Справа № 22 ц- 119808                   Головуючий  І інстанції
Категорія цивільна                           Доповідач    Зінченко С.П.
резолютивна частини\
16 липня 2008 року                                                                   м. Чернігів
Апеляційний суд Чернігівської
Головуючого -           судді Квача М.О.
суддів:                         Зінченко С.П., Шемець
розглянувши у відкритому судовому
засіданні  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Деснянського районного  суду м.
Чернігова  від 23 травня 2008 року за
позовом  ОСОБА_1  до Державного спеціалізованого підприємства
„Чорнобильская АЕС” про стягнення моральної шкоди ,-

В С Т А Н О
В И В:

Рішенням Деснянського районного суду
м.Чернігова від 23.04.2008 року ум задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду і
постановити нове рішення по справі, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт та його представник в апеляційному суді, підтримали апеляційну
скаргу, при цьому послались на обставини зазначені в апеляційній скарзі, а
також  ст.1167 ЦК України.

Представник відповідача просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи, що зазначене рішення
відповідає вимогам чинного законодавства.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та його представника,
заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний
суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Постановляючи на підставі ст.ст.171, 237-1 КЗпП України, та ч.4 ст.25
Закону України „Про охорону праці” рішення про відмову в задоволенні позову,
суд першої інстанції керувався тим, що даний характер правовідносин
регулюється   спеціальною правовою
нормою, яка передбачає можливість відшкодування моральної шкоди у трудових
правовідносинах.

Суд зазначив, що відшкодування моральної шкоди у трудових відносинах
регулюється ст.237 -1 КЗпП України. Визначаючи характер спірних правовідносин
суд послався на роз'яснення п.5 Постанови Пленуму Верховного України  „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної немайнової шкоди” від 31.03.1995 року, яким
передбачено необхідність при розгляді справи з'ясовувати  характер спірних правовідносин сторін і
встановлювати якими правовими  нормами
вони регулюються , чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної
шкоди  при даному виді правовідносин. Суд
вірно керувався тим,  що оскільки позивач
обґрунтував позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, як  не пов”язвані з трудовими  правовідносинами  і послався на ст.1167 ЦК України , то
правових підстав для стягнення моральної шкоди не має.

Такий висновок суду є правомірним і відповідає вимогам наведених норм
матеріального права.

Так, згідно з положеннями ст.11 ЦПК України  суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Стаття 237-1 КЗпП України містить перелік юридичних фактів, що складають
підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником  або уповноваженим ним органом моральної
шкоди  працівникові.

Тобто, спірні  правовідносини регулюються спеціальною
нормою, яка передбачає можливість відшкодування моральної шкоди у трудових
відносинах.

Твердження апелянта та її представника в апеляційному суді, що предметом
даного спору є стягнення моральної шкоди, заподіяної  несвоєчасним складанням актів про нещасний
випадок, що безпосередньо не пов'язане з трудовими відносинами, оскільки після
отримання травми позивачка вже не працювала на підприємстві, а  тому необхідно керуватися при вирішенні спору
нормами цивільного законодавства, зокрема ст.1167 ЦК України не можуть бути
прийняти до уваги, оскільки наявність в Кодексі законів про працю ст.237-1
виключає застосування до випадків
заподіяння  моральної шкоди  працівникові ст.1167 ЦК України, так як  названі норми установлюють різні підстави для
виникнення обов”язку відшкодувати шкоду.
Враховуючи, що підстави позову, якими
обґрунтовуються позовні вимоги , може змінити лише позивач, суд прийшов
до вірного висновку, що  дія норми та обґрунтування
позову не поширюється на дані правовідносини.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не
дають підстав для відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307,.308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний  суд ,-

У Х
В А Л И В:

Апеляційну   скаргу
ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Деснянського  районного  суду м. Чернігова   від 23 травня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили  негайно після проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуючий
судді: