Апеляційний суд
Кіровоградської  області
Справа № 22 -678-2008                                          Головуючий
у 1 інстанції -  Комлач О.Ф.
Категорія 30,31                                                      Доповідач - Суровицька Л.В.
Р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня   2008   року
колегія   суддів   судової
палати   в   цивільних
справах  апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді -   Авраменко Т.М.

суддів                    -   Гайсюка
О.В., Суровицької Л.В.

при
секретарі         -
Слюсаренко Н.Л.

за участю позивача, відповідача та адвоката Черкас Ю.П., розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 24 січня
2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні
2003 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди.

Посилалась на те, що 9 серпня 2002 року близько 8 години ранку на території
її подвір'я сусід ОСОБА_2 спричинив їй тілесні пошкодження в області рук,
голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли
короткочасний розлад здоров'я.

За  даним фактом було порушено кримінальну справу
в порядку приватного обвинувачення, однак провадження закрито згідно п. «г»
ст.1 Закону України «Про амністію».

Діями відповідача їй
заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає у пошкодженні одягу, витратах на
лікування, на поїздки до лікарні, а також моральну шкоду, яка полягає у
моральних переживаннях за стан свого здоров'я,
у зв'язку з порушенням звичайного ритму життя.

Просила суд стягнути з
відповідача на відшкодування матеріальної шкоди
1256 грн., моральної шкоди - 4 000 грн., а також  cудові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_2
подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної
шкоди.

Зазначав, що 9 серпня 2002
року відповідачка вдарила його декілька разів вилами, в тому числі і по голові,
чим завдала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми
голови і струсу головного мозку, що відносяться до категорії легких тілесних
пошкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров'я.

За даним фактом відносно
ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.
2  ст.125 КК України, однак провадження у
справі закрито у зв'язку із застосуванням Закону України «Про амністію».

Внаслідок скоєння злочину,
відповідач завдала йому матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на лікування
та моральну шкоду через фізичний біль, приниження його честі та гідності.

Просив суд стягнути з
відповідачки на його користь на відшкодування матеріальної шкоди - 1500 грн.,
моральної - 4 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Олександрівського
районного суду від 24 січня 2008 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково. З ОСОБА_2 на її користь на
відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 122 грн.20 коп. та 500 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду першої інстанції змінити і стягнути з відповідача на
відшкодування матеріальної шкоди 500 грн., а моральної - 4000 грн. Посилається
на те, що висновки суду щодо розміру завданої шкоди не відповідають обставинам
справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1 і задоволення його позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що
апеляційні скарги підлягають задоволенню частково із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами,
мали місце у серпні 2002 року, а тому регулюються нормами ЦК України в редакції
1963 року про зобов'язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди.

Відповідно до ст.440 ЦК   України шкода, заподіяна особі або майну
громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, в повному
обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

Той, хто заподіяв шкоду,
звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його
вини.

Згідно ст.440-1 ЦК моральна
(немайнова) шкода, заподіяна громадянину діяннями іншої особи, яка порушила її
законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не
доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода
відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду
незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається судом з
урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду,
фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних
наслідків.

Судом першої інстанції
встановлено, що 9 серпня 2002 року близько 8 години ранку під час сварки
ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_1, з якою мав неприязні стосунки, тілесні ушкодження у
вигляді забійної  рани голови, першого
пальця правої кисті, зсадини правого надпліччя , забій м'яких тканин обох
передпліч  (а.с.56-57).

У зв'язку із завданими
тілесними ушкодженнями ОСОБА_1 зверталась за медичною допомогою на станцію  швидкої медичної допомоги та лікувалась
стаціонарно в період з 10.08.2002 року по 26.08.2002 року.

Згідно наданих позивачкою
доказів, на придбання ліків, на медичне обстеження вона витратила 93 грн.30
коп. власних коштів, а саме на придбання ліків 33 грн.20 коп. в період
лікування, на придбання ліків, призначених травматологом - 34 грн.10 коп., на
проходження рентгену - 14 грн., на ЕЕГ головного мозку - 12 грн. (а.с.45, 47,
а.с.11 кримінальної справи № 1-31/2003).

Визначаючи розмір
матеріальної шкоди, завданої позивачці відповідачем, суд першої інстанції
неправильно врахував в число витрат на придбання ліків, чеки на придбання бензину  та вартість блузки, сумочки, годинника,
поросяти.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК
України   кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК).

Надані позивачкою чеки на
оплату бензину не підтверджують факт придбання пального саме для поїздок в
лікарню, крім того позивач перебувала на стаціонарному лікуванні.

Крім пояснень щодо пошкодження
внаслідок залиття кров'ю  блузки,
пошкодження внаслідок нанесення ударів відповідачем годинника та сумочки,
позивач інших доказів суду не надала. Відсутні такі докази і в матеріалах
кримінальної справи.

За таких обставин, суд першої
інстанції безпідставно врахував вартість вказаних речей і поклав на відповідача
обов'язок по відшкодуванню їх вартості.

В задоволенні вимог позивачки
про відшкодування витрат на бензин, на речі, повинно бути відмовлено у зв'язку
з недоведеністю.

Не підлягає відшкодуванню
позивачці і вартість поросят, які загинули під час її перебування у лікарні,
оскільки відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України  від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови
про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.440 ЦК
шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина
зазначеної особи.

В матеріалах справи відсутні
докази того, що між діями відповідача та загибеллю поросят, що належали
позивачці, є причинний зв'язок та його
вина.

Тому вимоги позивачки про
відшкодування їй вартості поросят, також є недоведеними та безпідставними, а
тому задоволенню не підлягають.

Решта витрат на придбання
ліків, на які посилається позивач, не пов'язані з лікуванням тілесних
пошкоджень, а мали місце у зв'язку з захворюваннями, що підтверджується
висновком експерта (а.с.106-109).

Оскільки висновки суду щодо
розміру завданої позивачці матеріальної шкоди не відповідають обставинам справи,
обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, є
недоведеними, відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України, рішення в частині
відшкодування на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, підлягає зміні.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
підлягає до стягнення  на відшкодування
матеріальної шкоди 93 грн.30 коп.

Визначаючи розмір моральної
шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачці, суд першої інстанції правильно
врахував ту обставину, що вона мала
моральні переживання у зв'язку з ушкодженням здоров'я, їх тривалість та
глибину, а також обставини, при яких було заподіяно вказану шкоду.

Суд правильно визначив розмір
моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачці у розмірі 500 грн. В цій
частині рішення суду є законним та обґрунтованим, тому підлягає залишенню без
змін.

Ухвалюючи рішення про відмову
в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 не надав доказів того, що ОСОБА_1 завдала йому тілесні ушкодження.

З таким висновком суду,
колегія суддів погодитись не може із наступних підстав.

З матеріалів цивільної та
кримінальної справ вбачається, що 9 серпня 2002 року близько 8 години ранку між
сторонами, які є сусідами і перебувають у неприязних стосунках, виникла сварка,
яка переросла у бійку.

Внаслідок бійки ОСОБА_1
отримала тілесні ушкодження, які їй завдав відповідач, а також відповідач
отримав тілесні ушкодження, які йому завдала позивач.

Так, відповідно до акту
судово-медичного обстеження № 145 від 11.09.2002 року вбачається, що ОСОБА_2 9
серпня 2002 року поступив у неврологічне відділення Олександрівської ЦРЛ , де
перебував на стаціонарному лікуванні по 21 серпня 2002 року. ОСОБА_2 мав
тілесні пошкодження у вигляді синця і зсадини в тім'яній ділянці голови, які
утворились від дії тупих предметів і відносяться до категорії легких тілесних
пошкоджень (а.с.58). Як пояснив ОСОБА_2 у лікарні, його вранці вдарила вилами
по голові сусідка.

Свідок ОСОБА_3 - дільничний
інспектор, пояснив, що дійсно 9 серпня 2002 року до нього приходила ОСОБА_4,
внучка ОСОБА_2, яка повідомила про те, що ОСОБА_1  його побила. Пізніше відбирав пояснення у
ОСОБА_2 в лікарні і бачив у нього на голові рану (а.с.48-50).

Свідок ОСОБА_5, допитаний в
ході розгляду кримінальної справи № 1-32/2003 пояснив, що  бачив, як ОСОБА_1 вдарила вилами ОСОБА_2
(ас.с.40 кримінальної справи).

Суд вказані докази не врахував
і прийшов до неправильного висновку про те, що завдання позивачкою тілесних
пошкоджень ОСОБА_2 є недоведеним.

ОСОБА_2 надав достовірні і
належні докази, які підтверджують факт завдання йому тілесних пошкоджень
позивачкою .

Посилання ОСОБА_1 та свідка
ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_2 міг пошкодити голову об гілки горіха у дворі ОСОБА_1,
ґрунтуються на припущеннях, а тому не можуть бути прийняті судом як докази.

На підтвердження витрат на
лікування тілесних пошкоджень, ОСОБА_2 не надав суду доказів, тому його вимоги
про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають у зв'язку з їх
недоведеністю.

Оскільки внаслідок винних дій
ОСОБА_1 ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження, у зв'язку з цим він переніс
фізичний біль та приниження,  моральні
переживання за стан здоров'я, колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин,
за яких було спричинено пошкодження, глибини та тривалості переживань, з
ОСОБА_1 відповідно до ст..440-1 ЦК України підлягає до стягнення на користь
ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Так як суд першої
інстанції  при вирішенні зустрічного
позову ОСОБА_2  прийшов до висновків, які
не відповідають обставинам справи, відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України,
рішення в частині зустрічного позову підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1

В задовленні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди належить відмовити, а вимоги про відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
на відшкодування моральної (немайнової) шкоди - 500 грн.

В решті рішення суду підлягає
залишенню без змін.

На підставі ст.ст. 440, 440-1
ЦК України в ред.1963 року, керуючись ст..ст.303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1
ст.309, ст..ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Олександрівського
райсуду Кіровоградської області від 24 січня 2008 року в частині відшкодування
на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 93 грн.30 коп.

Рішення суду в частині
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
скасувати і ухвалити нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної
шкоди 500 грн.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про відшкодування
матеріальної шкоди , відмовити.

В решті рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили
з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: