Справа №2-1118/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 квітня 2008 року                                                                         м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді                                                                                           Каракуши С.М.,

при секретарі                                                                                                   Мітєвій
А.Л.

за участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів
на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення
аліментів та коштів на власне утримання посилаючись на те, що з відповідачем
він перебував в зареєстрованому шлюбі з 27.10.2006 р., який за рішенням
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2007 р. розірваний, і
оскільки спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, матірю якої є відповідач,
проживає разом з ним, просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі &frac14; частка
(доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та &frac14; частину заробітку (доходу) відповідача щомісячно на власне утримання до
досягнення дитиною трьох років, оскільки він не працює і доглядає за дитиною.

В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги,
відмовившись від вимог про стягнення коштів на власне утримання.

Змінені позовні вимоги позивач підтримав в повному
обсязі, просив позов задовольнити та дав пояснення в його обґрунтування
аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала і
пояснила, що вона не згодна сплачувати аліменти, оскільки не працює і не має
доходу, і вважає, що дитина тимчасово проживає з позивачем, і вона має намір
забрати дитину до себе та доглядати за нею, тому вважає вимоги про стягнення
аліментів необґрунтованими.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі,
встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до
висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстровано
шлюбі з 27.10.2006 р., про що Коммунарським відділом РАГС Запорізького міського
управління юстиції зроблено актовий запис № 877.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від
13.12.2007 р., який розглядав справу за позовомОСОБА_2, зазначений шлюб  розірвано.

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про народження дитини, яка за рішенням Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя  від
13.12.2007 р. залишена проживати разом з батьком  ОСОБА_1

Факт проживання дитини з позивачем підтверджується
довідкою з місця проживання ОСОБА_1, виданою ЖЕД № 13 КП «ВРЕЖО № 5» від
25.02.2008 р.

Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не
надає, що підтверджується особистими поясненнями сторін. Аліментних зобов'язань
відповідач не має.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, ч астка заробітку (доходу)  матері,
батька,   яка   буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст. 182 ч 2 Сімейного кодексу України,
мінімальний  розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим,   ніж   30
відсотків  прожиткового  мінімуму
для  дитини відповідного  віку, за винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього  Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини підлягають задоволенню і стягненню на його користь
підлягають аліменти у розмірі &frac14; частка
заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

Посилання відповідача на те, що вона має
намір забрати неповнолітню дитину проживати до себе суд не приймає до уваги як
підставу для відмову у задоволенні позову,
оскільки місце проживання дитини визначено рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 13.12.2007 р., яка набрало законної сили, і місце
проживання дитини визначене, як це встановлено судовим рішенням, за взаємною
згодою сторін, що відповідно до вимог ст. 61 ЦК України не потребує
доказуванню, у зв'язку з чим позивач, як особа, з якою проживає дитина має
право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, а також ст.ст. 88, 130, 174, 175,
208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов  задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Запоріжжя,
аліменти на користь ОСОБА_1на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частка
заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином  повноліття, починаючи  з 27.02.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн., а також
витрати на інформаційне технічне забезпечення в розмірі 7 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Запорізької
області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та подання
апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                С.М.
Каракуша