справи: 2-38
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

31 березня 2008 року
Маневицький районний суд Волинської області

в
складі: головуючого - судді                              Покидюка М.В.,

при
секретарі
Каращук В.С.,

з
участю: позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_3,

представника
відповідача                                     Палінкевича О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2до Колківської селищної ради Маневицького району Волинської області про
визнання права власності на спадкове майно, -

В
С Т А Н О В И В:

2 січня 2008 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Колківської селищної ради
Маневицького району Волинської області про визнання права власності на спадкове
майно.

Свої вимоги
обґрунтовували тим, що позивачу ОСОБА_1 та її покійному чоловікові ОСОБА_4на
праві спільної сумісної власності належав житловий будинок з господарськими
приміщеннями по АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
помер. Після його смерті залишилося спадкове майно - 1/2 частина
будинковолодіння за вказаною вище адресою. Заповіт від імені ОСОБА_4 не
складався і не посвідчувався.

Після смерті чоловіка та батька вони своєчасно
прийняли спадщину і фактично вступили в управління та володіння спадковим
майном. Інший спадкоємець - син спадкодавця, ОСОБА_5, відмовився від належної
йому частки спадщини на користь позивачів.

Отримати свідоцтво про
право власності на спадкове майно в даний час вони не можуть через відсутність
на будинковолодіння правовстановлюючих документів і позасудовим порядком
вирішити це питання неможливо.

Посилаючись на зазначені
обставини, просили суд визнати за ними право власності на будинковолодіння по
АДРЕСА_1в наступних частках: за ОСОБА_1, як власником 1/2 частини даного
будинку та спадкоємцем першої черги за законом після чоловіка, на 3/4 частини
житлового будинку з відповідною частиною господарських приміщень, а за ОСОБА_2,
як спадкоємцем першої черги за законом після батька, на 1/4 частину житлового
будинку з відповідною частиною господарських приміщень.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві,
пояснили, що вони як єдині спадкоємці за законом після смерті чоловіка та
батька прийняли спадщину і практично вступили в управління та володіння
спадковим майном. Через відсутність правовстановлюючих документів вони не
можуть оформити своїх спадкових прав, а тому просять суд визнати за ними право
власності на спадкове майно у вказаних у позовній заяві частках.

Представник відповідача
Палінкевич О.О. позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти визнання за
позивачами права власності на житловий будинок з господарськими приміщеннями по
АДРЕСА_1в частках, вказаних у позовній заяві. Будь-якого спору щодо даного
майна немає.

Заслухавши пояснення
сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і
підлягає до повного задоволення.

Згідно
з ч. 2 ст. 12 Закону України „Про власність” від 7.02.1991 року громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному  виробництві,
індивідуальної  праці,  підприємницької діяльності,  вкладення
коштів  у  кредитні
установи,  акціонерні товариства,
а також на майно, одержане внаслідок успадкування  або укладення інших угод, не заборонених
законом.

Відповідно
до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах,
що не заборонені законом, зокрема із правочинів.          Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Згідно
ст. 1216 Цивільного кодексу України
спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

З
оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про смерть 1-ЕГ № НОМЕР_1 від 4
жовтня 2002 року встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Колки
Маневицького району Волинської області.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу
України у першу чергу
право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,
вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею
1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Той факт, що позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 частина
житлового будинку з відповідною частиною господарських приміщень по АДРЕСА_1, а
інша його половина належала покійному ОСОБА_4, крім визнання цієї обставини сторонами,
підтверджується, дослідженими судом, рішенням Колківської селищної ради про
виділення земельної ділянки під забудову житлового будинку, будівельним
паспортом на забудову земельної ділянки, договором про надання у безстрокове
користування земельної ділянки від 22 жовтня 1979 року, висновком № О-21
судової будівельно-технічної експертизи від 11 лютого 2008 року, експертним
висновком про відповідність індивідуального житлового будинку діючим державним
будівельним, санітарним і пожежним нормам від 22 лютого 2008 року.

Родинні
відносини позивачів з ОСОБА_4, як дружини і чоловіка та як сина і
батька, встановлено згідно свідоцтва про одруження І-ЕГ № НОМЕР_2 від 22 липня 1978 року та свідоцтва
про народження ІІ-ЕГ № НОМЕР_3 від 22 жовтня 1986 року, які теж досліджені судом.

Довідкою
Колківської селищної ради № 2586 від 13 грудня 2007 року, доведено факт прийняття позивачами спадкового майна. Разом з тим, із
заяви про відмову від спадщини, посвідченої Старосільською сільською радою 17
грудня 2007 року встановлено, що інший спадкоємець - син спадкодавця ОСОБА_5
відмовився від належної йому частки спадщини на користь позивачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України
відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Аналізуючи зібрані та
досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що
позивачі, являючись спадкоємцями за законом на 1/2 частину житлового будинку з
господарськими приміщеннями, який знаходиться по АДРЕСА_1, а позивач ОСОБА_1,
крім того, являючись власником іншої 1/2 частини даного будинковолодіння, фактично набули на нього
право власності. На даний час право власності на це майно ніким не оспорюється,
а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на вказане
будинковолодіння за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частках, вказаних ними у
позовній заяві.

Керуючись
ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1261,
1268, 1296 ЦК України, ст. 12 Закону України „Про власність” від
07.02.1991 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити повністю.

Визнати право власності: за
ОСОБА_1на 3/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських
приміщень, який знаходиться по АДРЕСА_1; за ОСОБА_2на 1/4 частину цього ж будинку
з відповідною частиною господарських приміщень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через
Маневицький районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення і поданням після цього протягом двадцяти
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: