Справа|річ| № 2 -12/2008 р.
РІШЕННЯ

|розв'язання,вирішення,розв'

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

18
березня 2008 р. Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі:

головуючого
-          ВИННИЧЕНКО П.П.
при секретарі -         ОЛІЙНІК
Т.А.

за участю адвокатів ОСОБА_1., ОСОБА_2

розглянувши|розгледівши|
у відкритому|відчиненому|
судовому засіданні в місті Ізюмі|ізюмі|
справу за позовом    ОСОБА_3в інтересах
ОСОБА_4до ОСОБА_5про  стягнення
матеріальної та моральної шкоди,

|помешканням|

УСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про
стягнення матеріальної та моральної шкоди і просила стягнути з відповідача на
її користь 4981 грн. 50 коп. на відшкодування матеріальної шкоди і 6000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачка вказала
наступне:

5 травня 2006 року в місті Ізюмі на вулиці Чапаєва
трапилась дорожньо-транспортна пригода з участю сторін. Згідно матеріалів
адміністративної справи відповідач був повністю визнаний винним у скоєнні ДТП.

В наслідок ДТП автомобіль позивачки, який вона придбала
по довіреності у ОСОБА_4., зазнав серйозних ушкоджень і позивачці була
заподіяна шкода у сумі 4981 грн. 50 коп.

Відповідач обіцяв відшкодувати збитки, але не відшкодував
ні копійки і позивачка змушена була звертатись до суду. Перед аварією позивачка
зробила капітальний ремонт свого автомобіля і він знаходився у чудовому стані.

Крім матеріальних збитків позивачці була заподіяна
моральна шкода, що виразилась у наступному:

Під час ДТП позивачка сильно злякалась, у неї стався
стрес, панічний страх, нервовий зрив, що тривалий час вона не могла отямитись.

Відповідач обіцяв відшкодувати збитки, але не зробив
цього і тривалий годував її обіцянками. Її сім'я втратила на довгий час
можливість користуватись автомобілем, що фактично був джерелом існування сім'ї,
адже вони жили за рахунок сільхозробіт, які могли виконувати тільки з наявності
автомобіля. Крім того позивачка перевозила на автомобілі різні вантажі, а тут в
літній сезон була позбавлена автомобіля.

Вона змушена була запозичати кошти на ремонт автомобіля.

Нанесену моральну шкоду позивачка оцінила у 6000 гривень.

На підставі викладеного вважала, що її позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Відповідач позов визнав частково. Вважав, що завдані
матеріальні збитки складають 1742 гривні. В частині заподіяння моральної шкоди
позов не визнав зовсім. На підтвердження своїх заперечень проти позову
відповідач вказав наступне:

Підтвердив, що дійсно з його вини 5 травня 2006 року
трапилось ДТП з участю сторін. Відразу після ДТП він запропонував позивачці
відремонтувати автомобіль, але вона відмовилась. Він з позивачкою звертались до
спеціаліста і той назвав суму збитків менше ніж дві тисячі гривень. Він
неодноразово пропонував позивачці відшкодування шкоди у розумному обсязі і
навіть вже у суді, але вона відмовилась. Вважав, що відповідач зробив все щоб
відшкодувати позивачці збитки, але їй хотілось дуже багато, а він не мав такої
суми.

Крім того вказав на своє тяжке матеріальне становище - на
його пенсію чорнобильця фактично утримується вся сім'я, а це дружина, яка не
має роботи і троє неповнолітніх дітей, що навчаються.

Вислухавши сторони, свідчення свідка, вивчивши матеріали
справи, документи, суд приходить до висновку, що позов у частині заподіяння
матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, а позов у частині
стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд приходить з наступних причин:

Сторони підтвердили, що 5 травня 2006 року за їх участю
трапилась ДТП і винним у цьому визнано відповідача.

Сторони підтвердили, що ремонт пошкодженого автомобіля
здійснила повністю за свої кошти позивачка.

Сторони відмовились проти призначення експертизи для
уточнення суми збитків і тому суд виходить із доказів, що надали сторони. При
цьому позивачка надала суду підтверджуючи документи на суму 4981 грн. 50 коп.,
а відповідач нічим не підтвердив свої слова про вартість ремонту пошкодженого
автомобіля.

/л. с.
15-23/.

Згідно постанови суду від 14 липня 2006 року на
відповідача було накладено адміністративне стягнення за те, що він спричинив
аварійну ситуацію у вигляді штрафу у сумі 68 грн.

Розглядаючи питання про заподіяння моральної шкоди, суд
крім вказаного позивачкою враховує також ті факти, що відповідач намагався
відремонтувати пошкоджений автомобіль позивачки, намагався віддати їй гроші,
але позивачка відмовилась від запропонованого відповідачем.

Крім того позивач є ліквідатором аварії на ЧАЕС, має
погане здоров*я, є інвалідом 3 групи, має на утриманні трьох дітей школярів і
дружину, що не може знайти роботу.

Пенсія відповідача складає 926 грн. 77 коп., на яку
фактично проживає вся сім'я.

Крім того, суд також враховує вартість 800 доларів США,
за яку позивачка придбала спірний автомобіль.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сам
розгляд справи, задоволення позовних вимог вже і має бути відшкодуванням
моральної шкоди.

|помешканням|

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст.
526, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 4981 грн. 50 коп. у відшкодування матеріальної шкоди і судові
витрати у сумі 581 грн., а всього стягнути 5562 грн. 50 коп.

В решті позовних вимог відмовити і вважати, що сам
розгляд справи, задоволення позову і є задоволенням моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Харківської області шляхом подачі протягом 10 днів заяви про оскарження, а
потім у термін 20 днів - апеляційної скарги через Ізюмський міськрайонний суд.

Гол-чий: