РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ                      Справа № 2-50/08

28 лютого 2008 року  Великобагачанський районний суд Полтавської
області в складі:

головуючого-судді            Хоролець В.В.

при
секретарі                      Зіненко
Н.О.

з участю

представників позивача    Ковтуна
Ю.І., Сопільняк Н.А.

відповідачів
ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської
області цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства
«Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,
заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в:

З позовної заяви ВАТ
«Полтаваобленерго» вбачається, що 26.03.2007 року працівниками Красногорівської
філії ВАТ «Полтаваобленерго» в с. Устивиця Великобагачанського району
Полтавської області було виявлено факт нанесення шкоди майну (збиття опори),
яка належить ВАТ «Полтаваобленерго», що відбулося 23.03.2007 року. В результаті
дій невідомих осіб (на час виявлення цього факту) було збито опору № 3 Л-1,Л-2
(сумісна підвіска) від КТП-172. Загальна сума нанесених збитків по відновленню
електропостачання на вказаному об'єкті становить 1419 грн.70 коп.

Позивач вказує, що за повідомленням
Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області 23.07.2007 року в с.
Устивиця Великобагачанського району Полтавської області водій ОСОБА_1, керуючи
за довіреністю автомобілем ВАЗ-2110
д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 допустив дорожньо-транспортну пригоду,
внаслідок якої було нанесено майнову шкоду (збиття опори), що належить ВАТ
«Полтаваобленерго».  Відносно ОСОБА_1
було складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП.

Позивач ВАТ «Полтаваобленерго»
зазначає, що постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області
від 17.04.2007 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17
грн. на користь держави.

Позивачем ВАТ «Полтаваобленерго» на
адресу відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (як власника автомобіля ВАЗ-2110) були
направлені листи з пропозицією відшкодувати заподіяні збитки, однак
відповідачами ці листи були залишені без відповіді.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 є
особою, яка мала доручення на право керування транспортним засобом, яким було
заподіяно збитки (ВАЗ-2110 д.н.з. НОМЕР_1), а ОСОБА_2 є власником даного
транспортного засобу і обоє є володільцями джерела підвищеної небезпеки, їх
діями заподіяна майнова шкода ВАТ «Полтаваобленерго», яка до даного часу не
відшкодована, позивач ВАТ «Полтаваобленерго» звернулося з позовом до суду і
просить суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Полтаваобленерго» на
відшкодування майнової шкоди 1419 грн. 70 коп. та судових витрат в сумі 81
грн., а всього 1500 грн.70 коп.

В судовому засіданні представники
позивача Ковтун Ю.І. та Сопільняк Н.А. заявлений позов підтримали в повному
обсязі, в своїх поясненнях послались на обставини, викладені в позові і просили
суд стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ
«Полтаваобленерго» 1419 грн. 70 коп. заподіяної майнової шкоди за наслідками
ДТП та стягнути 81 грн. судових витрат по справі, а всього просили стягнути з
відповідачів 1500 грн. 70 коп.

Відповідач ОСОБА_1 позов ВАТ
«Полтаваобленерго» не визнав, вважає його безпідставним посилаючись на те, що в
ДТП, яка сталася 23.03.3007 року в с. Устивиця Великобагачанського району
Полтавської області винен водій вантажного автомобіля, а не він, він правил
дорожнього руху не порушував. Визнав факт збиття ним опори в результаті ДТП.
Також пояснив, що в даний час він передоручив всі права на автомобіль іншій
особі і не може надати для огляду суду оригінал довіреності від 01.07.2006
року. В задоволенні позову просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 позов ВАТ
«Полтаваобленерго» визнав частково, подав суду письмові заперечення, на які й
посилався, мотивувавши часткове визнання позову тим, що він позов визнає в
частині винних дій відповідача ОСОБА_1, який допустив ДТП, внаслідок чого було
ним збито опору та заподіяно збитки ВАТ «Полтаваобленерго». В іншій частині
позов не визнав, пославшись на те, що ОСОБА_1 є належним відповідачем по
справі, так як згідно його довіреності ОСОБА_1 використовував, зберігав і утримував
автомобіль ВАЗ-2110 д.н.з. НОМЕР_1, тобто володів ним і фактично був власником
джерела підвищеної небезпеки. Вважає, що він, ОСОБА_2 не повинен нести
цивільно-правову відповідальність, оскільки в його діях вини немає. В
задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього майнової шкоди та судових
витрат просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивача ВАТ «Полтаваобленерго» Ковтуна Ю.І. та Сопільняк Н.А.,
пояснення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, дослідивши та проаналізувавши письмові
докази по даній справі, оглянувши і дослідивши в судовому засіданні матеріали
адміністративної справи № 3-751/07 про притягнення до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 приходить до висновку, що позовні
вимоги ВАТ «Полтаваобленерго» підлягають до часткового задоволення - в частині
стягнення майнової шкоди з відповідача ОСОБА_1 позов підлягає до задоволення, а
в частині стягнення майнової шкоди з відповідача ОСОБА_2 належить відмовити з
наступних підстав.

За нормою ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає
спір (ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, постановою
Великобагачанського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2007 року
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП
за те, що 23.03.2007 року о 13 годині 30 хвилин в сел. Велика Багачка (як
вказано), а фактично в с. Устивиця Великобагачанського району, про що сторони
підтвердили в судовому засіданні,  водій
ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі ВАЗ-2110 д.н.з. НОМЕР_1 при обгоні автомобіля
ГАЗ-САЗ д.н.з. НОМЕР_2 допустив зіткнення з електричною опорою передньою частиною
автомобіля та з деревом задньою частиною автомобіля ВАЗ-2110 (а.с.11).

З цієї постанови вбачається, що
ОСОБА_1 свою вину в цьому визнав повністю, розкаювався (а.с.11). На цього було
накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 грн. на користь
держави, який ним був сплачений 17.04.2007 року (а.25 оглянутої  адмінсправи 3-751/07).

Зі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіля ВАЗ-2110 д.н.з. НОМЕР_1, що видане
Лубенським МРЕВ ДАІ 19.08.2003 року вбачається, що власником цього автомобіля є
ОСОБА_2 (а.18 адмінсправи № 3-751/07).

Згідно довіреності, що посвідчена
приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу ОСОБА_3
01.07.2006 року і зареєстрована в реєстрі за № 3355 вбачається, що ОСОБА_2
уповноважив ОСОБА_1 користуватися (керувати), а також розпоряджатися (продати,
здати в оренду, обміняти, укласти договір позики, тощо, на умовах на свій
розсуд належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, виданого Лубенським МРЕВ ДАІ транспортним засобом автомобілем ВАЗ-2110
д.н.з. НОМЕР_1 (а.18 адмінсправи № 3-751/07).

Частиною
1 ст. 22 ЦК
України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187
ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З
огляду на докази, що маються в матеріалах справи та виходячи зі зміст самої
довіреності від 01.07.2006 року, що дана ОСОБА_2 ОСОБА_1 щодо розпорядження
належним йому автомобілем ВАЗ-2110 д.н.з. НОМЕР_1 (що є джерелом підвищеної
небезпеки в розумінні ч.1 ст.1187 ЦК України) суд приходить до висновку, що
належним володільцем джерела підвищеної небезпеки (автомобіля ВАЗ-2110 д.н.з.
НОМЕР_1) є відповідач ОСОБА_1, який на відповідній правовій підставі (згідно
довіреності) здійснював на момент заподіяння шкоди експлуатацію цього джерела
підвищеної небезпеки, а отже ОСОБА_1 є належним відповідачем по справі. Що
стосується відповідача ОСОБА_2, то суд вважає, що він є неналежним відповідачем
по справі, оскільки з 01.07.2006 року він не здійснював будь-яких дій з цим
джерелом підвищеної небезпеки і фактично ним не володів, про що і
підтверджували в судовому засідання відповідачі як сам ОСОБА_1, так і ОСОБА_2,
і це узгоджується з дослідженими в судовому засіданні доказами в своїй
сукупності.

Суд
приймає до уваги кошторисний розрахунок виконання робіт щодо встановлення
працівниками Красногорівської філії ВАТ «Полтаваобленерго» електричної опори
після її збиття в с. Устивиця Великобагачанського району на суму 1419 грн. 70
коп., що подана позивачем (а.с.9), оскільки ця сума шкоди не заперечується
відповідачами по справі і іншими доказами у справі не спростовується.

Суд
приймає постанову Великобагачанського районного суду від 17.04.2007 року про
притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП,
оскільки вона стосується події ДТП 23.03.2007 року та пошкодження електричної
опори ВАТ «Полтаваобленерго», вона набрала законної сили і ОСОБА_1 у
встановленому законом порядку не оскаржувалась.

Суд не
приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_1 на відсутність його вини в ДТП
23.03.2007 року в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області,
оскільки це не є предметом розгляду в межах даної цивільної справи і обставини
ДТП не доказуються при розгляді даного спору.

Згідно ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально підтверджені витрати.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 22, ч.1 ст.1166, ст.1187 ЦК України, ст.ст.
3,10,11,57,60,61,79,81,88,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов відкритого акціонерного
товариства «Полтаваобленерго» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер суду невідомий, працюючого в ПЧ-18
Гребінківська на користь відкритого акціонерного товариства “Полтаваобленерго”
(м. Полтава, вул. Старий Поділ 5
р/р 1083, МФО 331401,код 25716952 Полтавська філія»
Полтавського регіонального управління КБ «Приватбанк») в рахунок відшкодування
заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди 1419 (одну
тисячу чотириста дев'ятнадцять) грн. 70 коп. та судові витрати в сумі 81 грн.
(51 грн. сплачений судовий збір та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи), а всього стягнути 1500 (одну тисячу п'ятсот)
грн. 70 копійок.

В
задоволенні позовних вимог ВАТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_2  відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга до
апеляційного суду Полтавської області
може бути подана протягом двадцяти днів після  подання заяви на апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на  апеляційне оскарження, якщо заяву на
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву на апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не подана у встановлений строк, рішення суду
набирає чинності після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду  справи апеляційним судом.

Суддя