Справа №22-ц- 775
/ 2008 р.                      Головуючий у 1-й інстанції - Міленко М.П.
Категорія -      33                                            Суддя-доповідач - Рибалка В.Г.
е м     У к р а ї н и
2008 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:
суддів             -
Рибалки В.Г., Криворотенка В.І.
секретаря судового засідання  - Чуприни
які беруть участь у справі - представника позивача ОСОБА_2, представника
Роменської МДПІ Біловол Л.О., представника ДПА у Сумській області Неговєлова
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за
апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, Роменської міжрайонної
прокуратури, Державного казначейства України, Роменської міжрайонної державної
податкової інспекції в Сумській області, Державної податкової інспекції в
на рішення Роменського міськрайонного суду
Сумської області від 22 квітня 2008 року
у справі за
позовом ОСОБА_1 до Роменської міжрайонної державної податкової інспекції в
Сумській області, Державної податкової інспекції в Сумській області, Державного
казначейства України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними
діями відділу податкової міліції Роменської міжрайонної державної податкової
інспекції в Сумській області,
в с т а н о в и л а :
скарзі представник позивача - ОСОБА_2, просить змінити рішення Роменського
міськрайонного суду Сумської області від 22 квітня 2008 року, яким позов
ОСОБА_1 задоволено частково - стягнуто на її користь з Державного казначейства
відмовлено за необгрунтованістю, і задовольнити її позов у повному обсязі.
апелянт посилається на порушення норм процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначає, що суд, правильно
встановивши факт заподіяння позивачці моральної шкоди, необґрунтовано відхилив
її доводи щодо розміру цієї шкоди.
міжрайонна прокуратура  в своїй
апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить зазначене рішення суду змінити, зменшивши розмір
відшкодування моральної шкоди.
зазначає, що відповідно до ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури та суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування
під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного
мінімального заробітку за кожен місяць перебування під слідством чи судом, у
вона  перебувала під слідством 4 роки 8
казначейство України просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
апелянт посилається на порушення норм матеріального і процесуального права,
зазначає, що судом безпідставно стягнуто саме з нього шкоду, завдану органом
податкової міліції, оскільки Державне казначейство України є окремою юридичною
особою, яка має власний кошторис. Крім того, зазначає, що позивачем не надано
достатніх доказів заподіяння їй значної моральної шкоди, а також - щодо
вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках.
міжрайонна державна податкова інспекція в Сумській області в своїй апеляційній
скарзі також просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначає, що
висновок суду щодо визначення розміру моральної шкоди не підтверджується жодним
доказом щодо заподіяння позивачу такої шкоди.
податкова адміністрації в Сумській області в своїй апеляційній скарзі також
просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права
зазначає, що позивачем не надано достатніх доказів заподіяння їй значної
моральної шкоди, а також - щодо вимушених змін у життєвих та виробничих
судом першої інстанції, 11 січня 2000 року відносно ОСОБА_1 слідчим ВПМ
Роменської ОДПІ порушено кримінальну справу за ч.3 ст.148-2 КК України, 25
березня 2000 року - за ст.ст.172 ч.2, 148-2 ч.3 КК України, 20 березня 2000
року - за ст.165 ч.2 КК України.
слідчого від 11 січня 2000 року накладено арешт на її майно, проведено обшук в
її квартирі та вилучено цінності.
року винесено постанову про притягнення її як обвинуваченої та проведено допит
в цей день з 10 год. 30 хв. до 18 год. 20 хв. Обрано відносно неї запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд.
року зазначена кримінальна справа надійшла до суду, 30 червня 2000 року
розпочато її розгляд.
року кримінальну справу відносно ОСОБА_1 повернуто на додаткове розслідування,
а 13 травня 2002 року - закрито на підставі ст.ст.6 п.2, 213 КПК України.
року слідчим СГПМ Роменської ОДПІ відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу
за ст.ст.212 ч.3, 364 ч.2 КК України, а 3 та 4 березня 2005 року  ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення і обрано їй
запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд і винесено постанову про
накладення арешту на майно.
року кримінальна справа надійшла до Липоводолинського районного  суду і 29 березня 2005 року була призначена
до розгляду на 6 квітня 2005 року.
Вироком  Липоводолинського районного  суду від 25 травня 2006 року ОСОБА_1
засуджено за ст.212 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі з застосуванням
ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Апеляційного суду
Сумської області від 25 червня 2006 року вирок районного суду скасовано і
справу направлено на новий судовий розгляд. Постановою Липоводолинського
районного  суду від 23 січня 2007 року
кримінальну справу повернуто на додаткове розслідування.

Постановою
слідчого від 11 травня 2007 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за
ст.212 ч.3 КК України провадженням закрито на підставі ст.ст.6 п.2, 130 КПК
України.

Колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки суд першої
інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Доводи
апеляційних скарг  про те, що факт
заподіяння  ОСОБА_1  значної моральної шкоди, а також - вимушених
змін у життєвих та виробничих стосунках не підтверджується наявними у справі
доказами, є безпідставними.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1 загалом перебувала під слідством та судом 4 роки 8
місяців і 8 днів, у зв'язку з чим відповідно до ст.1176 ЦК України та ст.ст.1,
2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»
вона має право на відшкодування  шкоди,
завданої їй внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності, незаконного застосування відносно неї
запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, незаконного проведення в
ході досудового слідства обшуку та виїмки, і в обох випадках кримінальні справи
були провадженням закриті на підставі п.2 ст.6 КПК України - за відсутністю в
діянні складу злочину.

Відповідно до
ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування
моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи
з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за один місяць
перебування під слідством чи судом.

Посилання в
апеляційній скарзі Роменської міжрайонної прокуратури на те, що розмір
відшкодування не може бути більшим 29400 грн., є необґрунтованими, оскільки
Закон передбачає лише нижню межу визначення розміру відшкодування моральної
шкоди.

Доводи
апеляційної скарги Державного казначейства України про те, судом безпідставно
стягнуто саме з нього шкоду, завдану органом податкової міліції, оскільки
Державне казначейство України є окремою юридичною особою, яка має власний
кошторис, не є підставою для скасування рішення суду.

Згідно зі ст.4
Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»
відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до
п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року "Питання
Державного казначейства України" Казначейство відповідно до покладених на
нього завдань здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників,
одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів,
спільних з міжнародними фінансовими організаціями проектів через систему
електронних платежів Національного банку; управляє наявними фінансовими
ресурсами, що ним обліковуються, у тому числі в іноземній валюті, у випадках,
передбачених законодавством, надає на зворотній основі позики за рахунок
тимчасово вільних коштів єдиного казначейського рахунка та ін.

Крім того, в
резолютивній частині рішення суду першої інстанції не вказано, що стягнення має
проводитися за рахунок коштів, передбачених на утримання Державного
казначейства України.

Посилання
Державного казначейства України на те, що розмір шкоди мав обраховуватись,
виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 515 грн., встановленого 1 січня
2008 року, також є безпідставними, оскільки у випадках, коли межі відшкодування
визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати,
слід виходити з того розміру, який діє на момент розгляду справи. Як вбачається
з матеріалів справи, рішення суду ухвалено 22 квітня 2008 року, тому суд
обґрунтовано обраховував суму заподіяної моральної шкоди, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 525 грн., встановленого з 1 квітня 2008 року
Законом «Про державний бюджет України на 2008 рік».

Розмір
відшкодування моральної шкоди визначено судом з урахуванням характеру та обсягу
моральних страждань позивачки, виходячи з засад виваженості, розумності та
справедливості. Підстав для його збільшення, про що просить в апеляційній
скарзі представник позивачки, чи зменшення, як про це ставиться витання питання
в апеляційній скарзі Роменської міжрайонної прокуратури,  колегія суддів не вбачає.

Інші доводи
апеляційних скарг висновків суду також не спростовують.

Рішення суду
відповідає вимогам ст.1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду».

У зв'язку з цим апеляційні скарги необхідно відхилити, а рішення суду
- залишити без зміни.

Керуючись ст.
ст.303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а
:

Апеляційну
скаргу  представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
Роменської міжрайонної прокуратури, Державного казначейства України, Роменської
міжрайонної державної податкової інспекції в Сумській області, Державної
податкової інспекції в Сумській області відхилити.

Рішення  Роменського міськрайонного суду Сумської
області від 22 квітня 2008 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно  і може
бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня її
проголошення  до Верховного Суду України.

Головуючий
:

Судді
: