Справа
№ 2-34/08 р.
27 лютого 2008 року                                                           Лебединський
районний суд
В складі: головуючого -
судді Гура А.О.
при секретарі Ткаченко Я.О.
з участю позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на &frac12; частину домоволодіння,-
Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом до
відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 3 травня 1980 року  був зареєстрований її шлюб з відповідачем,
від якого вони мають двох повнолітніх дітей. На даний час шлюбні відносини між
сторонами припинені, але вони проживають в одному будинку, придбаному ними в шлюбі,
господарські будівлі за цією адресою зареєстровані за відповідачем, відповідач
вважає домогосподарство своїм і виганяє її з дому. Вона вважає, що оскільки
будинок і господарські будівлі придбані ними в шлюбі, вона має право на
визнання за нею права власності на &frac12;  його частину, і просить
суд винести про це рішення.
В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні
Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоч про день і час слухання справи був повідомлений належним чином.
На підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України суд вважає можливим
слухання справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі
документів про права і взаємостосунки сторін, з постановленням заочного
рішення.

Вислухавши
позивачку та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню зі слідуючих підстав:

Даний
спір між сторонами витікає з сімейних правовідносин, які регулюються ст.60,65,
68-71 Сімейного Кодексу України, ст.392 ЦК України.

В
судовому засіданні встановлено, що з  3
травня 1980 року сторони перебували в зареєсторваному шлюбі, що стверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 03.05.1980 року, виданого відділом
відділом загс в м. Лебедин ( а.с. 9).

В
листопаді 2007 року сторони припинили шлюбні відносини, але проживають в
спільному домогосподарстві, розташованому в АДРЕСА_1, що стверджується
ксерокопією будинкової книги ( а.с. 13-15). Будинок, розташований за вказаною
адресою, був куплений сторонами в період перебування їх в шлюбі -11.09.1990
року -на ім*я відповідача як незакінчене будівництво готовністю10%, що
стверджується договором купівлі-продажу ( а.с. 23).

Станом
на 12.12.2007 року вказаний будинок добуваний в 1995 році, згідно довідки БТІ (
а.с. 25) він значиться під літ. «А», шлакоблочний, облицьований цеглою, 1990
року побудови, загальною площею 109.8 кв.м, житловою 77.1 кв.м вартістю
80976грн. Крім будинку, на земельній ділянці за вищевказаною адресою
розташовані: сарай шлакоблочний під літ. «В» вартістю 1168 грн.; літня кухня
під літ. «Б» шлакоблочна вартістю 11673 грн.; погріб цегляний під літ. «п/г»
вартістю1181 грн.; сарай цегляний під літ. «Д» вартістю 2927 грн. та огорожа
дошана під літ. 1-2 вартістю 1131 грн. ( копія технічного паспорту, план
земельної ділянки, поетажний план та характеристика будівництв та споруд, а.с.
10-12).

Вказане
господарство зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2, що стверджується довідкою
БТІ та ксерокопією техпаспорта, а також актом про закінчення будівництва та
введення в експлуатацію особистого домоволодіння, а.с.   ).

Відповідно
ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежного від того, що один з
них не мав з поважної причини самостійного заробітку, а згідно ст.63 СК України
дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження
майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно
ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм
на праві спільної сумісної власності за взаємною згодою.

Позивачка
надала суду в судовому засіданні укладену між сторонами мирову угоду, згідно
якої відповідач визнає за позивачкою право власності на &frac12; частину домоволодіння, розташованого
в АДРЕСА_1, однак в судове засідання він відмовився прийти, тому суд не
може затвердити вказану мирову угоду,, але вважає, що відповідач визнав позовні
вимоги позивачки в повному об*ємі.

При
таких обставинах суд дійшов висновку про те, що вимоги позивачки є повністю
обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 15, 58-60, 84,
88, 212-215 ЦПК України,    ст. ст. 60,65, 68-71 Сімейного Кодексу України, ст.392 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на &frac12;
частину домоволодіння, розташованого в
АДРЕСА_1 вартістю 99056 грн., що складається з: житлового будинку під літ. «А»
шлакоблочного, облицьованого цеглою загальною площею 109.8 кв.м,
житловою 77.1 кв.м,  вартістю 80976грн.,
сараю шлакоблочного під літ. «В» вартістю 1168 грн.; літньої кухні під літ. «Б»
шлакоблочної вартістю 11673 грн.; погріба цегляного під літ. «п/г» вартістю1181
грн.; сараю цегляного під літ. «Д» вартістю 2927 грн. та огорожі дощаної під
літ. 1-2 вартістю 1131 грн.

На
рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження рішення протягом
10 днів з дня його проголошення та апеляційна скарга протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Сумської області
через Лебединський районний суд.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Суддя

Лебединського райсуду                                                                                                     А.О.
Гура