ЗАОЧНЕ  Р І Ш Е Н Н Я                   Справа № 2-80/2008р.
12 березня 2008 року            Путильський районний суд
Чернівецької області в складі:
судді    Лисака
секретарі             Помазан М.В.
за участю уповноваженого
представника позивача Маковійчука Р.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Путила за відсутності відповідача у порядку заочного
провадження справу за позовом Державної податкової інспекції у Путильському
районі до ОСОБА_1про захист ділової репутації юридичної особи,
Позивач  в особі ДПІ у Путильському районі 20.02.2008
року звернувся до суду з вимогами зобов'язати відповідача ОСОБА_1 офіційно
вибачитися перед працівниками ДПІ у Путильському районі шляхом опублікування
відповідної статті через району газету „Карпати” та відшкодувати судові
витрати. Свої вимоги обґрунтовують  тим,
що ОСОБА_1 23 січня та 08 лютого 2008 року звертався до ДПІ у Путильському
районі з листами, в яких ображав працівників ДПІ у Путильському районі, в
образливій формі намагався дискредитувати податкову інспекцію та принизити
ділову репутацію установи шляхом звинувачення працівників інспекції у
корупційних діяннях, ставив під сумнів їх професійні якості як спеціалістів,
нічим не підтверджуючи свої звинувачення.
В  судовому засіданні представник позивач
позовні вимоги підтримав у повному обсязі відповідно до викладених в заяві
ОСОБА_1 ні в попереднє судове засідання, ні в судове засідання не з'явився та
не повідомив поважність причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення
від 03.03.2008 року. Також про обізнаність відкриття провадження у справі, за якою
він є відповідачем свідчить подане на адресу суду заперечення від 25.02.2008
року, в якому відповідач не визнає позовні вимоги мотивуючи свободою слова,
демократизмом, вільним вираженням своїх думок. Вважає, що позивач повинен був в
досудовому порядку врегулювати непорозуміння шляхом запрошення на прийом до
керівника ДПІ та відмовитися від звернення до суду.
позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд в силу ч.4 ст. 169
ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи.
ОСОБА_2 показала суду, що як працівник ДПІ готувала відповіді ОСОБА_1 та,
відповідно до покладених обов'язків, займалася висвітленням проблемних питань у
сфері податків в газеті „Карпати”. Їй не приємно читати образи відповідача в
листах, але ніяких дисциплінарних стягнень на прохання відповідача керівник ДПІ
до неї не застосовував. Про поширення образ іншим способом, крім звернень, їй
пояснення представника позивача, покази свідка, дослідивши надані суду
матеріали справи, заперечення відповідача, давши їм належну правову оцінку, суд
прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з
як вбачається із звернень ОСОБА_1 від 8 січня, 4 та 5 лютого 2008 року,
адресованих до ДПІ, останній вказує на корумпованість підлеглих начальника ДПІ
у Путильському районі, належність останніх до політичної сили, яка, на думку
відповідача, втратила довіру, їх бездіяльність, самоуправство та інш.  Його невдоволення покликано його критичним
сприйняттям користі від ревізій, перевірок, збору податків, які, на його думку,
спрямовуються не за призначенням, всупереч інтересам мешканців Путильського
району. Звинувачення з боку  відповідача
на адресу працівників ДПІ ОСОБА_2 та ОСОБА_3викликано невдоволенням відповідями
на його звернення, їх статтями на сторінках газети „Карпати”, які відповідач
називає „формальними”, „дурницями-небилицями”, а в загальному сприймає як їх
бездіяльність та непрофесіоналізм, оголосивши їм свою догану та запропонувавши
до ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами,
внесеними Протоколом № 11, ратифікованої Законом України „Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції” від 17.07.1997 року,
обов'язковість яких передбачена ст.9 Конституції України, дозволяється кожному
на свободу вираження поглядів, передачі інформації та ідей без втручання
органів державної влади. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному
гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів
і переконань. Ст. 40 Конституції України гарантується кожному на звернення до
органів державної влади із зобов'язанням розглянути звернення і дати
обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Отже, критичні звернення
відповідача на адресу позивача є не інакшим, як вільне вираження своїх думок та
критичне сприйняття інформації, бажання отримати відповідь на звернення, яке би
ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканість її ділової
репутації, яка захищається відповідно до глави 3 ЦК України. Частиною 1 ст. 15
ЦК України передбачено право на захист цивільного права в разі його порушення,
в тому числі шляхом поширення відомостей. Підпункт 1 пункту 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 28.09.1990 року „Про застосування судами
законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян
та організацій” із послідуючими змінами встановлює, що повідомлення відомостей
лише особі, якої вони стосуються, не може визнаватися їх поширенням. Позивачем
не надано підтверджуючих даних про порушення цивільного права, а саме ділової
репутації, зниження престижу та підриву довіри до діяльності інспекції шляхом поширення
недостовірної інформації. Так, ствердження про негативний вплив звернень
відповідача на ділові стосунки з об'єктами господарювання різних форм власності
в даному випадку не може мати місця, оскільки усі звернення ОСОБА_1 направляв
виключно до позивача, а не до інших суб'єктів господарювання чи через засоби
масової  інформації. Внаслідок цього
безпідставні вимоги позивача щодо опублікування вибачень через районну газету
„Карпати”, що суперечить ч.7 ст. 277 ЦК України, дія якої в силу ст.94 ЦК
України поширюється і на права юридичної особи.
підставі вищевикладеного, керуючись ст.10 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11, ст. 34 Конституції
України, ст.ст. 15, 94, 277 ЦК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 28.09.1990 року „Про застосування судами законодавства, що
регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій”,
ст.ст. 88, 212-215, 225 ЦПК України, суд -
у задоволенні вимог Державної податкової інспекції у Путильському районі про
зобов'язання ОСОБА_1офіційно вибачитись перед працівниками ДПІ у Путильському
районі шляхом  опублікування відповідної
статті через району газету „Карпати” та у відшкодуванні судових витрат за
недоведеністю факту поширення негативної інформації, що вплинула на ділову
репутацію юридичної особи.
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення
може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду
Чернівецької області через Путильський районний суд шляхом подання в 10-денний
строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або шляхом подання в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

У разі
залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення
може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя