводяться виховні бесіди, на попередження травмування
дітей у школі проводяться профілактичні заходи як з учнями так і з їх батьками.
Проте, зовсім  уникнути випадків
травмування дітей є неможливо, оскільки діти завжди рухливі.   Даними представниками визнано було, що мав
місце   випадок   у жовтні 2002 року, коли учениця ОСОБА_9
вдарила сина позивачки ОСОБА_3, по даному випадку була проведена профілактична
бесіда із батьком  учениці - ОСОБА_6.
Дійсно  17 січня 2007 року  під час уроку з англійської мови учень
ОСОБА_5  штовхнув у живіт  доньку позивачки ОСОБА_2, по даному випадку
також  було проведено розслідування,
складено акт про  нещасний випадок,
вчителю англійської мови ОСОБА_10, на уроці якої мав місце вказаний факт, було
оголошено догану, був проведений позаплановий інструктаж з учителями
предметниками, були розроблені заходи по попередженню травматизму. Щодо випадку
із ОСОБА_2, то просять прийняти до уваги також і те,  що в ході розслідування випадку було
встановлено, що учень  ОСОБА_5,

- 3 -

втративши
рівновагу під час фізичної паузи на уроці, вдарив її ненавмисно. На уроці
ОСОБА_2 була оглянута   вчителем
ОСОБА_10, по при те, що  дівчинка на біль
не скаржилась, вчителька  спостерігала за
нею до кінця уроку і погіршення стану здоров'я не було виявлено, в послідуючім
в той же день  дівчинка почувала себе
добре, була у гарному настрої.  При
позивачці, при всіх дітях класу ОСОБА_5 вибачився перед ОСОБА_2 за свій вчинок.
Представники відповідачів вважають, що підстав для задоволення позовних вимог
про відшкодування шкоди у позивачки не має.

Відповідачі ОСОБА_6 та
ОСОБА_7  позов не визнали та 27 квітня
2007 року подали зустрічний позов до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,
яким  просять на свою користь та  на
користь  їхньої неповнолітньої
доньки ОСОБА_9 стягнути із  ОСОБА_1  2754 грн. на відшкодування моральної
шкоди.  На обгрунтування вимог вказали,
що 24 жовтня 2002 року  між їх  донькою ОСОБА_9 та ОСОБА_3 виник спір, в ході
якого ОСОБА_4 штовхнув   їх доньку, яка
інстинктивно з метою захисту відмахнулась. Після цього  випадку мати ОСОБА_3 лише  на третій день звернулась до лікарні за  наданням йому медичної допомоги. За вказаних
обставин ОСОБА_4 міг бути травмований будь де, в тому числі і дома. По даному
випадку Кіровським РВ міліції було відмовлено
в порушенні кримінальної справи. За пропозицією матері ОСОБА_3 - ОСОБА_1
щодо мирного врегулювання спору передав їй
гроші - 80 грн.  в рахунок
половини вартості лікування сина, так як вона знала, що і її син був винним у
інцинденті, нею ж була написана і заява про те, що вона претензій не має.  Через цей прикрий випадок їх донька ОСОБА_9
“була сама не своя”, з часом психологічна травма загоїлась. По сплину більше 4
років ОСОБА_1, піднявши раніше вирішений мирним шляхом спір, знову звинувачує
їх доньку у вчиненні кримінального злочину,
знову викликає негативне ставлення до їх доньки. Через вказані дії ОСОБА_1
їх сім'я перебуває в напруженій нервовій атмосфері,  її безпідставні та недобросовісні  вимоги завдають їм моральної шкоди,
принижують честь і гідність кожного із них.

У судовому засіданні ОСОБА_1
зустрічний позов не визнала із підстав викладених нею у її позовній заяві, просила
задовольнити лише її позовну заяву.

У судовому засіданні третя
особа   на стороні позивача  батько неповнолітніх  ОСОБА_2 та
ОСОБА_3  - ОСОБА_4 вказав, що
позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

25 вересня 2007 року  ОСОБА_8 також
подав позов   в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2,
ОСОБА_3  до ОСОБА_4, яка діє в  інтересах неповнолітнього ОСОБА_5,  Управління освіти Кіровоградської міської
Ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7   про  відшкодування моральної шкоди. Згідно поданої
заяви позивач просить стягнути   із
відповідача  Управління освіти
Кіровоградської міської Ради на користь неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2  4 000 грн. на відшкодуваня моральної шкоди,
із  відповідачки ОСОБА_4, яка дії в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_5,    1
000 грн. на відшкодування моральної шкоди, із відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
користь неповнолітнього ОСОБА_3 по 2500 грн.
з кожного. Щодо  обгрунтування
позовних вимог ОСОБА_3 викладені  тіж
самі обставини, що і у позовній заяві ОСОБА_1

У судовому засіданні  представники відповідачів   Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів  № 23 Кіровоградської міської Ради, Управління
освіти Кіровоградської міської Ради позов ОСОБА_3 не визнали, посилаючись на ті
ж самі обставини та докази,  що  і стосовно позову ОСОБА_1

У судовому заіданні відповідачі
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позов ОСОБА_8 не визнали, посилаючись на ті ж самі
обставини, що ними викладені у їх зустрічному позові до ОСОБА_1

У судовому засіданні були
встановлені наступні факти.

Діти  позивачів - подружжя  ОСОБА_1, ОСОБА_8 - ОСОБА_2, ОСОБА_4, сина
відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5, донька відповідачів подружжя  ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_9   навчаються у загальноосвітній школі 1-3
ступенів Кіровоградської міської Ради, при цьому ОСОБА_2 та ОСОБА_5 являються
однокласниками і у 2007 році навчались у 4 класі. Вказані обставини сторонами
не оспорюються.

24 жовтня 2002 року
у коридорі школи учениця ОСОБА_9, 1992 року народження,  ногою в пах
ударила учня 5- го класу  ОСОБА_3.
Доказів на підтвередження того, що дії учениці ОСОБА_9 носили навмисний
характер у судовому засіданні добуто не було.
В зв'язку із травмуванням ОСОБА_4 26 жовтня 2002 року    поступив по лінії

- 4-

швидкої
допомоги до Кіровоградської обласної дитячої лікарні, де  проходив лікування   ушкодженних
статевих органів  по 02 листопада
2002 року. Факт  травмування     ОСОБА_3 під час його перебування у школі
24 жовтня 2002 року   було визнано
представниками відповідачів
Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів
№ 23 Кіровоградської міської Ради,
Управління освіти Кіровоградської міської Ради, та підтвереджується
зібраними доказами по справі. Зокрема, по факту нещасного випадку із учнем
ОСОБА_3 комісією даної школи 30 жовтня
2002 року було складено акт № 2, в якому, зокрема, було зазанчено, що
травмування сталось по причині порушення правил поведнінки для учнів.   /  л.с
171 - епікріз,   л.с 164 - 166 акт про
нещасний випадок /.

По даному факту 04 листопада
2002 року позивачка ОСОБА_1 зверталась до Кіровського ВМ Кіровоградського МВ
УМВС України в Кіровоградській області із заявою, якою просила притягнути до
відповідальності неповнолітню ОСОБА_9, яка 24 жовтня 2002 року  побила у школі її сина ОСОБА_3. По
результатам перевірки заяви ОСОБА_1 11 листопада 2002 року  було прийнято постанову про відмову у
порушенні кримінальної справи, оскільки було прийнято до уваги заяву ОСОБА_1
про  вирішення всіх спірних відносин із
батьками ОСОБА_9 мирним шляхом. Вказані обставини вставновлені судом із,
оглянутого  у судовому засіданні,
відмовного матеріалу № 6083 від 04.11.2002 року
по перевірці зяви  ОСОБА_1

У судовому засіданні позивачкою
ОСОБА_1 та    відповідачем ОСОБА_6
було  визнано той факт, що по випадку між
їх дітьми, що мав місце у школі  24
жовтня 2002 року вони порозумілись,   при
цьому відповідач ОСОБА_6 надав позивачці 80 грн. в рахунок половини, понесених
нею на лікування сина ОСОБА_3,витрат.

18 січня 2007 році в школі на
уроці англійскої мови, який вела вчитель англійської мови ОСОБА_10, під час
фізичної паузи, проведення якої передбачено Державним стандартом початкової
загальної освіти, учень ОСОБА_5,1995 року народження,   вдарив
кулаком  у живіт ОСОБА_2, при
цьому  дії ОСОБА_5 були  необачними
та ненавмисними. В зв'язку із травмуванням ОСОБА_2 19 січня 2007 року
зверталась за наданням медичної допомоги до дільничого лікаря   з приводу ушибу передньої черевної стінки,
була оглянута хірургом, 22 січня 2007 року була виписана в школу як здорова. /
л.с 172 - довідка поліклініки/

Факт  травмування
ОСОБА_2  під час її перебування у
школі 17 січня 2007 року, тобто   в
ході  навчального процесу було визнано
представниками відповідачів
Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів
№ 23 Кіровоградської міської Ради,
Управління освіти Кіровоградської міської Ради, та підтвереджується
зібраними доказми по справі. Зокрема, по факту нещасного випадку із ученицею
ОСОБА_2 комісією даної школи 24 січня 2007 року було складено акт № 2, на
підставі висновків  комісії школи про
розслідування  травмування учениці
ОСОБА_2  вчителю ОСОБА_10 за наказом № 17
від 25 січня 2007 року було оголошено догану за невиконання посадових обов'язків
вчителя в частині виконання правил і норм охорони праці. У судовому засіданні
вчителем ОСОБА_10, яка була допитана судом як свідок, було визнано той факт, що
у разі травмування кого небудь із дітей під час уроку, вона мала б  доправити даного учня до медичної сестри
школи, а не покладатись на себе, проте, вказане
щодо учениці ОСОБА_2 вона  не
вчинила, безпідставно покладаючись   при
цьому, що та не мала ознак чи проявів ушкодження здоров'я. Наказ про
зазстосування дисциплінарного стягнення вчитель  ОСОБА_10 не оскаржувала в установленому заном
порядку. / л.с.151 -152 акт про нещасний випадок, л.с 153 наказ про
дисциплінарне стягнення/.

За вказаних обставин суд вважає
слушними є доводи позивачів - подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_8 про те, що їх
неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зазанали моральних страждань через
фізичний біль, отримавши  ушкодження
здоров'я внаслідок травмування їх у школі
учнями цієї ж школи.

Вказані факти відповідають
правовідносинам сторін, що  регулюються
цивільним законодавством.

У відповідності до   ч.2 ст.1178 ЦК України, якщо малолітня особа
( яка не досягла чотирнадцяти років)
завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу,
закладу охорони здоров'я чи іншого закладу, що зобовязаний здійснювати нагляд
за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою
на підставі договору, ці  заклади та
особа  зобов'язані відшкодувати шкоду,
якщо не буде доведено, що шкоду було завдано не з їх вини.

- 5-

Зібраними доказами доведеним є те,
що  ОСОБА_5, будучи у віці 12 років
та  перебуваюи під наглядом навчального
заладу, за встановлених судом вище вказаних обставин    17 січня 2007 року  завдав шкоди здоров'ю   сину позивачів, через що той зазнав
моральних страждань,  а відтак у
позивачів є законні підстави вимагати у даного навчального  закладу
відшкодування  моральної шкоди в
порядку  пп.3 ч.2 ст.1176 ЦК України. З
огляду на вказане  батьки малолітнього
ОСОБА_5- зокрема його мати відповідачка ОСОБА_12  за шкоду заподіяну її сином, який  перебував під наглядом навчального закладу,
не відповідальна, вимоги до неї про відшкодування шкоди задоволенню не підлягають.

У відповідності до Статуту  Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів  № 23 Кіровоградської міської Ради даний  навчальний заклад є юридичною особою,
заснований на комунальній власності, має статус комунального, засновником  його є Кіровоградська міська Рада, джерелом
фінансування є кошти місцевого бюджету через відповідне Управління освіти
та  допускається  формування бюджету школи і за  рахунок додаткових джерел фінансування.

За вказаних обставин, відшкодування
моральної шкоди щодо неповнолітньої
ОСОБА_2 має бути покладено у солідарному порядку на відповідачів   Загальноосвітню школу 1-3 ступенів  № 23 Кіровоградської міської Ради  та Управління освіти Кіровоградської міської
Ради.  Судом прийнято до
уваги, що відповідно до ст.36 Закону України “ Про освіту” основним завданням
органів управління системою загальної середньої освіти являється, в тому числі,
і охорона життя здоров'я учнів ( вихованців) загальноосвітніх навчальних
закладів.

Управління освіти це  орган, який безпосередньо підбирає кадри у
школи та забезпечує контроль за дотриманням законодавства у цих закладах  і його основним завданням є забезпечення
соціального захисту, охорони життя, здоров'я та захисту прав учасників       навчально - виховного процесу в
загальноосвітніх, дошкільних та позашкільних навчальних закладах, які належать
до комунальної власності міста.

У відповідності до п.12 Статуту
загальноосвітньої школи 1-3 ступенів  №
23 Кіровоградської міської Ради даний заклад освіти несе відповідальність  за безпечні умови освітньої діяльності,
відповідність  обраних форм навчально
-виховного процесу психофізіологічним особливостям, вимогам охорони здоров'я
дітей.

При
визначені розміру морального відшкодування суд враховує  фактичні обставини її заподіяння, зоврема те,
що травмування, через яке донька позивачів зазнала моральних страждань,  було їй заподіяно з необережності та не
навмисно, навчальним закладом дієво було
вжито всіх мір щодо розслідування даного випадку, у даному навчальному
закладі  проводиться на достатньо  високому рівні профілактична робота  по запобіганню травматизму дітей у школі, та
в більшій мірі суд враховує доведенність вимог позивачами та їх
представником  в суді.

Не підлягають задоволенню вимоги
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_8 в інтересах їх
сина ОСОБА_3 до  Загальноосвітньої
школи 1-3 ступенів  № 23 Кіровоградської
міської Ради,  Управління освіти
Кіровоградської міської Ради,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7 щодо відшкодування моральної шкоди,
підставою її виникнення якої  вони
пов'язують із заподіянням донькою відповідачів ОСОБА_6 ОСОБА_7  їх сину тілесних ушкоджень 24 жовтня 2002
року. Фактично встановленими обставинами справи доведеним є те, що     ОСОБА_6
в добровільному порядку відшкодував
ОСОБА_1, а відтак і ОСОБА_8,
майнову шкоду щодо витрат на лікування їх сина у тій сумі, яка була  визначена ОСОБА_1, чим було   врегулювано
спір між даними сторонами
іще  04 листопада 2002 року.
Вказане судом  вважається  як
компенсація ОСОБА_6,а  відтак і
ОСОБА_7, за згодою якої  діяв як  подружжя,
ОСОБА_3 і моральної шкоди, якої
той зазнав, страждаючи через
фізичий біль в наслідок травмування.
Судом прийнято було до уваги і те, що позивачами  ОСОБА_1, ОСОБА_8 не було надано жодних
обгрунтувань та доказів  щодо будь яких
винних дій  неповнолітньої ОСОБА_9, в
силу яких їх син ОСОБА_4  продовжує
зазнавати моральних страждань    після  ушкодження
і до зверення до суду, тобто по сплину більше  чотирьох років, і що ці дії мають місце саме
у школі з вини інших учнів цієї школи. За вказаних обствин у суду є також  підстави вважати, що   сплинув і трирічний строк позовної давності
щодо предявлення вимог про відшкодування моральної шкоди, підстави виникнення
якої  позивачі пов'язують із випадком
травмування їх сина у 2002 році  за вище
вказаних обставин.

Не підлягає задоволенню  зустрічний
позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про
відшкодвання   моральної шкоди.
Судом прийнято до уваги, що  ОСОБА_6 та
ОСОБА_7    заподіяну їм  відповідачкою ОСОБА_1  моральну шкоду обгрунтовують предявленням до
них її  безпідставних  та недобросовісних   вимог, які принижують честь і гідність
кожного із

- 6-

їх
членів сім'ї. Проте, вкаазане не може бути підставою відшкодування моральної
шкоди, оскільки  кожен   громадянин має право звернутись  до компетентного органу, в тому числі і
до  суду,
в установленому законом порядку за захистом порушеного права,
навідь  за умови  безпідставності та незаконності вимог.

При вирішенні справи суд
керується  ст. 257, ст. ч.2 ст.1178,  пп.3 ч.2 ст.1176 ЦК України,  ст.71, ст.72 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року
),   ст.36 Закону України “ Про освіту”,
ст.88, ст.213 -
ст.215 ЦПК України. Суд

В И Р І Ш И В  :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_8 в інтересах
неповнолітньої  ОСОБА_2  до
Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів
№ 23 Кіровоградської міської Ради,
Управління освіти Кіровоградської міської Ради про відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно  із  Загальноосвітньої
школи  1-3 ступенів  № 23 Кіровоградської міської Ради,   Управління освіти Кіровоградської міської
Ради на користь неповнолітньої  ОСОБА_2,
від імені якої діють  ОСОБА_1, ОСОБА_4,
1000 грн. на відшкодування моральної шкоди,
17 грн. витрат по сплаті судового збору, 7 грн. 50 коп витрат з
інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи.

ОСОБА_1, ОСОБА_13, які діють в
інтересах неповнолітнього  ОСОБА_3 в
задоволенні позову до     ОСОБА_4, яка
діє в  інтересах неповнолітнього ОСОБА_5,
Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів  №
23 Кіровоградської міської Ради,
Управління освіти Кіровоградської міської Ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7   про
відшкодування моральної шкоди відмовити.

В задоволенні зустрічного позову   ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_1  про відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції  може бути
подано протягом десяти днів  з дня
проголошення рішення суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом  двадцяти днів з дня  подання заяви про апеляційне оскарження
рішення суду.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції  та апеляційна
скарга подаються  апеляційному
суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя
підпис

З оригіналом вірно

Суддя Кіровського райсуду

м. Кіровограда                                                                     Шилова Л.М.