АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-652-2008 року                     Головуючий у 1-й інстанції  Л.М. Дьоміч
категорія 34                                                                          Доповідач  В.А. Франко
Судова палата в цивільних справах
Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :
Головуючого : Кіселика С А ,
суддів : Франко В А , Голованя А.М.
при секретарі Ткач І.В.,
розглянула  у відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня  2007 року,
В червні 2006 року Відкрите
акціонерне товариство Національна акціонерна страхова Компанія «Оранта (далі -
НАСК «Оранта» звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування збитків в сумі
Зазначала в позові, що 6 травня 2005
року сталась дорожньо-транспортна пригода ( далі - ДТП) за участю автомобілів,
якими керували ОСОБА_4, ОСОБА_3, та ОСОБА_5.
Компанією був застрахований 24
березня 2005 року автомобіль «Лексус LX
470»,який належить ОСОБА_4, і внаслідок дорожньої пригоди отримав значні
технічні ушкодження  через порушення
Правил дорожнього руху (далі - ПДР) ОСОБА_3.
Зазначила, що в порушення  вимог
п.п. 2.3(б), 9.2; 9.4; 10.1;10,3; 10,4;
Правил дорожнього руху ( дал - ПДР) відповідач, рухаючись по вул. Г. Сталінграду
був неуважним, не реагував на її зміни, перед перестроюванням в лівий ряд не
переконався в безпеці свого маневру, не подав сигнал покажчиком повороту, почав
перестроювання вліво, тим самим допустив зіткнення з автомобілем «ДЕУ-Ланос»
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, а останній зіткнувся з автомобілем
«Лексус  LX 470» НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4.
Кіровоградською обласною дирекцією
НАСК «Оранта»  перераховано ОСОБА_4
Ухвалою суду від 4 вересня 2006 року
були об»єднанні в одне провадження
цивільні справи за позовом ВАТ НАСК «Оранта» до  ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа НАСК «Оранта» про стягнення збитків, заподіяних
дорожньо-транспортною пригодою в сумі 35 207 грн.83 коп.
Протягом судового провадження 29.11.2007 року позивач ОСОБА_4 доповнив
вимоги, просив стягнути 46 169,68 грн., з яких 13 912,50 грн. франшиза, що не
експертного автотоварознавчого дослідження, 565 грн.- оплата проведення
В грудні 2007 року ОСОБА_4 уточнив
згідно вартості придбаних автозапчастин та вартості ремонту ( а.с. 230, 40,
виду пошкодженого автомобіля.
В обґрунтування вимог зазначив, що в
результаті ДТП, яка сталася 06.05.2005 року за участю автомобілів ПАЗ-3205
НОМЕР_3, який на праві власності
належить ОСОБА_2 і яким керував
ОСОБА_3 та автомобілем Деу-Ланос НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5.
автомобіль « Деу-Ланос» допустив зіткнення
з його автомобілем  «Лексус  LX 470»
товарознавчої експертизи від 30.06.2005 року, страхова компанія відшкодувала
Ухвалою суду від 5 грудня 2006 року
до участі в справі за позовними вимогами ВАТ НАСК «Оранта» » до  ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про
відшкодування збитків та за позовними вимогами ОСОБА_4до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа НАСК «Оранта» про стягнення збитків, заподіяних дорожньо-транспортною
пригодою - в якості співвідповідача притягнуто ОСОБА_5.
В червні 2007 року ОСОБА_5.
звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2( суб»єкта підприємницької
діяльності), третя особа на стороні відповідача- ОСОБА_3, третя особа на
стороні позивача ОСОБА_4, якими просить стягнути 30 475,39 грн., з яких 29
890,39 грн. - матеріальний збиток, заподіяний його автомобілю ; 555 грн.-
вартість авто товарознавчої експертизи та судові витрати, сплачені при
зверненні до суду.
Протягом розгляду справи доповнив
вимоги, просить стягнути витрати, пов»язані з правовою допомогою в сумі 3050
Зазначив, що саме ОСОБА_3 грубо
порушив правила дорожнього руху. З його вини сталася автопригода. За фактом ДТП
була порушена кримінальна справа. Слідством було встановлено про винність
ОСОБА_3. Проте  справа відносно
нього  була припинена  в зв»язку з застосуванням  амністії з його, ОСОБА_3., згоди.
Ухвалою суду від 21 серпня 2007
року позов ОСОБА_5 об»єднано в одне провадження за позовними вимогами ВАТ НАСК
«Оранта» та  позовними вимогами ОСОБА_4.
Рішенням
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 грудня  2007 року позовні вимоги ВАТ НАСК « Оранта»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення матеріальних
збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою-задоволено частково.

Стягнуто у відшкодування збитків
на користь ВАТ НАСК « Оранта» з ОСОБА_2 42895, 98 грн;

В
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
ОСОБА_5 -відмовлено.

Стягнуто на користь держави з
ОСОБА_2 в доход    держави 428, 95 грн.
державного мита  та 30 грн. витрати на
інформаційно-технічне     забезпечення

Позовні
вимоги ОСОБА_4до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 третя особа ВАТ НАСК « Оранта» про
стягнення матеріальних збитків, заподіяних дорожньо-транспортною
пригодою-задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_4
відшкодування збитків з ОСОБА_2- 30 687, 28 грн.; 30 грн. сплаченого мита.

В доход
держави з ОСОБА_2- 306 грн.87 коп.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4до ОСОБА_3, ОСОБА_5 відмовено.

Позовні вимоги ОСОБА_5- до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків,
заподіяних дорожньо-транспортною пригодою-задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_5 у відшкодування
збитків з ОСОБА_2- 29890,39 грн.

Судові витрати в сумі 585
грн. Витрати на правову допомогу-3050 грн.

В доход
держави- 298, 90 грн. державного мита.

Не погоджуючись з рішенням
суду в скарзі апелянти ОСОБА_1
та
ОСОБА_2 просили рішення суду скасувати з тих підстав, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушені норми
матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким в позові
відмовити.

Заслухавши доповідача,
пояснення апелянтів, ОСОБА_3., які підтримали доводи апеляційної скарги,
ОСОБА_5, який згодний з рішенням суду, дослідивши доводи апеляції та матеріали
справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підлягає задоволенню частково, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення
за таких підстав.

Відповідно до правил ст..212
ЦПК   жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ст..214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ;
чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які
правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма
підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Усупереч зазначеним
вимогам  суд , ухвалюючи рішення , не
звернув уваги на належність і допустимість доказів, достатність та взаємний
зв»язок доказів у їх сукупності.

Судом
встановлено, що шкода сторонам у справі була завдана 6 травня 2005 року в
результаті зіткнення кількох джерел підвищеної небезпеки.

Задовольняючи позовні вимоги ВАТ НАСК
«Оранта»,ОСОБА_4,ОСОБА_5 до ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку про
те, що саме з вини водія ОСОБА_3, який керував автобусом ,   та в порушення ним вимог п.п 2.3(б); 9.2,;
10.1; 10.3; 10.4; 10.5 Правил дрожнього руху сталась ДТП і с тільки один
ОСОБА_3 винен в ДТП.

Аварійна ситуація, створена діями
автобуса під  його керуванням призвела до
зіткнення з автомобілем « Деу -Ланос», який розвернуло і боковим юзом він
пересік перехрестя і зупинився вже після зіткнення з автомобілем « Лексус».

Що в такій дорожній ситуації водій
ОСОБА_5. не мав в своєму розпорядженні технічну можливість запобігти зіткнення
з автобусом.

Суд першої інстанції встановив, що
всі дії водія автомобіля «Деу-Ланос», які були спрямовані на запобігання
зіткнення з автобусом, в тому числі і збільшення швидкості з метою виїхати з
траєкторії руху автобуса, є обґрунтованими і адекватними той аварійній
ситуації, в якій він опинився і яка була створена діями водія автобуса.

За цих обставин, на думку
суду,  з посиланням на експертний
висновок в кримінальній справі, неможливо стверджувати, що ОСОБА_5. порушив
правила дорожнього руху і є винним в дорожньо-транспортній пригоді.

Це означає, що він не може нести
відповідальність за завдану водієм автобуса ОСОБА_3 шкоду, в зв»язку з тим, що
у нього відсутні передбачені законом підстави для цивільно-правової
відповідальності.

Проте з таким висновком суду
першої інстанції  погодитись не можна.

Колегія
суддів, дослідивши всі докази, у тому числі і матеріали кримінальної справи
№11-0232 по звинуваченню ОСОБА_3. в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1
КК України, дійшла висновку про те, що
окрім водія ОСОБА_3 у ДТП винен
також і водій ОСОБА_5.

З»ясування питання щодо
правомірності дій обох водіїв у момент ДТП має суттєве значення для вирішення
спору.

Так, із послідовних  показань ОСОБА_5 як в суді першої  і апеляційної інстанцій так і в ході слідства
по кримінальній справі (а.с27-28)
слідує, що на перехресті він рухався по лівій стороні дороги в одному
напрямку з автобусом і звертати вліво не збирався, швидкість перебільшив лише з
метою уникнути ДТП.

Проте
і в ході слідства по кримінальній справі
і вході розгляду  даної справи
судом першої інстанції, не дана оцінка
цим показам , що він не мав права рухатись по лівій стороні дороги і тим
більше, обганяти транспорт.

Відповідно до п.11.5 ПДР на
дорогах, що мають дві і більше  смуги для
руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку
дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або
для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених
пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки ( стоянки).

Відповідно до п.14.6 а) ПДР обгін
заборонено на перехресті.

Згідно з висновком експертизи в
кримінальній справі за 940/18 від 10 червня 2005 року (а.с.86) у даній
дорожньо-транспортній ситуації  водію а/м
ДЕУ при виявленні тієї обставини, що на його смугу руху починає виїжджати
автобус, випливало відповідно до вимог п.1.10 ПДР визначити дану ситуацію, як
небезпечну для подальшого руху, у зв»язку з чим, відповідно до вимог п.12.3 ПДР
ужити заходів до екстреного гальмування керованого ним автомобіля.

В розглянутій ситуації водій а/м
ДЕУ не мав в своєму розпорядженні технічну можливість запобігти зіткнення з
автобусом. Іншими словами, в даній ситуації діями водія автобуса водію а/м ДЕУ
була створена аварійна ситуація, тобто така дорожньо-транспортна ситуація, у
якій водій не має можливості своїми однобічними діями уникнути ДТП.

Зазначено,  також, що дії водія транспортного засобу,
який знаходився в аварійній ситуації, вимогами Правил дорожнього руху не
регламентується і методами авто технічної експертизи не вирішуються, а тому,
питання про те, чи мав водій а/м можливість уникнути зіткнення з зустрічним а/м
Лексус не може бути вирішено експертним шляхом.

Відповідно до висновку експертизи
за № 2032/18 від 16 грудня 2005 року (а.с.202, 203 ) по другому варіанту також
зазначено, що дії водія транспортного засобу, який знаходився в аварійній
ситуації, вимогами Правил дорожнього руху не регламентується і методами авто
технічної експертизи не вирішуються, а тому, питання про те, чи мав водій а/м
можливість уникнути зіткнення з зустрічним а/м Лексус не може бути вирішено
експертним шляхом.

Разом з тим, в п.8 висновків
зазначено, що дії водія а/м ДЕУ , пов»язані зі збільшенням швидкості для
уникнення ДТП, є такими, що не відповідають вимогам Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.12.3 ПДР у разі
виникнення небезпеки для руху або
перешкоди, яку водій об»єктивно спроможний виявити, він повинен негайно
ужити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або
безпечного для інших учасників руху об»їзду перешкоди.

Колегія суддів  погоджується з висновком експертів, що водій
автомобіля « Деу-Ланос»,  в  дорожній ситуації, що склалась не мав
можливості своїми однобічними діями уникнути зіткнення з автобусом.  В той же час дійшла висновку, що дії водія
автомобіля « Деу-Ланос», направлені на порушення  ним
п.12.3; 14.6; 11.5; ПДР, призвели до зіткнення з Лексусом.

Колегія суддів виходячи із
дорожньої ситуації, схеми ДТП, розв»язки доріг, пошкоджень автомобілів, та
пояснень учасників ДТП, критично відноситься до тверджень водія ОСОБА_5, що
автобус під керуванням ОСОБА_3. перед здійсненням повороту рухався у крайній
правій смузі.

Суд погоджується із твердженнями
водія ОСОБА_3. щодо відсутності будь-яких підстав, після розширення дороги ,(
добавлення однієї смуги праворуч), маючи на меті поворот ліворуч, йому не було
необхідності перестроюватись на добавлену крайню праву  смугу.

Покази ОСОБА_3. в цій частині
підтверджуються схемою ДТП, із якої вбачається, що зіткнення сталося на смузі
зустрічного руху автобуса і Деу-Ланос  на
відстані 3м.47 см. від  лівого краю
проїжджої частини дороги , ширина якої складає 16 м. ( а.с. 8 кримінальної
справи) ,тобто фактично при завершенні
автобусом маневру.

Таким чином, колегія суддів
дійшла висновку проте, що в ДТП винні як водій ОСОБА_3 так і водій ОСОБА_5.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1188 ЦК
шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, за
наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають
істотне значення.

Пунктом 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 визначено « Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», що за наявності
вини обох володільців джерел підвищеної небезпеки розмір  відшкодування визначається відповідно до
ступеня вини кожного з них.

За таких обставин колегія суддів
визначає вину в ДТП  ОСОБА_5 як 40% . І
відповідно ,  60%  вини ОСОБА_3.

Наявність у цивільній справі
постанови судді Кіровського районного суду від 30 травня 2006 року  про застосування амністії відносно ОСОБА_3 по
кримінальній справі  по звинуваченню його
в скоєнні злочину, передбаченого ст..286 ч.1 КК України не звільнила суд від
обов»язку перевірки всіх обставин скоєння ДТП і зробити висновки про
відповідальність осіб, причетних до цієї ДТП .

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції в тій частині, що відповідно до ст..52 ч.1; ст..1172
ЦК України саме ОСОБА_2, а не ОСОБА_3 зобов»язаний відшкодувати матеріальну
шкоду.

Проте, стягуючи  матеріальну шкоду на користь ОСОБА_4. з
ОСОБА_2, згідно з висновком спеціаліста № 112 експертного автотоварознавчого
дослідження по визначенню матеріального збитку ( а.с.98-105), суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
дослідження  проведено  в порушення вимог ст..143,144,147 ЦПК
України.

При визначенні  матеріальної шкоди, яку слід стягнути з
винних у ДТП осіб, колегія суддів керувалась кошторисом вартості ремонту
транспортного засобу, який складено ВАТ НАСК «Оранта» на підставі договору
страхування № 218 від 26 березня 2005 року з ОСОБА_4, відповідно з вимогами
Статуту ВАТ НАСК «Оранта», та Положення
про Кіровоградську обласну дирекцію ВАТ НАСК «Оранта»( а.с.12-16, 21-27;
49-51;53).

Враховуючи викладене, згідно вимог
п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та
процесуального права.

Тому рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення, яким
позовні вимоги  належить
задовольнити частково.

На
підставі ЦК України, керуючись ст.ст.307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія
суддів,-

В  И
Р  І  Ш
И  Л  А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення  Кіровського районного суду м. Кіровограда від
27 грудня 2007 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

Позовні вимоги ВАТ НАСК « Оранта»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення матеріальних
збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою-задовольнити частково.

Стягнути у відшкодування збитків на
користь ВАТ НАСК « Оранта» з ОСОБА_2 25737,60 коп.; з ОСОБА_5 17158,40 грн.

В задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_3 -відмовити.

Стягнути на користь держави з
ОСОБА_2 257,37 грн.; з

ОСОБА_5
171 грн. 58 коп.

ІТЗ з ОСОБА_2 18 грн. З
ОСОБА_5-12 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_4до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 третя особа ВАТ НАСК « Оранта» про стягнення
матеріальних збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою-задовольнити
частково.

Стягнути на користь ОСОБА_4
відшкодування збитків з ОСОБА_2- 8347,50 грн.; З ОСОБА_5-5 565 грн.

Сплаченого мита з ОСОБА_2-18 грн.
З ОСОБА_5-12 грн.

В доход держави з ОСОБА_2- 83,48
грн.; З ОСОБА_5-55,65 грн.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4до ОСОБА_3- відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_5- до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків,
заподіяних дорожньо-транспортною пригодою-задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_5 у
відшкодування збитків з ОСОБА_2- 17 934 грн.24 коп.

Судові витрати в сумі 351 грн.
Витрати на правову допомогу- 1830 грн.

В доход держави- 179 грн.34 коп.

В іншій частині позовних вимог
-відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржено протягом двох місяців до Верховного Суду
України.

Головуючий -

Судді -