РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 2-394-1/08

14 березня 2008 року Печерський районний суд м. Києва у складі головуючого
судді Гуль В.В., при секретарі Александрові В.Е., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3
особа ТОВ «АВЕНЮ» Рієлторська Компанія» про стягнення коштів,

встановив:

Позивач звернувся до суду із
позовом, в якому вказує, що 02.02.2007 року між
сторонами в ТОВ «АВЕНЮ» Рієлторська Компанія» було
укладено попередній договір, відповідно до якого сторони домовились в строк до 16.03.2007 року укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
На забезпечення виконання своїх зобов΄язань позивачем було сплачено суму
завдатку в розмірі 25 250 гривень. В строк обумовлений договором, з причин від позивача
незалежних основний договір не укладався.

На підставі ст. 626, 627, 635 ЦК
України позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача авансові
платежі, які той не повертає.

Належним чином, повідомлений про
день, час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з'явився
без поважних причин, що не стало перешкодою в розгляді справи за його
відсутність.

Представник третьої особи позов не
визнав як безпідставний.

Вислухавши в судовому
засіданні учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що 02.02.2007  року в ТОВ
«АВЕНЮ» Рієлторська Компанія» було укладено попередній договір, відповідно до
якого сторони домовились в строк до 16.03.2007 року укласти
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1

На
забезпечення виконання своїх зобов΄язань позивачем було сплачено суму
завдатку в розмірі 25 250 гривень.

Як на підставу для задоволення позову та повернення
авансових платежів позивач посилається на ст. 626, 627, 635 ЦК України.

Проте, статті 626, 627, 635 ЦК України містять поняття
договору, свободу договору та положення про договір, які порядок повернення
авансових платежів не регулюють.

Як на підставу для задоволення позову позивач також не
посилається і на відповідні пункти домовленості між сторонами, що викладені у
самому попередньому договорі.

При цьому слід зазначити,
що як на підставу виникнення цивільних прав та обов΄язків позивач посилається на попередній договір
купівлі-продажу нерухомості, в якому за його змістом присутнє волевиявлення
сторін щодо надання йому сили.

Відповідно до ст. 635 ЦК
України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного
договору.

У спірних відносинах
основним договором є договір купівлі-продажу квартири.

Статтею 657 ЦК України
встановлено, що договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі
і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і
нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної
реєстрації.

Відповідно п. 5, 6 “Тимчасового порядку
державного реєстру правочинів”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів
України № 671 від 26.05.2004 року, договір купівлі-продажу квартири підлягає
державній реєстрації, яка проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до
Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням.

З матеріалів справи вбачається, що спірний
договір нотаріально не посвідчений, відповідно до Реєстру правочинів не
внесений.

У
разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору,
з підстав передбачених ч. 4 ст. 203, ч. 1 ст. 220 ЦК України, такий договір є
нікчемним.

У
відповідності до чинного законодавства вимог щодо визнання договору дійсним
позивач не пред'являє.

Щодо
відсутності нотаріально посвідченої форми договору, учасники процесу пояснювали
можливістю в такий спосіб уникнення додаткових витрат на оподаткування.

За
таких обставин, позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

На
підставі викладеного, керуючись ЦК України, “Тимчасовим порядком державного
реєстру правочинів”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 671
від 26.05.2004 року ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особа ТОВ «АВЕНЮ» Рієлторська
Компанія» про стягнення коштів - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено на підставі ст. 294 ЦПК України
до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, поданої протягом десяти
днів після проголошення рішення, або без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається в строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий
В.В.Гуль