Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

справа 2-752/08

м. Балаклія
19 березня 2008 року

Балаклійський
районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Стригуненко В.М.,

при секретарі Паточка А.М., за участю:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 і виконавчого комітету
Андріївської селищної ради Харківської області про визнання права власності на
самочинне будівництво в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И
В:

27.02.2008 року
позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права
власності на самочинно збудовані: житловий будинок літ. «А-1» загальною площею
53.3 кв.м., житловою площею 39.0 кв.м., літню кухню літ. «Б» загальною площею
33.0 кв.м., сарай з льохом літ. «В» загальною площею 45.7 кв.м., гараж літ. «Г»
загальною площею 25.0 кв.м., огорожу №1-2, колодязь №3, вбиральню №4,
розташовані вАДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом від 27.05.2004 року
після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Підтримуючи свої
позовні вимоги, позивач пояснила, що її батько 27.05.2004 року зробив заповіт,
за яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося,
заповів позивачу. На теперішній час заповіт не змінено і не відмінено. Мати
позивача ОСОБА_2, яка є пенсіонером та за законом має обов'язкову долю у
спадщині після смерті її чоловіка, відмовилась від своєї обов'язкової долі в
праві на спадкування на користь позивача. На підставі рішення виконкому
Балаклійської районної ради народних депутатів №107 від 15.04.1957 року і
договору про право на забудову, затвердженого Балаклійською держаною
нотаріальною конторою 18.03.1958 року, батько позивача ОСОБА_3 збудував
житловий АДРЕСА_1 Хоча 23.06.1961 року був складений акт про закінчення
будівництва, але будинок в експлуатацію не приймався і право власності на нього
не оформлено. В 1983 році на території домоволодіння було збудовано літню кухню
літ. «Б» загальною площею 33.0 кв.м., сарай з льохом літ. «В» загальною площею
45.7 кв.м, а в 1984 році - гараж гараж літ. «Г» загальною площею 25.0 кв.м.,
без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування та без оформлення
належним чином технічної документації.

Відповідач
ОСОБА_2 у попередньому судовому засіданні позов визнала повністю та не
заперечувала проти його задоволення.

Відповідач
Андріївська селищна рада надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути
справу за  відсутності її представника,
позов визнає, та не заперечує проти його задоволення.

Суд, вислухавши
пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності,
визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до
ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом
встановлено, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21), за життя на підставі
рішення виконкому Балаклійської районної ради народних депутатів №107 від
15.04.1957 року «Про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки»
(а.с.22) і договору про право на забудову, затвердженого Балаклійською держаною
нотаріальною конторою 18.03.1958 року (а.с.37-38) був збодований житловий
АДРЕСА_1 23.06.1961 року був складений акт про закінчення будівництва та вводу
до експлуатації індивідуального домоволодіння (а.с.24), але будинок в
експлуатацію не приймався і право власності на нього не оформлено (а.с.32).
Згідно заповіту від 27.05.2004 року все своє майно ОСОБА_3 заповів доньці -
ОСОБА_1 (а.с.19). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок,
зазначений в позові, складеного 08.11.2006 року, БТІ Балаклійського району
зафіксувало самочинне будівництво житлового будинку літ. «А-1» загальною площею
53.3 кв.м., житловою площею 39.0 кв.м., літньої кухні літ. «Б» загальною площею
33.0 кв.м., сараю з льохом літ. «В» загальною площею 45.7 кв.м., гаражу літ.
«Г» загальною площею 25.0 кв.м., огорожі №1-2, колодязю №3, вбиральні №4
(а.с.12-18).

Відповідно до
технічного висновку, затвердженого директором КП “Балаклійське архітектурне
бюро”, погодженого начальником відділу містобудування та архітектури
райдержадміністрації, існуючі будови знаходяться у задовільному стані і
можуть  бути використані для подальшої
експлуатації (а.с.25-29).

Втім, згідно
висновку районного управління ГУ МНС України в Харківській області розташування
сараю з льохом літ. «В», гаражу літ. «Г», літньої кухні літ. «Б»  не відповідає вимогам ДБН-360-92**, так як не
витримані протипожежні розриви до будівлі сусіднього домоволодіння (а.с.31).
Проте, в матеріалах справи є заява ОСОБА_4, власника сусіднього АДРЕСА_2
засвідченої нотаріально, який не заперечує проти будівництва зазначених
будівель з порушенням протипожежних розривів (а.с.30). Власниця іншого
сусіднього домоволодіння ОСОБА_5 також не заперечує проти будівництва
зазначених будівель з порушенням протипожежних розривів.  Порушення прав інших осіб внаслідок самочинно
будівництва судом не встановлено.

Вирішуючи
цивільний позов суд виходить з положень ст.1268 ЦК України, констатуючи
наявність у позивачки прав, як спадкоємиці
за заповітом, на спадщину, а саме на домоволодіння, що залишилася після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька, ОСОБА_3 Ствердження позивача про наявність
спадщини найшли своє підтвердження в матеріалах цивільної справи. Суд приймає
до уваги наявність заповіту спадкодавця від 27.05.2004 року на користь
позивача, якій за його заповітом належить все його майно, де б воно не було та
з чого б не складалось. Мати позивача відмовилась від своєї обов'язкової долі у
спадщині на користь позивача. ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний
строк подала заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори,
але їй було відмовлено, оскільки в домоволодінні є споруди, збудовані
самовільно. Інших спадкоємців не встановлено.

26.01.1980 року
позивач, після укладення шлюбу, взяла собі прізвище - ОСОБА_1 (а.с.39).

Відповідно до
п.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване
на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином,
визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону,  не порушує права, свободи чи інтереси інших
осіб.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10-11, 60, 88, 130, 174, 208-223 ЦПК України,

ст.376, 1216, 1223, 1235, 1241,
1275 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

1.  Позов  задовольнити повністю.

2.  Визнати за
ОСОБА_1право власності в порядку спадкування за заповітом від 27.05.2004 року
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3 на самочинно збудовані: житловий будинок літ.
«А-1» загальною площею 53.3 кв.м., житловою площею 39.0 кв.м., літню кухню літ.
«Б» загальною площею 33.0 кв.м., сарай з льохом літ. «В» загальною площею 45.7
кв.м., гараж літ. «Г» загальною площею 25.0 кв.м., огорожу №1-2, колодязь №3,
вбиральню №4, розташовані вАДРЕСА_1.

3.  З повним текстом
рішення сторони можуть ознайомитися починаючи з 24.03.2008 року.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через
Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий
Стригуненко В.М.