Справа № 2-284/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2008
р.
Тиврівський районний суд
Вінницької області

в складі : головуючого   судді    Мазурчака А.Г.

за участю  секретаря    Ліщишеної Н.М.,

представників     ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні смт.Тиврів справу за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про  погашення заборгованості за аліментами та
стягнення моральної  шкоди за
несвоєчасну  сплату аліментів ,-

встановив
:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує,  що за
виконавчими листами, виданими
Тиврівським районним судом від 11.05.1998 року № 2-710 від 17.10.2006
року, відповідно до довідки ДВС за № 63 від 06.03.2008 року ОСОБА_4 заборгував
аліменти у сумі 1625,48 грн.

У розрахунку заборгованості за аліментами допущена арифметична помилка,
тому фактично  заборгованість за
аліментами становить 1863 грн.

До червня 2005 р.  відповідач
аліменти сплачував, а з червня сплачував нерегулярно і не у повному обсязі.
Вона неодноразово  вимагала від
відповідача погашення заборгованості за
аліментами, зверталася і до державного виконавця з проханням зобов'язати
відповідача сплатити аліменти, однак  їй
не вдалося в досудовому порядку домогтися
погашення  заборгованості за
аліментами.

Їй відомо, що відповідач працює
водієм у фірмі „Будівельник”  і
отримує  зарплату, з якої може погасити
заборгованість за аліментами, однак рішення суду не виконує.

У зв'язку з тим, що відповідач майже три роки не  виплачує аліменти у повному обсязі,  на її думку, їй особисто та дитині завдано
моральну шкоду, яка  має бути
відшкодована.

На її думку, моральна шкода  полягає
у душевних стражданнях їхньої сім'ї. Через
нестачу коштів їй одній важко утримувати дитину, : їм не вистачає  коштів на продукти харчування, одяг для
дитини.  Вона  докладала багато зусиль, багато часу  витрачала з метою домогтися отримати аліменти
від відповідача, що в свою чергу постійно супроводжувалося хвилюваннями.
Просить суд також врахувати інфляцію, яка зростає в державі.

Моральну шкоду за три роки вона оцінює у
розмірі 1000 грн.

Просить стягнути моральну шкоду  у
розмірі 1000 грн..

В
судовому засіданні  позивачка позовні
вимоги  підтримала. Просила позов
задоволити в частині стягнення моральної
шкоди  пояснила суду, що вона
разом з дитиною  морально страждали від
того, що відповідач вчасно не сплачував аліменти, а  вони розраховували на  ці гроші, щоб купити продукти  харчування та одяг для дитини.

Представник
позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і пояснив суду, що дитина морально
страждала через неотримання аліментів, оскільки не можна  було лікуватись належним чином. Мати
хвилюється через те, що дитину не можна одягнути як слід.

Представник
відповідача - ОСОБА_5 - позовні вимоги визнала частково, не заперечує проти
стягнення  з позивача  моральної шкоди на суму 200 грн., пояснила,
що відповідач не працює.

Представник відповідача - ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково, не
заперечує проти стягнення  з позивача
моральної шкоди на суму 200 грн., пояснив суду, що відповідач не сплачував
аліменти з 2005 року. За червень  і
серпень 2005 року отримав допомогу в центрі зайнятості, але аліменти не
заплатив, оскільки намагався відкрити свій бізнес.  Після 2005 року сплачував
аліменти неповністю, оскільки не працював, тому й виплачував по мірі
можливості.

Судом встановлено, що за виконавчими листами, виданими Тиврівським
районним судом від 11.05.1998 року № 2-710 від 17.10.2006 року, відповідно до
довідки ДВС за № 63 від 06.03.2008 року (а.с.5) ОСОБА_4 заборгував аліменти у
сумі 1625,48 грн.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від
09.04.2008 р. (а.с.15). відповідач проживає за адресою АДРЕСА_1. Його сім'я
складається з 4-х чоловік, ніде не працює, його співмешканка також ніде  не працює.
Проживають у будинку батька
співмешканки - ОСОБА_1,  земельної
ділянки, підсобного  господарства і
транспортних засобів не мають.

Відповідно до довідки Сутисківської сільської  ради № 480 від 08.04.2008 р. (а.с.14)  відповідач ОСОБА_4 не працює з 2005 р.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи,  суд вважає, що позов підлягає
задоволенню  частково, оскільки  відповідно до п.п.2 Постанови Пленуму ВСУ № 4
від 31.03.1995 р. “Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди” спори про відшкодування
заподіяної фізичній чи юридичній особі
моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема : коли право на її
відшкодування безпосередньо передбачено
нормами Конституції або випливає з її положень, або у випадках
передбачених Цивільним та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність
за заподіяння  моральної шкоди.

Відповідно до п.5 Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. “Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди”питання відшкодування  моральної
шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду
необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін  і встановлювати якими правовими нормами вони
регулюються, чи допускає відповідне законодавство  відшкодування
моральної шкоди при  даному виді
правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і
порядок  відшкодування моральної шкоди в
цих випадках, та коли  були вчинені дії,
якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до п.22
Постанови Пленуму ВСУ  № 3 від
15.05.2006 р. “Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді  справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів”, який
роз'яснює, що передбачена
ст..196 СК України відповідальність платника  аліментів за прострочення їх сплати  у виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин,
у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банкам. В інших випадках стягується неустойка за весь
час прострочення аліментів.

Отже, відшкодування моральної шкоди за несвоєчасну сплату
аліментів СК України не передбачено.

Оскільки
представниками відповідача - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 позовні вимоги визнано
частково на 200 грн., суд вважає за можливе
позов задоволити частково.

На підставі ст.196 СК України, Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. “Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”,
Постанови Пленуму ВСУ  № 3 від 15.05.2006
р. “Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді  справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів”, керуючись ст.ст.10; 11; 60; 81; 88; 212-215; 223
ЦПК України, суд , -

вирішив :

Позов  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про  стягнення моральної  шкоди за несвоєчасну  сплату аліментів задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_3
на відшкодування моральної шкоди 200 (двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі в (вісім) грн. 50
коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі
7 (сім) грн. 50 коп.

На
рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької
області через Тиврівський райсуд
протягом  двадцяти днів  після подання заяви про апеляційне
оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає
законної сили  після закінчення строку
подання заяви  про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Головуючий :
А.Г. Мазурчак.