Справа № 22ц-935/2008 р.                          Головуючий у 1
інст.- Гордієць Л.В.
Доповідач- Мельниченко Ю.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

11 червня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого-судді

Бойко О.В.

суддів:

Мельниченка Ю.В., Смаглюк Р.І.

при секретарі:

Штупун О.М., Пільгуй Н.В.

з участю:

позивача - ОСОБА_1., представника позивача - ОСОБА_2.,
представників відповідачів: Бакалець М.А., Литвиненко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою військової частини А 2574 на рішення
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2008 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини А 2574 м.Ніжина про визнання
незаконним та скасування наказу про притягнення до повної матеріальної
відповідальності та стягнення заробітної плати в сумі 1454 грн. 40 коп. та за
зустрічним позовом військової частини А 2574 м.Ніжина до ОСОБА_1 про
притягнення до повної матеріальної відповідальності та стягнення суми 4363 грн.
20 коп. завданої шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Військова частина А 2474 звернулась до суду з апеляційною скаргою на
рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня
2008 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено частково та визнано
незаконним і скасовано пункт 3 наказу №305 від 22.11.2007 року командира
військової частини А 2574 м.Ніжина про утримання суми нестачі 1454 грн. 40 коп.
за шолом водолазний УВС-50 М з манішкою в зборі -1 к-т та за шолом водолазний
УВС-50М-1 шт. з заробітної плати матеріально-відповідальної особи завідуючої
сховищами працівника Збройних Сил України ОСОБА_1, стягнуто з військової
частини А 2574 м.Ніжина на користь ОСОБА_1. 1454 грн. 40 коп. незаконно
стягнутої заробітної плати та 81 грн. судових витрат на користь держави, а в
задоволенні зустрічного позову військової частини А 2574 м.Ніжина  відмовлено.

В апеляційній скарзі
Військова частина А 2574 м.Ніжина просить рішення суду скасувати, посилаючись
на порушення судом норм матеріального права. Апелянт зазначає, що в обов”язки
відповідачки входило зберігати матеріально-технічні цінності у сховищі та на
відкритих майданчиках. Крім того, з ОСОБА_1. було укладено договір про повну
матеріальну відповідальність, а тому вона повинна відшкодувати всю нестачу
грошових коштів і вартість відсутніх чи зіпсованих з її вини матеріальних
цінностей, які знаходяться у неї в підзвіті. Також, апелянт вказує, що
розслідування по факту нестачі не проводилось, оскільки при прийнятті рішення
про притягнення ОСОБА_1. до матеріальної відповідальності було застосовано
спеціальний нормативно-правовий акт - Постанову КМУ від 03.05.200 р. №748 “Про
затвердження Положення про інвентаризацію військового майна у ЗСУ”, відповідно
до якої розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб
встановлено в ході інвентаризації. Саме за результатами інвентаризації командир
військової частини видав наказ про притягнення ОСОБА_1. до матеріальної
відповідальності, оскільки вона є матеріально - відповідальною особою. На думку
апелянта, пояснення позивачки ґрунтуються лише на її домислах та припущеннях і
жодним доказом не підтверджені.

В засідаданні апеляційного
суду апелянтом була підтримана апеляційна скарга.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1. та відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову військової частини А 2574 м.Ніжин, суд першої інстанції
виходив із того, що відповідач не надав суду переконливих доказів на
підтвердження вини позивачки у виявленій нестачі двох водолазних шоломів на
суму 5817 грн. 60 коп.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам
закону.

Так, відповідно до ч.2 ст.130 КЗпП України при покладанні матеріальної
відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом
встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і
порядку, передбачених законодавства, і за умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльність)
працівника.

Згідно інвентаризаційного опису (звірювальна відомість) №918 від 19.11.2007
р. вбачається, що в результаті інвентаризації матеріальних засобів, які
знаходяться на відповідальному зберіганні у завідуючого сховищами ОСОБА_1.
встановлено нестачу шолома водолазного трьохболтового в зборі з манішкою УВС-50
М в кількості 1 шт. та шолома водолазного трьохболтового УВС-50 М в кількості 1
шт. (а.с.43).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1. є матеріально-відповідальною
особою, з якою було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, а
тому саме вона повинна нести відповідальність за нестачу двох шоломів, яка
виявлена в процесі інвентаризації, є безпідставними, оскільки з укладеного між
сторонами договору №25 від 26.07.2005 року договору про повну матеріальну
відповідальність вбачається, що ОСОБА_1. зобов”язана відшкодувати   шкоду, якщо вона заподіяна з її вини, проте
інвентаризаційна відомість встановила лише факт нестачі, а не винні дії
позивачки ОСОБА_1.

Крім того відповідачем по справі по первинному позову - в/ч А 2574 суду не надано
доказів щодо перебування зазначених водолазних шоломів на балансі військової
частини, паспортів на водолазне обладнання, до яких входять водолазні шоломи,
їх початкову та залишкову вартість, а також будь - яких даних щодо строку їх
використання.

Відсутність вищезазначених даних
унеможливлює суд визначитись із заподіянням прямої дійсної шкоди працівником
даної установи і як наслідок цього відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги, оскільки зі змісту ст.130 КЗпП України слідує, що пряма дійсна
шкода - це основний елемент юридичного складу, який породжує обов”язок
працівника відшкодувати матеріальну шкоду і дає право підприємству, установі
організації притягти працівника до матеріальної відповідальності.

Посилання військової частини при визначенні залишкової вартості двох
водолазних шоломів на розміщений в Інтернеті прайс-каталог науково-виробничої
фірми „Шельф”, яка знаходиться в Росії в м.Санкт-Пітербурзі є безпідставними,
оскільки виходячи з положень ст.ст.58, 59,64 ЦПК України такий доказ не може
вважатись належним та допустимим письмовим доказом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову
у задоволенні позовних вимог військової частини А 2574 м.Ніжин.

Отже, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що
рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,  апеляційний суд, -

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу військової частини
А 2574 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 08 квітня 2008 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: