№ 2-72008р.
23.06.2008р.    Іллічівський міський суд  Одеської області
головуючого  - судді Ледньової  Т.В.
- Лукаревській О.Є., Станіславській А.В., Худяк О.П., Кравченко М.А.
представника позивача, третої особи   -
Відповідачів  - ОСОБА_2,   ОСОБА_3
відповідача  - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Іллічівську справу за позовом
ОСОБА_1  до  ОСОБА_2, ОСОБА_3,  ОСОБА_4
про відшкодування шкоди,-
В С Т А Н О В  И В :
позивач звернувся до суду з заявою (а.с.
2-3),  в якій просив стягнути з
відповідачів  ОСОБА_2, ОСОБА_3 у
та  судові витрати  у солідарному порядку.
судового розгляду справи були подані уточнення до позову 03.07.2006р.
(а.с.78-79),  14.11.2006р (а.с. 105),
16.11.2006р.  (а.с. 118-120).
В судовому
засіданні представник позивача та третьої особи ОСОБА_5, діючий на підставі
довіреності від 07.06.2006р.  (а.с.71),
підтримав позовні вимоги в редакції заяви від 16.11.2006р. на а.с. 118-120,
просить стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_3  у солідарному порядку
шкоди,  та судові витрати.  У обґрунтування зазначених вимог представник
позивача, третьої особи  ОСОБА_5  посилається на ті обставини, що 19.01.2003р.
ОСОБА_2 рухався на автомобілі «Фольксваген»
дз НОМЕР_1  по АДРЕСА_1, допустив
порушення Правил дорожного руху, внаслідок
чого сталось зіткнення
зазначеного автомобіля з
автомобілем  «Альфа-Ромео»  дз НОМЕР_2
під керуванням позивача, було пошкоджено автомобіль «Альфа-Ромео» та
завдано тілесних ушкоджень позивачу.
Позивачем понесені витрати щодо ремонту автомобіля.  Розмір матеріальної шкоди визначено на
підставі висновку спеціаліста   по  залишковій вартості автомобіля.  Позивачу завдано моральну шкоду пережитим
жахом, загрозою життю, фізичним болем, погіршенням стану здоров*я, порушенням
звичного укладу життя, неправомірною поведінкою відповідачів, які не бажали
компенсувати завдану шкоду, неможливістю використовувати  автомобіль для підприємницької діяльності.
третя особа - власник автомобіля ОСОБА_7 до судового засідання не з*явились,
надавши заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с.88, 89).
ОСОБА_3 позов не визнав.  Із його
пояснень в судовому засіданні та заперечень на а.с. 34  вбачається, що він вважає  належним
відповідачем ОСОБА_4, т.я. передав належний йому на праві власності
автомобіль сину на підставі довіреності.
і в судовому засіданні, і в письмових запереченнях (а.с.99-100)  визнав те, що був володільцем транспортного
засобу, передав керування ОСОБА_2
автомобілі  під  час
матеріальну шкоду в солідарному порядку з ОСОБА_2   Але позовні вимоги щодо моральної шкоди  ОСОБА_4 не визнав.  Крім того, відповідач ОСОБА_4  не визнав розміру матеріальної шкоди,
зазначеного у позові,  вважає, що суд
повинен прийняти до уваги висновок експерта.
ОСОБА_2 на а.с. 27, 33 вбачається, що станом на 15.05.2003р. та 22.07.2003р.
він вважав належним відповідачем ОСОБА_4, не визнав своєї вини у скоєнні
аварії.  У подальшому ОСОБА_2 зайняв
позицію спільну з відповідачем ОСОБА_4 (а.с.99-100),  визнав позов про відшкодування матеріальної
шкоди частково, вважає, що  розмір шкоди
повинен визначати експерт, що немає підстав для компенсації моральної шкоди.
пояснення учасників судового розгляду, з*ясувавши обставини справи та
дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню за наступних підстав
Автомобіль «Фольксваген» нз НОМЕР_1
належить  відповідачу ОСОБА_3, що
підтверджується довідками на а.с. 6, 54, 62.
09.08.2000р. ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 розпоряджатися, в т.ч.
керувати, зазначеним автомобілем довіреністю
(а.с.35,42), яка була дійсна по 09.08.2003р.
«Альфа-Ромео» дз НОМЕР_2 з 10.01.2001р. був зареєстрований за позивачем на
підставі доручення від 30.08.2000р., яке діяло три роки (а.с.7, 50, 51).  З 25.11.2003р. власником цього транспортного
засобу є  ОСОБА_7 (а.с.73).
приблизно о 20-00 год.  ОСОБА_2,
рухаючись з дозволу ОСОБА_4 на автомобілі «Фольксваген» дз НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1, порушив п.п.3.25, 12.9, 12.4 - 12.7, 12.3,  3.29
Правил дорожного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем
«Альфа-Ромео» дз НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_1  Ці обставини
підтверджуються вироком Іллічівського міського суду Одеської області від
28.11.2005р., яким ОСОБА_2 був засуджений за скоєння злочину, передбаченого
ст.286 ч.1 КК України (а.с.65-69).
Постановою від 23.01.2003р. було відмовлено в порушенні кримінальної
справи ( а.с.5).  Постановою суду від
17.02.2003р. ОСОБА_2 був притягнутий до відповідальності за ст. 124 КпАП
України (а.с.25).   В  зв*язку з наявністю у ОСОБА_1 тілесних
ушкоджень середнього ступеню тяжкості 27.08.2003р. була скасована постанова від
23.01.2003р. про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.52, 55, 56  - 57).
За фактом ДТП було порушено кримінальну справу і у подальшому визнано
винним ОСОБА_2 у цьому ДТП в скоєнні
злочину, передбаченого ст.286 ч.1
КК України (а.с. 65-69).
було пошкоджено автомобіль «Альфа-Ромео»,
яким керував позивач, що визнано сторонами, підтверджується дефектною
відомостю, фототаблицею, висновками спеціаліста та експертним висновком (а.с.8-20,
106-114, 140-147).  Із висновку
спеціаліста станом на 13.03.2003р. вбачається, що вартість ремонту пошкодженого
(а.с.8-20).  Із висновку спеціаліста
27.10.2006р., незважаючи на те, що провів відновлюваний ремонт, у межах
остаточної вартості автомобілю, т.я. спеціалістом було зроблено висновок про
недоцільність такого ремонту в зв*язку з тим, що вартість ремонту вища риночної
вартості автомобіля.  За клопотанням
відповідачів 18.12.2007р. була проведена судова автотоварознавча експертиза
(а.с. 140-147). Експерт визначив риночну вартість автомобіля позивача на
експертного дослідження, т.я. вирішення цього питання є недоцільним та     автомобіль   отримував
після  ДТП      19.01.2003р.       інші
висновком підтверджується, що позивач відновив автомобіль
після ДТП 19.01.2003р., що вартість ремонту складає без врахування
Фактично висновок експерта підтвердив висновок спеціаліста, а тому
визначаючи розмір матеріальної шкоди суд бере до уваги межі позовних вимог,
висновок спеціаліста станом на 27.10.2006р. та ту обставину, що експерт не зміг
визначити вартість автомобіля на час експертного дослідження.  Із роз*яснень Пленуму Верховного Суду України
у п.9 Постанови  «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що коли
відшкодування заподіяної майну шкоди в натурі неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному розмірі збитки відповідно до реальної вартості на час
розгляду справи  втраченого майна чи робіт,
які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ.  Відповідачі відмовились відшкодувати шкоду в
натурі (надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену машину).  Відповідно до ст. 453 ЦК України ( в редакції
1963р.), діючій  на час виникнення спору,
у такому випадку суд може зобов*язати надати особі,  якій заподіяно шкоду, річ такого самого роду
або повністю відшкодувати збитки, завдані фактичною втратою пошкодженої речі.  Відповідач ОСОБА_2 відповідає за матеріальну
шкоду на підставі ст. 440 ЦК України ( в редакції 1963р.).  Відповідач ОСОБА_4 відповідає за цю шкоду на
підставі ст. 450 ЦК України ( в редакції 1963р.).  Підстав
для накладання обов*язку по відшкодування матеріальної шкоди на ОСОБА_3
немає, т.я. на час ДТП володільцем автомобілю був ОСОБА_4
вимог щодо моральної шкоди суд приймає до уваги, що дійсно було пошкоджено
здоров*я та майно позивача, він тривалий час лікувався, звертався до
правоохоронних органів щодо притягнення винних до кримінальної відповідальності,
мав фізичні та моральні страждання, було порушено його звичайний уклад
життя.  Згідно ст. 440-1 ЦК  України (1963р.) на ОСОБА_2 повинно бути
враховуючи поведінку ОСОБА_2 під час ДТП, неприйняття їм заходів щодо
добровільного відшкодування шкоди, допомоги позивачу, доводи позивача в
обґрунтування цих вимог, та принципом розумності, справедливості, співмірності
з завданими збитками.
ст. 88 ЦПК України підлягає задоволенню вимога про відшкодування судових витрат
задоволенню клопотання про поновлення строку звернення з позовом про
відшкодування моральної шкоди з урахуванням стану здоров*я позивача, термінів
розгляду кримінальної справи та зупинення провадження у цивільній справі
(а.с.65-69, 60об. - 61).
ст.ст. 440, 440-1, 450, 453 ЦК України (1963р.),  ст.ст. 10, 11, 60, 73, 88, 212-215 ЦПК
України, суд  -
позовні  вимоги ОСОБА_1 частково.
на його користь з  ОСОБА_2  та
ОСОБА_4  у відшкодування
солідарному порядку.
звернення позивачу з позовом про відшкодування моральної шкоди.
користь ОСОБА_1  у відшкодування
користь позивача витрати щодо сплати держмита в сумі 316 грн. 30 коп. у
солідарному порядку з ОСОБА_2,
ОСОБА_4   Стягнути з ОСОБА_2  держмито на користь держави у сумі 8 грн. 50
інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
апеляційне оскарження  рішення суду може
бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.  Апеляційна скарга на рішення суду  надається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.
СУДДЯ: