Справа № 2-1256/2008р./
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 травня 2008 року
Центрально-Міський районний суд м. Макіївки Донецької області в складі:
головуючого - судді Андрюшиної Л.А. при секретарі Баклагіній К.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Макіївці цивільну справу
за  позовом

ОСОБА_1

до  ОСОБА_2

про розірвання шлюбу ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання
шлюбу , мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває  у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09
вересня 1993 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини
між нею та відповідачем були припинені з квітня 2008 року з тієї
причини, що між ними було відсутнє взаєморозуміння і вони мають різні погляди
на життя. Погіршення їх стосунків почалося ще з 2006 року , оскільки відповідач
не став поважати її як особистість, не рахувався з її думкою і в сім”ї почали
виникати конфліктні ситуації . Все це призвело до того , що вона втратила до
відповідача почуття любові та поваги  і
вважає , що сім”я розпалася остаточно та не може бути збережена, а тому вона
прийшла до переконання  про необхідність
розірвати шлюб. Спору про поділ майна не має .

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити. Розірвати шлюб з
відповідачем, оскільки шлюбні стосунки з ним припинені  і сім”я існує тільки формально. Вони мешкають
окремо один від одного і вона вважає за неможливе відновити шлюбні стосунки з
відповідачем . Дитина проживає разом з
відповідачем, але вона в подальшому буде вирішувати питання про місце її
проживання, оскільки бажає, щоб дитина проживала разом з нею .

Відповідач ОСОБА_2  у судовому засіданні позовні вимоги визнав і
суду пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки дійсно вони
проживають окремо один від одного, шлюбних стосунків не підтримують і сім”я
існує тільки формально. Причиною розірвання шлюбу стала подружня невірність з боку
позивачки , а тому він також не має наміру відновлювати з нею шлюбні стосунки і
вважає за необхідне розірвати шлюб. Спору про поділ майна не має.

Суд, заслухавши пояснення
сторін та  дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги  підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтву про
одруження НОМЕР_1, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня
1993 року/а.с.5/.

З свідоцтва  про народження НОМЕР_2 вбачається , що
сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1/а.с.16/ .

У судовому засіданні
достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання
шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами і їх окреме проживання
тривалий час. Таким чином, суд приходить до переконання, що сім”я  розпалася остаточно і подальше спільне життя
подружжя неможливе, оскільки сторони спільно не проживають , спільне
господарство не ведуть,  втратили один до
одного почуття любові та поваги,  що
перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить
інтересам сторін .

Відповідно до ст. 112 СК України ,
суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них.

Суд враховує, що між
сторонами спору про поділ майна на теперішній час немає.

Витрати по розірванню шлюбу суд
вважає за необхідне покласти на сторони в
рівних частинах.

Керуючись ст. 104 ч. 2, 105 ч. 3, 110, 112 Сімейного Кодексу
України,  ст. ст. 10,11,60, 209, 212,
214-215,218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між подружжям
ОСОБА_2, 1970 року народження та ОСОБА_1, 1972 року народження /дошлюбне
прізвище ОСОБА_4/,  зареєстрований 09
вересня 1993 року в Палаці одруження м. Макіївки Донецької області,
актовий  запис № 2210.

Витрати по розірванню шлюбу в органах РАГС стягнути з позивачки ОСОБА_1
та відповідача ОСОБА_2 у розмірі по 8,50грн. з кожного.

Рішення  може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої
інстанції шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
його проголошення і поданням апеляційної скарги протягом 20 днів після подачі
заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України .

Рішення надруковане
в нарадчій кімнаті в 1-му екземплярі.

Суддя
Андрюшина Л.А.