Справа
№ 22-75
Головуючий у 1 інстанції -  Шуляк
Категорія № 5
Доповідач -  Шимків С.С.
05 лютого 2008  року
Колегія суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Рівненської області у складі:  головуючого
судді          --                         Собіни І.М.
суддів                                      -       Василевича В.С., Шимківа С.С.
участю секретаря судового засідання
-                  Чалої Н.О.,
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою прокурора Здолбунівського району на рішення
Здолбунівського районного суду від 18 липня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
правочину дійсним, -
Рішенням
Здолбунівського районного суду від 18 липня 2007 року
задоволено позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним.

Визнано
дійсним договір міни, укладений 10 червня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, яка
діє від імені та як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно якого ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_2 належний йому на
праві власності житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 в обмін на
належну ОСОБА_2 на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

16 листопада 2007 року прокурор
Здолбунівського району звернувся до апеляційного суду із заявою про поновлення
строку на апеляційне оскарження зазначеного вище судового рішення.

30 листопада 2007 року ним подано апеляційну скаргу.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Рівненської області від 25 грудня
2007 року строк на подання апеляційної скарги поновлено.

В обгрунтування апеляційної скарги
прокурор вказує, що на момент укладення договору міни від 10 червня 2007 року
та прийняття Здолбунівським районним судом рішення від 18 липня 2007 року
ОСОБА_3 не набув права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1, а отже не міг його відчужувати в обмін на квартиру АДРЕСА_2.

Право власності на вказаний будинок ОСОБА_3 зареєстрував лише 02 листопада
2007 року.

Відчуження квартири проведено без згоди органу опіки і піклування.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду, та направити справу
на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, беручи до уваги
надані у судовому засіданні апеляційного суду сторонами пояснення, колегія
суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Постановляючи рішення про задоволення позову про визнання правочину
дійсним, місцевий суд виходив з того, що сторони домовилися щодо усіх його
істотних умов. Даний договір повністю відповідає інтересам неповнолітнього
ОСОБА_2.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного
суду погодитися у повному обсязі не може.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на
підставі договору дарування від 17 листопада 2003 року  на праві приватної власності належала
квартира АДРЕСА_2.

10 червня 2007 року між ОСОБА_3, жителем АДРЕСА_3 та ОСОБА_1, яка діяла від
імені та як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_2, було укладено
договір міни, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 належний
йому на підставі договору купівлі-продажу від 20 квітня 2007 року житловий
будинок АДРЕСА_1 в обмін на належну останньому АДРЕСА_2.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації.

За правилами ч. 1 ст. 210 цього ж кодексу правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з
моменту його державної реєстрації.

Частиною 4 ст. 334 ЦК України
передбачено, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно наданих у розпорядження
апеляційного суду документів, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_3 лише 02 листопада 2007 року на підставі договору
купівлі-продажу від 20 квітня 2007 року.

У цей же день зареєстровано право
власності на вказаний будинок за ОСОБА_2 на підставі договору міни від 10
червня 2007 року та рішення Здолбунівського районного суду від 18 липня 2007
року.

Виходячи з наведеного, на момент
укладання договору міни від 10 червня 2007 року та прийняття Здолбунівським
районним судом оскаржуваного рішення ОСОБА_3 не набув права власності на
вказаний житловий будинок та не міг його відчужувати в обмін на спірну
квартиру.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 32
ЦК України на вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних
засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода
батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування.

Така ж правова норма закріплена і в
ч. 4 ст. 12 Закону України “Про основи соціального захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей” та в ч. 2 ст. 177 СК України.

24 травня 2007 року опікунська рада
відмовила у дозволі на відчуження спірної квартири, у зв”язку з тим, що такий
договір не відповідає інтересам неповнолітнього ОСОБА_2 та погіршує його
становище.

Враховуючи те, що висновки суду
першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд припустився помилки в
застосуванні процесуального та матеріального закону, постановлене ним рішення
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись
ст.ст. 10, 60, 303, 309, 316 ЦПК України, на підставі ч. 2 ст. 32, ч. 1 ст.
210,  ч. 4 ст. 334 ЦК України, ч. 4 ст.
12 Закону України “Про основи соціального захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей”, ч. 2 ст. 177 СК України колегія
суддів, -

в
и  р  і
ш  и  л
а  :

Апеляційну
скаргу прокурора Здолбунівського району задовольнити частково.

Рішення
Здолбунівського районного суду від 18 липня 2007 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним за його
безпідставності.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно. Воно
може бути оскарженим безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня його проголошення.

Головуючий - суддя
І.М. Собіна

Судді:                                                                                          В.С. Василевич

С.С. Шимків