Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді
Стефанів
Н.С.,

суддів                                    Девляшевського В.А., Соколовського В.М.,

секретаря                             Сем'янчук
С.Й.,

з
участю сторін                    ОСОБА_1,ОСОБА_2,

ОСОБА_3

представників                     адвоката
ОСОБА_4,ОСОБА_5,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення  Богородчанського районного суду від 21 листопада
2007 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2  про стягнення
матеріальної шкоди та за зустрічним позовом  ОСОБА_1, ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6  звернувся в суд з позовом до  ОСОБА_1,ОСОБА_2 про стягнення матеріальної
шкоди в сумі 23 тис. грн., завданої внаслідок знищення та пошкодження майна -
приміщення кафе-павільйону «Лагуна», що
в м. Богородчани по вул.Шевченка 7а, внаслідок пожежі, яка мала місце
10.09.2006 року. Відповідачі подали зустрічний позов до ОСОБА_3 про стягнення
моральної шкоди в сумі 23 тисячі гривень, завданої поширенням ним відомостей,
що не відповідають дійсності та принижують їх честь, гідність і ділову репутацію
та зобов'язання публічно вибачитись за скоєне через районну пресу.

________________________________________________________________________________                   Справа
22-ц-1613/07;127/08
Головуючий в 1 інстанції: Битківський Л.М. Категорія 23
Суддя-доповідач: Стефанів Н.С. Рішенням
Богородчанського районного суду від 21 листопада  2007 року повністю задоволено позов
ОСОБА_3  та ухвалено стягнути з
відповідачів ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 на
користь позивача 23 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 537,6 грн.
витрат за проведення оцінки майна, 230 грн. судового збору.

В
задоволенні зустрічних  позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

Не
погоджуючись з рішенням суду в частині задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій зазначили, що суд неповно та
однобічно, на користь позивача, з'ясував обставини справи, постановив рішення з
неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм
процесуального права.

Просили скасувати оскаржуване
рішення в цій частині та постановити нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

В судовому засіданні апелянти та їх
представник адвокат ОСОБА_4 апеляційні вимоги підтримали з вищенаведених
мотивів та просили задовольнити апеляційну скаргу, позивач ОСОБА_3 та його
представник вимоги скарги не визнали, вважають рішення суду законним та
обґрунтованим.

Вислухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та
обговоривши мотиви і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає  до
задоволення з таких підстав.

Згідно
ст.ст.30, 40 ЦПК України (в редакції 1963 року) кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень;
пояснення сторін, що мають значення для справи, підлягають перевірці і оцінці
поряд з іншими зібраними в справі доказами.

Відповідно
до ст. 440 ЦК УРСР шкода заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода,
заподіяна організації підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду в
повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР.
Той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування , якщо доведе , що
шкоду заподіяно не з її вини.

Однак, в
порушення наведених норм, судом першої інстанції не належно дано оцінку
зібраним  доказам, не встановлено в чому
саме полягала протиправна поведінка відповідачів, не доведено вину відповідачів
в спричиненні матеріальної шкоди та не вбачається причинно наслідкового зв'язку
між діями ОСОБА_1 іОСОБА_2  та  завданою шкодою.

Колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції оскаржуване рішення винесено
на припущеннях, без підтвердження належними доказами. Зокрема, судом не
встановлено у чому полягає вина апелянтів, чим підтверджується недотримання
ними вимог техніки безпеки з електропобутовими приладами, взагалі, доказів
користування такими.

Крім того, судом не було враховано вимоги ухвали
Верховного Суду України від 31.05.2006р.

Суд
першої інстанції стверджуючи, що відповідачі з власної ініціативи отримали
ключі від приміщення кафе «Лагуна», перебували там протягом кількох годин перед
пожежею і мали можливість користуватись побутовими приладами,
електрообладнанням, зробив помилковий висновок про те, що вони були
відповідальними за збереження майна.

Відповідно і висновок суду про наявність
причинно-наслідкового зв'язку між діями ОСОБА_1 іОСОБА_2  та завданими пожежею збитками є необґрунтованим
та таким що не відповідає фактичним обставинам справи, тому рішення
Богородчанського районного суду від 21.11.2007р. в частині доводів апеляційної
скарги підлягає до скасування як незаконне.

На
підставі ст.. 440  ЦК України (в редакції
1963 року), керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і
ш и л а :

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Богородчанського районного суду від 04 вересня 2007 року в частині  задоволення позову ОСОБА_3 та стягнення
судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди
в сумі 23 000 грн., 537,6 грн. витрат за проведення оцінки майна та  230 грн. судового збору - відмовити.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.

Головуюча:
Н.С.
Стефанів

Судді:                                                                                                           В.А.
Девляшевський

В.М. Соколовський

Згідно з оригіналом

Суддя                                                                                                           Н.С.
Стефанів