У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

9 квітня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Романюка Я.М., Шабуніна В.М., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до об'єднання
власників приватних гаражів № 19, державної виконавчої служби м. Ялта про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1
звернувся в суд із позовом до об'єднання власників приватних гаражів № 19,
державної виконавчої служби м. Ялта про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди.

Зазначав, що відповідно до рішення
Ялтинського міського суду від                      19 серпня 2003 року на його
користь з об'єднання власників приватних гаражів № 19 була стягнута вартість
автогаража у розмірі 6 000 грн.

Посилаючись на те, що зазначене
судове рішення з вини відповідачів було виконане лише у грудні 2006 року та за
зазначений період вартість гаража значно зросла і на час виконання рішення
складала 60 000 грн., просив стягнути з об'єднання співвласників приватних
гаражів № 19 та державної виконавчої служби м. Ялта на його користь 50 000 грн.
на відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим
від             3 квітня 2007 року,
залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30
липня 2007 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення
його позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що рішенням
Ялтинського міського суду від                     19 серпня 2003 року з
об'єднання власників приватних гаражів № 19 на користь ОСОБА_1стягнуто 6 000
грн. вартості гаража та 560 грн. судових витрат.

16 грудня 2003 року рішення суду
набрало законної сили.

2 лютого 2004 року за заявою
ОСОБА_1був виданий виконавчий лист, а 11 квітня 2004 року відкрито виконавче
провадження.

Державним виконавцем були проведені
дії щодо виявлення майна та коштів у боржника та встановлено, що звернення
стягнення на майно не можливе у зв'язку з відсутністю відповідного
майна.

Постановою державного виконавця був
накладений арешт на кошти об'єднання власників приватних гаражів № 19 та для
забезпечення виконання рішення був відкритий спеціальний накопичувальний
рахунок.

21 грудня 2006 року виконавче
провадження було закінчено і на користь ОСОБА_1було стягнуто 6 000 грн. -
вартості гаража.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1до об'єднання власників приватних гаражів № 19, суд першої
інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що
затримка у виконанні судового рішення виникла у зв'язку з відсутністю майна та
грошових коштів на рахунку боржника, а тому відсутні підстави для відшкодування
шкоди.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна.

Обґрунтовуючи заявлені позовні
вимоги ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що з часу ухвалення рішення
Ялтинського міського суду від                      19 серпня 2003 року, яким
з об'єднання власників приватних гаражів № 19 на його користь було стягнуто 6
000 грн. вартості гаража, ціни на гараж зросли і на час виконання зазначеного
рішення суду складали 50 000 - 60 000 грн., а тому несвоєчасним виконання
судового рішення йому завдана матеріальна та моральна шкода.

Відповідно до абз. 5 п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 “Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” у тому
разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення
пошкодження за одержані за рішенням кошти збільшились ціни на майно або роботи,
на придбання чи проведення яких воно було присуджене, потерпілий з цих підстав
може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було
його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів.

Суд, на порушення вимог статей 214,
215 ЦПК України, зазначені положення до уваги не взяв, у достатньому обсязі не
визначився щодо характеру спірних правовідносин, доводів позивача належним
чином не перевірив та, крім того, не вмотивував своїх висновків щодо відмови у
задоволенні позовних вимог, заявлених позивачем до об'єднання власників
приватних гаражів № 19.

Апеляційний суд на зазначене уваги
не звернув, у порушення вимог ст.ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не
перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини
і факти, що спростовують такі доводи і залишив рішення суду першої інстанції
без зміни.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судові рішення в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовних
вимог заявлених до об'єднання власників приватних гаражів № 19 підлягають
скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої
інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду
відповідає встановленим обставинам справи та вимогам матеріального закону і
підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим
від             3 квітня 2007 року та
ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 липня 2007 року в
частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до об'єднання власників
приватних гаражів № 19 скасувати, а справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У решті рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від
3 квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
30 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ю.Л. Сенін

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

В.М. Шабунін