Справа № 2-1896
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р
А Ї Н И

==================================================================

09 червня 2008
року  Ялтинський  міський
суд Автономної республіки
Крим  в складі: головуючого судді
- Кайро І.А., при  секретарі - Рябцевої
А.С., розглянувши  у судовому  засіданні
в залі  суду  в
м.  Ялті  цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
3-я особа відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб
Ялтинського міського управління Головного управління МВС України в АР Крим про
розірвання договору найму житлового приміщення та усунення перешкод у
користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації та виселення та по
зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, 3-я особа перша Ялтинська держана
нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі - продажу
квартири

встановив:

Позивачка по основному та відповідачка по зустрічному
позову ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, 3-я особа
відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Ялтинського міського
управління Головного управління МВС України в АР Крим про розірвання договору
найму житлового приміщення та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом
зняття з реєстрації та виселення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно договору купівлі
- продаж від 05 лютого 2008 року вона придбала квартиру АДРЕСА_1.

Даний договір був зареєстрований у БТІ м. Ялта та вона
зареєструвалася по зазначеній адресі.

Проте вселитися до належної їй квартири вона не може,
оскільки там мешкає та зареєстрована відповідачка, яка була матір'ю
попереднього власника квартири.

Добровільно відповідачка звільнити квартиру не бажає, та
оскільки їй ця квартира потрібна для особистого мешкання, вона та змушена
звернутися до суду з даною позовною заявою.

Відповідачка по основному та позивачка по зустрічному
позову  ОСОБА_2 у судовому засіданні
основний позов не визнала, зустрічний позов підтримала та просила суд у
задоволенні основного позову відмовити. Крім того вона звернулася до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, 3-я особа перша Ялтинська держана
нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 лютого 2001 року
вона приїхала до м. Ялта для догляду за своїми батьками та була зареєстрована
за АДРЕСА_1, як член родини власників. Після смерті її батьків, власником
квартири став її син ОСОБА_3, який посвідчив її у тому, що не буде чинити будь
яки перешкоди у користуванні даною квартирою. Проте у супереч наведеному,
ОСОБА_3 05 лютого 2008 року продав зазначену квартиру. На її думку даний
договір купівлі - продажу квартири є незаконним, фіктивним, та таким що порушує
її права, у зв'язку з чим вона та змушена звернутися до суду з даною позовною
заявою.

Представник позивачки по основному позову ОСОБА_4 у
судовому засіданні основний позов підтримав, проти задоволення зустрічного
позову заперечував.

Представник ВГІРФФО ЯМУ ГУ МВС України в АР Крим та
ОСОБА_3 у судове засідання не явилися, про день та час розгляду справи
сповіщені належним чином, причину неявки суду не надали.

Представник першої Ялтинської державної нотаріальної
контори у судове засідання не явився, про день та час розгляду справи
сповіщений належним чином, у своєї заяві просить суд розглянути справу у його
відсутності.

Вислухавши сторони, їхніх представників, дослідивши
матеріали цивільної справи, суд уважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 повинні бути
задоволені а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 повинно бути відмовлено
по наступних підставах

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ст.. 814 ЦК України, у разі зміни власника
житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки.

У відповідності до ч.3 ст. 825 ЦК України, договір найму
частини будинку, квартири, кімнати може бути розірваний на вимогу наймодавця у
разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів
його сімї.

Згідно ст.. 826 ЦК України, у разі розірвання договору
найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають
виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_2 була зареєстрована
у квартирі АДРЕСА_1, як член родини власника.

Згідно копії договору купівлі - продажу від 05 лютого
2008 року, власник квартири - ОСОБА_3 продав а ОСОБА_1придбала квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.11).

08 лютого 2008 року ОСОБА_1 зареєструвала право власності
на нерухоме майно в комунальному підприємстві «Ялтинське бюро технічної
інвентаризації», тим самим відповідно до ч. 4 ст..334 ЦК України придбала права
власності на нерухоме майно, квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1(а.с.13).

Оскільки на підставі договору купівлі - продажу від 05
лютого 2008 року ОСОБА_1 стала власником квартири, то відповідно до ст. 814 ЦК
України, до неї перейшли права та обов'язки наймодавця. Таким чином на момент
розгляду справи між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично існував договір найму квартири.

Також судом достовірно встановлено, що згідно довідки
Ялтинського БТІ, ОСОБА_1 більш не має у власності іншого житла, у зв'язку з чим
спірна квартира потрібна їй для її особистого проживання.

05 лютого 2008 року ОСОБА_1 письмово попередила ОСОБА_2
про необхідність звільнення вказаної квартири та виселення з неї,  що підтверджується заявою ОСОБА_1
(а.с.32).

Таким чином, оскільки позивачка ОСОБА_1 у теперішній час
є законним власником спірної квартири, яка є однокімнатною, а відповідачка
ОСОБА_2 фактично є наймачем квартири та дана квартира потрібна позивачці для особистого
проживання про що вона повідомила ОСОБА_2 ще у лютому 2008 року то вимоги
позивачки у частині розірвання договору
найма ґрунтуються на законі.

Оскільки  вимоги
позивачки щодо розірвання договору найму спірної квартири задоволені, та
власнику квартири ОСОБА_1, чиняться перешкоди у користуванні її власністю, то
відповідно до 391 ЦК України, останній повинно бути усунуто перешкоди у
користуванні власністю а ОСОБА_2 відповідно до ст. 826 ЦК України, підлягає
виселенню з житла без надання їй  іншого
житла.   На підставі викладеного суд
також приходить до висновку, що оскільки договір найму спірної  квартири розірваний та ОСОБА_2 підлягає
виселенню з житла без надання їй іншого житла, також підлягає задоволенню
вимога позивачки, щодо зняття ОСОБА_2 з реєстрації за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє,
користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Що до вимог ОСОБА_2 то вони не ґрунтуються на законі,
оскільки попередній власник спірної квартири ОСОБА_3 розпорядився своїм майном,
на свій розсуд що відповідає вимогам ст. 319 ЦК України, та йому відповідно до
чинного законодавства України не було потрібно згоди наймача квартири ОСОБА_2
для цього.

Згідно діючого житлового законодавства ОСОБА_2 дійсно
користувалася правами користувача квартири рівно з власником квартири ОСОБА_3,
однак право користування  квартирою не
тягне за собою заборону власнику квартири на розпорядження належною йому
власністю, що він і зробив уклавши спірний договір купівлі - продажу  із ОСОБА_1

Діючим житловим та цивільним законодавством України не
передбачено отримання власником ОСОБА_3 згоди від наймача ОСОБА_2 на
розпорядження своєю квартирою, у зв'язку з чим вимоги ОСОБА_2 про визнання
угоди недійсною не ґрунтуються на законі.

Пояснення позивачки щодо того, що ця угода є фіктивною
суд не бере до уваги, оскільки цей правочин було виконано у повному обсязі, а
саме ОСОБА_3 було отримані грошові кошти за спірну квартиру а ОСОБА_1 фактично
прийняла її та стала власником квартири, проте не має можливості вселитися до
неї оскільки там мешкає ОСОБА_2.

Будь - яких інших підстав для визнання договору купівлі -
продажу спірної квартири недійсним передбачених ст. 203 ЦК України, у супереч
ст. 60 ЦПК України  суду надано не було.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що
правочин, договір купівлі - продажу спірної квартири вчинено з наміром
створення правових наслідків, яки обумовлені цим договором, у зв'язку з чим у
задоволенні вимог ОСОБА_2 щодо визнання недійсним договору купівлі - продажу
також не ґрунтуються на законі, у зв'язка з чим у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 повинно бути відмовлено.

Оскільки основний позов задоволено то у відповідності до
ст. 88 ЦПК України, з відповідачки за основним позовом на користь позивачки за
основним позовом підлягають стягненню судові витрати а саме судовий збір у сумі
17 гривень та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у
сумі 7 гривень 50 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 60,
205, 208, 209212-215 ЦПК України, ст.ст. 319, 391, 814,825,826 Цивільного
Кодексу України, суд

В И
Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа відділ громадянства
імміграції та реєстрації фізичних осіб Ялтинського міського управління
Головного управління МВС України в АР Крим про розірвання договору найму
житлового приміщення та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом
зняття з реєстрації та виселення - задовольнити.

Розірвати договір найму житлового приміщення а саме
квартири АДРЕСА_1 фактично укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю а саме - квартирою
АДРЕСА_1, шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстрації
та виселення з зазначеної квартири без надання іншого житла.

Зобов'язати
відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб  Ялтинського міського управління МВС України в
АР Крим зняти з ОСОБА_2 з реєстрації  за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  судовий
збір у сумі 17 (сімнадцять) гривень та витрати на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи у сумі 7 (сім) гривень 50 копійок.

На судове
рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Автономної
республіки Крим у строки та порядку передбаченим ст.ст. 294, 296 Цивільного
процесуального  кодексу  України.

Суддя