№2-244/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

09
квітня 2008 року                              Володарський районний суд Донецької області у
складі

судді
Яковенко
М.М.

при
секретарі                                       Павлової І.В.

за
участю осіб, які приймали участь у справі:

представник
позивача                       ОСОБА_1

відповідачі                                            ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому  судовому засіданні в залі суду смт.Володарське цивільну справу за позовом:

ОСОБА_4

до

ОСОБА_2, ОСОБА_3

про стягнення  аліментів на утримання непрацездатноъ
матері,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду за
наступними підставами:

До 2007 року вона мешкала у с.
Касянівка Володарського району, у теперішній час вона не працездатною. Отримує
пенсію за віком у розмірі 481 грн. У вересні 2007 року у позивачки ампотували праву
ногу, страждає цукровим діабетом та іншими захворюваннями. Крім пенсії ніяких
інших доходів не має. У теперішній час доглядає за нею її дочка, з якою вона
проживає та яка має власну родину. ЇЇ сини добровільно ніякої допомоги на
утримання ненадають, хоча обидва працюють, неповнолітніх дітей не мають,
матеріально забезпечені, тому позивачка вимушена звертатися до уду з зазначеним
позовм та просить стягнути з відповідачів на її користь на її утримання 300
грн. з кожного щомісяця.

Під час попереднього судового
засідання позивачка наполягала на задоволені позовних вимог та просила розгляд
справи по суті провести в її відсутність в зв*язку з віком та хворобами, що дає
судуд право на розгляд справ у її відсутність за участю її представника.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх
задоволені. Пояснила, що позивачка є її матіррю та матіррю відповідачів.
Позивачка мешкає разом з нею. Крім матері, у неї -представника, є ще  троє неповнолітніх дітей. Постійної роботи
вона не має, проживає у м.Маріуполі на зйомній квартирі. Після проведенної
операції по ампутації ноги, її мати-позивачка стала потребувати постійної
матеріальної допомоги, тому як позивачка отримує лише пенсію за віком на суму
481 грв., інших доходів не має, потрібні витрати на її утримання, на ліки, на
їжу. Відповідачі по справі не бажають брати участь в утримані своєї матері,
постійної матеріальної допомоги не надають, хоча працюють та мають своє житло.
Крім відповідачів у позивачки є ще одна донька, яка також з ними не проживає,
але згодна допомогати матері матеріально, а тому позов до неї не пред*являвся.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав частково, а саме згоден сплачувати матері на її утримання 100 грв.,
мотивуючи тим, що він хоча і працює, але ж заробітна плата у нього є не виликою
в середньому 1000 грв., більше можливості сплачувати у нього не має. Мешкає
разом сім*єю- дружиною, повнолітньою донькою. Є інвалідом 3-ї групи та отримує
також пенсію. Не бажає, щоб мати проживала разом з ними, т.я. у власності свого
житла не має. Не заперечував, що позивачка є його матіррю, вона є пенсіонеркою,
якої ампутуівали ногу, пмати проживає разом з своєю донькою ОСОБА_1, яка також
має своїх неповнолітніх дітей, на зйомній квартирі у м.Маріуполі. Крім них, є
ще інша сестра.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
визнав частково, а саме згоден сплачувати матері на її утримання 150 грв.,
мотивуючи тим, що він хоча і працює, але ж заробітна плата у нього є не виликою
в середньому 1000 грв., більше можливості сплачувати у нього не має. Мешкає
разом сім*єю- дружиною, з якою состоїть у цивільному шлюбу, її дитиною, яка
також навчається. Не бажає, щоб мати проживала разом з ними, т.я. у власності
свого житла не має. Не заперечував, що позивачка є його матіррю, вона є
пенсіонеркою, якої ампутуівали ногу, мати проживає разом з своєю донькою
ОСОБА_1, яка також має своїх неповнолітніх дітей, на зйомній квартирі у
м.Маріуполі. Крім них, є ще інша сестра.

Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали
справи та докази представлені сторонами на підтвердження своїх вимог та
заперечь, суд прийшов до слідуючого:

Суд вважає встановленним, проти
чого також ніхто не заперечував, що позивачка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною
матіррю відповідачів по справі. Вона є пенсіонером за віком та отримує пенсію у
Володарському ПФУ на суму у середньому 481 грв. Відповідно до медичної картки,
виписки з епікрізу вона старждає захворюванням сахарним діабетом та у неї у
вересні 2007 року була ампутована права нога, потребує відповідного
інвалідського крісла та додаткового догляду. Мешкає разом з своєю донькою
ОСОБА_1 в м.Маріуполі в будинку, який знімають. Разом трьома неповнолітніми
дітьми ОСОБА_1 Відповідачі є працездатними, працюють та отримують заробітну
плату. У позивачці є ще інша повнолітня донька.

Відповідно до ст.202 Сімейного
Кодексу України, повнолітня дочка, син зобов*язані утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 N 1058-IV - непрацездатні громадяни, це є особи, які досягли
встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі
діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника відповідно до цього Закону.

Т.б. розглядаючи заявлені вимоги, суд
приходить до висновку, що хоча позивачка на теперішній час і не визнана
інвалідом, хоча це й так зрозуміло, враховуючи її захворювання та апмутацію
ноги, але ж вона відповідно є непрацездатною, як така, що потребує
матеріальної допомоги.

При визначені розміру аліментів на
утримання позивачки у твердій грошовій сумі, суд враховуючи не тільки становище
позивачки, але ж і відповідно до ст.205 СК України матеріальне та сімейне
становище відповідачів по справі, які є працездатними, працюють, мають свої
сім*ї, та суд також бере до уваги можливість одержання утримання і від інших
дітей позивачки-її повнолітніх дочок.

На підставі викладенного, суд
приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, а саме
на її користь слід стягнути з відповідачів по 170 грв. з кожного ежемісячно
починаючи з часу подачи позовної заяви, в в іншій частині позову відмовити.

Крім того, суд вважає, що судовий збір підлягає достягненню з відповідачів
солідарно на користь держави у розмірі 22,50 грв.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215  ЦПК України, ст.ст.202-206 Сімейного Кодексу
України, Пленумом ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного
кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення
аліментів», суд, -

в и р і ш и в :

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Маріуполя та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Маріуполя на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти
на її утримання у розмірі 170 гривен з кожного, починаючи з 12.03.2008
року.

В інщій частині позовних вимог
відмовити та залишити без задоволення.

Достягнути солідарно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 22 грв. 50 копійок.

Рішення  суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення може бути подана заява про
апеляційне оскарження або апеляційна скарга в Апеляційний суд м. Маріуполя
Донецької області через Володарський районний суд протягом 10  днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана до
Апеляційного суду м. Маріуполя Донецької області протягом 20 днів, у випадку
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів.

Суддя                                                                                                     М.М.
Яковенко