АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

09
лютого   2008 року                                                                                                    м.  Вінниця

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючої:   Стеблюк Л.П.

суддів: Чорного
В.І.,  Медяного В.М.

при секретарі:
Торбасюк О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Вінниці справу за апеляційними скаргами     ОСОБА_1,      представника     ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 13.12.2007 року по заяві ОСОБА_4 за участю представника органу опіки та
піклування,  заінтересованих    осіб:
ОСОБА_2,     ОСОБА_1,  про визнання недієздатним ОСОБА_5,  -

встановила:

13.10.2000
року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про визнання недієздатним її чоловіка
ОСОБА_5,  посилаючись на те,  що її чоловік ОСОБА_5 перебуває на обліку в
диспансерному відділенні Вінницької обласної психоневрологічної лікарні імені
О.І. Ющенка з 1985 року з приводу хронічного психічного захворювання і є
інвалідом II групи. Неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні
і постійно отримує амбулаторне лікування. Вказує,  що у зв'язку із загостренням психічної
хвороби ОСОБА_5 почав вчиняти дії не на користь сім'ї,  зокрема роздавати нажиті за час спільного
життя кошти,  видав довіреність на право
розпорядження майном,  а тому
вважає,  що чоловік не може розуміти
значення своїх дій та керувати ними,  в
зв'язку з чим має бути визнаний недієздатним з 1996 року і йому повинен бути
призначений опікун.

Справа судами
розглядалась неодноразово.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 1342.2007 року заяву ОСОБА_4 про визнання недієздатним ОСОБА_5 -

Справа № 22 -
367   2008 р.       Категорія:   48
Рішення постановлено під головуванням Зайцева А.Ю.

Доповідач:
Стеблюк Л.П.

задоволено.
Визнано ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,  що проживає за адресою,  АДРЕСА_1,
недієздатним з 1996 року.

В
апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 -ОСОБА_3 ставиться питання про
скасування рішення суду,  оскільки судом
неправильно застосовано норму матеріального та процесуального права,  та про направлення справи на новий розгляд.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду,  оскільки судом неправильно застосовано норму
матеріального права,  не призначено
повторну судову психіатричну експертизу,
та про постановления
нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних
скарг,  колегія суддів вважає,  що останні не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Так,  судом встановлено,  що внаслідок перенесеної у 1979 році
черепно-мозкової травми у ОСОБА_5 з'явились психічні розлади,  згодом його було визнано інвалідом РА III
групи. У 1986 році йому було встановлено II групу
інвалідності по психічному захворюванню. На протязі 15 років ОСОБА_5 дев'ять
раз проходив стаціонарне лікування з діагнозами: «Психопатія паранояльна з
частинами декомпенсаціями на фоні перенесеної черепно-мозкової травми з
вираженим інтелектуально - мнестичним зниженням»,  органічне ураження ЦНС (вірогідно
травматичного ґенезу)» та «психоорганічний синдром з інтелектуально -мнестичним
зниженням».

Відповідно
до акту комісійної судово-психіатричної експертизи №3/00 від 25.10.2000 року
ОСОБА_5 страждає на психічні захворювання,
які мають незворотний та безперервний характер перебігу,  а відповідно до довідки Вінницької обласної
психоневрологічної лікарні імені О.І. Ющенка від 01.06.2007 року він не менш як
один раз на рік стаціонарно лікується у психоневрологічній лікарні з діагнозами
психічних захворювань. Вказана експертиза призначена ухвалою судді від
13.10.2000 року.

Отже,  при постановленні рішення судом дотримано
судом вимоги  ст. 212 ЦПК України,  взято до уваги доказ,  одержаний у порядку,  встановленому законом.

Посилання апелянтів
на акт № 121 складений 17 червня 2004р. Вінницькою обласною психоневрологічною
лікарнею імені академіка О.І. Ющенка,  та
на акт №333 від 1998 року,  який було
винесено під час розслідування кримінальної справи,  не можливо прийняти до уваги,  оскільки їх було-призначено по іншим справам:
по кримінальній справі,  яку було
провадженням закрито за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу злочину,  а відповідно до рішення Ленінського районного
суду м.  Вінниці від 16.07.2007
року,  дії органів слідства (в тому числі
в частині призначення судово-психіатричної експертизи) було визнано
незаконними; по цивільній справі за заявою прокурора Ленінського району

м.  Вінниці в інтересах ОСОБА_5 про поновлення
дієздатності,  а відповідно до ухвали
Замостянського районного суду м.  Вінниці
від 25.06.2005р. прокуратура прийняла відмову від заяви. Отже висновки по обох
актах не були застосовані у якості доказів жодним компетентних органом,  та на їх підставі не були зроблені ніякі
висновки.

Тому суд
дійшов підставного висновку про визнання недієздатним ОСОБА_5,  доводи апеляційних скарг не спростовують
висновків суду,  оскільки останні
ґрунтуються на повно з'ясованих обставинах справи,  та,
відповідно,  немає підстав для
скасування судового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1,  представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 13.12.2007 року залишити без змін.

Ухвала набуває
законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку на протязі двох місяців з дня її проголошення
до Верховного Суду України.