Справа
№ 2-1343/08/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

27
листопада 2008  року Київський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого -
судді
Губській  Я.В.

при секретарі
Плотниковій  К.І.,
Олейниковій  Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до  ОСОБА_2про захист
честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди
,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2008 року  ОСОБА_1. звернувся  з позовом до суду до  ОСОБА_2про
захист честі, гідності  та ділової
репутації.  В обґрунтування  своїх вимог посилається на те, що  в серпні та
грудні  2007 року   відповідач звертався  до Київського
РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області  з заявами
про незаконне проведення будівництва,
перешкод у газо та водопостачання,
заяви були перевірені,
постановами в порушенні кримінальних справ відмовлено.

Також в грудні  2007 року
по поштових скриньках  по АДРЕСА_1були
розповсюджені листи, в яких як стверджує позивач, зазначалося, що він  незаконним способом заволодів
документами  ОСОБА_3 на житловий будинок
з метою   лишити її  права власності на будинок.  За даним фактом звернувся до  Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській
області і постановою  відмовлено в
порушенні кримінальної справи.

Вважає, що зазначеними діями  відповідача порушено його  честь, гідність та ділова репутація.  Також
просить  стягнути з відповідача
моральну шкоду, яку він оцінює  у
розмірі  5000 грн. В обґрунтування  вимог
немайнової шкоди зазначає, що він є підприємцем і підприємницька
діяльність займає багато часу.  Його
неодноразово  для дачі пояснень  по заявах відповідача викликали до  органів
прокуратури, що відволікало його від роботи  та порушило його  постійний життєвий уклад.

Під час розгляду справи позивач
збільшив позовні вимоги в частині розміру
відшкодування моральної (немайнової) шкоди до 15000 грн.

В судовому
засіданні  представники  позивача позовні вимоги підтримали,  просили їх задовольнити  в повному обсязі, посилаючись на те, що  незаконними
зверненнями до органів прокуратури та міліції, розповсюдженням
листівок  по поштових скринях  з обвинуваченням  позивача
у злочині  йому  спричинена шкода,  що призвело до   приниження його честі, гідності та ділової
репутації.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні
позовних вимог, оскільки вони
безпідставні та
необґрунтовані.  Зазначає, що  доказів поширення   неправдивих відомостей та доказів
невідповідності  дійсності таких
відомостей позивачем  чи його
представниками не наведено при розгляді справи.

Суд,
вислухавши сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до
наступного.

Відповідно
до  ч.1 ст. 11  ЦПК України
суд  розглядає цивільні
справи  не інакше як за зверненням
фізичних  чи юридичних осіб в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть  участь у справі.

Згідно
ст. 60 ЦПК України  кожна сторона  зобов'язана довести  ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно
до вимог ст. 277  ЦПК України  фізична особа,  особисті
немайнові права якої порушено внаслідок
поширення  про неї та (або) членів
сім'ї недостовірної інформації, має право
на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно
роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ від  28.09.1990 року № 7 з наступними змінами та
доповненнями  «Про застосування судами
законодавства, що регулює  захист честі,
гідності і ділової репутації громадян та організацій»  при розгляді цивільних справ, суди
повинні  з'ясувати, чи поширені відомості,
про спростування  яких пред'явлений
позов, порочать  честь, гідність і ділову
репутацію позивача та чи відповідають гідності.

Звертаючись
з позовом до суду  ОСОБА_1зазначав,
що  відповідач ОСОБА_3.  розповсюдив стосовно нього  неправдиву інформацію шляхом подачі заяв  до органів
внутрішніх справ та
розповсюдженням листівок зі змістом негативного характеру проти
нього  по АДРЕСА_1.

Судом
встановлено, та не заперечується сторонами,
що  позивач та відповідач є
співвласниками  домоволодіння по  пров. АДРЕСА_2, з приводу  спільного користування   зазначеним домоволодінням між ними сталися
дуже неприязнені  відносини.

ОСОБА_3.
в серпні  та  грудні
2007 року до  Київського РВ  ХМУ УМВС України в Харківській області   були подані заяви  про
прийняття заходів до   відповідача
по справі  ОСОБА_3.  В заяві від
14.08.2007 року   позивач
зазначав, що   його сусід ОСОБА_1.
незаконно проводить  будівництво будинку,
невідомим  способом купує будівельні
матеріали, залазив  в частину будинку,
яка  належить позивачу, пошкодив, знищив
кущі цвіті.  В зверненні  від
12.11.2007 року   ОСОБА_3.
зазначав, що  він викликав міліцію, коли
приїхавши додому,  з'ясував, що в нього
перекрито  газо та водопостачання.

Зазначені заяви,  на які позивач посилається як на факт
розповсюдження  про нього неправдивих
відомостей  були предметом перевірок   органів внутрішніх справ,  в ході яких не було встановлено будь-яких
протиправних дій ОСОБА_1.  щодо ОСОБА_3.

Постановами
ДІМ Київського  РВ  ГУМВС
України в Харківській області
від  18.08.2007 року та від  14.11.2007 року  в порушенні кримінальної справи було
відмовлено  на підставі  п.2 ст. 6
КПК України  (а.с. 10,11).
Зазначені постанови  ніким не оскаржені,
набули чинності.

Як
вбачається з вимог ст. 277 ЦК України на позивача покладається обов'язок
довести факт поширення відомостей, які його порочать  саме особою, до якої пред'явлений  позов.
Також позивачем можуть бути подані докази невідповідності  дійсності таких  відомостей.

Згідно
частини третьої ст. 277 ЦПК України
негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Під
поширенням  відомостей слід розуміти  опублікування
їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших
засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах,
адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій
формі невизначеному  числу  осіб або хоча б одній людині.

Поширенням відомостей  також є вивішування (демонстрація) в
громадських місцях плакатів, лозунгів, інших творів, а так само  розповсюдження серед людей листівок, що за
своїм змістом  або формою порочать честь
і гідність  громадянин .

Таким
чином,  суд приходить до висновку,
що  звернення  громадян
до правоохоронних органів про захист своїх прав  від неправомірних  дій інших осіб  не може вважатись поширенням  неправдивих
відомостей.

Згідно
роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ від  28.09.1990 року № 7 з наступними змінами та
доповненнями  не можуть   розглядатися
позови про спростування
відомостей, які  містяться  у постановах слідчого та інших відповідних
органів,  для оскарження яких  законом встановлено інший порядок.   З матеріалів справи вбачається, що  постанови ДІМ Київського  РВ
ГУМВС  України в Харківській
області   ніким не  не оскаржені, набули чинності.

Доводи  позивача на те, що відповідачем  також
було розповсюджено проти нього неправдиві відомості, які порочать його
честь, гідність та ділову репутації в листівках,   розданих
по поштових скриньках по АДРЕСА_1 судом вважаються необґрунтованими,
оскільки  позивачем не доведено факту
розповсюдження  зазначених листівок   по поштових скриньках  та
розповсюдження саме   відповідачем
цих листівок.

Інших доказів відповідно до
вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України, які б свідчили про обґрунтованість позовних
вимог, ні ОСОБА_1. , ні його
представниками до суду не надано.

За
таких обставин, суд вважає, що  позивачем
не доведено факту поширення відомостей, які його порочать  саме ОСОБА_3 а тому  позовні вимоги  задоволенню не підлягають.

У
зв'язку з відмовою  позивачу  у позову про захист, честі, гідності  та ділової репутації   суд також відмовляє і в  задоволенні позовних  вимог про відшкодування моральної(немайнової)
шкоди.

Керуючись  Конституцією України,  ст.ст.
10,11,57-60,169,212-215,218, 224-226 ЦПК України,  ст.ст. 23, 277,280 ЦК України,  Постановою Пленуму Верховного Суду
України   від  28.09.1990 року № 7 «Про застосування
судами законодавства, що регулює  захист
честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій»,   суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до  ОСОБА_3. про захист честі, гідності та
ділової репутації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
: