Справа № 22ц-354/08
Головуючий у 1 інстанції - Кратюк С.П.
Доповідач - Здрилюк О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2008
року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Волинської області в складі :

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів: Карпук А.К., Здрилюк О.І.,

при секретарі - Савчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Закритого акціонерного товариства «Український мобільний зв'язок» (далі - ЗАТ
«УМЗ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги
мобільного зв'язку за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення
Нововолинського міського суду від 21 лютого 2008 року,

В С Т А Н О В И Л А
:

Рішенням Нововолинського міського суду від 21 лютого 2008 року позов в
даній справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «УМЗ» 149 грн. 63 коп. - основного боргу
за надані послуги мобільного зв'язку, 683 грн. 52 коп. - договірної санкції, 30
грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51 грн.
- судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати це рішення.

Вважає, що судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами було укладено договір
про надання послуг мобільного зв'язку та додаткову угоду до нього за № 2339009
від 21.12.2005 року. В результаті неналежного виконання договірних зобов'язань
відповідачем утворилась заборгованість за надані послуги мобільного зв'язку в
розмірі 833 грн. 15 коп..

Перевіривши докази в межах доводів апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Відповідно до вимог
ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Із укладених сторонами договору
про надання послуг мобільного зв'язку за № 1781826/1.10978753 від 09.08.2004 року та додаткової
угоди до нього за № 2339009 від 21.12.2005 року вбачається, що на кожного із сторін, які їх підписали, покладено певні
обов'язки.

Як вбачається із звіту про баланс особового рахунка
абонента (а.с.9-10) відповідач, починаючи з січня 2007 року, в порушення вимог
п.2.4.2. договору припинив вносити відповідні платежі, в результаті чого станом
на 01.04.2007 року утворилась заборгованість в розмірі 149 грн. 63 коп., про
наявність якої зазначено і в надісланому відповідачу рахунку за послуги
мобільного зв'язку (а.с.8), отримання якого апелянтом не заперечується.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно стягнув
саме такий розмір заборгованості за основним договором.

Пунктом 1.1 додаткової
угоди до договору визначено термін її укладення - на 730
календарних днів, починаючи з дати її підписання, тобто з 21.12.2005 року.
Одночасно зазначено, що у випадку тимчасового обмеження (призупинення) надання
послуг за основним договором, період дії цієї додаткової угоди продовжується на
весь строк, протягом якого надання послуг було призупинено.

Із розрахунку суми договірної санкції (а.с.10-зворот)
вбачається, що дія додаткової угоди відмінена 29.04.2007 року, тобто за 236
днів до закінчення терміну її дії. Разом з тим, за період з 23.12.2005 року по
29.04.2007 року п'ять разів тимчасово обмежувалось надання послуг за основним
договором на різну кількість днів, що в загальному становить 120 календарних днів.

Враховуючи наведене та вимоги п.п.1.1, 1.5 додаткової
угоди, суд першої інстанції вірно стягнув договірну санкцію саме в розмірі 683
грн. 52 коп. ((236+120)х1,92).

Безпідставними є покликання апелянта на ту обставину, що не можуть бути при
вирішенні справи взятими до уваги договір та додаткова угода до нього як такі,
що від імені позивача укладені і підписані особою, яка не була правомочною їх
укладати.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом тривалого часу
виконував умови договору та додаткової угоди до нього, таким чином визнавши їх
і з вимогами про визнання їх недійсними в передбаченому законом порядку не звертався.

Також, не заслуговують на увагу покликання апелянта на те, що одностороннє
дострокове припинення договору позивачем здійснено неправомірно, так як він не
був письмово попереджений про це за 30 календарних днів, оскільки сам
відповідач, отримуючи від позивача рахунки і не вносячи платежів з січня 2007
року, також в порушення вимог п.2.4.4. належним чином не повідомив позивача про
будь-які інші зміни, пов'язані з наданням послуг.

Враховуючи наведені
обставини, колегія суддів приходить до висновку, що
судом першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що
підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між
сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці
правовідносини.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення
постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав
для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись
ст.ст.307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Нововолинського міського суду від 21 лютого 2008 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.

Судді