Справа № 22-ц-587/2008р.
Головуючий у 1-й інстанції Свиненко М.Д.
Категорія № 23
суддя-доповідач Попруга С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2008 року травня 06 дня колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в
складі:

Головуючого - Попруги С.В.

суддів             -  Криворотенка В.І., Білецького О.М.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

та осіб, які беруть участь у справі:ОСОБА_1,ОСОБА_2, його
представникаОСОБА_3 розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1. на рішення
Шосткинського  міськрайонного суду
Сумської області від 12 березня 2008 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні ларьком, розірвання
договору оренди, витребування відкритого металевого навісу з прилавком,  вагів, стягнення грошових коштів та моральної
шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про відшкодування вартості
частини торгівельного ларька та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду задоволено позовні
вимогиОСОБА_1. доОСОБА_2 про усунення ним перешкоди в користуванні позивачем
ларьком №77, розташованим на території ПСК „Шосткинський ринок” поАДРЕСА_1.
Розірвано договір оренди металевого ларька №77, укладений між сторонами.
Витребувано у приватного підприємцяОСОБА_2 відкритий металевий навіс з
прилавком.

Відмовлено в задоволенні позовуОСОБА_1. доОСОБА_2, в частині стягнення
орендної плати за користування ларьком №77 з 01 грудня 2006 року по 01 жовтня
2007 року в розмірі 5 500 грн., стягнення коштів за користування вагами в
розмірі 2 004 грн., витребування вагів, стягнення орендної плати за
користування металевою прибудовою до ларька №77 в розмірі 4 850 грн., стягнення
моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Зустрічний позов задоволено частково, стягнуто зОСОБА_1. на користьОСОБА_2
3 503 грн.

У задоволенні позовуОСОБА_2 доОСОБА_1. про стягнення моральної шкоди в
розмірі 20 000 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_1., фактично просить скасувати рішення суду в
частині вимог первісного позову, в якій їй було відмовлено, внести зміни в ту
частину рішення, якою було задоволено її вимоги, що сприяло б реальному
виконанню рішення в цій частині, та в частині задоволення вимог за зустрічним
позовом, тобто ухвалити рішення про реальне задоволення всіх її позовних вимог
і про відмову ОСОБА_2у стягненні з неї 3 503 грн.

ПозивачОСОБА_1. доводить, що суд першої інстанції ухваливши рішення неповно
з'ясував обставини справи, без належної оцінки поданих нею доказів, висновки
суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, судом порушені вимоги
норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданніОСОБА_1. підтримала доводи апеляційної скарги, аОСОБА_2
заперечував проти них, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особаОСОБА_1. є власником
металевого торгівельного ларька №77, розташованого на території ПСК
„Шосткинський ринок” по АДРЕСА_1, з наданням у 1993 році їй торгівельного
місця.

Влітку 2002 року міжОСОБА_1. та приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено
в усній формі договір оренди названого ларька на невизначений строк.

Восени 2005 рокуОСОБА_2, за згодою наймодавцяОСОБА_1., розпочав поліпшення
ларька шляхом добудови до нього нової частини, вартістю 4 003 грн. при цьому
він відокремив від ларька відкритий металевий навіс з прилавком, який залишив у
себе.

До завершення прибудови розмір орендної плати за користування ларьком
становив 410 грн. на місяць.

Після цього, розмір орендної плати становив з квітня 2006 року, з
урахуванням збільшення площі ларька - 500 грн. на місяць, з яких за
домовленістю сторінОСОБА_1. отримувала 450 грн., а 50 грн. щомісяця з квітня по
вересень 2006 року (300 грн.) відраховувалось за витрати понесені приватним
підприємцемОСОБА_2 на вищезгадану добудову ларька. У зв'язку з цим 4 850 грн.,
на стягненні яких, як плату за оренду наполягає позивачка, стягненню не
підлягають.

Восени 2006 рокуОСОБА_1. запропонувала ОСОБА_2звільнити спірний ларьок,
посилаючись на те, що вона має намір продати його іншій особі.

Оскільки між сторонами не було досягнуто домовленості щодо розподілу витрат
понесених на поліпшення ларька і фактично про розмір орендної плати,ОСОБА_2
ларьок не звільнив, то і виник спір.

ОСОБА_1 фактично відмовилась від договору найму попередивши про це ОСОБА_2,
який також втратив до цього договору інтерес, тому договір оренди підлягає розірванню,
з зобов'язанням приватного підприємця ОСОБА_2, усунути перешкоди у
користуванніОСОБА_1. спірним ларьком та витребувати в нього на користьОСОБА_1.
відкритий металевий навіс з прилавком.

ОСОБА_2 має право на відшкодування понесених ним витрат на поліпшення
ларька, розмір яких, з урахуванням сплаченихОСОБА_1. 300 грн., належної їй
частки платежів за договором оренди за грудень 2006 року в сумі 200 грн.,
становить 4 003 - 300 - 200 = 3 503 грн.

Судом відповідно до закону вживались заходи по забезпеченню позову, що
унеможливлювало користування спірним ларьком з 01 грудня 2006 року по 01 квітня
2007 року, тому відсутні підстави для стягнення з приватного підприємцяОСОБА_2
5 500 грн. орендної плати за названий період.

ПозивачОСОБА_1. не довела, що вона передавала в 2004 році в користування
ОСОБА_2 ваги, за користування якими він зобов'язаний сплачувати орендну плату,
та на її вимогу повернути ваги, отже ці позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Сторонами не доведено (кожною окремо) факту заподіяння моральної шкоди,
тому ці вимоги згідно закону задоволенню не підлягають, договором оренди
відшкодування моральної шкоди не передбачалось.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи первісний і зустрічний позови, суд першої інстанції
виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно встановивши
обставини справи та давши належну оцінку всім зібраним по справі доказам,
дійшов обґрунтованих висновків в межах заявлених вимог, які виклав у
резолютивній частині рішення.

Висновки суду відповідають вимогам закону, який врегульовує спірні
правовідносини, зокрема ст.ст. 759 - 763, ст.ст. 765, 773, 778, 785 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так,
згідно частин 1,2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше
як  за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін  та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа,  яка
бере участь у справі,
розпоряджається своїми

правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Таке  право  мають

також  особи
(за  винятком  тих
осіб,  які  не
мають  цивільної

процесуальної
дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Частково
задовольняючи позовні вимогиОСОБА_1., суд діяв в тих межах, які вона вказала
остаточно в позовній заяві (а.с. 156 - 159).

Статтями 220,
221 ЦПК України передбачено у яких випадках ухвалюється додаткове рішення,
роз'ясняється рішення суду, тому питання з цього приводу мають вирішуватись у
вищезгаданому порядку, а не шляхом перегляду рішення суду в апеляційному
порядку.

Згідно
ст. 60 ЦПК України кожна  сторона  зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог  і  заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази  подаються сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі.

Доказуванню
підлягають обставини,  які мають
значення  для ухвалення рішення у справі
і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

ПозивачОСОБА_1.
не довела, що передавала відповідачу ОСОБА_2ваги, за які він зобов'язаний
сплатити 2 004 грн. орендної плати та повернути ваги позивачу, тому апеляційна
скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Вимоги
позивачаОСОБА_1. і доводи апеляційної скарги в частині стягнення зОСОБА_2
орендної плати в розмірі 5 500 грн. та 4 850 грн. (за користування прибудовою),
стягнення 20 000 грн. моральної шкоди, ураховуючи поведінку сторін, в тому
числі і те, що договір оренди письмово не оформлявся, - належними доказами не
підтверджуються, а тому, за встановлених обставин, не дають підстав для
перегляду рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких
обставин, коли оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає нормам
матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст.
291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Попруга С.В.

Судді                Криворотенко
В.І.

Білецький
О.М.