У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

20 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Охрімчук Л.І., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м.
Макіївки про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Центрально-Міському районі м. Макіївки про відшкодування
моральної шкоди.

Зазначала, що перебувала у трудових
відносинах з ВКАТЗТ “Спецодяг”.

5 жовтня 2004 року під час
виконання трудових обов'язків з нею стався нещасний випадок на виробництві, про
що 11 жовтня 2004 року був складений акт форми Н-1.

Висновком МСЕК від 4 липня 2005
року їй вперше було встановлено 50% втрати професійної працездатності з
визначенням інвалідності ІІІ групи.

Посилаючись на те, що втратою
професійної працездатності їй завдано моральну шкоду, просила стягнути з
відповідача на її користь 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області
від 31 січня 2007 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Центрально-Міському районі м.
Макіївки на її користь 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду
Донецької області від 28 березня 2007 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області
від 31 січня 2007 скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в
силі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24
вересня 1968 року по
20 жовтня 2005 року перебувала у трудових відносинах з ВКАТЗТ
“Спецодяг”.

5 жовтня 2004 року під час
виконання трудових обов'язків з нею стався нещасний випадок на виробництві, про
що 11 жовтня 2004 року був складений акт форми Н-1.

Висновком МСЕК від 4 липня 2005
року їй вперше було встановлено 50% втрати професійної працездатності з
визначенням інвалідності ІІІ групи.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 апеляційний суд
виходив з того, що Законом України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”
зупинено дію Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” в частині відшкодування моральної шкоди,
а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Проте з такими висновками
апеляційного суду погодитися не можна.

Положення ст. ст. 21, 28, 34 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” в редакції, що діяла до прийняття Закону України “Про Державний
бюджет України на 2006 рік” та Закону України “Про Державний бюджет України на
2007 рік”, передбачали обов'язок Фонду провести потерпілому страхову виплату за
моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому такої шкоди.

За змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34,
35 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” право на отримання потерпілим страхових виплат у разі
настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду,
виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності
вперше висновком МСЕК.

Встановлено, що 50% втрати
професійної працездатності було встановлено ОСОБА_1 вперше висновком МСЕК від 4
липня 2005 року, її визнано інвалідом ІІІ групи.

Таким чином, право на відшкодування
моральної шкоди виникло у позивача ще до набрання чинності як Законом України
“Про Державний бюджет України на 2006 рік”, так і Законом України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік”.

Згідно ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Також відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5
ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність
особи.

Норми Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
передбачали відшкодування моральної шкоди застрахованим особам як страхову
виплату, тому покладення на відділення Фонду обов'язку по сплаті такої
страхової виплати не є цивільною відповідальністю зазначеного органу.

З урахуванням наведеного
апеляційний суд безпідставно застосував до спірних правовідносин зворотну дію в
часі норм Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” і помилково
скасував ухвалене згідно з законом рішення суду першої інстанції про часткове
задоволення позову.

За таких обставин рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої
інстанції з підстав, передбачених           ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 28 березня 2007 року скасувати, рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області
від 31 січня 2007 залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін