Справа №22ц-0553/2008 р.              Головуючий у 1
інстанції   Островська О.О.
44                                       Доповідач
у 2 інстанції Тракало
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2008 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду

Київської
області в складі:

головуючого -
судді Дьоміної О.О.,

суддів     Сліпченка О.І.,  Тракало В.В.,

при
секретарі     Сторожук І.П.

розглянула  у відкритому судовому засіданні у м. Києві
справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на
рішення  Білоцерківського  міськрайонного  суду

Київської
області від 19 жовтня 2007 року у справі за позовом    ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та
моральної

шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін,  перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів

встановила:

У
вересні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
25250 грн. боргу,  посилаючись на
те,  що 1 липня 2007 року відповідач
позичив у нього 5000 доларів США
на строк до 1 серпня 2005 року,  що
стверджується письмовою розпискою,  проте
гроші у вказаний термін не повернув. Тому позивач просив стягнути з відповідача
борг у національній валюті,  що
відповідно курсу Національного банку України становить 25250 грн. Крім
того,  просив стягнути 592 грн.50 коп.
відсотків за користування грішми. У судовому засіданні збільшив розмір позовних
вимог та просив стягнути на його користь борг ,
а також відсотки за користування грішми у сумі 1262 грн.,  3990 грн. внаслідок інфляції та 50000 грн.
моральної шкоди.

Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2007 року
у задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про задоволення позову,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог суд виходив з того,  що позивач не надав суду доказів того,  що він дійсно позичав відповідачеві 5000
доларів США.

Проте з
таким висновком суду погодитися не можна,
оскільки він суперечить вимогам закону та матеріалам справи.

Статтею
1046,  ч.2  ст.
1047 ЦК України
визначено,  що за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,  визначені
родовими ознаками,  а позичальник
зобов»язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або
таку саму кількість речей того самого роду та такої самої якості. Договір
позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей,  визначених родовими ознакаками. На
підтвердження

укладання
договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або
інший документ,  який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У такому
випадку позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі,  що грошові кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості,  ніж встановлено договором.  Якщо договір позики має бути укладений у
письмовій формі,  рішення суду не може
грунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того,  що гроші або речі насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості,  ніж встановлено договором.  Це положення не застосовується до
випадків,  коли договір був укладений під
впливом обману,  насильства,  зловмисної домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини ( ст.  1051 ЦК України).

З
матеріалів справи вбачається,  що на
піжтвердження своїх позовних вимог позивач надав розписку за підписом
відповідача про отримання ним 1 липня 2005 року у борг від позивача 5000
доларів США з обов»язком повернути їх до І серпня 2005 року. Відповідач,  заперечуючи проти позову,  визнав,
що підпис на розписці його.

Ця
розписка не визнана наслідком кримінально-карних дій. обману,  насильства,
зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем чи що
вона укладена під впливом тяжкої обставини.

Доводи
відповідача про те,  що розписка написана
позивачем на викраденому у відповідача бланку з його підписом та печаткою,  не грунтуються на доказах,  спростовуються постановою правоохоронних
органів від 10 лютого 2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи
стосовно ОСОБА_1 за п.1  ст. 14 та  ст. 190 КК України за відсутністю події
злочину (а.с. 59).

Висновок
експерта про те,  що на розписці першими
були проставлені відтиски печатки та штампу,
а потім виконаний рукописний текст,
не спростовують доводів позивача та не свідчать про безгрошовість
розписки.

За таких
обставин,  коли висновки суду не
відповідають обставинам справи,  судом
порушені норми матеріального та процесуального права,  що призвело до неправильного вирішення
спору,  рішення суду першої інстанції не
може залишатися без змін і підлягає скасуванню з ухваленням новго рішення про
часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія
суддів приходить до висновку,  що з
відповідача на користь позивача згідно розписки від 1 липня 2005 року слід
стягнути борг у сумі 5000 доларів СІЛА,
що на час розгляду справи по курсу Національного банку України становить
25250 грн. Позивач пред»явив позовні вимоги до ОСОБА_2,  а не до ТОВ «Дорожник»,  посилаючись на те,  що саме ОСОБА_2 брав ці кошти у позивача і чи
проводив він ці кошти через касу товариства позивачеві невідомо.

Що
стосується інфляційних втрат,  то суд
відмовляє в задоволенні цих вимог,
оскільки борг зазначено у доларах США,  то інфляція не застосовується,  а сума боргу повертається за курсом
Національного банку України в національній валюті.

Не
підлягають до задоволення і вимоги про стягнення відсотків за користування
кредитом,  оскільки чинним законодавством
це не передбачено. Не передбачено ні законом,
ні договором стягнення моральної шкоди. Інших вимог позивач не заявляв.

Керуючись  ст.  307,  309, 316,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів

вирішила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області від 19 жовтня 2007 року скасувати і ухвалити нове
рішення.

Позов
ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25250
грн. боргу.В решті позовних вимог відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.