Справа № 22Ц-1160/08
Головуючий в суді І інстанції Кошель Б.І.
Доповідач в суді ІІ інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2008 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Воробйової Н.С.,

суддів:  Голуб С.А., Мережко М.В.,

при секретарі:   Приходько Л.Г.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від  12 грудня 2007 року в справі за позовом СПД ОСОБА_2до
ОСОБА_1про стягнення боргу за договором про надання навчальних послуг,
зустрічним позовом ОСОБА_1до СПД ОСОБА_2про визнання недійсним договору та
стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь
у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2007 року СПД ОСОБА_2. звернувся до суду із вказаним позовом,
вимоги якого обґрунтовував тим, що  28 вересня 2007 року між ним та ОСОБА_1. був укладений договір про надання
навчальних послуг, відповідно до якого позивач зобов'язувався закріпити за відповідачкою місце в
навчальній групі - «експерт з продажу», а відповідачка зобов'язувалась оплатити
послуги позивача. Він свої зобов'язання
за договором виконав повністю, а відповідачка відмовляється в добровільному порядку сплатити вартість наданих послуг, просив у судовому
порядку стягнути з відповідачки на його
користь суму боргу 1920 грн. та судові витрати: державне мито в розмірі 51 грн.
та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У судовому засіданні
позивач уточнив свої позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідачки на його
користь суму боргу 1500 грн. та судові витрати: державне мито в розмірі 51 грн.
та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У листопаді 2007 року відповідачка ОСОБА_1. подала до суду зустрічну
позовну заяву, в якій посилалась на те, що договір про надання навчальних послуг вона уклала під впливом омани, ніяких
послуг не отримувала, а тому просила суд визнати недійсним договір №03350907
від 28.09.2007 року і стягнути з СПД ОСОБА_2. на її користь моральну шкоду в
розмірі 2000 грн. та судові витрати: оплату послуг адвоката в розмірі 50 грн.
та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від  12 грудня 2007 року позовні вимоги СПД ОСОБА_2. задоволено, у
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка
просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити, а позов СПД ОСОБА_2. залишити без задоволення.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 ЦК
України), такий правочин визнається судом недійсним.

Судом встановлено, що в рекламно-інформаційному тижневику „Гриф” було
розміщено оголошення, згідно якого Київський навчальний заклад Бізнесу та
менеджменту „Гермес” готує фахівців з відповідних спеціальностей, зокрема, по
спеціальності „Експерт з продажу” (а.с. 18).

При цьому в оголошенні було зазначено про допомогу у працевлаштуванні після
навчання та вказані телефони фірми (місцевий та мобільний).

Аналогічні оголошення із вказівкою „навчання + робота” були розклеєні по
місту (а.с. 53).

28 вересня 2007 року ОСОБА_1. звернулася до зазначеного в оголошенні
навчального закладу та уклала з ним договір № 03350907 про надання навчальних
послуг.

Проте, даний договір було укладено не з навчальним закладом Київський
навчальний заклад Бізнесу та менеджменту „Гермес”, а з суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_2(а.с. 5).

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2. є фізичною особою - підприємцем, вид
його діяльності у сфері освіти - репетиторські послуги (а.с. 33, 34).

Укладаючи договір з ОСОБА_1. про надання навчальних послуг, позивач фактично
обмежив свої обов'язки посередницькими функціями - закріпленням місця в
навчальній групі (п.1.1 Договору). У той же час в загальних положеннях договору
зазначено, що пройшовши повний курс навчання, склавши заключні тести та
сплативши всю суму за договором, „Клієнт” отримує документ, що засвідчує
проходження повного курсу теоретичних та практичних тренінгів, та додаток до
нього відповідно до рівня засвоєних знань.

За закріплення місця в навчальній групі „Клієнт” зобов'язаний сплатити 1920
грн. (а.с.39).

З матеріалів справи встановлено, що на час укладення договору з ОСОБА_1. у
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2. були відсутні будь-які правові
підстави виступати перед клієнтами від імені навчального закладу „Гермес”.
Договір про взаємну співпрацю було укладено лише 18 жовтня 2007 року.

Згідно тексту даного договору керівником приватного підприємства „Київський
навчальний заклад Бізнесу та менеджменту „Гермес” є ОСОБА_2. Дана особа уклала
договір з приватним підприємцем ОСОБА_2. (а.с. 35).

Відповідно до обов'язків сторін (п.2 Договору) СПД  „ОСОБА_2.” зобов'язується проводити добір
клієнтів і закріпляти місце в навчальній групі № 45 (група, в якій повинна була
навчатися гр. ОСОБА_1.), а також проводити безкоштовне навчання за встановленою
програмою.

А приватне підприємство „Київський навчальний заклад Бізнесу та менеджменту
„Гермес” в особі ОСОБА_2. зобов'язується безкоштовно приймати іспити і видавати
диплом про закінчення навчання (а.с. 35).

При укладенні договору з ОСОБА_1. про надання навчальних послуг позивач не
довів її до відома зазначені вище обставини; хоча ці обставини є суттєвими та
мають істотне значення для останньої. ОСОБА_1. була впевнена, що укладає
договір з навчальним закладом - Київським навчальним заклад Бізнесу та
менеджменту „Гермес” та отримає диплом даного закладу за спеціальністю „Експерт
з продажу”.

Суд першої інстанції належної оцінки зазначеним обставинам не дав, доводи
відповідачки щодо безпідставності вимог позивача залишив поза увагою.

Колегія суддів вважає, що висновки суду про обґрунтованість вимог ОСОБА_2.
не відповідають матеріалам справи, а рішення суду про задоволення позовних
вимог  СПД ОСОБА_2. та відмову у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1. не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

За таких обставин рішення суду не може бути залишеним без змін та підлягає
скасуванню з підстав його незаконності та необґрунтованості.

По справі слід ухвалити нове рішення.

Як вже було зазначено, СПД ОСОБА_2. при укладенні з ОСОБА_1. договору про
надання навчальних послуг, не довів до її відома суттєві обставини, пов'язані з
діяльністю суб'єкта підприємницької діяльності, що мали істотне значення для
даного правочину.

Колегія суддів вважає, що вказаний договір необхідно визнати недійсним
відповідно до ст. 230 ЦК України.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог СПД ОСОБА_2.
необхідно відмовити, зустрічний позов ОСОБА_1. в частині визнання недійсним
договору №03350907 від
28.09.2007 року задоволити.

У задоволенні вимог ОСОБА_1. щодо стягнення на її користь моральної шкоди
слід відмовити.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України стягнення моральної шкоди стосується
деліктних правовідносин і не розповсюджується на правовідносини, що випливають
з договірних відносин.

Правовідносини між сторонами випливають з договірних відносин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від  12 грудня 2007 року скасувати.

Ухвалити нове: у задоволенні позовних вимог СПД ОСОБА_2відмовити, позовні
вимоги ОСОБА_1до СПД ОСОБА_2про визнання недійсним договору та стягнення
моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати недійсним договір №03350907
від 28.09.2007 року.

У частині стягнення моральної шкоди ОСОБА_1. відмовити.

Стягнути з СПД ОСОБА_2. на  користь ОСОБА_1. судові витрати:
оплату послуг адвоката в розмірі 50 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох
місяців з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді:

За змістом ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.
Законним воно вважається, якщо суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим - якщо ухвалено на
основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.