Справа № 22ц -477/08                          Головуючий у 1
інстанції -Мосієвич І.В.
Доповідач - Шевчук Л.Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

27 травня 2008 року
місто Луцьк

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого
- судді Шевчук Л.Я.,

суддів
- Киці С.І., Подолюка В.А.,

при
секретарі - Матюхіній О.Г.,

з
участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідачів
- ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Любомльської
міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання недійсними рішень Любомльської
міської ради, Державних актів на право власності на земельну ділянку та
договору дарування земельної ділянки за апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_3на рішення Любомльського районного суду від 28 березня 2008 року,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3задоволити частково.

Визнати
недійсним рішення Любомльської міської ради №12/6 від 4 грудня 2003 року в
частині передачі ОСОБА_2у приватну власність земельної ділянки, площею 0,05 га
для обслуговування жилого будинку і господарських споруд.

Визнати
недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВА №012603
в частині 0,05 га земельної ділянки по АДРЕСА_1для обслуговування жилого
будинку і господарських споруд.

Визнати
недійсним договір дарування земельної ділянки, укладеним 6 липня 2006 року  між ОСОБА_2і ОСОБА_3в частині передачі у
власність ОСОБА_3земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1, площею 0,05 га.

В решті
позовних вимог відмовити.

Стягнути
із ОСОБА_2 і ОСОБА_3на користь ОСОБА_1162 (сто шістдесят дві) грн. судового
збору і 30 (тридцять) грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи., а  в дохід держави 162
(сто шістдесят дві) грн. судового збору.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді:

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2008 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом  про визнання недійсними рішень Любомльської
міської ради, Державних актів на право власності на землю, договору дарування
земельної ділянки.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1спадкодавця ОСОБА_4 вона успадкувала &frac12;
частину житлового будинку з господарськими будівлями,
який розташований в АДРЕСА_1Пізніше, 26 березня 2002 року вона видала
довіреність на ім'я відповідача ОСОБА_2, якою уповноважила останню оформити документи
на земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно, яке успадкувала
позивач. Проте, відповідач оформила право власності на земельну ділянку на своє
ім'я, а не на позивача, яка являється співвласником жилого будинку, а пізніше
подарувала зазначену земельну ділянку своїй дочці ОСОБА_3. Покликаючись на
викладене, ОСОБА_1 просила визнати недійсними рішення Любомльської міської
ради, Державні акти на право власності на землю та договір дарування.

Рішенням Любомльського  районного
суду від 28 березня 2008 року позов
задоволено.

Постановлено визнати недійсними рішення Любомльської міської ради від 27
червня 2002 року № 3/19, від 24 жовтня 2003 року №11/98, пункт 11списку №1
рішення ради від 4 грудня 2003 року №12/6, Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ВЛ №012603, Державний акт на право власності на земельну
ділянку серії ВЛ №012602 та договір дарування земельної ділянки від 6 липня
2006 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 349,02
гривень, 30 гривень витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду
справи та 150 гривень за надання правової допомоги.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі  ОСОБА_3., покликаючись на незаконність
судового рішення із-за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення
для справи, і порушення норм матеріального та процесуального права, просить
скасувати рішення Любомльського районного суду від 28 березня 2008 року із
закриттям провадження у справі та зазначає, що суд неправильно розглянув  дану справу в порядку цивільного судочинства,
оскільки позивач оскаржував рішення суб'єкта владних повноважень. Крім того,
при постановленні рішення, суд не вирішив клопотання відповідача про закриття
провадження по справі, а також не взяв до уваги того, що позивачем була подана
неналежна довіреність на представлення її інтересів у суді.

В судовому засіданні відповідачі апеляційну скаргу підтримали і просили її
задовольнити, представник позивача апеляційну скаргу заперечила.

Судом першої інстанції встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_4,
спадкоємцями за законом її майна в рівних частинах є діти: дочка ОСОБА_1 та син
ОСОБА_2., які успадкували по &frac12; частині АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 є громадянкою Росії, а тому уповноважила 26 березня 2002
року відповідача ОСОБА_2 оформити спадкові права на земельну ділянку по
АДРЕСА_1

Проте, відповідач ОСОБА_2 здійснила приватизацію земельних ділянок площею
0,10 га та 0,939 га по АДРЕСА_2не на позивача, а на своє ім'я. У зв'язку з цим
рішенням Любомльської міської ради від 27 грудня 2002 року їй надано дозвіл на
розробку проекту для обслуговування жилого будинку та ведення садівництва,
рішенням від 24 жовтня 2003 року надано дозвіл на розробку проекту жилого
будинку та ведення садівництва, а рішенням від 4 грудня 2003 року включено ОСОБА_2
у список №1 осіб, яким земельні ділянки надавались у власність згідно проектів
відводу. На підставі  Державних актів на
право власності на землю ОСОБА_2 набула право власності на земельні ділянки
площею 0,10 га та 0,939 га по вул. АДРЕСА_2. Відповідно до договору від 6 липня
2006 року вона подарувала земельну ділянку площею 0,10 га своїй дочці
ОСОБА_3.  А тому, суд першої інстанції
визнав недійсними зазначені рішення ради, Державні акти на право власності на
землю і договір дарування.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задоволити частково, а рішення суду першої
інстанції скасувати з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень
Любомльської міської ради, Державних актів про право власності на землю,
договору дарування, суд першої інстанції виходив з  того, що підставою для визнання їх недійсними
є те, що ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги за законом, після смерті матері
набула права власності на &frac12; частину АДРЕСА_1 у м. Любомль, а тому рішення
Любомльської міської ради про передачу спірної земельної ділянки у власність
відповідачу ОСОБА_2, Державні акти на право власності на землю, видані на ім'я
ОСОБА_2 і договір дарування, на підставі якого вона подарувала дану земельну
ділянку відповідачу ОСОБА_3. слід визнати недійсними.

Проте, такі висновки суду зроблені з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального права.

Частина 2 статті 81 ЗК України передбачає, що іноземні громадяни та особи
без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки
несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на
земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених
пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві
приватної власності.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в порядку спадкування набула
права власності на &frac12; частину АДРЕСА_1 в м. Любомль, а тому вона має право набути право власності
на земельну ділянку на якій розташований об'єкт нерухомого майна (а.с.13).

ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації, проживає в смт. Мураленковський
Тюменської області Російської Федерації.

Судом встановлено, що 26 березня 2002 року ОСОБА_1 на ім'я відповідача
ОСОБА_2 видала довіреність, якою уповноважила останню вести справи по
оформленню її спадкових прав на майно, яке складається із земельної ділянки по
АДРЕСА_1(а.с.20).

Проте, відповідач ОСОБА_2 оформила право власності на земельну ділянку,
площею  0,10 га для обслуговування
житлового будинку і господарських споруд і на земельну ділянку, площею 0,939 га
для ведення садівництва по АДРЕСА_2на своє ім'я, хоч не являється власником
нерухомого майна, яке розташоване на спірній земельній ділянці, і в даному
будинковолодінні не зареєстрована.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що
позивач ОСОБА_1, яка є іноземною громадянкою і якій на праві власності належить
&frac12; частина
будинковолодіння по АДРЕСА_1, може набути право власності на земельну ділянку,
на якій розташований об'єкт нерухомого майна, а саме на частину земельної
ділянки, площею 0,05 га по АДРЕСА_2, яка надана для обслуговування житлового
будинку і господарських споруд, на частину якого набула право власності ОСОБА_1

В зв'язку з цим рішення Любомльської міської ради №12/6 від 4 грудня 2003
року про передачу у приватну власність 0,05 га спірної земельної ділянки
відповідачу ОСОБА_2, Державний акт про право власності на земельну ділянку
серії ВЛ №012603 в частині 0,05 га земельної ділянки і договір дарування в
частині передачі у власність ОСОБА_3. земельної ділянки площею 0,05 га по вул.
АДРЕСА_2 слід визнати недійсними.

В решті позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки земельна
ділянка площею 0,939 га по АДРЕСА_2 передана у власність ОСОБА_2 для ведення
садівництва, а іноземні громадяни можуть набувати право власності лише на
земельні ділянки несільськогосподарського призначення, на яких розташовані
об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності.

Таким чином, із-за порушення судом норм матеріального права, а саме вимог
ст.81 ЗК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, слід
покласти на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 81 ЗК України, ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задоволити частково.

Визнати недійсним рішення Любомльської міської ради №12/6 від 4 грудня 2003
року в частині передачі ОСОБА_2у приватну власність земельної ділянки, площею
0,05 га для обслуговування жилого будинку і господарських споруд.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку
серія ВА №012603 в частині 0,05 га земельної ділянки по АДРЕСА_1для обслуговування
жилого будинку і господарських споруд.

Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладеним 6 липня
2006 року  між ОСОБА_2і ОСОБА_3в частині
передачі у власність ОСОБА_3земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1,
площею 0,05 га.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 і ОСОБА_3на користь ОСОБА_1162 (сто шістдесят дві) грн.
судового збору і 30 (тридцять) грн. витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи., а  в дохід
держави 162 (сто шістдесят дві) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: