Справа № 2-53/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А І Н И

17 березня 2008 року                                                            селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

у складі :    головуючого -
судді              Данилюк М.П.

секретаря                              Фурманюк  В.М.

позивачки                              ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в Верховинському
районі справу за  позовною заявою
ОСОБА_1до ОСОБА_2про позбавлення батьківських прав, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2  про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, суду пояснила, що з 25
листопада 2004 року по 16 березня 2007 року вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем. За період перебування в шлюбі у них народилася одна
дитина, дочка  ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження. З моменту народження дочки відповідач фактично припинив
проживання з нею однією сім'єю. Не цікавиться ні нею, ні дитиною. З пологового
будинку після народження дитини її не забирав. Їхню спільну дитину жодного разу
не бачив. У період їхнього спільного проживання однією сім'єю вони проживали
разом в будинку його батьків в с.Довгопілля Верховинського району
Івано-Франківської області, а після народження дитини вона змушена була перейти
проживати в будинок своїх батьків в с. Довгопілля Путильського району
Чернівецької області, оскільки відповідач відмовився забрати її із пологового
будинку додому. У зв'язку з цим і її, і дитину із роддому забрав її батько. З
моменту народження дитини відповідач не приймав участі у вихованні та утриманні
дитини, усіляко ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків, та
ухиляється від зустрічей з нею та дитиною. На даний період вона зареєструвала
шлюб із ОСОБА_4, який бажає удочерити дочку. Теперішній чоловік приймав участь
у вихованні її дитини з шестимісячного віку, піклується про її дочку і про неї,
а тому вона настоює на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнав, суду пояснив, що до
народження дитини його сина ОСОБА_2- дочки ОСОБА_3, сторони проживали в їх
будинку в с. Довгопілля Верховинського району, але  після народження дитини позивачка відмовилася,
щоб син, тобто відповідач, забрав її із родильного будинку  з дитиною додому, а поїхала із своєю матір'ю
до  своїх батьків в с. Довгопілля
Путильського району, де і залишилась проживати до цього часу.

Син намагався відвідувати дитину, але зі сторони позивачки чинились
перешкоди, вона відмовлялась щоб син відвідував її з дитиною, а по досягненню
дитиною чотирьохмісячного віку там почав проживати з позивачкою її теперішній
чоловік. Від матеріальної допомоги як їй, так і дитині позивачка відмовляється.
Коли син направив гроші, то позивачка їх повернула і не прийняла їх, а теж
переказувала, щоб син їх не тривожив, так як там є друга сім'я. Крім того ніхто
їм не повідомляв коли проводили хрещення дитини. Син визнає себе батьком дитини
і бажає приймати участь у вихованні своєї дочки та бажає надавати дитині
матеріальну допомогу, однак відповідачка відмовляється як від добровільної
допомоги, так і від аліментів мотивуючи тим, що її дитина має все. Також
син,  як батько і він із дружиною, як дід
і баба будуть ставити питання про дачу дозволу на примусове побачення з
дитиною, тому що позивачка не дозволяє добровільно спілкуватись із дитиною. В
сина робота по вахтовому методу і він виїжджає за межі України на роботу, буде
біля 20 квітня вдома, тому не має можливості з'явитися в судове засідання, доручив
його інтереси захищати йому, а тому згідно даного доручення відповідача  в задоволенні позову просить відмовити.

Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, свідків, прийшов до
висновку що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач перед тим, як позивачка
поступила в родильний будинок та після народження дитини, намагався забрати
позивачку із родильного будинку додому, однак позивачка відмовилася з ним
їхати, а  поїхала із своєю матір'ю до
своїх батьків де, і залишилась проживати з дитиною про що стверджено в судовому
засіданні поясненням самої позивачки, представника відповідача, поясненням
свідка ОСОБА_6 та  поясненням шофера  ОСОБА_7(а.с. 47), з яким їздив відповідач в
м.Чернівці за дружиною, щоб забрати її із родильного будинку разом із дочкою
додому.

В судовому засіданні  свідок ОСОБА_6
ствердила, що син намагався спілкуватись із позивачкою та  дитиною, однак із-за того, що в позивачки був
уже інший мужчина та із-за уникнення сутичок,
не приходив до господарства, де проживає позивачка з дитиною, а через
неї передав подарок дитині - золоті сережки, а також спільно із нею купляв все
необхідне  для дитини, коли вони їхали
забирати позивачку із родильного будинку.
При тому коли позивачка забирала речі свої із їхнього будинку в березні
2006 року, їй повернули всі весільні подарки навіть і ті, які дарували синові,
враховуючи те, що народилась дитина. На прохання помиритись - відмовилася.  Останній раз, коли вона передавала внучці
подарок через свою ученицю, так як їй заборонили йти додому позивачки, то
теперішній чоловік позивачки сказав щоб вони не тривожили їхню сім'ю і  не приходили до них , а тому вони не
відвідують дитину, але будуть спільно добиватись спілкування з дитиною в
установленому законом порядку.

Свідок  ОСОБА_4 суду пояснив, що  він
дійсно  приходив до позивачки  коли дитині було шість місяців та допомагав у
вихованні дитини. На даний період він з позивачкою одружені. За цей період
відповідач дитину не провідував та не надавав матеріальної допомоги хоча і така
допомога  дитині не потрібна.

Відповідно до ст. 164 СК України
підстави для позбавлення батьківських прав  подані вичерпно , а саме : не забрали дитину
з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини
і протягом шести  місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування; ухилялися від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Відповідно до вище указаної вимоги встановлено, що відповідач намагався
забрати дружину із дитиною з пологового будинку, однак позивачка відмовилася
їхати із відповідачем та чинила перешкоди в
виконанні відповідачем своїх обов'язків по вихованню дитини, так як і
сам свідок ОСОБА_4 суду ствердив, що він в квітні 2006 року (тобто в
чотирьохмісячному віці дитини) приходив до позивачки та приймав участь у
вихованні дитини відповідача, а тому твердження довіреної особи відповідача і
свідка ОСОБА_6 про те, що в спілкуванні з дитиною відповідачу чинились
перешкоди у спілкуванні з дитиною знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні. З цих підстав позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі ст.164 СК України, керуючись
ст.ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову  ОСОБА_1до
ОСОБА_2про позбавлення батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_3-
ІНФОРМАЦІЯ_1народження - відмовити.

Рішення може біти оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського
апеляційного суду через  Верховинський
райсуд шляхом подачі в 10-ти денний строк заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий