У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

4 червня 2008 року

м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Охрімчук Л.І., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконавчого комітету Карлівської міської ради про
встановлення факту, що має юридичне значення, скасування реєстрації, втрату права
користування жилим приміщенням, визнання незаконним свідоцтва про право
власності на житло,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Карлівського районного суду
Полтавської області від 9 листопада 2007 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без
руху, з наданням строку для усунення недоліків.

Ухвалою Карлівського районного суду
Полтавської області від                        27 листопада 2007 року, залишеною без зміни ухвалою апеляційного
суду Полтавської області від 17 січня 2008 року, позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначені судові рішення, посилаючись на
порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнаючи позовну заяву неподаною
суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з
того, що ОСОБА_1 у позовній заяві нечітко виклала
зміст позовних вимог, не зазначила в чому полягає порушення її прав, не
обґрунтувала суму позовних вимог, не зазначила обставини, якими вона
обґрунтовує свої позовні вимоги та не надано доказів, які підтверджують
обставини по справі та крім того, заява про встановлення юридичного факту
розглядається в порядку окремого провадження.

Проте погодитися з такими
висновками судів не можна.

Відповідно до вимог ст. 119 ЦПК
України позивач сам визначає зміст позовних вимог, тобто той спосіб захисту,
який він просить суд застосувати до відповідача, викладає обставини, якими їх
обґрунтовує, тобто ті юридичні факти, на основі яких позивач обґрунтовує свої
вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні
правовідносини, зазначає докази, що підтверджують кожну обставину, наявність
підстав для звільнення від доказування, тобто позивач у позовній заяві має
зазначити саме засоби доказування, в яких містяться докази, що дозволяють
довести його правову позицію, і про які йому відомо, крім того, у разі вимог
майнового характеру, визначає ціну позову.

При вирішенні питання про прийняття
позовної заяви суддя перевіряє, чи має заявник, відповідно до ст. 3 ЦПК України
право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам закону,
чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом
перешкод для порушення справи в суді.

Звертаючись в суд із позовною
заявою ОСОБА_1 зазначила зміст позовних вимог, обставини, якими обґрунтувала
свої позовні вимоги та зазначила засоби доказування, в яких містяться докази,
що дозволяють довести її правову позицію і про які їй відомо, а тому, визнання
позовної заяви ОСОБА_1 неподаною суперечить вимогам ст. 121 ЦПК України.

Зважаючи на те, що при вирішенні
питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1, суддя допустив порушення норм
процесуального права, які не були виправлені судом апеляційної інстанції і, які
вплинули на правильність прийнятого рішення, ухвали судів першої та апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню з передачею позовної заяви до суду першої
інстанції для вирішення питання про її прийняття.

Керуючись ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від                        27 листопада 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від              17 січня 2008 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін