Справа
№ 2-267/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30
травня 2008 року
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в
складі :          головуючого   судді -
Мороз В.П.,

при секретарі  - Рован Г.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування

шкоди,
суд  -

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про

відшкодування
шкоди.

В
ніч з 18 на 19 травня 2006 року відбулось залиття квартири мешканцями

квартири
АДРЕСА_1 на третьому поверсі, в якій проживає відповідач. В результаті

залиття
була пошкоджена квартира позивача. На залиття був складений акт

комунальним
житлово-експлуатаційним підприємством № 49 від 14 червня 2006 року.

Позивач
звернувся в Дніпропетровський науково-дослідний інститут судових

експертиз
для встановлення вартості ремонтних робіт. В результаті даного

висновку
вартість робіт складає 2 441 грн. Таким чином позивачу було спричинено

шкоду
вартістю 270, 89 грн., з яких 2 441 грн. необхідних для ремонту квартири,

418,41
грн., сплачених за висновок спеціаліста,
4,18 грн.,  комісійний збір

від
платежу, 7,25 грн., витрачених на листування з відповідачем. Також позивачу

було
спричинено моральну шкоду, яку він оцінює 2870 грн. Відповідач у

добровільному
порядку відшкодовувати шкоду відмовляється.

У
судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх

задовольнити.

Відповідач  позовні вимоги не визнав. Просив в
позові,  щодо стягнення з них

матеріальної
і моральної шкоди завданої залиттям кімнати
відмовити.  Суду

пояснили,
що  в залитті кімнати  позивача його вини не має.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, свідків,
вивчивши матеріали справи, вважає,

що
позов не  підлягає задоволенню за
наступних підстав.

Як встановлено в ході судового
розгляду, позивач мешкає в

квартирі
АДРЕСА_2, що

підтверджується   довідкою з КЖЕП № 49 (а.с.35).

Відповідачі  мешкають в квартирі АДРЕСА_1.

Позивач
звертався з заявою з приводу складання акту (а.с.4-5).

Згідно
до акту від 14.06.2006 року, який було складено майже через місяць після

факту
залиття, причин залиття встановлено не було, що не підтверджує вину

відповідача
(а.с.6-7).

Позивач
звернувся в Дніпропетровський науково-дослідний інститут судових

експертиз
для встановлення вартості ремонтних робіт. В результаті даного

висновку
вартість робіт складає 2 441 грн. (а.с.22-23).

Як
пояснили свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судовому

засіданні,
що у квартирі АДРЕСА_2 бачили сліди потоків від води на стелі та стінах даної

квартири.

Свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у судовому засіданні

пояснили,
що причини залиття виявлені не були.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода,
завдана неправомірними

рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або

юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,

відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду

судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992р. №

6,
шкода, спричинена особи або майну громадян, а також шкода, спричинена

організації
підлягає відшкодуванню особою, яка завдала шкоду у повному обсязі,

при
умові, що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є

безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Даючи правову оцінку правовідносинам, які
склалися між позивачем та

відповідачами,
суд виходить з положень основних принципів судочинства, зокрема

п.
4 ч. 2 ст. 129 Конституції України - змагальність сторін та свобода в надані

ними
суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Тому судом враховується те, що
позивачем при подачі позову

зазначена
вартість пошкодженого майна та загальної шкоди з огляду на висновок

спеціаліста
(а.с. 22-23), що не може бути доказом по справі у розумінні ст. 60

ЦПК
України, коли кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона

посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може

ґрунтуватися
на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК

України
про належність та допустимість доказів.

Однак, правові підстави для
цивільно-правової відповідальності

по
відшкодуванню шкоди з відповідача на користь позивача, а саме - вина,

протиправність
дій, шкода, та причинний зв'язок між протиправними діями та

шкодою)
- також відсутні, що унеможливлює об'єктивно, всебічно та повно, з

дотриманням
вимог процесуального законодавства, прийти до висновку про

індивідуальні
та загальні об'єми шкоди, підтвердити факт вини відповідача - як

підставу
для цивільно-правової відповідальності, що, у свою чергу, не дає

підстав
суду для задоволення позову.

Суду не надано доказів про
причетність будь-яких інших осіб, дії

яких
спричинили залиття квартири АДРЕСА_2.

Судом було роз'яснено право
сторін заявити клопотання про

проведення
судової експертизи.

Клопотання про проведення
судової експертизи щодо встановлення

вартості
ремонтно-будівельних робіт у судовому засіданні заявлено не було.

Згідно п.9  Постанови Пленуму Верховного Суду
України  від

31.03.1995
року № 4  “ Про судову практику в справах
про відшкодування

моральної
(немайнової) шкоди” зі змінами,
внесеними  постановою від
25.05.2001

року
№5,  розмір відшкодування  моральної ( немайнової) шкоди суд визнає

залежно
від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психологічних

тощо),
яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших

обставин.

У судовому засіданні не знайшло
підтвердження того, що позивачу

з
боку відповідача було завдано моральну шкоду.

Рішення суд виносить у рамках
заявлених позивачами вимог і на

підставі
наданих сторонами доказів.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 1166, 1167 ЦК

України,
Постановою Пленуму ВСУ “Про практику розгляду судами цивільних справ

за
позовами про відшкодування шкоди” від 27.03.1992 року № 6, ст.ст. 10, 11,

208-210,
212-215 ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 -
відмовити

в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду

Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -

денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до

апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

В.П. Мороз