Справа № 2- 834/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня   2008 року

Суворовський  районний суд міста
Одеси в складі:

головуючого    судді
-          Кисельова
В.К.

при секретарі                 -                 Голованець Н.Б.

за участю позивачки - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

адвоката -ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_4,ОСОБА_3  про
вселення, встановлення порядку користування жилим будинком, усунення перешкод у
здійсненні права власності, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2,ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про визначення порядку користування та володіння частками у спільній
сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась з позовом до ОСОБА_2,ОСОБА_4,ОСОБА_3 про вселення, встановлення
порядку користування житловими приміщеннями, зобов'язання не чинити перешкоди у
користуванні власністю. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від
31.03.2006р. за позивачкою було визнано право власності на 1/3 частку
домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6.
Домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому складається із будинку літ. „А” площею 31,5
кв.м., сараю літ. „Б”, літньою кухнею літ. „В”, погребом літ. „Г”, вбиральнею
літ. „Д”, мостінням - 1, калиткою, огорожі 1-6, що розташовані на земельній
ділянці площею 926 кв.м. Право власності на 1/3 частину спірного домоволодіння
зареєстровано за позивачкою КП „ОМБТІ і РОН”. Позивачка стверджує, що
відповідачі не дають їй можливості користуватися домоволодінням та вселитись в
нього, чим порушують її права як співвласника. Відповідач ОСОБА_2 має право
власності на 1/3 частину домоволодіння, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/6 частини
домоволодіння за кожним.

Позивачка
вважає, що їй можливо виділити у користування кімнату площею 12,5 кв.м., а інші
допоміжні приміщення залишити у спільному користуванні співвласників.

На
підставі вкладеного позивачка просить вселити її до будинку АДРЕСА_1,
встановити порядок користування будинком, шляхом виділу їй у користування
кімнату площею 12,8 кв.м., кімнату площею 12,5 виділити відповідачам, а  підсобні приміщення залишити у користуванні
співвласників. Крім того, позивачка просить зобов'язати відповідачів не
перешкоджати у користуванні виділеною кімнатою та підсобними приміщеннями.

В
судовому засіданні позивачка пояснила, що після того, як за нею було визнано
право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 вона намагалась вселитися
до будинку, однак відповідачі вселитися їй не дали, а навпаки не дають їй
можливості користуватись будинком. Вона вважає, що має право на користування
будинком, а також право на виділення їй у користування кімнату площею 12,8
кв.м.

Відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1не визнали та, в свою чергу, подали
зустрічний про визначення порядку користування та володіння частками у спільній
частковій власності. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1з 1998р.
проживає в літній кухні, яка розташована на земельній ділянці
домоволодіння  АДРЕСА_1. Після смерті
ОСОБА_6 в 2003р., ОСОБА_1встановила паркан, який відокремлює  земельну ділянку біля літньої кухні.
Відповідачі стверджують, що вони почали робити ремонт у кімнаті літ. 1-3,
коридорі 1-1, а також побудували санвузол у приміщенні 1-2. Крім того,
відповідачі провели водопровід, встановили лічильники на воду, електроенергію,
реконструювали сарай літ. „Б”. Між відповідачами та позивачкою постійно
виникали конфлікти з проводу користування електроенергією, оскільки позивачка
безобліково користувалась електроенергією.

На
підставі викладеного, відповідачі просять встановити порядок користування
будинком та виділити їм у користування кімнату літ. 1-3, площею 12,8 кв.м.,
коридор літ. 1-1, площею 3,8 кв.м., санвузол літ. 1-2, площею 4,1 кв.м. та
сарай літ. „Б”.

Відповідач
ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1не  визнав
та не заперечував проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Він
також пояснив, що він    постійно
проживає у    кімнаті площею 12,5
кв.м., а  ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у кімнаті
площею 12,8 кв.м.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1,   а   також
зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_4   та ОСОБА_2 підлягають
частковому задоволенню.

Так,
судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від
31.03.2006р. за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/3 частку
домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6.
Вищевказаним рішенням суду було також визнано право власності на 1/3 частку
домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та по 1/6 частці за ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Домоволодіння
АДРЕСА_1 складається із житлового будинку літ. „А”, який в свою чергу складається
із кімнати літ. № 1-5, площею 12,5 кв.м., кімнати літ. № 1-3, площею 12,8
кв.м., ванної кімнати (санвузол) літ. 1-2, площею 4,1 кв.м., ванної кімнати
(санвузол) літ. 1-6, площею 3,6 кв.м., коридору літ. 1-4, площею 3,0 кв.м.,
коридору літ. 1-1, площею 3,8 кв.м., всього загальною площею 39,8 кв.м., у тому
числі житловою - 25,3 кв.м.

На
земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1, площею  926 кв.м., розташовані надвірні споруди сарай
літ. „Б”, який самовільно реконструйований, літня кухня літ. „В”, вбиральня
літ. „Д”, №1,2,5 - огородження, I -
мостіння.

Фактично
кімнатою літ. № 1-3, площею 12,8 кв.м., ванною кімнатою  (санвузол) літ. 1-2, площею 4,1 кв.м.,  коридору літ. 1-1, площею 3,8 кв.м.
користуються ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які провели ремонт вищевказаних приміщень та
постійно проживають в них. Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 користуються сараєм
літ. „Б”, який вони за власний рахунок самовільно реконструювали.

ОСОБА_3
користується  кімнатою  літ. № 1-5, площею 12,5 кв.м., ванною
кімнатою  (санвузол) літ. 1-6, площею 3,6
кв.м., коридором  літ. 1-4, площею 3,0
кв.м., в яких він також постійно проживає.

ОСОБА_1користується
та проживає у літній  кухні літ. „В”, яка
розташована на земельній ділянці домоволодіння
АДРЕСА_1. У житловому будинку літ. „А”
ОСОБА_1ніколи не проживала.

Відповідно
до часток у  праві  власності на домоволодіння ОСОБА_1та ОСОБА_2
мають право на 8,43 кв.м. кожний та відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 4,21 кв.м.
за кожним.

Статтею
358 ЦК України встановлено, що
право    спільної        власності
здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про  порядок  володіння
та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен  із
співвласників  має  право
на  надання  йому  у
володіння та користування тієї частини спільного майна  в
натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
У разі  неможливості  цього
він  має  право
вимагати   від   інших співвласників,  які
володіють  і  користуються
спільним  майном, відповідної
матеріальної компенсації. Аналогічне положення встановлено, ч. 2 ст. 364 ЦК
України.

Сторони
не заявляли позовних вимог щодо виділення часток у домоволодінні в натурі, хоча
про це право суд роз'ясняв під час розгляду справи.

При
вирішенні питання щодо порядку користування житловою площею, необхідно
встановити чи можливо виділити співвласнику у користування кімнату, яка повинна
відповідати розміру частці від загальної житлової площі та бути не менше   розміру середньої забезпеченості     громадян
житловою    площею.

Відповідно
ст. 48 ЖК України, жиле приміщення
надається  громадянам  у
межах  норми жилої площі, але не
менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів

України   і
Федерацією  професійних  спілок
України.

Постановою  виконкому Одеської обласної Ради народних
депутатів та президії    обласної  Ради професійних союзів № 52 від 16.01.1985р.
„Про порядок надання жилих приміщень ” зі
змінами від 17.09.1991р., встановлено розміри середньої
забезпеченості     громадян   житловою
площею у населених пунктах Одеської області - 8,5 кв. м.

Таким чином, жодному із співвласників неможливо виділити у користування
окремі кімнати, оскільки розмір їх частки у домоволодінні є меншим   ніж встановлена норма жилої площі. На
підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1щодо виділення їй кімнати площею
12,8 кв.м. не підлягають задоволенню. Крім того, у разі наданні їй кімнати
площею  12,8 кв.м., вона отримувала би
кімнату, що на 4,36 кв.м. більше розміру жилої площі, яка на нею приходиться.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі, який був зареєстрований
01.12.2007р. Другим відділом РАЦС Суворовського районного управління юстиції м.
Одеси, актовий запис № 518.

Частиною 2 ст. 50 ЖК України встановлено, що при наданні  жилих приміщень не допускається заселення
однієї кімнати особами різної статі,
старшими  за  дев'ять
років,  крім подружжя.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4, спільно мають право на &frac12; частину спірного домоволодіння, що склала дає 12,65 кв.м. жилої площі.  Вони постійно
користуються кімнатою літ. № 1-3, площею 12,8 кв.м., ванною
кімнатою  (санвузол) літ. 1-2, площею 4,1
кв.м.,  коридору літ. 1-1, площею 3,8
кв.м., у яких вони провели за свій рахунок ремонтні роботи, що підтверджується
матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд вважає,
що підлягають  задоволенню зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4, оскільки їм можливо виділити у користування
кімнату літ. № 1-3, площею 12,8 кв.м., а ванну кімнату  (санвузол) літ. 1-2, площею 4,1 кв.м.,  коридор літ. 1-1, площею 3,8 кв.м. залишити у
їх спільному користуванні.

Однак не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про
виділення їм у користування сараю літ. „Б”, оскільки він був самовільно
реконструйований.

Позовні вимоги про виділення у користування кімнати 1-5, площею 12,5
кв.м.     ОСОБА_1, а також інші сторони
по справі не заявляли. В той же час, суд вважає, що спільне користовування
ОСОБА_1та ОСОБА_3 кімнати 1-5, площею 12,5 кв.м., ванної кімнати  (санвузол) літ. 1-6, площею 3,6 кв.м.,
коридору  літ. 1-4, площею 3,0 кв.м. є
неможливим в силу ч. 2 ст. 50 ЖК України, що сторони також підтвердили в
судовому засіданні.

В той же час, відповідно до ст. 391 ЦК України,   власник
майна  має  право
вимагати  усунення  перешкод у здійсненні ним права користування
та розпоряджання своїм майном.

В  зв'язку з тим,
що ОСОБА_1належить право власності на 1/3 частку домоволодіння,  вона має право на вселення, а також на
усунення перешкод у користуванні та володінні будинком. Таким чином, позовні
вимог ОСОБА_1 про вселення, та зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди у
користуванні власністю підлягають задоволенню.

Задовольняючі вищевказані позовні вимоги суд розуміє, що
їх фактичне виконання рішення в частині вселення ОСОБА_1до будинку  є дуже проблематичним, оскільки спільно користування
житлового  будинку літ. „А” між ОСОБА_1та
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 є неможливим за вищевказаних причин. Таким чином,
сторони повинні використовувати спільне майно шляхом взаємних поступок та
принципу добросусідства, або шляхом виплати
грошової компенсації за частку у домоволодінні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 364,  391 ЦК України, ст.ст. 48,50
ЖК України, ст.ст. 10, 11,  209, 212-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.   Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,ОСОБА_4,ОСОБА_3  про вселення, встановлення
порядку користування жилим будинком, усунення перешкод у здійсненні права
власності - задовольнити частково.

2.        У виділенні  ОСОБА_1 в
користування кімнати літ. № 1-3, площею 12,8 кв.м. у будинку АДРЕСА_2-
відмовити.

3.        Вселити ОСОБА_1 до будинку
АДРЕСА_1.

4.        Зобов'язати ОСОБА_2,
ОСОБА_4,ОСОБА_3  не перешкоджати у
користуванні ОСОБА_1 будинком АДРЕСА_1.

5.        Позов ОСОБА_2,ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
визначення порядку користування та володіння частками у спільній сумісній
власності - задовольнити частково.

6.        Виділити у користування  ОСОБА_2, ОСОБА_4 кімнату літ. 1-3, площею
12,8 кв.м., що розташовані у  будинку
АДРЕСА_1. Залишити у спільному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_4 ванну кімнату літ.
1-2, площею 4,1 кв.м., коридор 1-1, площею 3,8 кв.м., що  розташовані у
будинку АДРЕСА_1.

7.        У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про виділення у користування сараю літ. „Б”, що розташований на
земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі в
10-ти денний строк з   дня проголошення
рішення заяви  про  апеляційне
оскарження  рішення  суду і поданням після цього  протягом двадцяти днів апеляційної скарги,
або в порядку п. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя