Справа № 2-1114/2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р
А Ї Н И

26 листопада 2008 року       Хортицький
районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді                             Бондаренко
І.В.

при секретарі                                    Биковій
С.Б., Блінковій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач подала до суду позови до відповідача, в яких
просить стягнути: за договорами позики від 25.09.2007 року суму боргу 71500
грн. / борг 55000 грн., відсотки 16500 грн./, за договором позики від
17.12.2007 року суму боргу 29503 грн. /борг 22695 грн., відсотки 6808 грн./, а
також неустойку /3% річних за прострочку платежу/ в сумі 9000 грн., інфляційні втрати
2715,04 грн., збитки у зв»язку з не отриманими відсотками по депозитному вкладу
в банку 2007,12 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн., всього на загальну суму
124725,66 грн. та судові витрати в сумі 1288,73 грн..

В подальшому - 16.07.2008 року - позивач зменшила позовні
вимоги у зв»язку з добровільною виплатою позивачем 01.07.2008 року грошової
суми 78000 грн. між судовими засіданнями. Враховуючи черговість погашення
зобов»язань, вважає, що в першу чергу їй відшкодовані збитки за не отриманими
відсотками в сумі 2007,12 грн. та моральна шкода в сумі 10000 грн., в другу
чергу - відсотки за користування коштами в сумі 23308,50 грн. та неустойка в
сумі 9000 грн., інфляційні втрати в сумі 2715,04 грн., та в третю чергу -
частина основного боргу в сумі 30969,34 грн.. Таким чином, просить стягнути з
відповідача суму основного боргу - 46725,66 грн..

Перед останнім судовим засіданням позивач знову збільшила
свої позовні вимоги в частині інфляційних втрат, заявивши їх суму 5075,89 грн.,
таким чином, просить стягнути з відповідача суму боргу 49086,51 грн..

Відповідач в судовому засіданні з позовом погодився
частково та пояснив, що згоден з основною сумою боргу та вже виплатив її
позивачу в сумі 78000 грн., тому просить в задоволенні інших позовних вимог
відмовити, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають закону.

В судовому засіданні встановлено, що 25.09.2007 року
позивач уклала з відповідачем два договори позики.

По першому договору відповідач
отримав від неї у борг гроші в сумі 25000 грн. в строк до 01.04.2008 року під
30% за користування грошима за вказаний період, повернути зобов»язався гроші в
сумі 32500 грн./а.с.5/.

За другим договором відповідач взяв в борг у позивача 30000 грн. під 30% за
користування грошима до 01.04.2008 року, повернути зобов'язався суму 39000 грн,
а в разі затримки платежу - з подвійним відсотком в 60% /а.с.6/.

17.12.2007 року позивач уклала з відповідачем третій
договір займу, згідно з яким він отримав у борг 4450 доларів США під 30% за
користування коштами до 01.05.2008 року, повернути зобов»язався суму 5785
доларів США /а.с.28/.

Усі вказані обставини підтверджуються наданими суду оригіналами розписок
від 25.09.2007 року та від 17.12.2007 року, обставини, викладені у вказаних
розписках, факт їх написання, їх зміст, грошові суми та строки їх повернення
відповідачем спочатку судового розгляду справи не оспорювались, в подальшому
відповідач пояснив, що посилання на подвійний відсоток до 60% в другій розписці
позивач дописала за власною ініціативою, у його відсутність, та не погоджувала
з ним цю частину договору.

17.12.2007 року ОСОБА_1 зняла зі свого депозитного рахунку в ІНФОРМАЦІЯ_1
гроші в сумі 4000 доларів США /еквівалент 20200 грн./ та відсотки в сумі 451
долар США /еквівалент 2277,65 грн./.  При
цьому, відсоткові ставки в доларах
станом на 17.12.2007 року в даному банку складали 10,5% на 6 місяців
вкладу, 11,5% - на 1 рік вкладу; станом на квітень 2008 року ставки складали
10,5% за 6 місяців вкладу, та 11,5% за 1 рік вкладу /а.с.37,38/.

Вказані кошти в сумі 4450 доларів і були передані в борг ОСОБА_2 за третім
договором позики, що сторони не оспорюють.

Як пояснив суду ОСОБА_2, взяті у позивачки в борг кошти йому були потрібні
для будівництва власного будинку, який після завершення будівництва він мав
продати, та вирученими грошима повернути борг позивачці /а.с.7-10/.

На час подання до суду позову по першим двом договорам займу  -06.05.2008 року, та по третьому договору
займу - 02.06.2008 року, строки повернення
суми боргу закінчились, ОСОБА_2 добровільно борг не сплатив.

ОСОБА_1 надала суду розписки про те, що внаслідок неповернення відповідачем
заборгованості вона вимушена була сама брати в борг гроші для будівництва
квартири для своєї доньки /а.с.44-47/.

Моральну шкоду позивач обґрунтувала тим, що внаслідок неотримання нею
наданих відповідачу у борг коштів та тим, що вона вимушена була вимагати від
нього їх повернення, порушився уклад її життя, вона перенесла стрес, була
вагітна та внаслідок стресів втратила дитину, крім того, її матеріальний стан
погіршився, вона вимушена сама брати гроші в борг, оскільки купує квартиру для
своєї доньки.

На підтвердження своїх моральних страждань позивач надала суду довідки з
лікарень, та чеки за придбання ліків /а.с.39-43/.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили факт
отримання відповідачем грошей від ОСОБА_1 у борг за трьома розписками, та
пояснили, що фактично ОСОБА_1 давала ці гроші в борг під чесне слово свого
колишнього співмешканця ОСОБА_6, а відповідача вона не знала. Відповідач
запевняв ОСОБА_1, що своєчасно поверне борг та відсотки, умовив її 25.09.2007
року дати йому в борг і другу суму грошей, а також в грудні 2007 року умовив її
зняти депозитний вклад з банку та також дати ці гроші йому в борг, він обіцяв
побудувати будинок та повернути їй гроші з його продажу.

Свідок ОСОБА_3 також підтвердила, що була присутня при написанні розписок,
при ній гроші перераховувались та передавались, а також ОСОБА_2 при написанні
розписок чудово розумів те, що він буде сплачувати 30% за користування коштами
за той період, який вказаний у розписках.

01.07.2008 року ОСОБА_2 частково повернув позивачу борг в сумі 78000 грн.,
про суду надана відповідна розписка, і що сторони підтвердили в судовому
засіданні /а.с.61/.

Позивач вважає, що до погашення частини
заборгованості в сумі 78000 грн. у відповідача перед нею виникли
наступні зобов»язання:

-сума основного боргу 77695 грн.,

-30% за користування цими коштами за період, вказаний у розписках /від
25.09.2007 року:  25000 грн. до
01.04.2008 року під 30% в сумі 32500 грн., та 30000 грн. до 01.04.2008 року під
30% в сумі 39000грн., від 17.12.2007 року - 22695 грн. під 30% до 01.05.2008
року в сумі 29503 грн./ в загальній сумі 23308,50 грн.,

-неустойка  у відповідності до ст.625
ЦК України - 3% річних від простроченої суми
- 9000 грн.,

-інфляційні втрати у відповідності до ст.625 ЦК України - 2715,04 грн.,

-збитки, пов»язані з неотриманням % по депозитному вкладу /третій договір
займу/ - 2007,12 грн.,

-моральна шкода в сумі 10000 грн.,

-що складає загальну суму 124725,66 грн..

Після часткового повернення відповідачем суми позовних вимог ОСОБА_1
вважає, що у відповідності до ст.534 ЦК України в порядку черговості погашення
зобов»язань відповідач повернув їй: в першу чергу збитки в сумі 2007,12 грн. та
моральну шкоду в сумі 10000 грн. - в якості витрат кредитора, пов»язаних з
одержанням виконання; в другу чергу - відсотки за користування коштами в сумі
23308,50 грн. та неустойку в сумі 9000 грн.; в третю чергу частину основного
боргу в сумі 30969,34 грн..

Відповідач наполягає на тому, що 78000 грн., які він сплатив позивачу - це
і є основний борг за договорами позики, і більше нічого позивачці він не винен.

Крім того, відповідач, який не згоден з позивними вимогами, крім основного
боргу, вважає, що суми відсотків, неустойки та інфляційних витрат позивачем
пораховані неправильно, принаймі, інфляційні втрати повинні складати 2363,17
грн., тобто більше суми, заявленої позивачем станом на 16.07.2008 року, а по
договору займу в доларах США інфляційних втрат взагалі не було, а також вважає,
що позивач не надала суду доказів спричинення їй збитків у вигляді неотриманих
відсотків, а також невірно порахувала їх, проте свого розрахунку не навів.

Вислухавши сторони, свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд
приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання, і якщо
він прострочив його виконання, то зобов»язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3
проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

У відповідності до п.4 ст.611 ЦК України в разі порушення зобов»язання
настають правові наслідки, встановлені законом або договором, в тому числі
відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій
формі, і у відповідності до ст.1058 ЦК України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. При цьому, розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

У відповідності до ст.ст.1049,1050 ЦК України позичальник зобов»язаний
повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі та у строк і порядку,
що встановлені договором, а у разі прострочення або неповернення суми боргу він
має сплатити суму відповідно до ст.625 ЦК України.

В даному випадку договори позики від 25.09.2007 року та від 27.12.2007 року
відповідають вимогам закону про їх письмову форму, крім того, згідно умов цих
договорів в них викладений строк повернення грошових коштів, а також відсотки
за користування ними - а саме 30% за період з часу отримання грошей та до дати
їх повернення - а також кінцеві суми повернення боргу з урахуванням відсотків,  а по другій розписці встановлена також
подвійна відсоткова ставка у разі прострочення платежу.

Таким чином, відповідач, який не оспорює зміст цих договорів та своє
розуміння їх порядку та умов, крім 60% по другому договору позики, мав
повернути позивачу як суму основного боргу, так і відсотки за користування цими
грошима на час їх повернення, тобто загальна сума основного боргу з
встановленими договором відсотками від суми позики складала 32500 грн.+39000
грн.+29503 грн. = 101003 грн./з них основний борг 77695 грн., а відсотки
складають 23308 грн/.

Крім того, згідно вимог закону, які передбачають наслідки прострочення
грошового зобов»язання, позивач має право на отримання від відповідача
неустойки в розмірі 3% в сумі 9000 грн., а також суму з урахуванням індексу
інфляції - 2715,04 грн., та збитки, які складають неотримані нею відсотки по
депозитному вкладу, кошти з якого вона зняла та надала у борг відповідачу,  в сумі 2007,12 грн..

Враховуючи часткове повернення відповідачем позивачу суми позовних вимог,
суд погоджується з тим, що при визначенні залишку суми боргу необхідно
керуватись вимогами ст.534 ЦК України, яка передбачає погашення в першу чергу
витрат кредитора, пов»язаних з одержанням виконання, в другу чергу - процентів
та неустойки, і в третю чергу - основної суми боргу.

При цьому, суд не може погодитись з доводами позивача про те, що в першу
чергу їй була погашена сума моральної шкоди та збитки за не отримання відсотків
по депозитному вкладу, оскільки вони не є збитками, які пов»язані з одержанням
виконання боргу.

Оскільки відшкодування моральної шкоди в даному випадку не передбачено ні
умовами договорів позики від 25.09.2007 року та 17.12.2007 року, ні нормами ЦК
України, які регулюють правовідносини, які виникають при укладенні договорів
позики, то в даному випадку в задоволенні позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди в сумі 10000 грн. необхідно відмовити.

Збитки  позивачки, які виникли
внаслідок зняття коштів з депозитного рахунку для передачі їх у борг
відповідачу, не є збитками, пов»язаними з отриманням від відповідача цього
боргу.

Суд вважає, що в якості збитків, пов'язаних з отриманням виконання,
необхідно зарахувати сплачену позивачем при подачі позову до суду суму судового
збору, та збору на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи,
а всього - 1288,73грн..

В другу чергу погашення боргу суд
вважає за необхідне зарахувати позовні вимоги про стягнення процентів за
користування грошима в сумі 23308,50 грн., та неустойки - 9000 грн..

В третю чергу зараховується частина основної суми боргу, яка складає
78000грн.-1288,73 грн.-23308,50 грн.-9000грн.= 44402,77 грн..

Таким чином, залишилась неповернутою друга частина основного боргу -
33292,23 грн., інфляційні втрати - 2715,04 грн., та збитки, пов»язані з
неотриманням позивачкою процентів від депозитного вкладу грошей, як  вона позичила відповідачу, в сумі 2007,12
грн..

Суд не погоджується з тим, що сума інфляційних втрат позивачем станом на
25.11.2008 року вказана як 5075,89 грн., тобто збільшена відносно до
попереднього розрахунку таких втрат, оскільки новий розрахунок зроблений без
урахування частини заборгованості, вже повернутої відповідачем 01.07.2008 року,
тобто суд вважає, що інфляційні втрати мають бути задоволені в попередній сумі
2715,04 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в сумі
38014,39 грн.  /33292,23
грн.+2715,04грн.+2007,12 грн./ підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що він не повинен
сплачувати позивачці проценти від суми боргу, інфляційні втрати та збитки,
оскільки такі сплати в разі прострочення боргу передбачені як умовами договору,
так і нормами ЦК України.

Відповідач не надав суду об»єктивних та достовірних доказів того, що
розписку за  другим договором в частині
подвоєння відсотків до 60% позивачка дописала сама, без узгодження з ним, а
послався тільки на свої пояснення та можливі пояснення гр.ОСОБА_6 , з яким
позивач мала близькі стосунки раніше і який на даний момент знаходиться в
неприязних стосунках з позивачкою. Тим часом, у суда немає підстав ставити під
сумнів пояснення з приводу написання розписок свідка ОСОБА_3, яка є
незацікавленою особою, і в судовому засіданні підтвердила обставини написання
розписок, і факт дописки з боку позивача в розписці за відсутності відповідача
не підтвердила.

Крім того, при дослідженні в судовому засіданні оригіналу вказаної розписки
від 25.09.2007 року встановлено, що в ній не вбачається дописок, які б не
відповідали основному тексту розписки, розташуванню в тексті, або якимось іншим
чином різнились з іншим її текстом.

При цьому, у відповідача при
дослідженні оригіналу цієї розписки не виникло жодних заперечень або запитань з
цього приводу.

Суд, також не може погодитись з доводами відповідача про ненадання
позивачем доказів в обґрунтування спричинених їй збитків, а також невірного
розрахунку позовних вимог, оскільки вважає, що такі докази позивачем надані,
розрахунки проведені, а відповідач, в свою чергу жодних доказів та розрахунків
суду не надав.

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи тільки в
межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,208,212-218 ЦПК України,
ст.ст.526,534,611,625,1047,1049,1050,1058 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу 33292,23 грн., інфляційні
втрати в сумі 2715,04 грн., збитки в сумі 2007,12 грн., а всього стягнути
38014,39 грн. /тридцять вісім тисяч чотирнадцять грн. 39 коп./.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана заява
про його апеляційне оскарження, а апеляційна скарга - протягом 20 днів з дня
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя