АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа № 22- 736 2008року                          Головуючий у 1-й інстанції  Дьомич
Л.М.                      категорія -20                                                                 Доповідач  Кіселик С.А
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
Головуючого : судді Кіселика С А ,
суддів : Франко В.А., Суржик М.М.
при секретарі  Липі  А.О.
розглянула  у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного
суду  міста  Кіровограда
від  04 лютого  2008 року,
2007 року ОСОБА_1  звернулася  до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3  та
ОСОБА_4 про  визнання  недійсними
довіреності  на  розпорядження
транспортним  засобом  та
договору  купівлі  -
продажу  транспортного  засобу.
Зазначила, що 29  вересня
та  ОСОБА_2  укладено
усний  договір  купівлі - продажу  автомобіля
ІЖ  2717, 2006 року  випуску, НОМЕР_1.  Рішенням
третейського  суду  від
03  жовтня  2006 року
вищезазначений  договір
визнано  дійсним  та
право  власності  на
цей  автомобіль. Оскільки  продавець
автомобіль  позивачці  не
передав  то вона  не мала
можливості провести  його  перереєстрацію  в
27  березня  2007 року
ОСОБА_2  було  затримано
працівниками  міліції  за
2717, 2006 року  випуску,
НОМЕР_1   було  передано
ОСОБА_3(сестрі  колишньої  дружини
ОСОБА_2)  та  продано
останньою, на підставі
довіреності  на  розпорядження
посвідченої  нотаріусом ОСОБА_5
та  зареєстрованої в  реєстрі
під № 715,  ОСОБА_4.
нотаріус ОСОБА_5,  при  посвідченні
кримінального  провадження,  порушила
врахувала  його  сімейний
взяла  до уваги, що  ОСОБА_2, на час  посвідчення
довіреності не був  власником  автомобіля.
В  судовому
засіданні  позивачка  та
її  представник  змінили
обґрунтування  заявленої  вимоги
і  доводили, що  власність
на  спірний  автомобіль
визнана  рішенням  третейського
суду.  В  МРЕВ
ДАІ  перереєстрацію не проведено
із  об'єктивних  причин, оскільки  коли звернулася  до
суду із  заявою  про
видачу  виконавчого  листа
було  продано.  Транспортом
позивачка  не  керує, а тому
недійсною  довіреність  на
розпорядження  транспортним  засобом, автомобілем  ІЖ
2717, 2006 року  випуску,
НОМЕР_1,  видану  ОСОБА_2
на  імя  ОСОБА_3, посвідчену  приватним
нотаріусом ОСОБА_5 28 березня 2007 року, зареєстровану  в реєстрі
під № КД 715   та  визнати
недійсним  договір  купівлі - продажу  автомобіля
ІЖ  2717, 2006 року  випуску, НОМЕР_1  укладений
із  ОСОБА_4,  повернути
сторони  у попередній  стан,
витребувати  та  повернути
спірний  автомобіль  у
власність  позивачки.
Рішенням  Кіровського
районного  суду  міста
Кіровограда  від 04 лютого  2008 року в позові   відмовлено.

Суд  дійшов
висновку, що  позивачка  в
установленому  законом  порядку
права  власності  на
спірний  автомобіль  не
набула, а  тому  її
вимоги є безпідставними.

Не
погоджуючись з рішенням суду  першої  інстанції
ОСОБА_1  просить  його
скасувати  та  ухвалити
нове  рішення  яким
задовольнити  її  позовні
вимоги.

В
скарзі апелянт зазначила, що при постановленні рішення судом порушені норми
матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи . Зокрема, зазначила, що обставинна  набуття
права  власності  на
спірний  автомобіль  підтверджується  рішенням
третейського  суду  від 03. 10.2006 року, яке  не
оскаржено  та  не
скасовано.  Суд  дану
обставину  до  уваги
не прийняв,  та  безпідставно
послався  на  ст.. 55
Закону  України  «Про
третейські  суди».

Суд  не
звернув  увагу, що  спірний
автомобіль, ОСОБА_2,  було  придбано
в час  коли  останній
перебував  у  шлюбних
відносинах  із  дочкою
позивачки  ОСОБА_3,  а тому
і    продаж автомобіля  ОСОБА_4 мала
відбутися  за  письмовою
згодою  дружини.

Крім  того,
при  підписанні  довіреності
та  її посвідчені нотаріусом  ОСОБА_5було
порушено  ст.ст. 40, 41  Закону
України «Про  нотаріат», ст.. 162
КПК  України, ст..12  Закону
України  «Про  попереднє
ув'язнення», ст.. 245  ЦК  України.

Заслухавши
доповідача, сторони, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи
колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
із  наступних  підстав.

Згідно  частини 1
статті  50  Закону
України  «Про  третейські
суди»  сторони, які  передали
спір  на  вирішення
третейського  суду  зобов'язані
добровільно  виконувати  рішення
третейського  суду, без  будь
яких  зволікань  та
застережень. Таким  чином,  рішення
третейського  суду  є
обов'язковим  для  виконання
лише  для  сторін
договору  і не породжує  будь
яких  прав  та
обов'язків  для  інших
осіб.

Відповідно  до принципу
безпосередності  судового  розгляду (ст.159 ЦПК   України)
рішення  може  бути
обґрунтоване  лише  тими
доказами, які  одержані  у
визначеному  законом  порядку
і  перевірені  в
тому  судовому  засіданні, в
якому  постановлюється  рішення.

Рішення  третейського
суду,  на  яке
посилається  позивачка, при
розгляді  даного  позову, не
має  приюдеційного значення  для
суду  першої  інстанції. А
отже,  посилання  апелянта
на  частину 3 ст. 61  ЦПК
України  є  безпідставним
і не  ґрунтується  на
законі.

Колегія  суддів
вважає, що  суд першої  інстанції,
на  підставі  досліджених
у  судовому  засіданні
доказів дійшов правильного
висновку, що  позивачка  в
установленому  законом  порядку
права  власності  на
спірний  автомобіль  не
набула, а тому  її  вимоги є
безпідставними.

Однією  із  позовних  вимог
позивачки є  визнання  недійсною
довіреності  на  розпорядження
автомобілем, посвідченої
нотаріусом ОСОБА_5 та
зареєстрованої в  реєстрі  під № 715,
із  підстав  видачі
її  під  впливом
тяжкої  для  ОСОБА_2
обставини.

Суд  першої
інстанції  правильно  відмовив
позивачці  у  визнанні даної   довіреності
недійсною  з вищезазначених  підстав,
оскільки  це  питання
перед  судом  може
поставити  лише  ОСОБА_2, однак  останній,
позову  про  визнання
довіреності  недійсною,  із
підстав  знаходження його   під
впливом  тяжкої  обставини
не  заявляв.

Тим  більше,
нотаріус  ОСОБА_5,  показала, що
ОСОБА_2  видаючи  ОСОБА_3
довіреність  на  розпорядження
автомобілем,  керував  своїми
діями,  висловлював  свою
волю чітко  і  за  відсутності  будь якого
примусу  зі  сторони.

Крім
того безпідставно апелянт
посилається  і  на порушення
судом  першої  інстанції
норм  Сімейного   Кодексу
України,  оскільки  в
даному  випадку  судом
не  вбачається  порушення
прав  позивачки.

Не  знайшла
колегія  суддів  і
порушень  Закону  України
«Про нотаріат»  та  КПК
України,  на  яких
наголошує  апелянт.

Відповідно
до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За
таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним
та обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків
суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У  Х
В  А  Л
И  Л  А :

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Кіровського  районного суду  міста
Кіровограда від 04 лютого  2008
року  залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: