У х в а л а

іменем
україни

2 квітня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Патрюка М.В.,

суддів:                  Пшонки М.П.,                         Костенка А.В.,

Лященко Н.П.,                        Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського районного військового
комісаріату про стягнення невиплаченого грошового забезпечення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 9 жовтня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він проходив військову службу в Збройних
силах України з 1 вересня 1970 року до 30 квітня 2005 року, календарна вислуга
складає 34 роки. При звільненні з ним не проведено розрахунок у повному обсязі,
не сплачено надбавки за безперервну військову службу в Збройних силах України,
у зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за період
з травня 2003 року до березня 2005 року в розмірі 15 583 грн. 69 коп.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду                          м. Дніпропетровська
від 14 червня 2006 року з Амур-Нижньодніпровського районного військового
комісаріату на користь ОСОБА_1 стягнуто
15 583 грн. 69 коп.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 жовтня 2006 року
рішення районного суду скасовано, відмовлено ОСОБА_1 у позовних вимогах про
стягнення невиплаченого грошового забезпечення.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування рішення апеляційного
суду й залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) компетенція адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 2, п. 15  ч. 1 ст. 3 КАС
України адміністративний суд - це суд загальної юрисдикції, до компетенції
якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних спорів.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень КАС України цей
Кодекс набирає чинності з 1 вересня 2005 року за винятком, встановленим п. 2
цього розділу.

З матеріалів справи вбачається, що ця справа розглянута судами після 1
вересня 2005 року за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом
України.

Таким чином, суд, вирішивши по суті справу, помилково визнав, що виник
цивільно-правовий спір і вимоги позивача повинні розглядатися за правилами
позовного провадження з посиланням на норми Цивільного процесуального кодексу
України.

Враховуючи вищевикладене та суть спору, колегія суддів вважає, що в даному
випадку виник публічно-правовий спір і вимоги позивача повинні були
розглядатися за правилами, встановленими КАС України.

За таких обставин ухвалені в справі судові рішення підлягають скасуванню з
підстав, передбачених ст. 340 ЦПК України, а провадження в справі - закриттю на
підставі ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 336, 340 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14
червня 2006 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 9
жовтня 2006 року скасувати, провадження в справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

М.П. Пшонка    А.В. Костенко   Н.П. Лященко   Ю.В. Прокопчук