Справа
№ 2-896/08р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 червня 2008 року
м. Прилуки

Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Ільченка
О.І., при секретарі Чміль С.І.,
за участю сторін, адвоката відповідача ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на &frac12; частину
квартири, -

В С Т А Н О В И
В :

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом у якому просить визнати за нею право
власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
перебуваючи у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 у період спільного проживання, за їх
спільні кошти вони придбали зазначену квартиру, яка була зареєстрована на
відповідача. Дане майно є їх спільною сумісною власністю, дружина та чоловік
мають рівні права на володіння, користування та розпорядження таким майном.
Проте відповідач у добровільному порядку не визнає її права власності на &frac12;
частину даної квартири. Вона до
даного часу продовжує проживати у придбаній ними квартирі з їх малолітньою
донькою - ОСОБА_5. Іншого житла вона не має, та не бажає змінювати свого місця
проживання.

У
судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, просила його задовольнити,
посилаючись на обставини викладені у позові та стягнути з відповідача понесені
нею судові витрати.

Відповідач у суді
позов не визнав, оскільки квартира АДРЕСА_1 була придбана його батьками за
кошти, позичені у ОСОБА_4 Вказана квартира була дійсно придбана у період шлюбу
з позивачкою вже після одруження для проживання його сім»ї. Також пояснив, що
спільних коштів з позивачкою на придбання квартири вони не вносили через
відсутність таких, а весільні кошти були витрачені на придбання комп»ютера.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд приходить до наступного
висновку.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2001 року та 26 червня 2006
року було зареєстровано розірвання їх шлюбу (а.с. 6, 8). Від даного шлюбу
сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.7).

За час шлюбу сторони придбали
спільне майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується фотокопією
нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21 лютого 2004 року (а.с.
9). Спірне житло було зареєстроване одноособово на ім'я ОСОБА_2 - відповідача у
даній справі, що підтверджується також довідкою Прилуцького МБТІ (а.с.10).

Згідно вимог ст.ст. 60, 61 Сімейного
кодексу України, ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, спірна квартира є
об'єктом спільної сумісної власності сторін.

Сам факт розірвання шлюбу між
сторонами не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час
шлюбу, згідно вимог ст. 68 СК України.

Згідно вимог ст. 70 СК України у
разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Сторонами не було надано жодних
доказів та судом не встановлено підстав для зміни розміру часток між позивачем
і відповідачем.

Також застосовуючи норми сімейного
законодавства суд враховує, що у даній справі жодна сторона не подала доказів
того, що на час реєстрації шлюбу - 01.09.2001 року між ними, подружжям ОСОБА_1 І ОСОБА_2 існував шлюбний контракт чи інший належно складений договір, яким
би обмежувались права дружини (позивачки ОСОБА_1) у її правах щодо набуття нею
права спільної сумісної власності на спірну квартиру, чи те, що їй (ОСОБА_1)
буде належати лише якась певна частка, або ж вона взагалі буде позбавлена у
правах спільної сумісної власності на нерухоме майно в період шлюбу.

Суд не приймає, як заслуговуючі на
увагу пояснення відповідача в даній справі про те, що спірна квартира була
придбана його батьком ОСОБА_6 адже згідно нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу житла одноособовим покупцем зазначено ОСОБА_2. і не має
значення хто розраховувався за таке.

Тому, проаналізувавши в сукупності
всі надані сторонами та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить
до висновку про обґрунтованість та законність вимог  позивачки, достатність наданих доказів і
правових підстав до задоволення її позову про набуття нею права спільної
сумісної власності на спірний об'єкт нерухомого майна, незалежно від того, що
реєстрація квартири АДРЕСА_1 проведена одноособово на відповідача і останній заперечує про
наявність такого права у позивачки. А значить позовні вимоги ОСОБА_1 є
правомірними та належним чином обґрунтовані, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України з відповідача на користь позивачки необхідно
стягнути понесені нею судові витрати в розмірі 81,00 грн., пов'язані зі сплатою
судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 60-61, 63, 68, 70
Сімейного кодексу України, ст.ст. 15, 60, 88, 208-209, 212-215, 218  ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на &frac12; частину квартири - задовольнити  повністю.

Визнати за
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на &frac12; частину квартири АДРЕСА_1 як на майно, що належало
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, набуте за час шлюбу.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 81 (вісімдесят одну) грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування судових витрат по справі, понесених ОСОБА_1 при подачі позову до
суду, пов”язаних зі сплатою судового збору і витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через
Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення
суду має бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Також апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий:
О.Ільченко