Справа № 22ц-156/2008
Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - Острянський В.І.
У Х В А Л А

Іменем
України

15 січня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого:

Коренькової З.Д.,

суддів:

Квача М.О.,

Острянського В.І.

при секретарі:

Вареник О.М.

з
участю:              ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_3, ОСОБА_2,ОСОБА_4, їх представника ОСОБА_5,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 листопада
2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини на період навчання та на утримання неповнолітньої
дитини, -

в с т а н о в и в:

На рішення Деснянського районного
суду м.Чернігова від 19.11.2007 року, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково, подана апеляційна скарга відповідачем ОСОБА_1., в якій він просить
змінити рішення в частині стягнення аліментів на повнолітню дочку в зв”язку з
продовженням нею навчання та ухвалити нове рішення в цій частині, встановивши
розмір аліментів на утримання дочки в твердій грошовій сумі, в розмірі,
встановленому на рівні прожиткового мінімуму для працездатних осіб (568 грн.),
визначивши отримувачем аліментів безпосередньо саму повнолітню доньку.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилається на те, що  суд не взяв до
уваги той факт, що повнолітня донька, як і неповнолітня, проживають разом з
батьком. Це підтверджується довідкою з місця проживання. Також, судом
проігноровано норми сімейного законодавства та постанову Пленуму ВСУ „Про
застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ
щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів” від 16.03.2006 року № 3,
де зазначається, що обов”язок батьків утримувати повнолітню дитину у зв”язку з
продовженням нею навчання виникає лише при наявності таких юридичних фактів, як
: досягнення дитиною повноліття, але не більше ніж 23 роки, продовження дитиною
навчання, потреба у матеріальній допомозі у зв”язку з навчанням. Ні позивачкою,
ні повнолітньою дочкою, на думку апелянта, не було надано доказів, які б
підтверджували потребу у матеріальній допомозі. Виходячи з пояснень самої
доньки та доказів, що знаходяться в матеріалах справи, він надає грошове
забезпечення, оплачуючи послуги Інтернету, який вона використовує в процесі
навчання. Крім того, апелянт зазначає, що він не відмовляється від утримання
доньки, але вважає за необхідне встановити розмір аліментів у твердій грошовій
сумі в розмірі 568 грн., тобто на рівні прожиткового мінімуму для працездатних
осіб. Це, на його думку, не буде суперечити сімейному законодавству і надасть
можливість створити забезпечення, пов”язане не тільки з навчанням, а й іншими
витратами.

Оскаржуваним рішенням стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_4
у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19 червня
2007 року до 30 червня 2009 року, в задоволенні решти вимог позивачки відмовлено.
Суд встановив, що повнолітня донька ОСОБА_4 проживає разом з матір”ю, яка її
утримує. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує
навчання і в зв”язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов”язані
утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Суд прийшов до висновку, що відповідач, як батько, може
надавати матеріальну допомогу, оскільки отримує значну заробітну плату, а тому
вирішив стягнути 1/6 частину від всіх видів заробітку. У задоволенні вимог про
стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання
неповнолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, суд відмовив з
тих підстав, що ОСОБА_6 проживає у батька, перебуваючи на його утриманні, а не
на утриманні матері.

Вислухавши суддю - доповідача,
учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що сторони по справі разом з дітьми: донькою
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження і донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, проживають і постійно зареєстровані в АДРЕСА_1(а.с.5).

Відповідно до ст. 199 Сімейного
кодексу України, батьки зобов”язані утримувати повнолітніх дочку, сина, що
продовжують навчання і у зв”язку з цим потребують матеріальної допомоги, до
досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати матеріальну
допомогу.

Судом враховано, що донька ОСОБА_4 проживає
разом з матір”ю, яка і утримує її та навчається на економічному факультеті
Чернігівського державного технологічного університету (денна форма) (а.с. 4,
12).  Батько - відповідач по справі,
працює заступником голови правління ВАТ „Банк „Демарк”, а мати - касиром
Чернігівської філії  акціонерного банку
„Синтез” і одержують відповідну заробітну плату (а.с.73,74).

При визначенні аліментів в розмірі
1/6 частини від заробітку відповідача, суд не порушив правила ст.200 СК України
та врахував обставини щодо оплати відповідачем витрат доньки ОСОБА_4за
користування  інтернетом та одержання нею
грошових переказів від ОСОБА_1.

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку про те, що місцевий суд, при вирішенні питання про
стягнення аліментів, врахував правила ст.ст.182 і 200 СК України щодо їх
визначення у частці від заробітку відповідача та обставини, які підлягають
врахуванню судом при визначенні розміру аліментів та що позивачка ОСОБА_2 зі згоди
повнолітньої доньки ОСОБА_4заявила вимоги про стягнення аліментів в свою
користь на утримання останньої як такої, що продовжує навчання.

Тому, доводи апеляційної скарги про
те, що суду необхідно було визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі,
а не у частці від заробітку; що донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, є
повнолітньою і сама може заявити вимоги щодо аліментів до батька та що
необхідно стягнення аліментів змінити в користь доньки ОСОБА_4- не можуть бути
підставою для зміни оскаржуваного рішення місцевого суду і не знайшли свого
підтвердження в засіданні апеляційного
суду.

За таких обставин місцевий суд
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і
підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 19 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала набуває чинності з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду
України впродовж двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: