Справа №2-424/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11 січня 2008
року                        Печерський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого                             -   судді Умнової О.В.

при секретарі                            -   Скопенко Л.А.

з участю
адвоката                     -   ОСОБА_1

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа: ОСОБА_4

-     про
визнання права власності на ј частину житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним
вище позовом. Просить визнати за нею право власності на ј частину будинку
АДРЕСА_1. Мотивує вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, під час знаходження в якому вони побудували Ѕ частину
зазначеного вище будинку. Рішенням суду від 3.01.2003 року вказана частина
будинку поділена між ними в натурі, але розмір ідеальних часток у праві
сумісної власності за кожним визначений не був. Вказує на те, що не може в
повному обсязі реалізувати право власності на належну їй ј  частину будинку в зв”язку із чим звернулася
до суду.

Представник позивачки в попередньому
судовому засіданні позов підтримала з викладених в ньому підстав, просила задовольнити
вимоги.

Адвокат ОСОБА_1 підтримала позицію
представника ОСОБА_2

Відповідач позов визнав в повному обсязі,
проти задоволення вимог не заперечував.

ОСОБА_4 в попереднє судове засідання не
з'явився, про день, час, місце попереднього розгляду справи повідомлений
належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи вважає можливим розглянути справу у відсутність третьої особи
і позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2
та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1950 року по 1968 рік, що
підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого 24.06.1970 року
(а.с.7).

Під час зареєстрованого шлюбу подружжя
побудувало Ѕ частину будинку АДРЕСА_1, який належить сторонам на праві спільної
сумісної власності. Вказані обставини підтверджуються рішенням Печерського
райсуду м. Києва від 13.10.1977 року (а.с.8-11).

Рішенням Дніпровського райсуду м. Києва від
3.01.2003 року Ѕ частина зазначеного вище будинку поділена між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 (а.с.5). ОСОБА_3 виділено жилу кімнату 2-5, розміром 25,9 кв.м., Ѕ
частину приміщення 2-1 розміром 6,1 кв.м. ОСОБА_2 виділено жилу кімнату 2-4
площею 12 кв.м., коридор 2-2 - 5,8 кв.м., приміщення 2-3 розміром 6,9 кв.м., Ѕ
частину приміщення 2-1 розміром 6,1 кв.м., будівлю під літ.”Б” розміром 25,65
кв.м., вбиральню під літ. “В” та погріб.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факт належності Ѕ частини
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доказуванню не підлягає, оскільки дані
обставини встановлені зазначеними вище рішеннями судів першої інстанції.

Статтею 368 ЦК України визначено, що майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.372 ЦК України у разі поділу
майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників
у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

У разі поділу майна між співвласниками
право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.3 ст.372 ЦК
України).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить ј
частина будинку АДРЕСА_1, що підтверджується наявними
в матеріалах справи доказами та не спростовується відповідачем.

Враховуючи те, що рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 3.01.2003 року, Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 була
поділена між співвласниками в натурі, однак розмір ідеальних часток в праві
сумісної власності за кожним визначений не був суд вважає, що за ОСОБА_2 слід
визнати право власності на ј частину будинку АДРЕСА_1, оскільки остання не має
можливості в повному обсязі реалізувати своє право власності на належне їй
майно.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх
сукупності суд вважає, що позов ОСОБА_2 обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись 11, 16,
355, 368, 370, 372, 392 ЦК України, ст.ст.60, 61, 68, 70 СК України, ст.ст. 5,
6, 10, 11, 61, 88, 208, 209, 212-216, 218, 223 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2
до ОСОБА_3, 3-тя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на ј частину
житлового будинку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ј частину
будинку АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Печерський райсуд м. Києва.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Умнова О.В.