Справа  №22-ц-610
/ 2008 р.                                Головуючий у 1-ій інстанції -
Суддя-доповідач - Білецький О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м      У к р а ї н и

13 травня 2008 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у
складі:

головуючого  - Білецького
О.М.

суддів             -  Гагіна М.В.,
Кононенко О.Ю.

з участю
секретаря судового засідання  -  Кияненко Н.М.

та осіб,
які беруть участь у справі - позивача, представників відповідачів: відділення
Фонду ССНВ - Андрющенка В.В., ВАТ СНВО ім. М.В.Фрунзе - Терещенка В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду  Сумської області цивільну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Суми

на  рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 12 березня 2008 року

у справі
за позовом ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Суми, Відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» про відшкодування моральної
шкоди,-

в с т а
н о в и л а :

У жовтні
2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до ВАТ СНВО ім.
М.В.Фрунзе.

Вимоги
мотивувала тим, що з червня 1974 року по липень 2002 року працювала
стерженщиком ручної формовки ливарного цеху ВАТ «СМНВО ім. М.В.Фрунзе».

Внаслідок
роботи в умовах з підвищеним рівнем виробничного шуму, пилу, загазованості та
локальної вібрації, з вини роботодавця вона отримала професійне захворювання,
втративши 85 відсотків професійної працездатності, стала інвалідом, що завдало
їй немайнових втрат.

Ухвалою
судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 листопада 2007 року до участі
в справі у якості співвідповідача залучено відділення ВД Фонду ССНВ в м.Суми.

Уточнивши
вимоги, позивач просила стягнути з обох відповідачів на свою користь
50000 грн. моральної шкоди.

Рішенням
Ковпаківського районного суду м.Суми від 12 березня 2008 року позов задоволено
частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.Суми 5000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе»  відмовлено.

В
апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Суми, посилаючись на неповноту з'ясування обставин, невідповідність висновків
суду

фактичним
обставинам справи і порушення судом норм матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог до відділення Фонду відмовити.

Вважає, що суд
ухвалив рішення лише щодо страхового випадку 2002 року і не висловився щодо
страхового випадку 2006 року. При цьому зазначає, що позивачу виплачена
одноразова допомога, яка за своєю суттю компенсує моральний аспект страхового
випадку та що Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік»
зупинено відшкодування Фондом моральної шкоди застрахованим, а Законом України
«Про державний бюджет України на 2008 рік» взагалі припинено такі виплати
незалежно від часу настання страхового випадку.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом
першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини, а саме:

З 09
червня 1974 року по 22 липня 2002 року ОСОБА_1 працювала стерженщиком ручної
формовки у ливарному цеху ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе».

Висновком
МСЕК від 10 липня 2002 року їй вперше встановлено професійне захворювання у
вигляді хронічного обструктивного бронхіту пилової етіології, емфіземи легенів,
вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок, нейросенсорної
туговухості та визначено 65% стійкої втрати профпрацездатності і третю групу
інвалідності безстроково.

Висновком
МСЕК від 10 травня 2006 року підтверджено наявність у позивачки вказаних
професійних захворювань та вперше виявлено нове - силікоз у зв'язку з чим
ступінь стійкої втрати профпрацездатності збільшено до 85% і встановлено другу
групу інвалідності безстроково.

У
зв'язку з цим Відділенням Фонду позивачу призначено виплати втраченого
заробітку, а у 2002 році та у 2006 році виплачувалась одноразова допомога.

Згідно з
висновком медико-соціальної експертизи, у позивача відсутні медичні ознаки
моральної шкоди в результаті професійного захворювання.

Правильно
встановивши вказані факти, місцевий суд виходив з того, що негативні наслідки
ушкодження здоров'я на виробництві завдали ОСОБА_1 моральної шкоди, право на
відшкодування якої виникло у неї в 2002 році, тому суд вважав, що до спірних
правовідносин слід застосовувати закон, який діяв на час їх виникнення, а саме:
Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності», яким обов'язок відшкодування потерпілому страхових
виплат покладено на відділення Фонду, відповідно до вимог якого стягнув на
користь позивача вказані виплати саме з даного відповідача.

Проте, з
таким висновком суду в повному обсязі погодитися не можна, оскільки він
ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Враховуючи
зміст ст.ст. 13, 14, 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» і відповідно до загальних
засад цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню судом
підлягає встановлення  факту наявності
(відсутності) моральної шкоди та відповідного закону, який передбачає
відшкодування такої шкоди при правовідносинах що склалися, оскільки сама
наявність страхового випадку не є безумовною підставою для відшкодування
моральної шкоди.

Дійсно,
з моменту настання страхового випадку - встановлення позивачу висновком МСЕК
вперше стійкої втрати професійної працездатності, у відділення Фонду ССНВ виник
обов'язок надання потерпілій виплат, передбачених ч.1 ст.21 названого Закону, у
тому числі і відшкодування моральної шкоди за наявності факту заподіяння такої
шкоди.

Однак, з
позовом ОСОБА_1 звернулась до суду лише у жовтні 2007 року, а на цей час набрав
чинності (з 20 березня 2007 року) Закон України «Про внесення змін до Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яким з названого Закону виключено: абзац 4 статті 1, підпункт
«е» пункту 1 частини 1 статті 21; частину 3 статті 28 та частину 3 статті 34,
відповідно до яких на Фонд покладався обов'язок виплачувати потерпілим та
членам їх сімей грошове відшкодування моральної шкоди.

Крім
того, пунктом 44 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік»,
внесені зміни до п.3 розділу ХІ «Прикінцевих положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», згідно з якими відшкодування Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві моральної (немайнової) шкоди застрахованим
і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку
припиняється  з 01 січня 2008 року.

Така
редакція вказує на надання законодавцем зворотної сили в часі Закону, положення
якого у встановленому законом порядку неконституційними не визнані, а тому є
обов'язковими для виконання.

Звільнення
законодавцем саме установ Фонду ССНВ від обов'язку відшкодовувати потерпілим
немайнову шкоду внаслідок страхового випадку на виробництві не можна
розцінювати, як обмеження конституційних прав позивача на соціальний захист у
разі втрати працездатності та вважати порушенням вимог ст.64 Конституції
України.

Рішення
Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року, на яке
послався суд першої інстанції, спірних правовідносин не стосується, оскільки
цим рішенням не перевірялась конституційність положень пункту 22 ст.71 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

За таких
обставин у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення
позову до відділення Фонду ССНВ та покладення на даного відповідача обов'язку з
відшкодування моральної шкоди позивачу у разі встановлення професійного
захворювання.

З огляду
вищезазначене та на зупинення Законами України «Про державний бюджет України на
2006 рік» (п.27 ст.77) і «Про державний бюджет України на 2007 рік» (п.22
ст.71) дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» в частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те,
що суд не висловився щодо наявності підстав для відшкодовування ОСОБА_1
моральної шкоди внаслідок страхового випадку 2006 року.

Рішення
суду у частині відмови у задоволенні позовних вимог до роботодавця сторонами не
оспорювалось.

Таким чином,
рішення місцевого суду у даній справі підлягає частковому скасуванню з підстав
неправильного застосування норм матеріального права з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову до відділення ВД Фонду ССНВ в м.Суми.

Керуючись
ст.ст.304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, 313, 314, 316 ЦПК України колегія
суддів,-

в и р і
ш и л а :

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Суми
задовольнити.

Рішення
Ковпаківського районного суду м.Суми від 12 березня 2008 року  у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Суми скасувати і ухвалити в
цій частині нове рішення.

У
задоволенні позову ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Суми про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В іншій
частині рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 12 березня 2008
року  залишити без зміни.

Рішення
набрало законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двох
місяців може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: