печерський районний суд міста києва
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
квітня 2008  року

Печерський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого
-                        судді    Горяйнова А.М.,

при
секретарі -                       Воронець
Н.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні  в
м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 про
захист  честі, гідності, спростування
недостовірної  інформації та  відшкодування моральної  шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у
листопаді 2007 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у якому
просила зобов'язати відповідачів
відкликати заяву щодо неправомірних
дій  позивача та  членів її сім'ї,  подану ними 29 вересня 2005 року до
Посольства Латвійської Республіки, заяву щодо неправомірних дій  позивача та
членів  її  сім'ї, подану
ними  у  липні-серпні 2007 року  до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва, усі заяви , скарги та  листи,
що  були   подані ними у період з 2004 року і до дня
ухвалення судового рішення до Комунального підприємства «Липкижитлосервіс».

Крім  цього, позивач просила суд  зобов'язати
відповідачів  принести їй письмові  вибачення та
відшкодувати  завдану  моральну
шкоду  у розмірі  830 грн. 20 коп.

Свої вимоги
обґрунтувала тим, що факти, яки
стосуються порушення  позивачкою
правил  проживання у  багатоквартирному  будинку та
нецільового  використання  належної
їй  квартири АДРЕСА_1, викладені в
усіх зазначених заявах, листах та скаргах
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не відповідають
дійсності  принижують  та  порочать  її
честь   та  гідність.

Розповсюдження  відповідачами   недостовірної   інформації про позивачку та приниження  її
честі  та  гідності
спричиняє їй  моральних страждань
та  завдає  їй
моральної  шкоди, для  відшкодування
якої  вона  просить стягнути  з відповідачів  на
її  користь  зазначену
суму.

Під час розгляду
справи представник позивача ОСОБА_1  -
ОСОБА_4 частково  змінила позовні  вимоги
та попросила суд:

- визнати такою,
що не відповідає дійсності, наступну інформацію, викладену відповідачами  в заяві від 29 вересня 2005 року, поданій
ними до Посольства Латвійської Республіки: «Семья господина ОСОБА_1 систематически нарушает
Жилищный Кодекс Украины: 1)  бросают на
пол что-то тяжелое, перемещают и перетягивают по квартире тяжелые предметы или
оборудование; 2) периодически пьянки с включением громкой музыки до двух-трех
часов ночи»;

- визнати такою,
що не відповідає дійсності наступну інформацію, викладену відповідачами в заяві
від 16 грудня 2007 року, поданої ними до КП «Липкижитлосервіс»: «Жильцы квартиры АДРЕСА_1 по-прежнему
нам портят: тянут что-то тяжелое, прыгают, бегают»;

- визнати такою,
що не відповідає дійсності, інформацію про те, що Позивач - ОСОБА_1
використовує квартиру АДРЕСА_1 не за призначенням, розмістила там технологічне
обладнання від роботи якого цілодобово чутно шум, яку розповсюджують
відповідачі, викладаючи її у заявах на ім'я КП «Липкижитлосервіс», Печерського
РУ ГУ МВС України в м. Києві, Державної податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва або вимагаючи встановити її достовірність.

-
обов'язати   відповідачів  відкликати
заяву  від  29
вересень  2005 року, подану ними
до  Посольства Латвійської  Республіки щодо неправомірних  дій
позивача та  членів її  родини;

-
зобов'язати  відповідачів  відкликати
заяву, подану ними  у  липні-серпні 2007 року до  Державної
податкової  інспекції  у
Печерському районі м. Києва щодо неправомірних  дій позивача та членів  її родинний;

-
зобов'язати  відповідачів  відкликати
усі  заяви, скарги та  листи, що були  подані ними
у  період з 2004 року  і до дня
ухвалення  судового рішення  до КП «Липкжитлосервіс», які  містять
недостовірну  інформацію відносно
позивача та   членів  її родини.

-  зобов'язати
відповідачів   принести
письмові   вибачення  позивачу;

-  зобов'язати
відповідачів  відшкодувати   позивачу
моральну  шкоду  розмірі 830 грн. 22 коп.

Зазначені  позовні
вимоги представник  позивача
обґрунтувала    обставинами, викладеними
у  позовній  заяві та
заяві про  уточнення  позовних
вимог від 20 лютого 2006 року.

Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також  їх
представник ОСОБА_5, в  судовому
засіданні позов  не  визнали, посилаючись на те, що позивачка  є
власницею  сусідньої  квартири. Протягом  тривалого
часу  у  квартирі
позивачки систематично виникає
шум, який  порушує  нормальні
умови  проживання  відповідачів
у   належній   їм
квартирі.

Направляючи
свої заяви, листи та скарги до різних органів та установ  відповідачі діяли у  відповідності до Закону України «Про
звернення громадян». Відповідачі не поширювали недостовірну інформацію та не
мали наміру принижувати честь та гідність ОСОБА_1, а лише зверталися до
компетентних органів з проханням провести перевірку діяльності позивачки, яка,
на їхню думку, була причиною порушення комфортних умов їх проживання у власній
квартирі.

З'ясувавши
всі обставини справи та перевіривши  їх
наданими сторонами доказами, суд приходить висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом   встановлено, що  позивач ОСОБА_1 проживає  у  квартирі  АДРЕСА_1 та є
сусідкою  відповідачів ОСОБА_2
та  ОСОБА_3, які  проживають
у квартирі АДРЕСА_2  цього  ж
будинку.

Відповідачі  29.09.2005 року звернулися із письмовою
заявою до Посла Латвійської Республіки із заявою, в якій, зокрема, зазначили: «Семья господина ОСОБА_1
систематически нарушает Жилищный Кодекс Украины: 1)  бросают на пол что-то тяжелое, перемещают и
перетягивают по квартире тяжелые предметы или оборудование; 2) периодически
пьянки с включением громкой музыки до двух- трех часов ночи».

Зазначені
обставини  підтверджуються  наданою суд
копію  заяви   відповідачів
до  Посла  Латвійської
Республіки  від  29.09.2005 року.

Крім  цього, відповідачі 16.12.2007 року  звернулись із письмовою  заявою
до керівника  Комунального
підприємства «Липкижитлосервіс»
Павлика  І.К., в  якій, зокрема, зазначили: Жильцы квартиры АДРЕСА_1 по-прежнему
нам портят: тянут что-то тяжелое, прыгают, бегают».

У
відповідності до ч. 3 ст. 277 Цивільного кодексу України негативна інформація,
поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не
доведе протилежного.

Суд
вважає, що розповсюджена
відповідачами  у  зазначеній
заяві  інформації про те, що
родина ОСОБА_1 періодично влаштовує гулянки із вживанням алкогольних напоїв та
гучною музикою до двох-трьох годин ночі дійсно є  негативною по
відношенню до   позивачки   та
порочить честь та принижує гідність ОСОБА_1

Відповідачами
та  їх представником  протягом розгляду  справи не надано  доказів, що підтверджують достовірність  зазначеної
інформації, тому позов у частині визнання цієї  інформації недостовірною є  обґрунтованим та підлягає  задоволенню.

У  відповідності до ч. 1 ст. 277 Цивільного
кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право
на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування
недостовірної інформації, згідно  з ч.
7  ст. 277 ЦК України  здійснюється у такий же спосіб, у який вона
була поширена.

Заявляючи  вимогу про зобов'язання  відповідачів
відкликати  заяву на  ім'я Посла Латвійської Республіки від
29.09.2005 року  позивач запропонувала
спосіб  спростування, який не  відповідає
вимогам  ч. 7 ст. 277 ЦК України.

Крім  цього, направляючи письмову заяву  до Посла
Латвійської Республіки
відповідачі  реалізовували  своє право на
звернення, передбачене ст. 1 Закону України «Про звернення громадян»,
поряд  з інформацією, яка не відповідає  дійсності,
у  зазначеній  заяві
також  біла  викладена
інша  інформація, пов'язана  із предметом
звернення,  достовірність  якої
була доведена   відповідачами
при  розгляді  даної
справи.

При
таких  обставинах, суд вважає
необхідним  відмовити   позивачу у
задоволенні  позову в  частині
вимог  про  зобов'язання
відповідачів  відкликати
заяву  від  29
вересень  2005 року, подану ними
до  Посольства Латвійської  Республіки.

Разом  з  тим,
суд вважає, що поширенням  у  зазначений
спосіб   недостовірної  інформації про  позивача
відповідачі  порушили  її права на повагу до гідності та  честі, закріплене  у  ст.
297 ЦК України.

Для  захисту
вказаного порушеного немайнового права
позивача  суд,  у відповідності до  положень глави 3 ЦК України та  ст. 275 ЦК України, вважає   необхідним
зобов'язати відповідачів принести письмові  вибачення позивачу ОСОБА_1 за
розповсюдження  зазначеної
недостовірної  інформації у їх зверненні  на
ім'я Посла Латвійської
Республіки   від 29.09.2005 року,
яка  принижує честь  та
гідність  ОСОБА_1

Разом  з
тим,   під час розгляду  справи судом
було встановлено, що протягом
трьох останніх  років у  квартирі
позивачки  неодноразово, у  різні
часи доби,  виникав шум, який
порушував спокій  відповідачів, негативно
впливав на їх самопочуття. Такий
шум   міг   виникнути
з  причин,  зазначених
відповідачами.

Дані обставини
підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були
допитані в судовому засіданні.

Виходячи з
наведеного, суд вважає  доведеною  інформацію щодо шуму у  квартирі позивачки, розповсюджену  відповідачами у  своїх
заявах до Посла Латвійської Республіки
від  29.09.2005 року та
керівника  Комунального підприємства
«Липкижитлосервіс»  Павлика  І.К. від 16.12.2007 року.

З огляду на  доведеність
відповідачами  зазначеної  інформації, у
задоволенні  позову  в
частині  її   спростування,  позивачу
слід  відмовити.

Позивачем  та  її
представником протягом  розгляду  справи не
доведено   факту  розповсюдження   відповідачами недостовірної   інформації
про  позивача  у
письмових  заявах на   адресу Печерського РУГУ МВС України  в м. Києві та
Державної  податкової  інспекції у
Печерському районі  м. Києва.

Так,  відповідачами не надано  копій
таких  заяв або  інших
доказів, за допомогою  яких   можна
було  б  встановити
дійсний  зміст  таких
заяв.

Як  вбачається
з листа Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва №
4229/9/10-209 від 20.03.2008, направленого у відповідь на запит суду, в період
з липня по серпень 2007 року заяви від гр. ОСОБА_2  та ОСОБА_3 щодо дій ОСОБА_1  до ДПІ у Печерському районі м. Києва не
надходили.

Враховуючи,
що   позивачем  не доведено
факт  розповсюдження   відповідачами  зазначеної
у позовній  заяві   недостовірної   інформації,
шляхом  направлення  письмових
заяв  до  Печерського РУГУ МВС України  в м. Києві та
Державної  податкової  інспекції у
Печерському районі  м. Києва,
в   задоволенні  позову
в  частині  спростування
такої  інформації, суд вважає
необхідним  відмовити.

Також
суд вважає необхідним
відмовити   позивачу  у
задоволені позову  в  частині
вимог про зобов'язання
відповідачів відкликати всі заяви, скарги та листи, що були подані ними
у період з 2004 року і до дня ухвалення судового рішення до Комунального
підприємства «Липкижитлосервіс», які містять недостовірну інформацію
відносно  ОСОБА_1 та членів її родини.

У відповідності
до ч. 1 ст. 60 ЦПК України  кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог.

Згідно п. 17
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня 1990 року за № 7 «Про
застосування судоми законодавства, що регулює захист честі, гідності та ділової
репутації громадян та організацій» (з подальшими змінами та доповненнями)
зазначено, що позивач повинен довести факт поширення відомостей, які він
просить спростувати.

Протягом  розгляду
справи позивач та  її представник
не  змогли  уточнити
свої  вимоги та  зазначити, які  саме
листи, скарги та  заяви, окрім
наведеної раніше, містять
недостовірну  інформацію  про позивача та  не надали суду доказів, що підтверджують
направлення відповідачами  таких  заяв, листів та скарг у вказаний період до
зазначеної організації.

При таких
обставинах суд визнає вимоги  позивача
в  цій
частині  недоведеними  та вважає необхідним   відмовити
позивачу  у  їх
задоволенні.

Суд також вважає
необхідним   відмовити   позивачці
у  задоволенні вимог про  відшкодування моральної  шкоди
у  повному обсязі  виходячи
із наступного.

Як  зазначено
у ч. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 р. N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 р. N
5), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями
(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується, а
також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Довівши  факт
розповсюдження  відповідачами у
заяві  до Посла Латвійської Республіки
від 29.09.2005 року недостовірної
інформації  про   позивача остання та  її представник  протягом
розгляду  справи не  надали
доказів наявності  моральної  шкоди,
заподіяної   цими   діями, не довели факт заподіяння позивачеві
моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не  зазначили мотиви, якими   позивач
керувалась при  визначені   розміру
такої  шкоди.

З огляду на  викладене,
в задоволенні  позову  в
частині   відшкодування  моральної
шкоди    суд вважає
необхідним  відмовити.

На
підставі  викладеного, керуючись ст.ст.
3,11,16,23,275,277,297  ЦК України, ст.
ст. 1, 18 Закону України «Про звернення громадян»,  ст. ст. 60, 174, 180, 212, 213, 215, 218  ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1  - задовольнити частково.

Визнати  такою, що
не відповідає  дійсності  наступну
інформацію про поведінку у побуті
ОСОБА_1 та  її сім'ї,  викладену
у зверненні ОСОБА_2 та  ОСОБА_3
на  ім'я Посла Латвійської  Республіки
від 29.09.2005 року :

« ...периодически  пьянки
с  включением  громкой
музыки и плясок до 2(двух) и 3-х часов
ночи».

Зобов'язати
ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 принести
письмові  вибачення ОСОБА_1 за
розповсюдження  зазначеної недостовірної  інформації у їх зверненні  на
ім'я Посла Латвійської
Республіки   від 29.09.2005 року,
яка  принижує честь  та
гідність  ОСОБА_1

В  задоволенні
іншої  частини  позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо буде
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у
строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набере законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти  днів
з  дня  проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються апеляційному суду через Печерський
районний суд м. Києва.

Суддя