Справа № 22ц-899/ 2008        Головуючий у першій інстанції -Шитченко
Категорія - цивільна
Доповідач  -  Скрипка А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

02  червня
2008 року
м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого
- судді:  Скрипки А.А.

Суддів
-  Євстафіїва О.К.,  Зінченко С.П.

при
секретарі  -  Рачовій І.І.

з участю: ОСОБА_1, представника
позивачів - ОСОБА_2, представника  ФГ „
Гречуха” - ОСОБА_5, ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Чернігові цивільну справу за апеляційними скаргами : - фермерського господарства
„Гречуха” ; - ОСОБА_1, ОСОБА_3 на рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 26 березня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, фермерського господарства „Гречуха” про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

встановив:

Оскаржуваним рішенням
Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2008
року  позовні вимоги  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задоволені частково.
Стягнуто з  фермерського
господарства  „Гречуха” на користь
ОСОБА_1 4165 грн. 44 коп. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з фермерського господарства
„Гречуха” на користь ОСОБА_3 897 грн. 87 коп. упущеної вигоди та 200
грн. моральної шкоди , судовий збір в сумі 59 грн. 50 коп. та  витрати на
інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30 грн. В задоволенні решти частини позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
ОСОБА_3 просять  рішення  суду першої інстанції  в частині відмови в солідарному стягненні
суми позовних вимог з ОСОБА_4. скасувати і постановити в цій частині нове
рішення, яким стягнути з  ОСОБА_4. в
солідарному порядку на їх користь суму заявлених позовних вимог.  В іншій частині рішення суду першої інстанції
залишити без змін. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом  першої інстанції неправильно застосовані
норми матеріального права при винесенні рішення. Апелянти вказують, що
транспортний засіб, на якому було вчинено порушення Правил дорожнього руху, є
власністю фермерського господарства „Гречуха”, засновником якого є ОСОБА_5
ОСОБА_6 є членом даного фермерського господарства і відповідно до статуту
господарства, є співвласником  всього належного
фермерському господарству  майна. На
думку апелянтів, судом фактично встановлено, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_6
був володільцем джерела підвищеної небезпеки. Апелянти посилаються на Постанову
Пленуму Верховного Суду України  № 6 від
27 березня 1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди”, якою передбачено, що
під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу
права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з
інших підстав. За таких обставин, як вказують апелянти,  співвідповідач ОСОБА_6, як співвласник майна
повинен нести солідарну майнову відповідальність перед позивачами за завдану
шкоду.

В апеляційній скарзі фермерське
господарство  „Гречуха” просить скасувати
рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області в повному обсязі і
постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводи
апеляційної скарги зводяться до того, що дане судове рішення прийнято з
порушенням норм матеріального і процесуального права. На думку апелянта,
позивачі не надали суду жодного належного доказу в обґрунтування майнової
шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Вимоги позивачів  обґрунтовувалися лише  висновком спеціаліста № Т-7308 від 26 березня
2007 року , у якому , на думку апелянта,
маються суттєві недоліки в розрахунку майнової шкоди, яка значно
завищена в інтересах позивачів. Висновком було визначено, що дійсний розмір
матеріального збитку у зв'язку з ДТП становить 3815 грн. 44 коп., а у рішенні
суду розмір матеріальної шкоди визначено на 350 грн. більший, тобто 4165 грн.
44 коп., оскільки в цей розмір  судом
було невірно  включено витрати по оплаті
акту за складання акту дослідження транспортного засобу. В акті техогляду від
21 березня 2007 року, як вважає апелянт, безпідставно включено проведення
ремонтно-відновлювальних робіт механізмів, які при ДТП не були пошкоджені ,
згідно огляду технічного стану транспортного засобу. Також апелянт наголошує на
тому, що позивачами не було надано для суду
платіжних документів про їх витрати на ремонтно-відновлювальні роботи на
станції технічного ремонту. Таким чином, як вказує апелянт, дійсним прямим
розміром майнової шкоди для позивачів можна
вважати лише вартість складових, що підлягають заміні під час
ремонту,  з урахуванням 70 % їх
експлуатаційного зносу, і зазначена сума
складає 1137 грн. 60 коп. Апелянт посилається на постанову Пленуму
Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року „Про судову експертизу в
кримінальних і цивільних справах”, якою передбачено, що при дослідженні
висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі статтею  67 КПК та статтею  62 ЦПК України, висновок експерта не має
наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає
перевірці і оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на
всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.
Але судом першої інстанції, як вважає апелянт,
вищевказані вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30
травня 1997 року не були виконані, що засвідчує про  безпідставно
прийняте рішення в частині визначення дійсного розміру майнової шкоди,
оскільки не було враховано думки відповідачів. Апелянт наголошує на тому, що
відсутність у справі судової автотоварознавчої експертизи, якою були б
об'єктивно встановлені кількість пошкоджених складових на транспортному засобі,
їх амортизаційний знос,  відновлювальна
вартість,  позбавляє можливості на даний
час встановити дійсну реальну майнову шкоду позивачів, оскільки автобус був
проданий ними третій особі. Також апелянт не погоджується з висновком суду про
стягнення з  фермерського господарства
„Гречуха” моральної шкоди, оскільки така шкода повинна стягуватися тільки за
наявності вини  фермерського
господарства  „Гречуха”. Винною особою в
ДТП є відповідач ОСОБА_4, а не
фермерське господарство „Гречуха”, а тому  фермерське господарство і не повинно нести
відповідальність за завдану моральну шкоду через відсутність вини у даній ДТП.
Фермерське господарство  не здійснювало
своєї виробничої діяльності у місці вчинення ДТП, оскільки відповідач
здійснював поїздку до Чернігівського району в інтересах  ОСОБА_7. Апелянт вказує, що позивачі не
надали суду жодних доказів на підтвердження спричинення їм  моральної шкоди. Також апелянт не
погоджується з  розміром стягнутої  суми упущеної вигоди, оскільки він невірно
підрахований .

Як вбачається з матеріалів справи, -
( а. с. 4-8),- в липні 2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися в суд з
вищезазначеним позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_4. та ОСОБА_5
солідарно на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 3815 грн. та моральну
шкоду в сумі 3000 грн., судові витратив сумі 350 грн., а всього - 7165 грн.
Позивачі також просили  стягнути з  відповідачів
солідарно на користь ОСОБА_3 упущену вигоду в сумі 897 грн. 87 коп.,
моральну шкоду в сумі 3000 грн., а всього - 3897 грн. 87 коп.  та понесені ним судові  витрати по справі в сумі 89 грн. 50 коп.
Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що 01 березня 2007 року в смт. Михайло
- Коцюбинське , по вул. Шевченка ,
ОСОБА_4, керуючи автомобілем ГАЗ-33072, не вибрав безпечної швидкості
руху та бокового інтервалу, частково виїхав на смугу зустрічного руху, в
результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем ПАЗ НОМЕР_1, в результаті чого
автомобілі отримали механічні ушкодження .
ОСОБА_4, як вказують позивачі,
порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_4
скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, але до
адміністративної відповідальності його притягнуто не було, оскільки на день
розгляду справи судом закінчилися строки накладення адміністративного стягнення
і провадження у справі про притягнення його до адміністративної
відповідальності закрито. Як вказують позивачі, відповідно до висновку
спеціаліста № Т-7308 від 26 березня 2007 року ЧЕФ „Еталон”, дійсний розмір
матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП еквівалентний вартості
відновлювального ремонту  пошкодженого
автобусу, з урахуванням його фізичного зносу і становить 3815 грн. 44 коп.
ОСОБА_3 вказує, що він є приватним підприємцем, що підтверджується свідоцтвом
про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, здійснює перевезення
пасажирів на маршруті Чернігів-Ведільці. Внаслідок отриманих внаслідок ДТП
механічних ушкоджень автобус вибув з експлуатації, починаючи з 01 березня 2007
року. Як вказує ОСОБА_1, подальші ремонт та експлуатація пошкодженого автобуса
для перевезення пасажирів були недоцільні, тому
він змушений був придбати для здійснення транспортних перевезень новий
транспортний засіб - автобус ПАЗ 4234 і вже з 15 березня 2007 року ОСОБА_3
отримав змогу продовжувати свою діяльність по перевезенню пасажирів. Доходи
ОСОБА_3 відображаються в книгах доходів і витрат підприємця. Сукупний дохід
згідно записів  у двох вказаних книгах за
період з 01 січня 2007 року по 02 березня 2007 року становив 3848 грн. Виходячи
з цього, щоденний дохід, обчислений відповідно до ч. 2 абзацу 3 Постанови
Кабінету Міністрів  України № 1266 від 26
вересня 2001 року, складає 64 грн. 13 коп. Тобто, неотриманий дохід, за 14 днів
відсутності автобуса на маршруті складає 897 грн. 87 коп. На думку ОСОБА_1,
відповідачі повинні відшкодувати йому
завдану внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу
матеріальну шкоду в сумі 3815 грн. Також ОСОБА_1 вважає, що діями відповідачів
йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП
об'єкту його власності завдано технічних пошкоджень,  які несумісні з його подальшою експлуатацією.
Внаслідок ДТП ОСОБА_1 відчував почуття пригніченості, розгубленості,
переживання за належну річ. У зв'язку з цим позивач оцінює моральну шкоду у
3000 грн. Також, діями відповідачів ОСОБА_3 була завдана моральна шкода, яка
полягає в тому, що він втратив можливість виконувати свою роботу, а саме
здійснювати пасажирські перевезення і яку він оцінює в 3000 грн.

До участі в справі в якості
співвідповідача протокольною ухвалою
суду від 05 грудня 2007 року (а. с . 140) судом було залучено селянсько
- фермерське господарство  „Гречуха”.

Ухвалою Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 04 березня 2008 року провадження у даній справі
в частині вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди, заподіяних
внаслідок ДТП, з ОСОБА_5 закрито у зв'язку з відмовою позивачів від даних
позовних вимог ( а. с. 193 - 194).

Вислухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні
скарги підлягають відхиленню, а оскаржуване
рішення суду першої інстанції, -
залишенню без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті  308
ЦПК України, -  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу  і залишає
рішення без змін, якщо  визнає, що суд
першої інстанції  ухвалив рішення з  додержанням норм  матеріального і процесуального права. Не
може  бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення  з одних лише  формальних міркувань.

По справі встановлено, що 1 березня 2007 року , близько 14 год. 20 хв.
по вул. Шевченка в смт. М.Коцюбинське сталася дорожньо-транспортна пригода,
учасниками якої були ОСОБА_4  та ОСОБА_8,
про що свідчить протокол про адміністративне правопорушення від 01 березня 2007
року , наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення  № 3- 2028 / 2007 Менського районного суду
Чернігівської області. Встановлено, що в ході ДТП  автомобілі отримали механічні пошкодження.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01 березня 2007 року
,-  ОСОБА_4  на слизькій ділянці дороги не вибрав
безпечної швидкості руху та бокового інтервалу, частково виїхав на полосу зустрічного
руху, в результаті чого скоїв зіткнення з зустрічним автомобілем ПАЗ НОМЕР_1 ,
в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Менського районного суду
Чернігівської області  від 10 травня 2007
року провадження по справі відносно ОСОБА_4. закрито у зв'язку з закінченням
строків накладення адміністративного стягнення, але при цьому суд визначив
ОСОБА_4. як  особу,  яка
порушила п. 2.10 Правил дорожнього руху ( а. с. 11) .

Суд першої інстанції обґрунтовано
зазначив в оскаржуваному рішенні, що
відповідно до ч. 3 статті 61  ЦПК
України,  обставини, встановлені  рішенням в адміністративній справі, що
набрало  законної сили,  не доказуються при розгляді інших справ за
участю тих осіб, щодо яких  встановлені
ці обставини , і таким чином, прийшов до правильного висновку  про те, що вина  ОСОБА_4. у дорожньо - транспортній пригоді
доведена . Таким чином, є безпідставними доводи апеляційної скарги  фермерського господарства „ Гречуха” щодо
відсутності по справі доказів вини ОСОБА_4. в скоєній ДТП.

Власником транспортного засобу  ПАЗ - 3205, НОМЕР_1 , відповідно до
свідоцтва  про реєстрацію транспортного
засобу ( а. с. 9), - є позивач ОСОБА_1 (з дозволом  керування ОСОБА_3) . Тимчасовий реєстраційний
талон на вказаний  автобус  було видано також на  ім'я іншого позивача  ОСОБА_3 ( а. с. 12).

Визначаючи розмір заподіяної
матеріальної шкоди, суд обґрунтовано виходив з висновку спеціаліста - судового
експерта   № Т-7308 експертного,
авторознавчого дослідження від 26 березня 2007 року ( а. с. 31 -52) , згідно з
яким дійсний розмір  матеріального
збитку, заподіяного  власнику автомобіля
ПАЗ-3205 НОМЕР_1 в результаті ДТП,
еквівалентний  вартості
відновлювального ремонту  цього
автомобіля , з урахуванням його
фізичного зносу , і  становить  3815 грн. 44 коп. Доводи апеляційної скарги  фермерського господарства „ Гречуха „ щодо
необґрунтованості та безпідставності даного висновку спеціаліста - судового
експерта   не можуть бути підставою для
скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Оскільки суд
обґрунтовано визнав  вказаний висновок
належним доказом , так як він містить в собі
інформацію  щодо предмету
доказування і одержаний в порядку, встановленому законом. Як вбачається з
журналів судового засідання, - судом в судовому засіданні роз'яснювалися
сторонам їх права та обов'язки , а також те,
що обов'язок доказування
покладений на сторони ; за даних обставин судом обґрунтовано  взято до уваги наданий стороною позивачів
доказ  на підтвердження завданого
розміру  шкоди, який відповідачами
не  спростовано, інших доказів
відповідачами суду не надано та не  було
заявлено відповідних клопотань  на
підтвердження того, що розмір матеріального збитку є меншим.

По справі також встановлено, що
позивач ОСОБА_3 здійснював на  заз
-наченому транспортному засобі
підприємницьку діяльність, що полягає у наданні послуг по перевезенню
пасажирів ( а. с. 12 - 30). Доводи апеляційної скарги  фермерського господарства „ Гречуха” щодо
необґрунтованості стягнутої оскаржуваним судовим рішенням суми неотриманого
доходу   на користь ОСОБА_3  також не можуть бути підставою для скасування
рішення суду в зазначеній  частині ,
оскільки наданий позивачем розрахунок ( а. с. 5) відповідачами не спростований
. Позивач ОСОБА_3 просив стягнути на його користь доход, який би він реально
міг одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене ( упущена
вигода). З  даного розрахунку вбачається
, що  внаслідок  пошкодження транспортного засобу  ОСОБА_3 за 14 днів  відсутності
автобусу на маршруті не отримав
доход  (упущена   вигода)
в сумі 897 грн. 87 коп.

Доводи апеляційної скарги  фермерського господарства „ Гречуха” відносно
того, що на  фермерське господарство „
Гречуха” судом безпідставно покладено обов'язок по відшкодуванню спричиненої
позивачам шкоди  та доводи

апеляційної
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_3 відносно того, що
суми відшкодування заподіяних збитків на їх користь повинні бути
стягнуті в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_4. та фермерського
господарства   „Гречуха” є безпідставними
, з наступних причин. Як вбачається з наданого суду статуту фермерського
господарства „ Гречуха” ( а. с. 151 -164), - п. 1.3, п. 1.4 та встановлено по
справі , ОСОБА_4 є членом фермерського
господарства „Гречуха”,
проте,  в трудових відносинах
ОСОБА_4 з фермерським господарством не перебував.  Згідно п. 7.1, п. 7.2 статуту фермерського
господарства „ Гречуха” , трудові відносини у фермерському господарстві
базуються на основі праці його членів та регулюються рішенням зборів  членів господарства. ОСОБА_4 на підставі
шляхового листа  та технічних документів
на транспортний засіб , наданих головою
фермерського господарства  „
Гречуха”,  в денний час керував у
виробничих потребах  належним
фермерському господарству „ Гречуха” автомобілем  ГАЗ - 33072, НОМЕР_2 ( а. с. 138), під час
ДТП 01 березня 2007 року, що не оспорювалося сторонами під час розгляду справи
по суті. Тобто, транспортний засіб, на якому вчинено ДТП, перебував у ОСОБА_4.
правомірно, за погодженням з головою фермерського господарства , ОСОБА_4 діяв в
інтересах фермерського господарства,
тому суд першої інстанції обгрунтовано в оскаржуваному рішенні ( а. с.
216) прийшов до висновку про необхідність стягнення сум  спричинених
позивачам збитків саме з фермерського господарства  „ Гречуха”. Рішення  суду про стягнення сум відшкодування
заподіяної позивачам  шкоди членом
фермерського господарства  „Гречуха”
ОСОБА_4, коли він діяв в інтересах  юридичної
особи , фермерського господарства 01 березня 2007 року , саме з фермерського
господарства „ Гречуха” узгоджується з положеннями    статтей : 1, 3, 27 Закону України „ Про
фермерське  господарство”. Таким чином ,
є безпідставними і доводи апеляційної скарги фермерського господарства  „Гречуха”
відносно  того, що  фермерське господарство  не може нести
відповідальність за  спричинену
позивачам  моральну шкоду, оскільки
фермерське господарство не здійснювало своєї виробничої діяльності у місці
вчинення  ДТП .

Судом
першої інстанції також обґрунтовано, у зв'язку із частковим  задоволенням позовних вимог, стягнуто з
відповідача  фермерське господарство   „Гречуха” на користь позивача ОСОБА_3
понесені ним судові витрати , а саме,
сплачений  судовий збір  та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
приходить до висновку , що оскаржуване
рішення  суду першої
інстанції  ухвалено  з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи апеляційних скарг не дають підстав для його
скасування і не спростовують висновків
судового рішення.

Керуючись статтями :  303, 304,
307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний
суд,  -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу фермерського господарства „Гречуха” відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 26 березня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення,  але може бути
оскаржена  в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом  двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :
Судді: