Справа № 22ц-600/08                                          Головуючий у 1 інстанції -
Доповідач - Стрільчук В.А.
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

і м е н е м    У к
р а ї н и

22 липня 2008 року.  Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого
- судді Стрільчука В.А.,

суддів
- Свистун О.В., Данилюк В.А.,

при
секретарі - Тарасюк Ю.А.,

з
участю представників позивача ОСОБА_2., ОСОБА_3., представника відповідача
Бірюк І.В., представника житлово-комунального підприємства № 11 міста Луцька
Охотіна П.Д.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Луцької міської ради про визнання права користування жилим
приміщенням за апеляційною скаргою відповідача Луцької міської ради на рішення
Луцького міськрайонного суду від 22 травня 2008 року,

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 травня 2008 року позов
задоволено.

Постановлено визнати за ОСОБА_1. право на користування житловим приміщенням
в АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі відповідач Луцька міська рада просить скасувати це
рішення і ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись  на неповноту з'ясування судом обставин
справи, невідповідність його висновків цим обставинам, порушення норм матеріального
та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі
рішення Луцького міськвиконкому від 28 листопада 1991 року № 575 ОСОБА_4. був
виданий ордер на квартиру по АДРЕСА_1(а. с. 7), в складі сім'ї зазначений її
чоловік ОСОБА_1., з яким вона перебувала в шлюбі з 28 вересня 1990 року (а. с.
6), відтак позивач вселився в спірну квартиру як член сім'ї основного
квартиронаймача, проживав у ній і набув права користування цим житлом.

28 червня 1996 року ОСОБА_1. був знятий з реєстрації у
вказаній квартирі, після чого зареєструвався в АДРЕСА_2 в будинку, власником
якого є його матір ОСОБА_5. (а. с. 10). Однак згідно з поясненнями
представників позивача останній продовжував проживати в спірному житлі однією
сім'єю з дружиною ОСОБА_4., вів з нею спільне господарство, мав спільний
сімейний бюджет.

ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_4. померла (а. с. 5). До цього
позивач здійснював за нею догляд, а після смерті ніс всі витрати, пов'язані з
похованням, на час розгляду справи продовжує проживати в спірній квартирі,
іншого житла в місті Луцьку в нього немає.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення -
скасуванню з направленням справи на новий розгляд з таких мотивів.

Згідно з технічним записом попереднього судового засідання від 31 березня
2008 року представник відповідача Бірюк І.В. заявила клопотання про залучення
до участі в справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог, житлово-комунальне підприємство № 11 міста Луцька, навівши
відповідні обґрунтування. Однак суд всупереч вимогам ст. ст. 35, 36, 127, 168,
209 ЦПК України ніяким чином не вирішив заявлене клопотання, ні усної, ні
письмової ухвали з цього приводу не постановив. Ухваливши рішення про
задоволення позову, суд фактично вирішив питання про права і обов'язки житлово-комунального
підприємства № 11, яке не брало участь у справі, стосовно позивача, що
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування рішення
суду і передачі справи на новий розгляд. Той факт, що представник не залученого
до участі в справі житлово-комунального підприємства № 11 Охотін П.Д. приймав
участь в судовому засіданні 22 травня 2008 року, не впливає на правильність
наведеного висновку, оскільки особи, які беруть участь у справі, набувають свій
статус лише у випадку дотримання встановленої процесуальним законом процедури.

Як вбачається з позовної заяви (а. с. 3-4) однією з позовних вимог ОСОБА_1.
було проведення реєстрації його за адресою: АДРЕСА_1. Однак на порушення вимог
ст. ст. 213-215 ЦПК України зазначена вимога судом не вирішена, що згідно з п.
5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України також тягне за собою скасування рішення з
направленням справи на новий розгляд.

Крім того, судом допущено й ряд інших порушень норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, в позовній заяві ОСОБА_1. просив викликати в судове засідання
свідків ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8. (а. с. 3-4). Однак суд всупереч вимогам
ст. ст. 130, 168 ЦПК України ніяким чином на зазначене клопотання не
відреагував, свідків у судове засідання не викликав і не допитав. Натомість, визнавши
за ОСОБА_1. право користування спірною квартирою, суд на підтвердження свого
висновку послався на пояснення представників позивача, які згідно зі ст. 62 ЦПК
України не є доказами у справі, оскільки вони не допитані судом як свідки. При
цьому жодного належного і допустимого доказу того, що після вибуття із спірної
квартири в 1996 році позивач знову вселився в неї на правах члена сім'ї
наймача, що відповідно до ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу Української РСР може
бути підставою для задоволення позову, суд не дослідив і в рішенні не навів.

У зв'язку з наведеними порушеннями норм матеріального і процесуального
права оскаржуване рішення слід скасувати, а справу направити до суду першої
інстанції на новий розгляд, під час якого необхідно усунути відмічені порушення
і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача Луцької міської ради задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 22 травня  2008 року в даній справі скасувати, а справу
направити на новий розгляд до того ж суду, в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Судді :