АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2008 року                                                                         м.
Хмельницький

Колегія  суддів
судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі :головуючої - судді Карпусь С.А.,

суддів :  Баса О.Г., Кізюн О.Ю.

при секретарі Гартрамф Г.В.

з участю :

позивача ОСОБА_1, адвоката
ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_2, представника ВАТ
„Укргазбанк”

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-1281 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 8 травня 2008
року за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання недійсним договору дарування
земельної ділянки і житлового будинку та до відкритого акціонерного товариства
„Укргазбанк” про скасування договору іпотеки.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, виступ
адвоката, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів

в с т а н о
в и л а :

В червні 2007 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування
житлового будинку і земельної ділянки для його обслуговування. В обґрунтування
своїх вимог зазначав, що 19 січня 2006 року подарував своїй внуці, відповідачці
по справі, належний йому житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1з
умовою, що остання зобов'язується доглядати за ним та допомагати у всьому,
оскільки він є людиною похилого віку і за станом здоров'я потребує стороннього
догляду. Однак після укладення договору відповідачка цих зобов'язань не
виконала та запропонувала перейти проживати у будинок для осіб похилого віку.
При укладенні договору він вважав, що укладає договір довічного утримання,
тобто діяв під впливом помилки відносно обставин, що мають істотне значення,
тому на підставі ч.1 ст. 229 ЦК України
просив визнати укладений договір недійсним.

Під час розгляду справи позивач
уточнив та доповнив свої вимоги, посилаючись на те, що він невірно зрозумів
умови договору дарування, не бажав позбавляти себе житла за життя,  іншого житла у місті він не має, через
неправильне сприйняття предмету і умов договору дарування допустився помилки.
Крім того, 22 лютого 2007 року ОСОБА_4 уклав з ВАТ Акціонерний банк
„Укргазбанк” кредитний договір на суму 19800
доларів США. Майновим поручителем є відповідачка, яка уклала договір
іпотеки, заставивши зазначений житловий будинок з земельною ділянкою. Тому
просив визнати недійсним договір дарування та скасувати договір іпотеки в
частині визнання предметом застави будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_1.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -
Логінова С.М.                                           Справа № 22ц- 1281

Доповідач - Карпусь С.А.                                                                                Категорія №  19, 21

Ухвалою
Хмельницького міськрайонного суду від 7 вересня 2007 року залучено до участі в
справі в якості третьої особи з самостійними вимогами на стороні відповідача
відкрите акціонерне товариство Акціонерний банк „Укргазбанк”, в послідуючому
ухвалою суду від 17 січня 2008 року його залучено в якості відповідача.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 8 травня 2008 року ОСОБА_1 в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення суду незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення по
суті заявлених ним вимог, посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам. Суд не прийняв до уваги його пояснення, що він
будучи людиною похилого віку, перенісши напередодні смерть близької йому людини
і в силу стану здоров'я за життєвих обставин,
порадившись з дочкою,  вирішив
передати належне йому майно своїй онуці, відповідачці. При цьому він був
переконаний, що ОСОБА_2 стане власником цього майна після його смерті.
Підписуючи в нотаріальній конторі документи, він в силу свого віку не розумів,
що позбавляє себе права власності на майно при житті. Він помилився щодо прав
та обов'язків відповідачки, вважав що остання буде за ним доглядати та
утримувати, а власником будинку внука стане після його смерті. Поза увагою суду
залишилась та обставина, що договір носив формальний характер, оскільки він сам
до цього часу проживає у будинку, не передав його відповідачці. Тому  суд повинен був,  керуючись положення ч.5 ст. 203 та ч.1 ст.
229 ЦК України,  задовольнити його
вимоги.

У своєму запереченні на скаргу
ОСОБА_2  її доводи не визнала,
посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини, дана їм належна оцінка, його висновки підтверджуються матеріалами
справи, ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 717 ЦК
України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Встановлено, що ОСОБА_1 на праві
приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та земельна
ділянка по АДРЕСА_1. 19 січня 2006 року між сторонами було укладено договір
дарування, згідно якого ОСОБА_1 подарував, а його внука ОСОБА_2 прийняла в
дар  належну йому земельну ділянку площею
0,27 га та житловий будинок загальною площею 40,4 кв.м. з надвірними будівлями
за вказаною адресою. Цей договір посвідчено державним нотаріусом Другої
Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5

22 липня 2007 року між ВАТ АБ
„Укргазбанк” та ОСОБА_2 як майновим поручителем позичальника коштів за
кредитним договором від 22 лютого 2007 року ОСОБА_4 укладено договір іпотеки,
предметом якого є зазначене майно, прийняте нею в дар.

Звертаючись до суду з позовом про
визнання вказаного вище договору дарування недійсним, позивач вказував на те,
що укладаючи договір дарування він помилявся щодо природи цього правочину та
його істотних умов, оскільки мав намір укласти договір довічного утримання чи ,
як він уточнив пізніше під час розгляду справи, заповіт на свою внуку.

Однак, достовірних доказів в
підтвердження позовних вимог ОСОБА_1  не
надав. Не знайдені такі і в судовому засіданні.

Відповідно до п.п. 12, 13 оспорюваного
договору його юридичні наслідки сторонам роз'яснено.

Допитана в судовому засіданні нотаріус
ОСОБА_5 , яка у січні 2006 року нотаріально посвідчувала спірний договір дарування,
пояснила, що при вчиненні вказаної нотаріальної дії роз'яснила ОСОБА_1 наслідки
укладення зазначеного договору дарування, вголос прочитала його зміст,  після чого останній особисто без всякого
примусу та тиску підписав його. При цьому ОСОБА_1  чітко сказав, що хоче подарувати житловий
будинок та земельну ділянку своїй внуці.

Сумніватися в правдивості цих пояснень
суд не мав підстав.

Свідок ОСОБА_4  підтвердив, що відповідачка як внука позивача
постійно проживала з ним та бабою, після смерті баби дід подарував внуці
належне йому майно, про заповіт ніякої розмови не було.

Враховуючи наведене, давши належну
оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд прийшов до вірного
висновку, що волевиявлення ОСОБА_1 було вільним і відповідало його внутрішній
волі на відчуження його особистого майна, він
не довів обставини в обґрунтування своїх позовних вимог, і тому  обґрунтовано відмовив у позові.

Оскільки відсутні підстави для визнання
оспорюваного договору дарування недійсним, тому відповідно  нема підстав і для скасування договору
іпотеки в частині оспорюваного майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що при
укладенні договору дарування він помилявся щодо природи цього правочину, прав
та обов'язків іншої сторони, маючи на меті залишатися власником будинку та
земельної ділянки  при житті, отримувати
допомогу матеріальну та моральну від внуки, а після його смерті вказане
нерухоме майно перейде у її власність, не можна визнати підставними, оскільки
суперечать матеріалам справи, наведеним вище.

Показанням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 суд дав оцінку в сукупності з іншими зібраними по справі доказами, що
спростовує доводи апеляційної скарги щодо цього.

Не спростовують висновків суду першої
інстанції і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду постановлене з дотриманням
норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах
доводів апеляційної скарги і вимог позивача не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308,
313,  314, 315,  319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 8 травня 2008 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення,  однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили до Верховного Суду України.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Копія вірна: суддя апеляційного суду
С.А.Карпусь