Справа №
Головуючий у суді першої інстанції - Костенко В.Г.
Категорія  - 42                                          Суддя-доповідач - Білецький
У Х В А Л А

і м е н
е м     У к р а ї н и

03
червня 2008 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого  -
Білецького О.М.

суддів             -
Гагіна М.В., Кононенко О.Ю.

з участю
секретаря судового засідання  - Кияненко
Н.М.

та осіб,
які приймають участь у справі   -  позивачки і її представника ОСОБА_6

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1- ОСОБА_2

на заочне
рішення Зарічного районного суду м.Суми від 01 квітня 2008 року

у справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3про виселення,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2007
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про виселення з належної їй на праві
власності АДРЕСА_1її колишнього чоловіка ОСОБА_3 та зняття його з реєстрації за
цією адресою.

Заочним рішенням
Зарічного районного суду м.Суми від 01 квітня 2008 року у задоволенні позовних
вимог про виселення відмовлено.

Попереджено
ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житла в разі порушення ним правил
співжиття і створення неможливих умов для проживаючих у квартирі ОСОБА_1 і
неповнолітньої ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1народження.

Ухвалою
Зарічного районного суду м.Суми від 01 квітня 2008 року закрито провадження у
справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Зарічного ВМ СМВ УМВС України в
Сумській області про зобов'язання зняти ОСОБА_3 з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1

В апеляційній
скарзі представник позивачки, посилаючись на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та
процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

При
цьому вказує, що суд не прийняв до уваги систематичність дій відповідача
спрямованих на фізичне і психологічне переслідування позивачки та членів її
сім'ї, псування її майна Вважає, що судом не вирішені вимоги про визнання
ОСОБА_3 таким, що втратив право користування АДРЕСА_2 та про його виселення і
не застосовано до спірних правовідносин ст.116 ЖК України.

Заслухавши
позивачку та її представника, дослідивши матеріали і перевіривши рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено
судом першої інстанції, з 25 липня 1987 року по 14 липня 2005 року ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_1
на праві власності належить двокімнатна АДРЕСА_1, у якій вона, відповідач
ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2., зареєстровані і проживали з грудня
1991 року, а неповнолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. -  з часу свого народження.

3 2005 року
ОСОБА_1 з дітьми проживає у трикімнатнійАДРЕСА_3з дозволу своєї родички -
власника вказаного житла.

Відповідач
ОСОБА_3 також у 2005 - 2006 роках певний період проживав у цьому житлі, а  восени 2007 року знову вселився у вказану
квартиру.

Під час
проживання уАДРЕСА_3 ОСОБА_3 неодноразово вчиняв сварки, ображав позивачку і
дочку, погрожував їм та завдавав фізичного болю, вчиняючи тим самим насильство
в сім'ї та порушуючи правила співжиття.

Ці факти
з достатньою повнотою встановлені судом на підставі належним чином досліджених
та оцінених доказів, зокрема, показань свідків, матеріалів перевірок,
проведених Зарічним РВ СМВ УМВС України в Сумській області у червні 2005 року,
червні 2006 року та постановою Зарічного райсуду м.Суми від 22 лютого 2008 року
про притягнення ОСОБА_3 до адмінвідповідальності за ст.178-2 КУпАП.

За таких
обставин, відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд обґрунтовано виходив з
того, що неможливо виселити відповідача з житлового приміщення по АДРЕСА_1у
якому він не проживає, а лише зареєстрований.

Ухвалу
суду першої інстанції про закриття провадження у частині позовних вимог про
зняття з реєстрації за цією адресою сторони не оскаржували.

З огляду
на положення ст.11 ЦПК України не заслуховують на увагу суду посилання апелянта
про те, що суд не розглянув вимогу про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування зазначеною квартирою, оскільки з матеріалів справи вбачається, що
позивачка вказану вимогу до суду не заявляла, первісні позовні вимоги нею не
доповнювалась та не змінювались.

Встановивши,
що своєю протиправною поведінкою ОСОБА_3 робить неможливим проживання з ним в
однійАДРЕСА_3колишньої дружини та неповнолітньої дочки, суд на законних
підставах попередив його про можливість виселення з вказаного житла без надання
іншого жилого приміщення.

При цьому суд
враховував, що раніше ОСОБА_3 не попереджався уповноваженим органом про
можливість виселення з підстав порушення правил спільного проживання.

Рішення суду
першої інстанції відповідає вимогам ст.ст.116, 156, 157 ЖК України,
постановлене з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для його
зміни чи скасування не вбачається.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а
:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1- ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення Зарічного
районного суду м.Суми від 01 квітня 2008 року в даній справі залишити без
зміни.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення
і з цього часу протягом двох місяців може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: