Справа №2-230/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008
року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого -
суді                                                        Лівандовської-Кочури
Т.В.

при секретарі                                                                  Гуляй
О.М.

з участю
представника позивача  ОСОБА_3

відповідача                                                                      ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні  в залі
суду в місті Луцьку

цивільну справу
за позовом ОСОБА_1доОСОБА_2про стягнення боргу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21.06.2007 року
позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу та відшкодування
моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач позичила в
неї на власні потреби 3500 доларів США та 1300 гривень під відсотки, з умовою
повернення коштів до 15 липня 2005 року. По даному факту відповідач власноручно
написала розписку. Проте, взяті на себе зобов'язання не виконала, кошти у
встановлений строк не повернула. Станом на сьогоднішній день, згідно офіційного
курсу НБУ суму боргу складає 18975 грн. Окрім того, позивач вказує, що їй було
завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона позбавлена можливості
користуватись власними коштами, потерпає від нестатків, втратила багато часу на
вмовляння відповідача повернути кошти, принижувалась. Посилаючись на викладене,
просить стягнути з відповідача 18975 грн. боргу та 3000 грн. заданої моральної
шкоди і відшкодувати витрати в розмірі 150 грн. на допомогу адвоката.

В судовому
засіданні представник позивача збільшила позовні вимоги, просила стягнути з
відповідача 18975 грн. боргу та 10000 грн. завданої моральної шкоди, окрім того,
відшкодувати 200 грн., затрачених на допомогу адвоката, додатково пояснивши, що
позивач, у зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань
відповідачем, перенесла стрес, який виразився в тому, що остання потрапила в
лікарню.

Відповідач в судовому
засіданні позов визнала частково, суду пояснила, що позичала кошти, проте, не в
такому розмірі, який зазначений в позовній заяві, і частину коштів вже віддала.
Окрім того, вказала, що не погоджується з тим, що своїми діями завдала
відповідачу моральну шкоду, оскільки, ніколи не відмовлялась від того, що
позичала кошти, жодного разу не образила позивача. Розписку про позику написала
під впливом тиску.

Заслухавши
пояснення представника позивача, відповідача, свідків та дослідивши
представлені по справі докази, суд приходить до висновку, що збільшені позовні
вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до
ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості.

З пояснень
сторін, свідків, розписки відповідача ОСОБА_2 встановлено, що відповідно до
укладеного між сторонами договору позики ОСОБА_2отримала у ОСОБА_13500 доларів США та 1300 гривень.
Зазначені кошти зобов'язалась повернути з відсотками на протязі періоду часу з
29 червня по 15 липня 2005 року (а.с.5).

Також
встановлено, що по закінченню обумовленого строку повернення позики до дня
звернення позивача в суд, відповідач в порушення вимог ст. 1049 Цивільного
кодексу України, борг не повернула.

Суд не бере до
уваги пояснення відповідача в частині того, що частина боргу була повернута
позивачу та пояснення про те, що розписка про позику була написана під впливом
тиску на тій підставі, що вони не доведені нею відповідно до ст.60 ЦПК України.

Таким чином, на
думку суду, згідно проведеного розрахунку, 3500 грн.*5,05 грн.= 17675 грн.+1300
грн.=18975 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню   вказана сума боргу.

Вирішуючи
питання про розмір та підстави стягнення моральної шкоди, суд виходив з
наступного.

Відповідно до
ч.4 ст.23 ЦК України
моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Крім того,
відповідно до ч.3 ст.23 цього кодексу, при визначенні розміру відшкодування
враховується вимоги розумності та справедливості.

Суд, при
визначенні розміру моральної шкоди, врахував душевні страждання позивача, які
призвели до того, що позивач потрапила в лікарню з діагнозом гострий інфаркт
міокарду, вимушені зміни у її життєвих стосунках, незручності, яких вона
зазнала, у зв'язку з ушкодженням здоров'я, при цьому, виходячи із засад
розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню 3000 гривень
моральної шкоди.

В судовому засіданні
було встановлено, що позивачу надавалась правова допомога адвокатом ОСОБА_4 і
згідно квитанцій, позивачем було сплачено 200 грн. (а.с.7, 22).

Відповідно до
ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката,
або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги.

Відповідно до
ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись
ст.ст.3, 10, 57, 60, 88, 208, 209, 215, 218 ЦПК України та на     підставі ст.ст.23, 1046, 1047 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_118975 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять)
гривень боргу, 3000 (три тисячі) гривень завданої моральної шкоди, а всього
21975 (двадцять одну тисячу дев'ятсот сімдесят п'ять) гривень.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1200 (двісті) гривень витрат на правову допомогу.

Стягнути з
ОСОБА_2 в дохід держави 219 (двісті дев'ятнадцять) гривень 75 (сімдесят п'ять)
копійок витрат по оплаті судового збору та 30 (тридцять) гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде
подано заяву про   апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не буде подана в строк, встановлений статтею 294 ЦПК
України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.