Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

04 червня 2008
року                                                            м. Лисичанськ

Лисичанський
міський суд Луганської області у складі:

головуючої
судді                                                      Лизенко
І.В.,

при
секретарі судового засідання                           Паршиковій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовною заявою відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» у
особі Центру електрозв'язку №5 Луганської філії відкритого акціонерного
товариства «Укртелеком» до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, відкрите акціонерне
товариство «Лисичанськвугілля», про стягнення заборгованості по оплаті послуг
електрозв'язку, -

встановив:

Позивач,
звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що згідно договору
від 02.04.1992 року відповідачу надавалися послуги електрозв`язку, за місцем
його проживання було відкрито абонемент телефонного номеру НОМЕР_1, та у
зв'язку з переключенням на АТС-7 номер змінено на НОМЕР_2. Відповідач своєчасно
та у повному обсязі не здійснював оплату наданих послуг, внаслідок чого за
період з 01.12.2005 року по 01.11.2007 року виникла заборгованість у сумі
292,53 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. Просив суд стягнути з
відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати у справі.

Представник
позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив викладене у
позові, доповнивши, що позивачем надавалися відповідачу послуги зв'язку, у тому
числі міжміського зв'язку, у повному обсязі, про що свідчать роздруківки
телефонних розмов. Відповідач ухиляється від сплати за надані послуги,
внаслідок чого заборгованість складає 292,53 грн. Наявність міжміських розмов
підтверджує наявність зв'язку у відповідача. За лінії відомчих мереж позивач
відповідальності не несе. Телефонна повітряна лінія протяжністю 600 м по опорах
від розподільчої шафи до квартири відповідача є власністю відповідача, тому її
технічне обслуговування покладається на відповідача, а не на позивача. З
відповідачем не узгоджувався його перехід на АТС-7, оскільки згідно п. 90
Правил у разі вводу нової станції переключення абонента проходить без його
згоди, враховуючи, що станція АТС-2 виводиться з експлуатації. У засобах
масової інформації абоненти були повідомлені про такий перехід. З моменту
переключення відповідача на АТС-7 (березень 2007 року), зв'язок відповідачу
надавався лише по лініям позивача та відповідача. Лінії ВАТ «Лисичанськвугілля»
не використовувались. Відповідач має право у будь-який час відмовитися від
послуг позивача, написавши заяву. Однак, відповідач лише в усних розмовах
повідомляє, що зв'язок йому не потрібен. На цей час телефон не знято,
відключено за несплату з 01.11.2007 року. Просив позов задовольнити.

Відповідач
у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що телефон у його квартирі
встановлювався як службовий у 1992 році на підставі листа директора
Лисичанського склозаводу. Весь час телефон працював незадовільно, так як
зв'язок надавався по кабелю ВАТ «Лисичанськвугілля», який неодноразово
викрадали. Згідно договору позивач зобов'язаний забезпечувати якісним зв'язком.
З 2005 року позивач припинив перераховувати абонплату за час нероботи телефону,
тому він відмовився оплачувати абонплату на користь позивача. Усі міжміські
розмови, у тому числі за період позовних вимог, ним оплачені у повному обсязі.
Заперечує факт наявності між ним та позивачем договору про надання послуг
електрозв'язку, оскільки з введенням в дію у 2005 році нових Правил підписаний
раніше договір втратив чинність, новий з ним не укладався. Оскільки письмовий
договір між сторонами не укладено, то вважає, що у позивача немає підстав для
стягнення заборгованості. У лютому 2007 року на прийомі у начальника ЦЕЗ №5
усно відмовився від послуг позивача, заяву про зняття телефону не писав. 13
березня 2007 року без погодження з ним, його телефон було переведено на АТС-7,
надано новий номер НОМЕР_2. З письмовою заявою щодо відмови від переходу на
АТС-7 не звертався. З того часу не може сказати чи якісно надавався зв'язок, бо
тимчасово був відсутній за місцем проживання. З 13.03.2007 року для надання
зв'язку лінії ВАТ «Лисичанськвугілля» не використовувались. У липні-серпні 2007
року отримав повідомлення телефоном про наявність боргу. Влітку 2007 року
телефон було відключено за несплату. З того часу телефоном не користувався.
Звертався з заявками з приводу нероботи телефону до позивача по телефону.
Позивач був зобов'язаний зняти телефонний номер у разі несплати заборгованості
протягом місяця, однак це зроблено не було, тому заборгованість зростала.

Представник
третьої особи ВАТ «Лисичанськвугілля» - Сухаревська К.Ю., у судовому засіданні
не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що мережі зв'язку ВАТ
«Укртелеком» доходять до вул. Докучаєва м. Лисичанська, а далі проходять мережі
зв'язку, що знаходяться на балансі ВАТ «Лисичанськвугілля». Між ВАТ «Укртелеком»
та ВАТ «Лисичанськвугілля» є договір з приводу використання мереж зв'язку. Між
ВАТ «Лисичанськвугілля» та ОСОБА_1 договір не укладався.

Третя
особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, у письмовій заяві просила
розглянути справу за її відсутності, заперечує проти задоволення позову з
підстав, викладених відповідачем.

Судом
досліджено наступні докази:

показання
свідка ОСОБА_3, який у судовому засіданні показав, що працює головним інженером
УПТС ВАТ «Лисичанськвугілля». Відповідач є абонентом ВАТ «Укртелеком». Відрізок
лінії зв'язку між лінією ВАТ «Укртелеком» та лінією ОСОБА_1, по якій зв'язок
надається відповідачу, належить ВАТ «Лисичанськвугілля». У 1980-х роках
відповідачу надали у користування без будь-якого письмового оформлення лінію відомчого
зв'язку, тобто ВАТ «Лисичанськвугілля» надає транзитні послуги для здійснення
електрозв'язку. Плата зі ОСОБА_1 не береться. У відповідача періодично не
працює телефон через викрадення кабелю, який знаходиться на балансі ВАТ
«Лисичанськвугілля». У зв'язку з браком коштів, кабель не відновлюється;

письмові
докази: платіжні доручення про сплату позивачем судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ, довідка про
реєстрацією відповідача, копія заяви директора Лисичанського склозаводу на
встановлення телефону відповідачу, копія договору між сторонами про надання
послуг електрозв'язку від 02.04.1992р., копія акту-протоколу про прийняття
ліній зв'язку, довідка про розмір заборгованості відповідача, розрахунок заборгованості
відповідача, роздруківка нарахувань, таблиця статистичних повідомлень, довідка
про відсутність заявок від відповідача, довідка про відправлення попередження,
виписка зі статуту позивача, довідка ВАТ «Лисичанськвугілля» про нероботу
телефону відповідача, фотокартки, копія відповіді начальника ЦЕЗ №5 на
звернення відповідача, копія відповіді ВАТ «Лисичанськвугілля» на звернення
начальника ЦЕЗ №5, копія відповіді начальника ЦЕЗ №5 міському голові м.
Лисичанська, довідка про те, що відповідач з заявою про зняття телефону не
звертався, копія картки особистого прийому, копія схеми абонентської лінії
відповідача, довідка про пошкодження лінії, розрахунок заборгованості з
виключенням періоду пошкодження кабелю ВАТ «Лисичанськвугілля», виписка з
газети «Новый путь» з оголошенням про перехід на АТС-7.

Суд,
вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, показання свідка,
дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню
частково.

Судом
встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

02
квітня 1992 року між сторонами укладено договір про надання послуг
електрозв'язку (а.с.6), за яким позивач надає відповідачу номер телефону
НОМЕР_1 для встановлення телефонного апарату у квартирі абонента та відкриває
абонемент на користування телефоном. За п. 2. договору відповідач зобов'язаний
своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські телефонні розмови,
подані в кредит з квартирних телефонів, за телеграми, подані в кредит з
квартирних телефонів, та інші послуги, надані по телефону. Згідно п. 3 договору
позивач зобов'язаний забезпечувати безперебійний і якісний телефонний зв'язок.

Пояснення
відповідача про те, що даний договір втратив чинність, новий договір не
укладався, а тому між сторонами немає договірних правовідносин, які були б
підставою стягнення заборгованості, суд не бере до уваги, оскільки зазначений
договір є безстроковим, Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг,
затверджені постановою КМУ від 09.08.2005р. №720, не містять посилань на втрату
чинності договорів, що укладені до набрання ними чинності. Окрім того, факт
наявності між сторонами договірних правовідносин підтверджується наданням
позивачем відповідачу послуг електрозв'язку, що підтверджується роздруківкою
наданих послуг (а.с.10-26) та оплатою відповідачем послуг міжміського зв'язку,
що ним не оспорюється.

Згідно
акту-протоколу про прийняття ліній зв'язку від 06.03.1992 року (а.с.7)
повітряна  лінія телефонного зв'язку
довжиною 600 м, кабель ТАШ 1х2, підвішена на дев'яти залізобетонних опорах, приймається
в експлуатацію міським вузлом зв'язку, обслуговується абонентом ОСОБА_1

З 13.03.2007 року телефон відповідача
переключено на АТС-7 та змінено номер на НОМЕР_2, що підтверджується довідкою
(а.с.38) та не заперечується сторонами.

Пояснення відповідача про те, що позивачем
незаконно без його згоди здійснено переключення його телефону на АТС-7, суд не
бере до уваги, оскільки відповідно до п. 90 Правил надання та отримання
телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 09.08.2005р. №720, зміна абонентських номерів у зв'язку з введенням в
експлуатацію нових АТС або реконструкцією місцевих телефонних мереж
здійснюється оператором безоплатно без згоди абонентів з попереднім їх
повідомленням за місяць до зміни номера. У разі масової зміни абонентських
номерів оператор повідомляє про це абонентів через засоби масової інформації. З
витягу з газети «Новый путь» (а.с.88) вбачається, що зміна номерів мала масовий
характер, абоненти були повідомлені про таку зміну оголошенням у газеті.

Телефонний зв'язок надавався відповідачу, у
тому числі через лінії, належні ВАТ «Лисичанськвугілля», які пролягають від
розподільчої шафи ВАТ «Укртелеком», розташованої по вул. Чекістів м.
Лисичанська, до точки з'єднання з лінією зв'язку, що знаходиться на обслуговуванні
відповідача по вул. Докучаєва м. Лисичанська, що підтверджується схемою
абонентської лінії відповідача (а.с.70) та не заперечується сторонами.

Задовольняючи
позов частково, суд виходить з наступного.

Відповідно
до ст. 33 Закону України “Про телекомунікації”, п. 32 Правил надання та
отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від
09.08.2005р. №720,  абонент зобов'язаний своєчасно оплачувати отримані телекомунікаційні послуги.

Відповідачем
з 01.12.2005 року по 01.11.2007 року не сплачені послуги електрозв'язку у сумі
292,53 грн.

З
пояснень відповідача та з розрахунку заборгованості, наданого позивачем
(а.с.9), вбачається, що послуги міжміського зв'язку відповідачем оплачені
повністю; заборгованість у сумі 292,53 грн. складається з нарахованої
абонентної плати за період з 01.12.2005 року по 01.11.2007 року.

Відповідно
до п. 3 Правил надання та отримання
телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 09.08.2005 року
№720, абонентна плата - фіксований платіж, який може встановлювати оператор
телекомунікацій для абонента за доступ на постійній основі до своєї
телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг.

Позивачем протягом періоду позовних вимог надавалася відповідачу
можливість доступу до мережі електрозв'язку, зберігання
телефонного номеру. Лінія, що знаходиться на балансі позивача, працювала та
була підключена.

Однак,
відповідно до довідки ВАТ «Лисичанськвугілля» (а.с.60) транзитна лінія абонента
ОСОБА_1 не працювала у лютому, березні, серпні, вересні 2005 року, з 10.11.2005
року по 31.12.2005 року; у січні, березні, червні-грудні 2006 року; з січня по
20.03.2007 року внаслідок викрадення невстановленими особами кабелів зв'язку,
належних ВАТ «Лисичанськвугілля». Зазначене також підтверджується показаннями
свідка ОСОБА_3.

Оскільки
встановлено, що відповідач періодично не отримував послуги зв'язку внаслідок
пошкодження лінії зв'язку, що перебуває на балансі ВАТ «Лисичанськвугілля»,
тобто не з його вини, то суд доходить висновку про виключення з розміру нарахованої
абонентної плати суми абонентної плати за час пошкодження лінії.
Відповідальність за збитки, завдані пошкодженням лінії, у даному випадку
встановлюється відповідно до договорів, укладених між ВАТ «Укртелеком» та ВАТ
«Лисичанськвугілля».

Судом
встановлено, що відповідачем не отримувалися послуги зв'язку з зазначених
причин протягом періоду позовних вимог: у грудні 2005 року, у березні 2006
року, з липня по вересень включно 2006 року, з лютого по березень включно 2007
року, що підтверджується довідкою (а.с.60) та відсутністю надання послуг
міжміського зв'язку згідно роздруківки (а.с.10-26).

Зазначення
у довідці (а.с.60) відсутності зв'язку у відповідача у січні 2006 року, червні
2006 року, жовтні-грудні 2006 року, січні 2007 року спростовується наявністю
міжміських розмов з телефонного номера відповідача відповідно до роздруківки
(а.с.10-26).

Відповідачем
сплачено за надані послуги міжміського зв'язку, що свідчить про визнання ним
факту отримання таких послуг.

Таким
чином, заборгованість відповідача за надані телекомунікаційні послуги, з
виключенням розміру абонентної плати за період пошкодження лінії зв'язку ВАТ
«Лисичанськвугілля», складає 197,91 грн. (292,53-94,62=197,91; де 292,53 -
розмір нарахованої абонентної плати з 01.12.2005р. по 01.11.2007р., 94,62 -
розмір абонентної плати за грудень 2005 року, березень 2006 року, липень,
серпень, вересень 2006 року, лютий, березень 2007 року), що підтверджується
розрахунком (а.с.89).

Пояснення відповідача про те, що позивач був зобов'язаний зняти телефонний
номер у разі несплати за послуги у місячний термін, суд не бере до уваги, так
як згідно п. 114 зазначених вище Правил
таке правило є правом позивача, а не його обов'язком.

Пояснення відповідача про те, що у лютому
2007 року усно повідомляв посадову особу позивача про те, що йому такий телефон
не потрібен, суд не бере до уваги, оскільки згідно п. 79 Правил надання та
отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 09.08.2005
року №720, користування телефоном може бути припинено за заявою абонента, а
згідно довідки (а.с.67) така заява від відповідача не надходила.

Таким
чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача
заборгованості за надані послуги зв'язку  у сумі 197,91 грн.

Судові
витрати, понесені позивачем (а.с.1,2), на підставі ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним
позовним вимогам у сумі: судовий збір - 34,15 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ - 20,09 грн.

На
підставі викладеного, відповідно до ст. 509, 526 ЦК України, ст. 33 Закону
України “Про телекомунікації”, керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

Позов
відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» у особі Центру електрозв'язку
№5 Луганської філії відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» до ОСОБА_1,
треті особи ОСОБА_2, відкрите акціонерне товариство «Лисичанськвугілля», про
стягнення заборгованості по оплаті послуг електрозв'язку задовольнити частково.

Стягнути
зі ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» у особі
Центру електрозв'язку №5 Луганської філії відкритого акціонерного товариства
«Укртелеком» заборгованість за послуги електрозв'язку за період з 01 грудня
2005 року по 01 листопада 2007 року у сумі 197 (сто дев'яносто сім) гривень 91
копійка, а також судові витрати у справі у сумі 54 (п'ятдесят чотири) гривні 24
копійки.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до
Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів
з дня його проголошення або подання апеляційної скарги у той самий строк.
Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду Луганської області.

Суддя: