Справа № 2-753/2004 р.
№ 2-455/2008 р.
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н
березня 2008 року. Татарбунарський районний суд Одеської об- області в складі:
головуючого - судді                              Тимошенка
розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м.Татарбу-нари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Ізмаїльських електричних мереж Одеської області
про стягнення заробітної
плати за час вимушеного
прогулу, моральної шкоди та
поновлення на роботі,
пред'явив позов до Ізмаїльських електричних ме-реж Одеської області про
стягнення заробітної плати за час вимушено-го прогулу, моральної шкоди та
поновлення на роботі, посилаючись на наступні обставини. 01 липня 1994 року
підприємством «Ізмаїльські електричні мережі» його було прийнято на роботу на
посаду начальника бази відпочинку «Сєтєвик» на курорті «Лебедівка»
Татарбунарського району Одеської області. У займаній посаді він пропрацював до
15 че-рвня 2001 року. Наказом за № 196 його було звільнено з роботи на
пі-дставі п.3 ст.40 КЗпП України ( за систематичне невиконання своїх обв'язків ). Але це звільнення
з роботи було незаконним, тому за рі-шенням Татарбунарського районного суду від
18 квітня 2002 року його було поновлено у займаній посаді. Наказом № 708-к від
11 серпня 2003 року його було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП
України  ( за угодою сторін ) згідно
поданої ним заяви. Вважає, що адмініст-рація понудила його подати заяву про
звільнення, постійно докоряючи у невиконанні своїх обв'язків. Заяву про звільнення
ним було подано проти своєї волі та бажанню. Після написання заяви він
захворів, 20 серпня 2003 року керівництву відповідача надіслав телеграму, у
якій відкликав свою заяву про звільнення з роботи. Проте його не було
по-новлено на роботі. Вважав, що його необхідно поновити на роботі, стягнути
середній заробіток за час вимушеного прогулу та компенсацію за моральну шкоду у
судовому засіданні позивач змінив свої позовні вимоги, не на-полягав на
поновленні його на роботі, решту вимог підтримав.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснивши, що позивача
звільнено з займаної посади на законних підставах, відпові-дно до п.1 ст.36
КЗпП України - за угодою сторін, згідно поданої ним заяви. Розірвання трудових
відносин позивачем було погоджено сторо-нами. Відклик позивачем заяви про
звільнення у данному випадку зако-нодавством не передбачено.
Заслухаши пояснення і доводи сторін, дослідивши матеріали спра-ви, суд
приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних
видно з копії трудової книжки ( а.с.3 ) наказом № 204-к Із-маїльським
підприємством електричних мереж ОСОБА_1 з 01 лип-ня 1994 року прийнято на
посаду начальника бази відпочинку «Сєтє-вик».
ВАТ «Енергопостачальна копанія Одесаобленерго» № 378-к від 17 травня 2002 року
на підставі рішення Татарбунарського район-ного суду Одеської області від
18.04.2002 р. про поновлення на робо-ті ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді
начальника бази ві-дпочинку «Сєтєвик» з 18 квітня 2002 року, що видно з його
копії наказу № 232 від 21 липня 2003 року ( а.с.4 ) вбачаєть-ся, що за
невиконання посадових обов'язків, що призвело до порушення трудової дисципліни, на позивача
накладено стягнення у вигляді дога-ни.
серпня 2003 року позивачем подано заяву про звільнення його з роботи за угодою
сторін, що видно з копії заяви ( а.с.52 ).
Наказом № 708-к від 11 серпня 2003 року по Ізмаїльським елект-ричним
меражам припинено трудовий договір з ОСОБА_1 на пі-дставі, передбаченій ч.1
ст.36 КЗпП України, за угодою сторін.
Відповідно до ст.36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового
договору є угода сторін ( п.1 ).
Позивач звернувся до керівництва відповідача з заявою про при-пинення
трудового договору, це рішення позивача було погоджено з ві-дповідачем і
позивача було звільнено з роботи за згодою сторін.
серпня 2003 року керівництву відповідача позивач надіслав  телеграму, у якій відкликав свою заяву про
звільнення у зв'язку з перебуванням у хворобливому стані (
Згідно з трудовим законодавством при припиненні трудового дого-вору за
згодою сторін на відміну від звільнення працівника за влас-ним бажанням,
можливість відклику працівником заяви про звільнення не передбачено.
Пленум Верховного Суду України у п.8 своєї постанови від 06 ли-стопада
1992 року № 9 із змінами, внесеними постановою Пленуму від 01 квітня 1994 року
№ 4 «Про практику розгляду судами трудових спо-рів» роз'яснив, що при домовленості між працівником і власником
під-приємства, установи, організації або уповноваженим ним
органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП ( за згодою сторін
) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої
домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або
уповноваженого ним органу і працівника.
наданих сторонами доказів вбачається, що наказу про продов-ження трудового
договору з позивачем відповідач не видавав, тобто взаємної згоди на анулювання
домовленості між ними досягнуто не бу-ло. Крім того, адміністрація відповідача
після звільнення позивача терміново вирішувала питання про призначення на
посаду начальника зазначеної бази відпочинку іншого працівника, оскільки
відпочиваль-ний сезон тривав і база відпочинку повинна була функціонувати.
Доводи позивача про те, що заяву про звільнення він написав під тиском
керівництва відповідача, об'єктивними
доказами не підтверджу-ються, тому суд не може прийняти їх до уваги.
Дійсно, згідно довідці Тузлівській
дільницій лікарні № 4 від 22.01.2008 р. ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному
лікуванні у терапевтичному відділенні лікарні у період з 12 серпня по 06
вересня 2003 року ( а .с.    ). Проте
позивачем не надано суду, а судом не встановлено причинного зв'язку з поданням позивачем заяви про звіль-нення та загостренням
зазначених раніше причин суд вважає, що позовні вимоги пози-вача про та
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не
А оскільки суд відмовляє у задоволенні
згаданих позовних вимог, то вимоги про стягнення моральної шкоди також не
підлягають задово-ленню.
На підставі викладеного, керуючись ст.36
КЗпП України, ст.ст. 208,209,213-215 ЦПК України, суд
Ізмаїльських еле-ктричних мереж Одеської області про стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом
10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя
Тимошенко