Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 квітня 2008 року                                                                         м.
Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в
складі:

головуючої судді                                                      Лизенко І.В.,

при секретарі судового засідання                           Кравченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду цивільну справу за позовом Кредитної спілки „Надія” до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач
звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те,  що 06.09.2006 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №835, за умовами якого
позивач передав ОСОБА_1 кошти у сумі 11100 грн. на умовах повернення кредиту до
06.09.2008 року, з виплатою 4% на місяць за користування коштами. Між позивачем
та відповідачем ОСОБА_2 06.09.2006 року укладено договір поруки №612, за
умовами якого поручитель разом з боржником несе перед кредитором солідарну
відповідальність. Внаслідок неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 умов
кредитного договору склалася заборгованість в розмірі 25198,99 грн., з яких:
11100 грн. - основна сума заборгованості, 5744,40 грн. - заборгованість по
сплаті відсотків, 2539,44 - пеня, 5815,15 - сума компенсації, яку позивач
просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

У
судовому засіданні представник позивача Радченко О.О. збільшив позовні вимоги,
просив суд розірвати кредитний договір №835 від 06.09.2006р., стягнути з
відповідачів станом на 10.04.2008 року заборгованість за кредитним договором у
сумі 30366,30 грн., яка складається з основної суми заборгованості в
розмірі 11100 грн., заборгованості по сплаті
відсотків в розмірі 7653,60 грн., пені в розмірі 4605,09 грн., суми компенсації
в розмірі 7007,61 грн. та судові витрати у справі.
Суду усно та письмово пояснив, що між позивачем та ОСОБА_1 06.09.2006 року
укладено кредитний договір №835. Між позивачем та ОСОБА_2 06.09.2008 року
укладено договір поруки №612. Договори відповідачами не оспорюються. Умови
договорів відповідачами не виконуються. Позивач неодноразово спілкувався з
ОСОБА_1, однак вона не приймала заходів для погашення кредиту. Щодо заперечення
відповідачів на позов пояснив, що відшкодування суми боргу за рахунок
заощаджень позивальника з його особистого майна та іншого майна, на яке може
бути звернуто стягнення відноситься до прав позивача, передбачених розділом V договору, та не є обов'язком. Позивач вживав
всі заходи щодо повернення відповідачами позики: висилав листи-попередження,
представники виїздили за адресою ОСОБА_1 Позивач виконав свої зобов'язання за
договором у повному обсязі. Днем настання строку виконання основного
зобов'язання є 06 вересня 2008 року за умовами договору. Таким чином, позовна
давність для поручителя закінчує перебіг 06.03.2009 року. Умовами договору
передбачено договірну відповідальність за порушення виконання зобов'язань:
пеня, додатковий відсоток, які відповідачі зобов'язані сплатити з основним
боргом. Згідно п. 1.6. розділу III договору компенсація у
розмірі 30% нараховується від суми боргу, який складається з залишку тіла кредиту,
нарахованих і не сплачених відсотків, нарахованої і не сплаченої пені.

Представник
позивача Ахременко Ю.В. у судовому засіданні збільшені позовні вимоги
підтримав, підтвердив пояснення Радченка О.О., доповнень не надав.

Відповідач
ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що 06 вересня
2006 року уклала з позивачем кредитний договір та договір застави
квартири.  06.09.2006 року видала
представнику позивача довіреність на продаж належної їй квартири. Визнає
позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 11100 грн. В іншій
частині позов не визнає, оскільки позивач згідно п. 5.3. договору повинен був
звернути стягнення на предмет застави, що не зробив, збільшуючи нарахування
пені, відсотків. Згідно п. 5.5. договору позивач повинен був прийняти заходів
для повернення боргу, не очікуючи строку закінчення договору, однак це не
зробив, чим збільшив строк нарахування відсотків та пені. Просила суд згідно
ст. 616 ЦК України зменшити розмір відсотків та пені у зв'язку з тим, що
позивач не приймав заходів, направлених на погашення боргу. Умови договору нею
не оскаржуються. З арифметичним розрахунком основного боргу, відсотків, пені,
компенсації згодна. Заявила суду про застосування позовної давності щодо вимог
про стягнення неустойки (пені).

Відповідач
ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 06 вересня 2006
року уклала з позивачем договір поруки, поручившись за виконання зобов'язання
по кредитному договору ОСОБА_1 Згодна з умовами договору, його підписала. Позов
не визнає, бо згідно п.3 розділу I кредитного договору повернення кредиту позичальником здійснюється
щомісячно. Згідно п.7 розділу IV кредитного договору
позичальник щомісячно повертає позику у сумі 462,50 грн. Тобто, невиконання
відповідачкою зобов'язання відбулося вже 06.10.2006 року. Вважає, що позивач
повинен був згідно п.3.4. договору поруки протягом десяти днів від дня
виникнення заборгованості (більш ніж три банківські дні) направити їй як
поручителю письмове повідомлення, вказавши заборговану суму. Таке повідомлення
вона від позивача не отримувала. Днем настання строку виконання основного
зобов'язання боржником є 10.10.2006 року, а письмову вимогу позивачем
пред'явлено лише через вісім місяців - 21.06.2007 року. Вважає, що порука
згідно ч.4 ст. 559 ЦК України припинена, оскільки кредитор протягом шести
місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив
до неї вимог. Вважає, що строк виконання основного зобов'язання визначила
вірно, бо пеня також нараховується щомісяця у зв'язку з несплатою основного
боргу. Так як вважає поруку припиненою, позовні вимоги не визнає у повному
обсязі.

Судом досліджені наступні докази: копія кредитного договору; копія заяви
про надання кредиту; копія договору поруки; копія паспорту ОСОБА_1; копія
анкети ідентифікації фізичної особи-резидента ОСОБА_1; копія паспорту ОСОБА_2.;
копії видаткового та прибуткових касових ордерів; розрахунок розміру
заборгованості ОСОБА_1 станом на 03.12.2007 р.; копії повідомлень про вручення
поштового відправлення; копії листів-попереджень; квитанції про сплату судового
збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної
справи; письмові заперечення відповідачів на позов; копія договору застави;
письмові пояснення представника позивача; відомість розрахунку заборгованості
на 13.03.2008р.; квитанція про сплату судового збору; відомість розрахунку
заборгованості станом на 24.03.2008р.; розшифровка розрахунку відсотків, пені
та компенсації; квитанція про сплату судового збору; відомість розрахунку заборгованості
станом на 10.04.2008р.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що
підлягає задоволенню частково.

Судом
встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

06
вересня 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний
договір №835 (а.с.5), за умовами якого позикодавець надає, а позичальник
отримує позику у розмірі 11100 грн. для ремонту квартири терміном з 06.09.2006
року по 06.09.2008 року, із сплатою 4% в місяць за користування позиковими
коштами. Заборгованість за кредитом позичальник погашає щомісячними платежами у
розмірі 1/24 від суми позики, тобто згідно п. 7 розділу IV договору у сумі 462,50 грн. на місяць.
Сплата відсотків за користування позикою здійснюється щомісячно на залишок суми
позики. Згідно п. 1.1 розділу II договору позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві
отриману позику у повному обсязі у визначений термін та на умовах даного
договору; у разі затримки більш ніж трьох банківських днів повернення відсотків
сплачувати позикодавцеві пеню у розмірі 12% річних до відсоткової річної ставки
цього договору за кожен місяць; у разі затримки більш ніж трьох банківських
днів повернення позики сплачувати позикодавцеві пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен прострочений день від суми боргу; у разі
звернення позикодавця до суду додатково сплатити позикодавцеві компенсацію у
розмірі 30% від суми боргу.

Між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 06
вересня 2006 року укладено договір поруки №612 (а.с.7), за умовами якого
поручитель бере на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_1, що
випливають з кредитного договору №835 від 06.09.2006 року. Відповідальність
поручителя настає в тому разі, якщо боржник не виконує або неналежним чином
виконує свої грошові зобов'язання за кредитним договором. Поручитель та боржник
несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Згідно п. 3.4. договору
поруки у разі невиконання або неналежного виконання з боку боржника своїх
обов'язків за кредитним договором, кредитор зобов'язується протягом десяти днів
надіслати поручителеві письмове повідомлення, де вказати заборговану суму.
Договір діє до повного виконання умов цього договору з боку обох сторін.

Позичальником неналежним чином виконуються
зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого створилася
заборгованість станом на 10 квітня 2008 року у сумі 30366,30 грн., яка
складається з основної суми боргу в розмірі 11100
грн., заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 7653,60 грн., пені в розмірі
4605,09 грн., суми компенсації в розмірі 7007,61 грн., що підтверджується
відомістю розрахунку заборгованості (а.с.74), розшифровкою розрахунку
відсотків, пені, компенсації за кредитним договором (а.с.66-67).

Розрахунок
заборгованості за договором відповідачами не оспорюється.

Задовольняючи
позов частково, суд виходить з наступного.

Згідно
ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується
повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно
до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,
у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного
кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутнсоті таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачкою ОСОБА_1
допущено неналежне виконання умов кредитного договору від 06.09.2006 року, так
як не повернуто грошові кошти у строки та на умовах визначених договором. Строк
дії договору на даний час не витік.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Порушення відповідачкою ОСОБА_1 терміну та умов поверення
коштів, передбачених кредитним договором від 06.09.2006 року, суд вважає
істотним порушенням договору, а тому позовні вимоги про розірвання кредитного
договору є обгрунтованими.

Згідно ч.5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або
розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга
сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням
договору.

Заборгованість за кредитним договором складає, як зазначено
вище, 30366,30 грн.

Разом з тим, відповідачкою ОСОБА_1 заявлено про застосування
позовної давності до позовних вимог про стягнення пені.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в
один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З відомості розрахунку заборгованості станом на 10.04.2008
року (а.с.74) вбачається, що позивачем нарахована пеня, починаючи з жовтня 2006
року по 10 квітня 2008 року у сумі 4605,09 грн.

Позивачем подано позов до суду 04.12.2007 року, отже пеня,
нарахована в межах строку позовної давності в один рік, складає 4355,33 грн.

Враховуючи, що представниками позивача суду не заявлено про
поновлення строку позовної давності, не надано доказів на підтвердження
поважності причин пропуску такого строку, суд вважає, що позовні вимоги про
стягнення пені у сумі 249,76 грн. за період з жовтня 2006 року по грудень 2006
року задоволенню не підлягають за пропуском строку позовної давності.

Таким
чином, сума до стягнення становить 30116,54 грн.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про зменшення розміру
відсотків та пені згідно ст. 616 ЦК України у зв'язку з тим, що позивач не
приймав заходів, направлених на погашення боргу, суд вважає безпідставною з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків
та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з
необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням
зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Відповідачкою ОСОБА_1 суду не надано доказів на підтвердження наявності
обставин, що свідчили б про умисне або необережне сприяння позивачем збільшенню
розміру збитків або невжиття заходів щодо їх зменшення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що позивачем не звернуто стягнення на заставне
майно, є безпідставними, оскільки в порушення вимог ст. 577 ЦК України договір
застави квартири АДРЕСА_1 від 06.09.2006р. №206 (а.с.43) не посвідчений
нотаріально, а тому за ст. 220 ЦК України даний договір є нікчемним. Отже,
позивач не мав можливості звернути стягнення на квартиру відповідачки. Довіреність,
видана ОСОБА_1 (згідно її пояснень у судовому засіданні) представнику позивача
на продаж зазначеної квартири, не передбачена умовами кредитного договору, та
згідно ЦК України не є забезпеченням зобов'язання.

З пояснень сторін вбачається, що ОСОБА_1 заощаджень у Кредитній спілці не
мала, іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення, не надавала.

Звернення позивача до суду у разі невиконання або неналежного виконання
зобов'язання є правом, а не обов'язком позивача. Тому суд доходить висновку, що
звернення позивача до суду 04.12.2007 року, а не раніше, враховуючи, що строк
дії договору не витік, не є діями, що сприяли збільшенню розміру збитків.

Більш того, саме обов'язком ОСОБА_1 згідно п.1.1 розділу III кредитного договору є повернення позивачеві
отриманої позики у повному обсязі у визначений термін та на умовах договору.

Посилання відповідачки ОСОБА_1 на те, що позивачем їй направлено
лист-повідомлення про наявність заборгованості лише у червні 2007 року, суд не
бере до уваги, оскільки кредитним договором не передбачено обов'язку позивача
письмово повідомляти позичальника про наявність заборгованості. Окрім того,
ОСОБА_1 відомо про наявність зобов'язання перед позивачем та про невиконання
нею даних зобов'язань.

Посилання відповідача ОСОБА_2. про те, що порука припинена, оскільки
кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явив до неї вимог, суд не бере до уваги з наступних
підстав.

Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку,
встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання
строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом
пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Основним
зобов'язанням за кредитним договором є повернення отриманого ОСОБА_1 кредиту у
сумі 11100 грн. (а.с.5). Термін виконання основного зобов'язання за кредитним
договором становить 06 вересня 2008 року.

Відповідач
ОСОБА_2 помилково визначає настанням строку виконання основного зобов'язання
10.10.2006 року - день початку прострочення боржником сплати щомісячної суми
повернення боргу, оскільки зі змісту кредитного договору вбачається, що
щомісячна сума погашення боргу є розстроченням повернення коштів, а не окремим
основним зобов'язанням на відміну від пені, яка є видом забезпечення
зобов'язання і нараховується самостійно згідно умов договору.

Отже,
враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором не
настав, суд вважає поруку такою, що не припинена. Враховуючи, що поручитель несе
солідарну відповідальність з боржником перед кредитором, суд доходить висновку
про обґрунтованість позовних вимог до відповідача ОСОБА_2.

Відповідно до Ліцензійних умов
провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг,
затверджених розпорядженням Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг України від 02.12.2003  N 146, ліцензуванню підлягає діяльність
кредитної спілки по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на
депозитні рахунки; діяльність кредитної спілки з надання фінансових кредитів за
рахунок залучених коштів, крім внесків (вкладів) членів кредитної спілки на
депозитні рахунки, де залученими коштами є грошові кошти, залучені кредитними
спілками від банків, інших установ та організацій, крім коштів об'єднаних
кредитних спілок, залучених кредитними спілками, що є їх членами. До залучених
коштів не відносяться внески членів кредитних спілок, що спрямовуються на
формування капіталу кредитних спілок.

Отже,
надання кредиту у даному випадку не потребує наявності ліцензії.

Таким
чином, суд вважає позовні вимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_2. про стягнення у
солідарному порядку заборгованості за кредитним договором обґрунтованими у сумі
30116,54 грн.

Відповідно до
ст. 88 ЦК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів
пропорційно задоволеним позовним вимогам сплачені ним: судовий збір
(а.с.1,57,62,72) в розмірі 301,22 грн. та витрати на оплату
інформаційно-технічного розгляду цивільної справи (а.с.2) в розмірі 29,75 грн.

На
підставі викладеного та ст. ст. 526, 530, 553-559, 1046-1055 ЦК України, керуючись ст. 10, 11,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов
Кредитної спілки „Надія” до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним
договором задовольнити частково.

Розірвати
кредитний договір №835 від 06 вересня 2006 року, укладений між Кредитною
спілкою „Надія” та ОСОБА_1.

Стягнути
з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Кредитної спілки „Надія” заборгованість
за кредитним договором у сумі 30116 (тридцять тисяч сто шістнадцять) гривень 54
копійки, а також судові витрати у справі у сумі 330 (триста тридцять) гривень
97 копійок.

У задоволенні
решти позовних вимог відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до
Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів
з дня його проголошення або подання апеляційної скарги у той самий строк.
Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду Луганської області.

Суддя: