Справа
№22-ц-552  2008 р.                             Головуючий у 1-й інстанції Кондратенко
-     53                                            Суддя-доповідач
е м     У к р а ї н и
квітня  2008 року  колегія суддів  судової
цивільних  справах  Апеляційного
суду  Сумської   області
суддів             -
Хвостика С.Г., Криворотенка В.І.
з участю  секретаря судового засідання -     Чуприни В.І.
та осіб, які беруть участь у справі
- ОСОБА_1, ОСОБА_2, його представникаОСОБА_3
розглянула у відкритому
судовому  засіданні  в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою приватного
підприємця ОСОБА_2на рішення Ковпаківського районного суду м.Сум  від 27 лютого
2008 року у справі за позовом ОСОБА_1до приватного підприємця ОСОБА_2про
стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,
в с т а н о в и л а :
Рішенням  Ковпаківського
районного суду м.Сум  від 27 лютого  2008 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПП ОСОБА_2 на його користь 3500 грн. заборгованості по виплаті
заробітної плати, 1500 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні, 300 грн. відшкодування моральної шкоди у зв'язку з порушенням
трудових прав, а також  - на користь
держави 59 грн. 50 коп. судового збору.

В
апеляційній скарзі ПП ОСОБА_2. просить зазначене  рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому посилається на
порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків
суду обставинам справи. Зокрема, зазначає, що суд безпідставно стягнув на
користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні та
моральну шкоду, оскільки строк позовної давності вже минув, а також неправильно
нарахував заборгованість по заробітній платі, так як такої заборгованості на
момент звільнення позивача не було. Крім того, вказує, що судом невірно
визначено розмір судових витрат, що підлягають стягненню на користь держави.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, про
задоволення апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 про залишення рішення, як
законного і обґрунтованого, без зміни, перевіривши рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 відповідно до умов письмового трудового договору від 11 серпня
2006 року працював у приватного підприємця ОСОБА_2 на посаді столяра з
заробітною платою в сумі 500 грн. на місяць (а.с.4-7).

28 лютого 2007
року ОСОБА_1 звільнився з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП
України (а.с.10).

Доводи позивача
про те, що з дня звільнення з ним не проведено остаточний розрахунок, у зв'язку
з чим йому завдано моральної шкоди, знайшли своє підтвердження в суді першої
інстанції, оскільки у наданих відповідачем платіжних відомостях за весь період
роботи позивача відсутній його підпис, який би свідчив про факт одержання ним
нарахованої заробітної плати (а.с.52-55).

Покази свідків з
боку відповідача про отримання позивачем заробітної плати без платіжних
відомостей та наявність актів про послідуючу відмову позивача від підпису в
платіжних відомостях  не спростовують
доводів позову, так як помісячні виплати, пов'язані з оплатою праці, як
передбачено п.3.8 Положення про ведення касових операцій, затвердженого
постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року №637 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року №40, повинні проводитись
касиром підприємства або за видатковими касовими ордерами на кожного одержувача
чи за видатковими відомостями.

В якості
спростовуючих доказів щодо позовних вимог не можуть виступати і надані
відповідачем статистичні звіти, оскільки вони не є тими фактичними даними, на
підставі яких можна зробити висновок про отримання позивачем нарахованої
зарплати.

Порушення
трудових прав ОСОБА_1 на своєчасне отримання належних сум за роботу у
приватного підприємця ОСОБА_2, у свою чергу, спричинили заподіяння йому
моральної шкоди.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі, середнього
заробітку за час затримки остаточного розрахунку та моральної шкоди.

Розмір
заборгованості по заробітній платі судом визначено вірно, виходячи з того, що
заробітна плата позивача згідно з умовами трудового договору становила 500 грн.
на місяць, в тому числі і за серпень 2006 року, на чому наголосив у судовому
засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2.

Доводи
апеляційної скарги про те, що судом невірно нараховано зазначену
заборгованість, є безпідставними, вказані заперечення відповідачем не доведені.

Посилання
апелянта на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до
суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та моральної шкоди, не ґрунтується на законі.

Відповідно до
ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини роботодавця належних
звільненому працівнику сум в день звільнення, а якщо звільнений працівник в цей
день не працював, то не пізніше наступного дня після пред'явлення ним вимоги
про розрахунок, то працівнику має бути виплачено середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, саме з дня
фактичного розрахунку і має розпочатись тримісячний  перебіг позовної давності, передбачений ч.1
ст.233 КЗпП України, а як встановлено, і на момент звернення до суду з позовом
відповідач не розрахувався з позивачем.

Це ж стосується
і вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки до фактичного розрахунку
порушення трудових прав працівника триває.

Розмір
відшкодування моральної шкоди судом визначений вірно, з урахуванням характеру
та обсягу заподіяних позивачу моральних страждань.

Посилання
апелянта на те, що судом
невірно визначено розмір судових витрат, що підлягають стягненню на користь
держави, є безпідставними.

Не зважаючи на
те, що позов задоволено частково, 51 грн. по спорах майнового характеру є
мінімальним розміром судового збору, а розмір судового збору  по спорах немайнового характеру - 8 грн. 50
коп. - взагалі від заявленого розміру моральної шкоди в даному випадку не
залежить. Тому судом цілком обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь
держави 59 грн. 50 коп. судового збору.

Висновок
суду щодо визначення середнього розміру заробітку за час затримки розрахунку в
межах трьох місяців є невірним, так як відповідач фактично ще не розрахувався з
позивачем, а саме з цього моменту має відліковуватись тримісячний строк
звернення до суду з позовом за вирішенням трудового спору у випадку
непроведення розрахунку в день звільнення, але з урахуванням розміру
невиплаченої суми та його істотності у порівнянні з середнім заробітком колегія
суддів приходить до висновку, що розмір відшкодування за час затримки
розрахунку судом визначений правильно.

Таким
чином, ці та інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не
спростовують , не містять посилань на такі порушення норм законодавства, що б
могло бути підставою для зміни чи скасування рішення суду, тому апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення, як законне і обґрунтоване, залишити без зміни.

Керуючись ст.ст.
307 ч.1 п.1, 308, 314
ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

Апеляційну
скаргу приватного підприємця ОСОБА_2відхилити.

Рішення Ковпаківського
районного суду м.Сум  від 27 лютого  2008 року по даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно  і може
бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців з дня її
проголошення  до Верховного Суду України.

Головуючий     -

Судді                  -