Справа № 2- 295/08
РІШЕННЯ

іменем України

13 березня 2008 року Новокаховський міський суд
Херсонської області в складі:

головуючої судді: Непомнящої Н.О.

при секретарі: Биковій Ю.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

особи, в інтересах якої заявлено
позов:ОСОБА_2

відповідачки: ОСОБА_3

представника відповідачки: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м. Нова Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7до ОСОБА_3 про усуненні перешкод у
здійсненні права власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7(вони ж в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_8,ОСОБА_9)  про визнання угоди купівлі-продажу дійсною, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним
позовом в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності
на житло ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9,ОСОБА_8 на праві спільної
сумісної власності належать дві кімнати у квартирі спільного заселення
АДРЕСА_1. В теперішній час родина ОСОБА_2 проживає в Ізраїлі.  Минулого року ОСОБА_2 приїхав  в м. Нова Каховка, проте у належні йому
кімнати потрапити не зміг, оскільки замок на вхідних дверях квартири був
замінений, до квартири його не впустили. У квартирі проживає відповідачка
ОСОБА_3, яка чинить перешкоди у користуванні кімнатами, зокрема не надає ключі
від кімнат як ОСОБА_2, так позивачу, який діє на підставі довіреності. З цих
підстав просить суд усунути перешкоди в користуванні належними ОСОБА_2 на праві
приватної власності кімнатами у житловому приміщенні, розташованому АДРЕСА_1,
зобов'язавши відповідачку не чинити перешкоди власникам у доступі до вказаних
кімнат та надати  від них ключі.

В судовому засіданні позивач, та особа, в інтересах
якої заявлено позов ОСОБА_2 позов підтримали з наведених підстав, при цьому
ОСОБА_2 пояснив, що ніякого договору купівлі-продажу належних йому та його
родині кімнат з відповідачкою не укладав, хоча й мав такий намір, проте до
цього часу вони не дійшли згоди щодо істотних умов договору, тому він та члени
його родини є власниками спірних кімнат і мають право на безперешкодний доступ
до своєї власності. Крім вказаних правовідносин,  вони з ОСОБА_3 мали інші зобов'язальні
правовідносини, тому певні суми після виїзду в Ізраїль він отримував від
ОСОБА_3 в рахунок купівлі-продажу бару за вказаною адресою, також позичав гроші
на лікування  брата.

Відповідачка в судовому засіданні позов не
визнала, пред'явивши до ОСОБА_2 зустрічний позов, в якому зазначила, що у 1999
році між нею та ОСОБА_2 в усній формі відбувся договір купівлі-продажу належних
ОСОБА_2 кімнат. Істотні умови угоди були оговорені в усній формі, зокрема
вартість квартири складала 26640 грн., що еквівалентно 6000 доларам США по
курсу НБУ. Для виконання умов договору вона виплатила ОСОБА_2 3723 доларів США,
проте продавці не виконали умови договору, ухиляються від укладення договору в
письмовій формі та його подальшого нотаріального посвідчення. Вважає, що угода
відбулася, оскільки обома сторонами фактично виконані всі істотні умови
договору,  тому ОСОБА_2 в теперішній час
позбавлені права власності на спірне житло, внаслідок чого вона не впускає їх
до квартири на законних підставах.

Представник відповідачки позов не визнала з
аналогічних підстав, зустрічний позов підтримала у повному обсязі.

Заслухавши сторони, особу, в інтересах якої
заявлено позов -ОСОБА_2, представника відповідачки, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13  ОСОБА_14, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню у повному
обсязі, а зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, ст. 319
ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право
чинів.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 04.05.1998 року ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_6, ОСОБА_9,ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності належать дві
кімнати площею відповідно 16,4 та 14,8 кв.м. у квартирі спільного заселення
АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 на праві власності за договором
дарування від 01.03.2001 року належить кімната № 9 площею 14. 5 кв.м. у
вказаній квартирі.

В
теперішній час родина ОСОБА_2 проживає в Ізраїлі.

Восени 2007 року ОСОБА_2 приїхав
в м. Нова Каховка, проте у належні йому кімнати потрапити не зміг,
оскільки замок на вхідних дверях квартири був замінений, до квартири його не
впустили. До теперішнього часу ця проблема не вирішена через те, що у квартирі
проживає відповідачка ОСОБА_3, чинить перешкоди у користуванні кімнатами,
зокрема не надає ключі від кімнат як ОСОБА_2, так і його представнику до
довіреністю ОСОБА_1. Він з дітьми та онуками має намір  повернутися в Україну через нестабільну
обстановку в Ізраїлі, тому постало питання про усунення перешкод у користуванні
належними йому кімнатами.

Вказані обставини підтвердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11.

За таких обставин, коли відповідачка чинить
власнику житлових приміщень - ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні ним права
власності, зокрема за таких обставин ОСОБА_2 та члени його родини, які є
співвласниками житла позбавлені можливості у повній мірі користуватися та
розпоряджатися своїм майном на власний розсуд
у будь-який зручний для них час, суд вважає за необхідне первісний позов
задовольнити та зобов'язати відповідачку усунути перешкоди  у користуванні  житловим приміщенням.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову суд виходить з наступного.

Відповідно до  ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин
має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 208 ЦК України
встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між
собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян; інші правочини, щодо яких законом встановлена
письмова форма.

Зокрема, правочини з
приводу купілві-продажу нерухомого майна скалаються у письмовій формі,
підлягають обов*язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 218 ЦК
України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених
законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях
свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність
у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із
сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом
прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом
дійсним.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК
України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній
реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної
реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної
реєстрації - з моменту державної реєстрації.

В судовому засіданні
встановлено, що  у 2000 році родина
ОСОБА_2 виїхала до Ізраїлю, де вони проживають по теперішній час. При
цьому  ОСОБА_2 нав намір продати належні
їм кімнати у квартирі АДРЕСА_1,  про що
свідчить отримана ним довіреність від ОСОБА_6, ОСОБА_7 від 28.02.2000 року.
Крім того, 30.09.1999 року Новокахвоською міською радою було прийнято рішення
про надання дозволу ОСОБА_7 діяти від імені своїх дітей при оформленні договору
купівлі-продажу приватизованої 2-кімнатної квартири за вказаною адресою у зв*язку
із виїздом на ПМП до Ізраїлю.

При цьому 27.06.2000 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений безоплатний договір найму належних ОСОБА_2
кімнат. Вказаний факт в судовому засіданні визнаний обома сторонами, тому в
силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України є таким, що не підлягає доказуванню.

В судовому засіданні також
встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була попередня домовленість з приводу
можливої кіпліві-продажу ОСОБА_3 спірних кімнат.

Проте, досліджені судом докази свідчать
лише про намір ОСОБА_2 продати належні йому та членам родини кімнати,
проте  сторони й до теперішнього часу не
досягли згоди щодо істотної умови договору купівлі-продажу - ціни, що
підтверджується як поясненнями сторін в судовому засіданні, матеріалами
переписки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  так і
тією обставиною, що до теперішнього часу договір купівлі-продажу спірних кімнат
у формі, що встановлена чинним цивільним законодавством України  або у будь-якій іншій, навіть простій
письмовій формі між сторонами так і не укладений.

Надані ОСОБА_3 розписки про запозичення
певних сум ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 не можна розцінювати як
форму  укладення договору купівлі-продажу
спірних кімнат між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оскільки будь-яких посилань на наявність
такого договору вказані документи не містять і стосуються зовсім інших осіб та
інших правовідносин.

Укладений ОСОБА_3 договір банківського
вкладу від 20.11.2006 року, згідно якого вона
передала банку грошові кошти в сумі 5000 доларів США під 10% процентної
ставки також не підтверджує будь-яких обставин з приводу спірних правовідносин.

Укладені ОСОБА_3 договори про надання
житлово-комунальних послуг з різними комунальними службами міста свідчать лише
про виконання нею умов договору найму спірних кімнат щодо оплати вказаних
послуг.

При цьому суд не приймає до уваги показання
свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 ОСОБА_14, оскільки ці показання мають досить
відносний та вірогідний характер, тому висновок суду про визнання дійсним
договору купівлі-продажу нерухомого майна не може ґрунтуватися на таких свідченнях.

Крім того, продовження дії договору найму
спірних кімнат за таких умов, коли жодна із сторін офіційно не розірвала
договір, не є перешкодою у доступі власників до належного їм житла, тому суд
критично сприймає ці заперечення відповідачки та її представника на позовну
заяву.

За таких обставин, зустрічний позов
задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст. 317, 319, 321, 328, 391,
ст.ст. 203, 208, ч. 1 ст. 218, ч. 3 ст. 640 ЦК України; керуючись ст.ст. 10,
11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7до ОСОБА_3 про усуненні перешкод у здійсненні права
власності задовольнити у повному обсязі.

Усунути перешкоди в користуванні належними
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на праві приватної власності кімнатами №№ 1,
2 у житловому приміщенні, розташованому АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_3 не
чинити перешкоди власникам у доступі до
вказаних кімнат та надати  їм від
них ключі.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7(вони ж в інтересах неповнолітніх дітей
ОСОБА_8,ОСОБА_9)  про визнання угоди
купівлі-продажу дійсною, - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція
до апеляційного суду Херсонської області.

Заяву про апеляційне оскарження рішення  суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення, а апеляційна скарга може бути подана протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного
суду Херсонської області через Новокаховський міський суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана протягом двадцяти днів після її подачі, рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку.

Суддя
Н.О.Непомняща