Справа
№ 2-690/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н
И

17 березня 2008 року

Тячівський
районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Церкуник С.І., з участю представника
позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні  в залі суду м. Тячів цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Тячівської райдержнотконтори, ОСОБА_3, ОСОБА_4.
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Тячівської райдержнотконтори, ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання права власності на спадкове майно за його померлим батьком ОСОБА_8,
який проживав в будинку АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, і після його
смерті залишилося спадкове майно, а саме будинок АДРЕСА_1. Після смерті батька
залишилося п”ятеро спадкоємців першої черги, однак всі вони відмовилися від
спадкового майна на його користь, про що свідчать їх нотаріально посвідчені
заяви. Після смерті батька він вступив в управління спадковим майном. Зараз він вирішив отримати
свідоцтво про право на спадщину, однак виявилось, що жодних правовстановлюючих документів на будівництво спадкового
будинку не має, а тому нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право
на спадщину за померлим ОСОБА_8, а саме: житлового будинку, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

В зв”язку з
вступом в дію нового Цивільного кодексу України право власності на самовільно
збудований будинок може бути встановлено тільки в судовому порядку, а тому він вимушений звернутися до
суду з позовом про визнання права власності на самовільно збудований спадковий
будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві
та просить їх задовольнити.

Представник Тячівської райдержнотконтори в
судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, а тому на підставі
ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача
та дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що заявлений позов слід
задовольнити з слідуючих підстав .

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_8 проживав в АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що стверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, і після його смерті
залишився спадковий будинок АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_8 залишилося п”ятеро
спадкоємців першої черги, які надали нотаріально посвідчені заяви про відмову
від спадщини на користь позивача. Позивач ОСОБА_2 після смерті батька вступив в
управління та володіння спадковим майном, так як постійно проживав зі своїм
батьком і проживає в його будинку після його смерті.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу
України, спадкуванням є перехід прав та обов”язків від фізичної особи, яка
померла , інших осіб.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу
України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які
є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідне до ч. 3 ст. 1268 Цивільного
Кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на
час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 Цього Кодексу він не заявив про відмову від
неї.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що  позивачем ОСОБА_2 наведено
достатньо доказів, які підтверджують його право на спадкове майно, а отже за
позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, а саме  житловий будинок, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Керуючись
ст.ст.
10, 213-215, ЦПК
України, ст.ст. 1216, 1223, 1268 ч. 3
Цивільного кодексу України, суд-

В И Р І Ш  И В:

Визнати ОСОБА_2 власником спадкового будинку
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської
області  через Тячівський районний
суд  шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з подальшим поданням апеляційної скарги пртягом 20
днів .

Суддя:                                                                                             В.В.
Чопик