УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 р.                                                                      м.  Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати                                     в цивільних справах Апеляційного
суду

Івано-Франківської області в складі:

головуючої                                                                                                                 Беркій
О.Ю.,

суддів                                                                     Проскурніцького   ILL,
Матківського
Р.Й.,

секретаря                                                                                                               Сем'янчук
С. Й.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до УМВС в Івано-Франківській
області,  Державного казначейства України
про відшкодування моральної шкоди,
завданої бездіяльністю,  за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 24 грудня 2007 року, -

з
участю: апелянта ОСОБА_1,  представника УМВС в Івано-Франківській області
ОСОБА_3,  представника Державного
казначейства України ОСОБА_4

встановила:

Рішенням
Тисменицького районного суду від 24
грудня 2007 року в
позові ОСОБА_1,  ОСОБА_2
до УМВС в Івано-Франківській області,  Державного казначейства України про
відшкодування моральної шкоди,  завданої
неправомірною бездіяльністю відмовлено.

В
апеляційній скарзі на зазначене рішення ОСОБА_1 посилається на
те,  що воно винесене при неповному
з'ясуванні обставин,  що мають значення
для справи.

Судом не
було висунуто вимоги надати докази заподіяння шкоди,  завданої неправомірною бездіяльністю
Тисменицького РВ УМВС.

Просить рішення
суду скасувати,  а справу направити на
новий судовий розгляд.

Справа № 22-ц-316/2008 р.                               Головуючий у 1 інстанції
Хоминець М. М.

Категорія
44                                                         Доповідач
Беркій О.Ю.

2

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав по вищенаведених мотивах.

Представник
УМВС в Івано-Франківській області та представник Державного казначейства
України апеляційну скаргу заперечили,
посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши письмові матеріали справи,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
рішенням суду від 14 березня 2005 року визнано
неправомірною бездіяльність Тисменицького РВ УМВС щодо ненадання позивачам
копії постанови про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 6.11.2003 року та
постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 15.12.2003 року та
зобов'язано було РВ УМВС видати дані постанови. В липні 2005 року позивачами
було отримано дані копії постанов та в порядку
ст.  361 КПК України оскаржено в
суд постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_5 Дану
скаргу залишено без задоволення.

Звертаючись
до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилались
на те,  що злісне і свідоме небажання
Тисменицького РВ УМВС забезпечити їх копіями постанов спричинило їм моральну
шкоду,  що виразилася в психічному
потрясінні,  зниженні їхнього творчого
потенціалу,  як винахідників і відбилося
на вдосконаленні та розробці нових прогресивних технологій,  а також у душевних стражданнях та призвело до
вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках.

Постановляючи
рішення суд першої інстанції правильно виходив з того,  що позивачами жодних доказів на підтвердження
факту заподіяння моральної шкоди неправомірною бездіяльністю Тисменицького РВ
УМВС суду не подано,  а тому обґрунтовано
відмовив в позові.

Посилання
апелянта на те,  що судом не було
висунуто вимоги надати докази заподіяння його здоров'ю шкоди не заслуговують на
увагу,  оскільки відповідно до   ст.
ст.   10,
60 ЦПК України докази подаються сторонами і ОСОБА_1 3обов'язаний був
довести ті обставини,  на які він
посилався як на підставу своїх вимог.

Рішення
суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування,  в межах
доводів апеляційної скарги,  колегія
суддів не вбачає.

Керуючись   ст.
ст.   307,
308,  313-315,  317 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

3

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тисменицького районного суду від 24
грудня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з часу проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання законної сили.