Справа  № 2-12908
РІШЕННЯ

Іменем  України

21  травня
2008  року  Краснолуцький
міський  суд  Луганської
області

в  складі:  головуючого
-  судді  Палюх
Т.Д.

при  секретарі  Лебединець
О.В.

розглянувши  в  відкритому
судовому  засіданні  в  м.
Красному  Луч

справу  за  позовом
ОСОБА_1     до  МКП „ЖЕРУ №1”

третя  особа  -
начальник  МКП „ЖЕРУ №1”
ОСОБА_2,  про  поновлення
на  роботі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач    29.10.07 року   звернулась
до  суду  із
позовною  заявою,  в
обґрунтування  якої  зазначила,
що  працювала  у
МКП  „ЖЕРУ №1”  з
19.06.2003 року   майстром.

Наказом  №  49.1
- К  від
31.08.2007р.  вона  звільнена
з  роботи з  31.08.2007року  за п.1 ст.40
КЗпП України у  зв'язку  із
скороченням    штату.   Позивачка
вважає  наказ про  її
звільнення  незаконним  з  тих  підстав,
що адміністрація  „ЖЕРУ № 1”  звільнила
її  з  порушенням
правил  ч.3 ст.40  КЗпП
України,  в період  її тимчасової   непрацездатності,   оскільки
вона  хворіла  по
31.08.2007  включно,  що
підтверджується   листком  непрацездатності. Також  у
перебіг   часу  з
моменту  її  попередження
про  звільнення  і
до  фактичного  звільнення
на  ЖЕРУ №1 був  прийнятий на
роботу  інший  інженерно - технічний працівник -  інспектор відділу  кадрів та
приймались  робітники  робочих професій. Також   її
звільнення  не  було
погоджено  з  профспілкою
УЖКГ -   вищої  організації ЖЕРУ, оскільки вона  є
членом профспілки  УЖКГ.   Просила
суд  відновити  їй
строк  звернення  до
суду,  оскільки     вона
пропустила  його,  так
як  хворіла,  поновити
її   на  попереднє
місце   роботи  та стягнути
з  відповідача   на
її  користь  середній
заробіток  за  час
вимушеного  прогулу   з
дня  звільнення  по день поновлення  її на
роботі.

В  судовому
засіданні   позивачка  та  її
представник  підтримали  позов.
Позивач  уточнила   суму
позовних  вимог щодо  середнього
заробітку:  просить  стягнути з
відповідача  7 981,88 грн.  середнього
заробітку  за  час
вимушеного  прогулу  з
01.09.2007 р. по  21.05.2008 р. із  розрахунку її
особистого  середнього  заробітку на
момент звільнення  835грн.  із
врахуванням   фактичного   збільшення
окладу   у  „ЖЕРУ № 1”
за    посадою  майстра
з  01.10.2007р. з  950грн.до 994грн.,  а
з  01.01.2008 року  до 1112 грн.
згідно  довідки  відповідача.

На  підтвердження
своїх  вимог  суду
пояснила,  що з  16.05.2007року  по 31.08.2007 року  вона
знаходилась на лікарняному,
стати  до   роботи
їй   було    встановлено
з 01.09.2007року.  Оскільки 1 та
2  вересня  були
вихідними  днями,  то вона принесла та  віддала
лікарняний лист  у  відділ
кадрів  „ЖЕРУ № 1”  у
понеділок  03.09.2007року. В
той  же
день, 03.09.2007 року,  у  відділі
кадрів    її  повідомили
про її   звільнення  у
зв”язку  із скороченням   штату
та  видали  трудову
книжку,  в  отриманні
якої  вона  розписалась
у  журналі, дату  при
цьому  не  ставила.
Із  позовом  до
суду  звернулась  із пропуском місячного строку  29.10.2007року,  оскільки
з  04.09.2007 року  по
28.09.2007  року  та
з  01.10.2007  року
по  16.10.2007  року
вона  хворіла,  що
підтверджується  довідками  міської
лікарні  ім. „Ізвєстій”( о.с.4)
та  ДП
„Регіональний медико-реабілітаційний
центр” ( а.с.5).  Після  її
попередження  про  скорочення штату  відповідач
не  запропонував  їй
ніякої  іншої   роботи.
Вважає,  що  вона
є  членом профспілки,  оскільки
бухгалтерією  ЖЕРУ  із  її  заробітку
утримувалися  профспілкові  внески.
Вона,  дійсно,  не вміє працювати з  ПК.

Представники  відповідача  позов
не  визнали  та
суду  пояснили,  що  позивач
звільнена  із  дотриманням
норм  діючого  законодавства.  Краснолуцький міськвиконком

своїм
рішенням  № 50  від
25.01.2007  року    зобов”язал УЖКГ  виконкому
та підвідомчі  йому  підприємства
зменшити  чисельність  інженерно - технічних працівників ,
зокрема,  по  КП
„ЖЕРУ № 1” до  10  осіб.
У зв”язку  з  цим
19.02.2007 року  у  КП
„ЖЕРУ № 1” були проведені
збори  трудового  колективу
з  питання  скорочення
штату  та   прийняте
рішення  провести  скорочення
двох   штатних  одиниць:
бухгалтера  матеріального   відділу
та  майстра  виробничої
дільниці.  Позивачка  була
19.02.2007 року   письмово  попереджена
про  скорочення  одиниці
майстра,  однак  від
підпису при  ознайомленні  з наказом
№ 7-К  від 19.02.2007року
„Про  скорочення штату” відмовилась.  В  ЖЕРУ
№ 1 не  створена  профспілкова
організація  і  позивач
не  сплачувала  на день
її  звільнення  профспілкові
внески,  що підтверджується  розрахунковими листками  на
зарплату.

Третя  особа
ОСОБА_2  позовні  вимоги
не  визнала, суду  пояснила,
що  на  наказ № 49.1-К  від 31.08.2007р. про звільнення
позивачки   у  зв'язку
із скороченням   штату  за
п.1.ст.40  КЗпП  України
підписувала  вона.   Звільнення
позивачки  було  здійснено 31.08.2007  року
в   останній  день
її   непрацездатності,  як
останній день  роботи,  відповідно до
вимог  п.2. 26  Інструкції
про  порядок  ведення
трудових  книжок працівників.    В той
же  день,  31.08.2007
року, позивачка  була  ознайомлена
з наказом  про  звільнення
та  отримала  трудову
книжку.  Дійсно, у період  2007 року
після  попередження  позивачки
про  скорочення   її
штатної   одиниці    в
ЖЕРУ № 1  була прийнята  ОСОБА_3
в  якості  інспектора
відділу  кадрів,  на
цей  час ОСОБА_3    вже
не  працює  в  ЖЕРУ
№ 1.     ОСОБА_3 мала  вищу
освіта  та  знання
роботи на  ПК.    Позивачці
ця  робота не  пропонувалась,  оскільки
вона  потребує  знання
персонального комп”ютеру,  а  позивач
цим  вмінням   не
володіє.

Свідок  ОСОБА_4
суду  пояснила,  що
у  2007 році   вона
працювала

бухгалтером  „ЖЕРУ
№ 1” і  була  головою
соціально - страхової
комісії.  Позивачка  хворіла
та  здавала   кілька
лікарняних   листів.  Ії останній
лікарняний  лист  надійшов
зазначеної  комісії з  відділу
кадрів  03.09.2007року.  Коли саме
здала  цей  лист  у
відділ  кадрів   позивачка,
31.08.2007року  чи  03.09.2007 року,  ії невідомо.

Вислухавши  позивача,  представника
відповідача,  третю  особу, свідка,  вивчивши
матеріали  справи,  суд
приходить  до  висновку, що
позовні  вимоги  не
підлягають  задоволенню  з
наступних  підстав.

У
відповідності  із  ст.233, 234
КЗпП України   працівник може  звернутися
до  суду  з заявою про вирішення  трудового
спору    у  справах
про  звільненняі  в
місячний  строк  з дня
вручення  копії  наказу
про  звільнення  або  з
дня   видачі  трудової
книжки.

У  разі  пропуску
з поважних причин  строків,  установлених
статтею 233 КЗпП, суд може
поновити  ці  строки.

Судом
встановлено, що позивач
отримала  трудову  книжку
із записом про  її  звільнення
за  п.1 ст.40  КЗпП України у зв”язку  із
скороченням  штату  31.08.2007 року,

що підтверджується
записом  у  книзі обліку
руху  трудових  книжок
ЖЕРУ №1 під№11,  яка була  оглянута
в  судовому  засіданні( витяг  із книги
на  а.с.75-76).Таким  чином, місячний  строк
звернення до  суду  спливає для
неї  30.09.2007  року. До
суду   із  позовом про поновлення  її
на  роботі  вона
звернулась  29.10.2007 року,
тобто  з
пропуском   встановленого  місячного строку.

Як  зазначив
Пленум  Верховного  Суду
України в  пункті  4
постанови від 06.11.1992р. № 9 „Про
практику розгляду  судами  трудових
спорів,” встановлені статею 233 КЗпП України строки  звернення
до  суду   застосовуються   незалежно
від  заяви  сторін.
Розглядаючи  трудові  спори,
суд  з”ясовує  і
обговорює додержання  і  причини
пропуску строку  звернення  до суду
за  вирішенням трудового спору.
Якщо  цей строк  пропущено
без  поважних   причин,
у  позові  може
бути  відмовлено  з
цих  підстав.

Судом
встановлено,  і  це
підтверджується матеріалами справи (випискою  із амбулаторної  карти
хворого на  а.с.8) та  поясненнями
сторін, що  позивач  ОСОБА_1
із  16.05.2007  року
по  31.08.2007  року
знаходилась на  лікарняному  листі
у невропатолога  у  зв”язку з операцією  17.05. 2007року ( видалення  ліпоми правої
кисті),  приписано  стати
до   роботи  01.09. 2007 року.

Згідно
довідки  поліклініки № 1 міської
лікарні  імені „Ізвєстій”( а.с.4)  позивач
отримувала  лікування  у
лікаря -  невролога   з
04.09.2007 року  по  28.09.2007 року  із діагнозом:
наслідки  ЧМТ у  2006 році
з астено-невротичним
синдромом   на    фоні
шейного  остеохондрозу,  що
заважало  їй  у  цей
період  звернутися  до
суду,   посилання позивачки  на
цю  хворобу,  як
поважну причину,  суд  визнає обгрунтованою.  Перебіг місячного  строку почався 01.09.2007року   (1, 2 та 3
вересня  2007 року)  та
повинен  був  закінчитися
30.09.2007року.    Суд  визнає,
що  з  поважних причин  він
був  пропущений  позивачкою
з  04.09.2007року по  28.09.2007року.  Але
подальший  пропуск  місячного
строку  із  29.09.2007
року  по  28.10.2007
року  допущений  позивачкою
без  поважних причин,  виходячи з
наступного.

Як  вбачається
із довідки Регіонального медіко - реабілітаційного центру( а.с.5), на
яку посилається  позивач, вона  прийняла
реабілітаційний курс  лікування (
лікувальна

фізкультура,  побутова  гімнастика,
массаж)  з  01.10.2007
року  по  16.10.2007
року  після  видалення
ліпоми  правої  кисті
17.05.2007року.  Суд  вважає, що
проходження

зазначених
реабілітаційних  заходів  не
позбавляло  позивачку  можливості звернення  до суду. Загалом,  з
моменту  отримання  позивачкою
трудової  книжки  31.08.2007
року до

звернення  її до
суду  29.10.2007року  без
урахування  25днів( з 04 по 28.09)
пройшов  1  місяць
та  3  дні.

Виходячи  з  викладеного,
суд  відмовляє  позивачці
у  задоволенні  вимог
з  підстав пропуску  строку
звернення  до суду.

На
підставі    вищевикладеного,  керуючись
ст. ст. 10,11,88,209,212-215,218
ЦПК  України, ст. ст.233,234  КЗпП
України, п.4  Постанови Пленуму  Верховного Суду

України від
06.11.92р. № 9 „Про
практику  розгляду  судами
трудових  спорів”,  суд

ВИРІШИВ:

В  позові
ОСОБА_1  до  МКП „ЖЕРУ №1
про  поновлення  на
роботі    відмовити  за  пропуском
строку  звернення  до суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Луганської області шляхом подачи у 10-денний строк з дня його проголошення
заяви про

апеляційне оскарження та поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, або

в порядку п. 4 ст. 295 УПК України через Краснолуцький
міський суд.

Суддя: