і м е н е м    у к р а
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Суду України в складі:
суддів:
Берднік І.С.,                                    Лященко
Н.П., Костенка А.В.,                              Прокопчука
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 5 вересня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2003 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 6 лютого 2001 року між ним та відповідачкою був укладений
шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з
відповідачкою не склалося через її легковажну поведінку та його небажання  вести спільне господарство в сільській
місцевості, а тому шлюбні відносини між ними припинилися, примирення не
У зв'язку з цим позивач просив суд про розірвання шлюбу.
Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від                  26 грудня 2003 року позов
задоволено.

27 липня 2007 року відповідачка звернулась до апеляційного суду із заявою
про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та
апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 5 вересня 2007 року заяву
ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Тальнівського
районного суду Черкаської області від 26 грудня 2003 року відхилено, а
апеляційну скаргу залишено без розгляду.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати
ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 313 ЦПК України апеляційний суд
постановляє ухвалу за правилами ст. 19 і гл. 7 розділу ІІІ цього Кодексу з
винятками і доповненнями, зазначеними в ст. ст. 314-316 цього Кодексу.

Оскаржувана ухвала суперечить цим нормам.

Подаючи 27 липня 2007 року заяву про поновлення строку на
апеляційне оскарження рішення Тальнівського районного суду Черкаської області
від 26 грудня 2003 року, ОСОБА_2 посилалася на те, що про наявність цього
рішення їй стало відомо тільки при оформленні спадщини після смерті ОСОБА_1,
оскільки ні за місцем її реєстрації, ні за місцем її знаходження копія позовної
заяви та повістки не надсилалися.

Відмовляючи в
задоволенні клопотання про поновлення строку для оскарження й залишаючи
апеляційну скаргу без розгляду, апеляційний суд доводи заявниці не врахував, не
перевірив їх і виходив тільки з того, що ОСОБА_2 вивезла неповнолітнього сина
до Іспанії, де й проживала на час ухвалення судом рішення, не надала доказів
поважності пропуску строку з часу, коли їй стало відомо про ухвалене рішення,
та що відсутність відповідачки на час розгляду справи не може бути підставою
для поновлення строку, оскільки фактично вона мешкала за межами України в
Іспанії.

При цьому суд не встановив, коли заявниці стало відомо
про ухвалене рішення, і не зазначив, чому перебування в Іспанії не може бути
підставою для поновлення строку на оскарження рішення, ухваленого під час
такого перебування, за умови не повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи та
наявність цього рішення.

За таких обставин ухвала апеляційного суду Черкаської
області від                 5 вересня
2007 року підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд апеляційного суду з
підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 342, 344, 345  ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 5 вересня
2007 року скасувати, а справу передати на новий апеляційний розгляд до суду
апеляційної  інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В.
Патрюк

Судді:

І.С.
Берднік

А.В. Костенко

Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук