Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого  2008 року                                                           м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши у
судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в Попаснянському районі Луганської області про
стягнення недорахованих щомісячних страхових виплат за касаційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в Попаснянському
районі Луганської області (далі - Відділення) на рішення Попаснянського
районного суду Луганської області від 20 березня 2007 року й Апеляційного суду
Луганської області від 30 травня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що відповідачем з 1 березня 2002 року при вирішенні питання про
перерахунок страхових виплат, які йому сплачуються в зв'язку з ушкодженням
здоров'я на виробництві, неправильно застосовується коефіцієнт зростання середньомісячної
реальної заробітної плати замість коефіцієнту зростання середньої заробітної
плати в галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої
влади з питань статистики.

Просив стягнути з відповідача 5 083 грн. 56 коп. недоплачених страхових
виплат та призначити йому нову суму щомісячних платежів з 1 березня 2007 року в
розмірі 610 грн. 98 коп.

Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 20 березня
2007 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з Відділення на користь
позивача недонараховані щомісячні страхові виплати за період з 1 березня 2004
року до 1 березня 2007 року у розмірі 4 222 грн. 68 коп. Зобов'язано
відповідача у разі підвищення коефіцієнту зростання середньої зарплати за 2006 рік,
починаючи з 1 березня 2007 року, перерахувати            ОСОБА_1 розмір щомісячної суми
страхових виплат, виходячи із розміру суми щомісячної страхової виплати за
попередній період, який дорівнює 610 грн. 98 коп. У задоволенні решти позову
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 30 травня 2007 року
рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення по справі, яким
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі Відділення просить
скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права.

Касаційна скарга Відділення підлягає задоволенню, а судові рішення - скасуванню
із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 частково та в повному обсязі, суд першої
інстанції та апеляційний суд виходили з того, що при нарахуванні позивачу
страхових виплат Відділення неправильно застосувало норми ст. 29 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” (далі - Закон № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року) в редакції,
що діяла на час виникнення спірних правовідносин, та помилково застосував до
розрахунку коефіцієнти росту реальної середньої заробітної плати, встановлені
постановами правління відповідача, а не коефіцієнти росту середньої заробітної
плати, затверджені Державним комітетом статистики України.

Однак, з такими висновками судів не можна погодитися, оскільки вони дійшли
їх з порушенням норм матеріального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року
страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від
нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі
статуту, який затверджується її правлінням.

Частиною 2 ст. 16 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року передбачено,
що безпосереднє управління Фондом соціального страхування від нещасних випадків
здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Згідно зі ст. 17 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року правління Фонду
соціального страхування від нещасних випадків, зокрема, спрямовує і контролює
діяльність виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів; затверджує
інструкцію про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів,
погоджену з Національним банком України і спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади, інші нормативні документи, що регламентують внутрішню
діяльність Фонду.

Рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим
для виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Частиною 2 ст. 29 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року передбачено,
що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі
зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань
статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При
цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Згідно з п. 4.4.2. - 4.4.4. Порядку призначення та здійснення страхових виплат
потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці та соціальної
політики України й затвердженого постановою правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України від 31 січня 2002 року № 7 (діючого на час виникнення спірних відносин)
- при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 1 березня кожного
року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому
відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену
на дату настання права на перерахування максимальну величину (граничну суму)
заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до Фонду.

Перерахування щомісячних страхових виплат проводиться з урахуванням вимог
абзацу третього частини першої статті 34
базового Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року, а саме: у разі,
коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію
по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком або професійним
захворюванням, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Сума перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання
(станом на 1 березня відповідного року) обмежується відкоригованим
середньомісячним заробітком потерпілого.

При перерахуванні щомісячних страхових виплат з 1 березня для
коригування середньомісячної заробітної плати застосовується коефіцієнт, на
який перераховуються щомісячні страхові виплати потерпілим (членам їх сімей) за
рішенням правління Фонду.

Аналогічна норма міститься і в новій редакції Порядку призначення та
здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого
постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24, згідно з п. п.
3.4.4., 3.8.2. якого  розмір
щомісячної страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів
перерахування, які встановлюються правлінням Фонду щороку з 1 березня;
перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з
відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат,
затверджений правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Вказаний Порядок призначення та здійснення страхових виплат застрахованим
особам (членам їх сімей) затверджено відповідно до Закону № 1105-ХІV від 23
вересня 1999 року, до якого внесено зміни Законом України від 23 лютого 2007
року № 717-V, що набрав чинності 20 березня 2007 року, відповідно до яких пункт
7 частини сьомої статті 17 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року доповнено
абзацом одинадцятим та визначено повноваження правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків щодо затвердження Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових виплат.

Із матеріалів справи вбачається, що Відділенням проводились перерахування
щомісячних страхових виплат позивачу у відповідності з постановами правління
Фонду від 14 березня 2002 року № 15 (на коефіцієнт 1,193), від 4 березня 2003
року № 3 (на коефіцієнт 1,182), від 24 лютого 2004 року № 5 (на коефіцієнт
1,152), від 28 лютого 2005 року № 3 (на коефіцієнт 1,238) та від 6 березня 2006
року № 3 (на коефіцієнт 1,203), в кожній з яких зазначено, що такий коефіцієнт
взято за даними Державного комітету статистики України.

Таким чином, проведений Відділенням перерахунок належних                             ОСОБА_1 щомісячних
страхових виплат ґрунтується на вимогах закону, а висновок судів було зроблено
з порушенням вимог ч. 2 ст. 29 Закону  №
1105-ХІV  від 23 вересня 1999 року.

За таких обставин у судів не було передбачених законом підстав для
задоволення позовних вимог.

Ураховуючи, що судами при вирішенні спору неправильно застосовані норми
матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верхового Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в Попаснянському районі
Луганської області задовольнити.

Рішення
Попаснянського районного суду Луганської області від 20 березня 2007 року та
рішення Апеляційного суду Луганської області від 30 травня 2007 року скасувати,
ухвалити нове рішення.

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві про стягнення недорахованих
щомісячних страхових виплат  відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ярема А.Г.

Судді Верховного Суду України

Левченко Є.Ф.

Лихута
Л.М.

Охрімчук Л.І.   Романюк Я.М.