Справа
№22ц-414/08
Головуючий у 1 інстанції - Василюк О.С.
Доповідач - Подолюк В. А.
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

14
травня 2008 року.
місто Луцьк.

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі :

головуючого
- судді Шевчук Л.Я.

суддів
- Свистун О.В., Подолюка В.А.

при
секретарі - Матюхіній О.Г.

з
участю позивача -ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_10 розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
виконавчого комітету Ковельської міської ради, державного нотаріуса ОСОБА_2,
житлово-будівельного кооперативу « Весна «, третьої особи на стороні
відповідачів ОСОБА_3про визнання недійсними протоколу загальних зборів
кооперативу, рішень виконавчого комітету міської ради та заповіту, за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1на рішення Ковельського міськрайонного суду
від 7 березня 2008 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до виконавчого комітету Ковельської міської ради, державного нотаріуса ОСОБА_2,
житлово-будівельного кооперативу « Весна « ( далі ЖБК ), третьої особи на
стороні відповідачів ОСОБА_3 про визнання недійсним протоколу загальних зборів
кооперативу від 25 листопада 1991 року, недійсними рішень виконкому Ковельської
міської ради №334 від 28 листопада 1991 року та п.36 рішення №288 від 17 грудня
1998 року, визнання недійсними заповітів від 27 листопада 1991 року ОСОБА_4та
ОСОБА_5на користь ОСОБА_3АДРЕСА_1в м.Ковель, посвідчених державним нотаріусом
ОСОБА_2.

Позовні вимоги мотивував тим, що рішення загальних зборів
членів житлово-будівельного кооперативу « Весна « від 25.11.1991 року про дачу
згоди на передачу трьохкімнатної АДРЕСА_1 членом кооперативу ОСОБА_3 своєму
синові ОСОБА_4 є неправомірним оскільки такі збори кооперативом не проводилися
і вказане рішення на зборах не приймалося.

Складені в листопаді 1991 року заповіти його батьком і
матір»ю, за яким заповідачі заповіли вказану квартиру ОСОБА_1, є недійсними
оскільки вони не відповідали волі батьків, були укладенні внаслідок
неправомірних дій спадкоємця, про що свідчить обставина скасування в подальшому
свого заповіту ОСОБА_5

Рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради
№334 від 28.11.1991 року про затвердження рішення загальних зборів кооперативу
«Весна « та №288 від 17.12.1998 року про оформлення права власності вказаної квартири
за ОСОБА_3 суперечать вимогам статей 525,548 ЦК УРСР оскільки прийняті на
неправдивих даних.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 7 березня
2008 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на незаконність судового рішення
із-за порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати
оскаржуване рішення і ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу
повністю з підстав наведених в ній, просить задовольнити скаргу, рішення суду
першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача та його представника,
перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення
частково виходячи з наступних підстав.

Судом з пояснень сторін, письмових матеріалів справи (
а.с.4,10-13) встановлено, що рішенням загальних зборів кооперативу « Весна «
від 25.11.1991 року дана-згода на передачу членом кооперативу
ОСОБА_4трьохкімнатної квартири №65 ОСОБА_2, вказане рішення зборів затверджене
рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 28.11.1991 року №
334, а 17.12.1998 року цим же органом прийняте рішенням за №288 про оформлення
права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3, на підставі якого останньому
23.12.1998 року видано свідоцтво про право власності на АДРЕСА_1, і на яку
заповідачами ОСОБА_4та ОСОБА_527 листопада 1991 року складений кожним
нотаріально посвідчений заповіт на ОСОБА_3.

Виходячи з показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішення зборами ЖБК «
Весна « про передачу квартири членом кооперативу ОСОБА_4члену кооперативу
ОСОБА_2 не приймалося, а тому протокол збрів є недійсним і | недійсними є
рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради №384 від 28.11.1991 року
про затвердження рішення цих зборів кооперативу та рішення виконкому №288 від
17.12.1998 року про передачу ОСОБА_3спірної  квартири у
власність. Суд першої інстанції відмовив у задоволені цих позовних вимог за
пропуском строку позовної давності на звернення до суду за захистом порушеного
права. Обґрунтовав свої висновки тим, що письмовими матеріалами справи
стверджується та обставина, що батькам позивача та самому позивачеві з 1999
року було достовірно відомо про наявність вказаного рішення зборів кооперативу,
наявність оскаржуваних позивачем рішень органу місцевого самоврядування, однак
ОСОБА_1 звернувся з позовними вимогами лише у 2007 році.

Зазначені обставини стверджуються матеріалами перевірки,
проведеної органами прокуратури , де в своїх поясненнях від 28.07.1999 року
ОСОБА_1 покликався на незаконність рішення зборів кооперативу, рішень
виконавчого комітету, недійсність заповітів, а також : повідомленням
ОСОБА_4виконавчим комітетом Ковельської міської ради від 4.08.1999 року
(а.с.З); копією позовної заяви (а.с.5 ); ухвалою суду від 19.05.2003 року та
від 31.03.2004 року (а.с.6,58-60 ) та іншими письмовими доказами (
а.с.7-8,101,114-121). Зазначених обставин позивач відповідно до ч.І ст.60 ЦПК
України не спростував, пояснивши, що протягом вказаного часу постійно перебував
у пошуку необхідних доказів.

Згідно п.6 роз»яснень постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29 грудня 1976 року № 11 « Про судове рішення « встановивши, що
строк для звернення з позовом пропущений без поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в задоволені позову з цих підстав, крім випадків, коли
позов не доведений.

Рішення в частині відмови в позові ОСОБА_1 про визнання
рішення зборів ЖБК « Весна « та рішень виконкому Ковельської міської ради
недійсними за пропуском строку позовної давності постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги в цій частині, що позивачу
стало відомо про наявність рішення зборів кооперативу та рішень виконавчого
комітету у 2007 році не відповідають встановленим обставинам справи,
спростовуються вищенаведеними доказами, а тому не впливають на правильність
висновків суду в цій частині. Посилання позивача, що відповідно до ст.268 ЦК
України позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про
визнання незаконним правового акту органу місцевого самоврядування є власним
тлумаченням вимог закону, яке також не впливає на правильність вирішення даного
спору.

Згідно ч.І п.1 ст.309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В резолютивній частині рішення суду постановлено
відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними
заповітів.

Відповідно до роз'яснень даних в п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року №11 « Про судове рішення «
мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які
мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має
це обґрунтувати.

З мотивувальної частини судового рішення вбачається, що
судом першої інстанції на виконання зазначених вимог закону не дано юридичної
оцінки обставинам щодо вирішення позовних вимог в частині визнання заповітів
недійсними, відсутня оцінка доказів в цій частині а також відсутні висновки,
якими він обґрунтовує відмову в позові.

З пояснень сторін, письмових матеріалів справи
(а.с.8,17-18) встановлено, що 27.11.1991 року ОСОБА_4та ОСОБА_5склали заповіт
на належну їм АДРЕСА_1на ОСОБА_3, який був посвідчений державним нотаріусом
Ковельської міської державної нотаріальної контори.

З наведених матеріалів справи слідує, що заповідач
ОСОБА_5 скасувала складений нею заповіт, а ОСОБА_3 заповіт не скасований.

Виходячи з встановлених обставин справи, колегія суддів
приходить до висновку, що позивач не довів обставин, що зазначені заповіти його
батьками були укладені внаслідок неправомірних дій спадкоємця і не відповідали
волі батьків, які не мали наміру дарувати належну їм квартиру ОСОБА_4

Тому в цій частині позовних вимог рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 в
задоволені позову про визнання заповітів недійсними за недоведеністю позовних
вимог.

В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,316,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду від 7 березня
2008 року в частині визнання заповітів недійсними скасувати , в цій частині
ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1про визнання недійсними заповітів
відмовити за недоведеністю позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців.

Головуючий
Шевчук Л.Я.

Судді:                                                                    Свистун О.В.

Подолюк В.А.