Справа № 2  - 3476
РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2008
року          Київський районний суд м.
Полтави в складі:

судді                                                              Куліша Ю.В.

при секретарі                                                Іванченко
О.М.

за участю позивача                                        ОСОБА_1..

представника відповідача                                          Дробот
І.В.

представника співвідповідача                        Качалки М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Відкритого акціонерного товариства
«Полтавський автоагрегатний завод» (далі ВАТ ПААЗ) про відшкодування моральної
шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ВАТ ПААЗ про
відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок нещасного випадку, що
стався на виробництві. Свої позовні вимоги мотивувала наступним. Вона
перебувала в трудових відносинах з відповідачем ВАТ ПААЗ  з листопада 2003 року та працювала на посаді
штампувальника пресувально-заготовчої дільниці. 01.03.2007 року при виконанні
нею трудових обов'язків та виконанні поставленого завдання з нею стався
нещасний випадок, в результаті якого їй штампом придавило пальці лівої руки.
Після проведеної операції в лікарні їй було ампутовано травмовані пальці.
Просить стягнути з відповідача ВАТ ПААЗ на її користь заподіяну моральну шкоду
в розмірі 20 000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, поклалась на
обставини, викладені в позовній заяві. 18.03.2008 року подала до суду додаткову
позовну заяву про збільшення розміру відшкодування моральної шкоди  та просила стягнути з відповідача ВАТ ПААЗ на
її користь 50 000 грн.

Представник відповідача ВАТ ПААЗ в судовому засіданні позовні вимоги не
визнала. Зазначила, що підприємство ВАТ ПААЗ не є відповідачем у справі,
оскільки з позивачем стався нещасний випадок і
заподіяна внаслідок цього шкода повинна відшкодовуватися Фондом
соціального страхування від нещасних випадків, так як підприємство є платником
страхових внесків. Просила визнати належним відповідачам Фонд соціального
страхування від нещасних випадків, а в задоволенні вимог до ВАТ ПААЗ відмовити.

Ухвалою суду від 21.01.2008 року до участі у справі залучено як
співвідповідача Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві

Представник співвідповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача
про стягнення заподіяної моральної шкоди з ВАТ ПААЗ підтримав та зазначив, що
Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у
відповідності до Закону України  «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
повністю здійснив виплати по страховому відшкодуванні ОСОБА_1.. Моральна шкода
не відшкодовувалась, оскільки Законом України « Про внесення змін до Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.02.2007 року внесено зміни, яким у статті 21 Закону
виключено підпункт «е» пункту 1, яким було передбачено відшкодування моральної
шкоди. Вважає, що шкода повинна відшкодовуватися підприємством на загальних
підставах. Крім того зазначив, що підставою до відшкодування шкоди, завданої
внаслідок нещасного випадку, є наявність актів про нещасний випадок та висновок
про встановлення ступеню стійкої втрати працездатності, після чого виникає
право вимоги на відшкодування заподіяної шкоди.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено та не заперечується сторонами наступне. ОСОБА_1.
перебувала в трудових відносинах з відповідачем ВАТ ПААЗ  з листопада 2003 року та працювала на посаді
штампувальника пресувально-заготовчої дільниці. 01.03.2007 року при виконанні
позивачем трудових обов'язків та виконанні поставленого завдання з нею стався
нещасний випадок, в результаті якого штампом їй
придавило пальці лівої руки, які в послідуючому були ампутовані.

За наслідком нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1. підприємством
відповідачем складено у відповідності до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
акти форми Н-1 та Н-5.

Відповідно до вказаних актів комісія прийшла до висновків, що нещасний
висновок стався через порушення начальником дільниці Пономаренко А.П. пункту
4.1.4 Правил техніки безпеки і виробничої санітарії в ковальсько-пресовому обладнанні
(«Преса і штампи, які мають одноручну або педальну систему управління
повинні мати захисні огородження або пристосування в небезпечній зоні, які
забезпечують безпечну роботу») та доповнення до посадової інструкції п.
1 (« забезпечує справний і безпечний стан обладнання, пристроїв,
інструментів, обладнує робочі місця огороджуючими захисними пристроями
блокування та іншими засобами захисту»).

Крім того, комісія дійшла висновку про те, що є вина і самої ОСОБА_1., яка
полягає у невиконанні останньою Правил техніки безпеки і виробничої санітарії
на ковальсько-пресовому обладнанні пункт 6.2.9. («Забороняється вводити
руки в зону штампа та поправляти заготовку в штампі після подачі команди на
включення пресу»), порушила інструкцію з охорони праці №87 розділ 3, п.
5 («При укладанні заготовки, зняття відштампованої деталі та відходів за
допомогою пінцету, щоб руки знаходились за межею небезпечної зони штампу»),
п. 8 («При укладанні заготовки та знятті деталі штампу не тримати ногу на
педалі включення преса») (а.с. 5-12).

Позивач в судовому засіданні  просить
стягнути моральну шкоду із підприємства ВАТ
ПААЗ, та заперечує, щодо стягнення моральної шкоди з співвідповідача
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. При цьому
посилається на загальні норми трудового та цивільного законодавств.

Так, відповідно до довідки МСЕК (а.с. 19) ОСОБА_1. оглянута 17.05.2007 року
та встановлено їй  третю групу
інвалідності безстроково, та визначено тридцять п'ять відсотків ступінь втрати
працездатності внаслідок виробничої травми від 01.03.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю
Фонду соціального страхування від нещасних випадків і визначається у відсотках
професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я. МСЕК
установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з
якою пов'язане ушкодження здоров'я, причину, час настання та групу інвалідності
у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також визначає необхідні види медичної та
соціальної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
для розгляду справ про страхові виплати до
Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються: акт
розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання
за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної
працездатності застрахованого  чи копія
свідоцтва про його смерть.

За таких обставин, право  позивача
ОСОБА_1. на отримання страхових виплат настало з моменту встановлення ступіню
стійкої втрати працездатності органом МСЕК тобто 17.05.2007 року.

На час настання права вимоги страхового відшкодування заподіяної моральної
шкоди п. «е» статті 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»  виключений
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
від 23.02.2007 року, який вступив у дію з моменту опублікування, тобто з
20.03.2007 року.

Оскільки норма
спеціального закону на час настання вимоги про відшкодування моральної шкоди не
діяла, судом застосовуються загальні норми трудового та цивільного
законодавства.

Так, відповідно
до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування
власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться
у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя

Крім того,
відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна
шкода  відшкодовується незалежно
від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим,
органу місцевого  самоврядування,  фізичної
або юридичної особи,  яка її
завдала:  1) якщо шкоди завдано
каліцтвом,  іншим ушкодженням  здоров'я або
смертю  фізичної особи внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки;

Як встановлено у
судовому засіданні та матеріалами цивільної справи, позивач працювала на  ковальсько-пресовому обладнанні, а саме
кривошипний прес мод. КД 2122Е, інв. № 13065, зав №2157, 1982 року випуску.

Із ч. 1 ст.1187
ЦК України вбачається джерелом підвищеної небезпеки є  діяльність,
пов'язана  з використанням,  зберіганням
або  утриманням транспортних
засобів, механізмів та  обладнання,  використанням,  зберіганням
хімічних, радіоактивних,
вибухо-  і  вогненебезпечних  та
інших  речовин, утриманням диких
звірів,  службових  собак
та  собак  бійцівських порід  тощо,
що  створює  підвищену
небезпеку для особи,  яка цю
діяльність здійснює, та інших осіб.

А відповідно до ч. 2 цієї ж статті шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується  особою, яка на відповідній правовій  підставі (право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим
об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Таким чином, на
час настання у позивача ОСОБА_1. права на вимогу про відшкодування заподіяної
моральної шкоди, тобто 17.05.2007 року норма закону, яка зобов'язує виплату
потерпілому страхових виплат Фондом соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, скасована, отже суд приходить до висновку, що ВАТ ПААЗ
є належним відповідачем у справі, з якого підлягають до стягнення моральна
шкода на користь позивача ОСОБА_1 .

Визначаючи розмір моральної шкоди, яку зазнала потерпіла, суд враховує
характер, ступінь, обсяг та тривалість моральних страждань, ступінь стійкої
втрати працездатності, наявність вини самої потерпілої та враховуючи викладене,
проаналізувавши наявні у справі докази, а також виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з  ВАТ ПААЗ на користь ОСОБА_1на відшкодування
завданої моральної шкоди суму 5 000 грн.

Крім того з
відповідача ВАТ ПААЗ на користь держави підлягають до стягнення судові витрати,
пов'язані з розглядом справи у суду, а саме 08 грн. 50 коп. державного мита та
30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1., з Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ст. 237-1
КЗпП України, ст.ст.  1167, 1187 ЦК
України та ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1. задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Полтавський автоагрегатний
завод» на користь ОСОБА_1 5 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної
моральної шкоди..

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Полтавський автоагрегатний
завод» на користь держави 08 грн. 50 коп. суму державного мита та 30 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 ., з Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві -  відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської
області через Київський районний суд м. Полтави
шляхом  подачі заяви  про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги  на рішення суду протягом двадцяти днів  після
подання  заяви  про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня  проголошення
рішення.

Рішення суду набирає чинність після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана, рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання
апеляційної скарги У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної
сили після розгляду справи  апеляційним
судом.

Головуючий                                                                                             Ю.В.Куліш