Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

19 березня 2008 року                                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі :

головуючого

Патрюка  М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,

Лященко Н.П.,

Пшонки М.П., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в місті Тернівці Дніпропетровської області про
стягнення недоплаченої суми одноразової допомоги

в с т а н о в и л а:

У грудні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що висновком МСЕК від 20 червня 2001 року йому вперше встановлено
10 % втрати працездатності у зв'язку з травмою на виробництві, висновком МСЕК
від 2 вересня 2002 року йому вперше встановлено 30 % втрати працездатності
безстроково, із яких 20 % вперше у зв'язку з професійним захворюванням.
Постановою № 3293/2 від 6 грудня
2002 року нарахована одноразова допомога в розмірі 20 608 грн. 80 коп. і
обмежена до виплати сумою 8 800 грн. Вважав обмеження суми таким, що не
відповідає вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 34 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” та просив
стягнути на його користь 11 808 грн. 80 коп.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
22 лютого 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 травня 2007 року, позов задоволено. Стягнуто з
Відділення на користь ОСОБА_1. недоплачену одноразову допомогу у сумі 11 808
грн. 80 коп.

У касаційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в місті Тернівці Дніпропетровської області просить скасувати
постановлені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, й апеляційний суд погоджуючись з
ним, виходив із того, що при повторному ушкодженні здоров'я пов'язаного з іншим
професійним захворюванням або травмою, обмеження страхової виплати одноразової
допомоги чотирикратним розміром граничної суми заробітної плати (доходу), з
якої справляються внески до Фонду, законодавством не передбачено.

Проте з таким висновками погодитись не можна.

Судом встановлено, що позивач під час виконання трудових обов'язків одержав
травму і за висновком МСЕК від 20 червня 2001 року йому вперше встановлено 10 %
втрати професійної працездатності, висновком МСЕК від                  2 вересня 2002 року повторно
вперше встановлено 30 % втрати працездатності, із яких 20 % перше у зв'язку з
професійним захворюванням.

Стаття 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” (далі - Закон) регламентує нарахування
щомісячних страхових виплат та інших виплат на відшкодування шкоди.

Частина 2
ст. 34 Закону встановлює порядок нарахування одноразової страхової виплати
потерпілому у разі стійкої втрати працездатності, встановленої МСЕК.

Абзац 2 ч. 2 ст. 34 Закону визначає порядок перерахування суми одноразової
страхової допомоги потерпілому при встановленні іншої професійної хвороби або
іншого каліцтва, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, установленого
повторним обстеженням МСЕК.

При цьому в
абзаці 1 ч. 2 ст. 34 Закону встановлено, що розмір одноразової виплати не може
перевищувати чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з
якої справляються внески до Фонду соціального страхування від нещасних
випадків, а абзац 2 ч. 2 ст. 34 Закону такого обмеження не містить. Але,
враховуючи, що абзац 2 ч. 2 ст. 34 Закону не є спеціальною нормою стосовно
абзацу 1 ч. 2 ст. 34 Закону та в цьому абзаці не встановлюються нові правила
визначення розміру раніше призначеної страхової виплати, то обмеження
граничного розміру одноразової страхової виплати, встановлене абзацом 1 ч. 2
ст. 34 Закону, повинно застосовуватись і при визначенні розміру одноразової страхової допомоги при встановленні іншої
професійної хвороби або іншого каліцтва тощо, що свідчить про безпідставність
зазначених позовних вимог.

Враховуючи, що фактичні обставини справи встановлені судами вірно, але
неправильно застосовані норми матеріального закону, колегія суддів вважає за
необхідне відповідно до ст. 341 ЦПК України ухвалені судові рішення скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1.

Керуючись
п. 5 ч. 1 ст. 336, ст. 341, ч. 2 ст. 344 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України,

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Тернівці
Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 22 лютого 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 травня 2007 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в місті Тернівці Дніпропетровської області про стягнення недоплаченої
суми одноразової допомоги відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                           М.В. Патрюк

Судді:                                                                             А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка