РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2008р.                                                                                  м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої:                                                        Пнівчук
О.В.,

суддів:                                                                 Беркій
О.Ю., Проскурніцького П.І.,

секретаря:                                                           Самуляк
О.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання правочину недійсним, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_1про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2007 року, -

встановила:

ОСОБА_1.
звернувся з позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним.

Позивач
свої вимоги мотивував тим, що відповідачка ОСОБА_2 перебуваючи з ним в шлюбі
позичила у відповідачки ОСОБА_3 одну тисячу доларів США та зобов'язалася
повернути борг в термін до 27
вересня 2006 року,
про що написала розписку.

Посилаючись
на те, що зазначений договір укладено без його згоди та виходить за межі
дрібного побутового, просив визнати його недійсним.

ОСОБА_3
подала зустрічний позов до ОСОБА_2., ОСОБА_1. про стягнення з них в солідарному
порядку 5050  грн.
суми боргу.

Свої
вимоги мотивувала тим, що 27.09.2005
року між нею та ОСОБА_2. укладено договір позики на суму 1000 доларів США згідно якого відповідачка
зобов"язувалася повернути борг до 27.09.2006
року.

Оскільки
борг в зазначений термін не повернуто просила стягнути його з відповідачів.

Справа № 22-ц-151/2008р.                                Головуючий у І
інстанції Томин О.О.

Категорія
44                                                          Доповідач:
Пнівчук О.В.

2

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено та задоволено зустрічний позов ОСОБА_3

Стягнуто
з ОСОБА_1., ОСОБА_2. в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 5050  грн.
боргу та 81  грн.
судових витрат.

На дане
рішення ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального права.

Апелянт
зазначив, що суд не дав належної правової оцінки, що він як колишній чоловік
ОСОБА_2. не знав про укладення нею договору позики, боргова розписка появилась
тільки восени 2006 року в
матеріалах справи про поділ майна подружжя з метою уникнення реального поділу
майна.

В
борговій розписці відсутня дата її написання, а тому висновок суду, що позику
використано на придбання меблів є недостовірний, крім того ним подано виписки з
рахунків в установах банків про наявність власних грошових коштів.

Апелянт
посилається також, що судом невірно застосовано норми ст. 65 СК України,
відповідачами не доведено факт використання позичених коштів в інтересах
сім"ї.

З
наведених підстав апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення його позову та відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

В
засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1. - ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_2.,
ОСОБА_3 та їх представники доводи апеляційної скарги заперечили.

Вислухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення
з наступних підстав.

Із
матеріалів справи вбачається, що сторони по справі ОСОБА_1. та ОСОБА_2. бувше
подружжя, між якими виник спір про поділ майна подружжя,

ОСОБА_2.
в позовній заяві про розподіл майна подружжя зазначила, що меблі придбані ними
за позичені у її сестри ОСОБА_3 гроші в сумі 1000 доларів США
про що нею видано розписку у вересні 2005
року.

ОСОБА_1.
пред"явив позов до ОСОБА_2. та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
позики укладеного між відповідачками посилаючись на те, що про укладення даного
правочину йому не було відомо і згоди на його вчинення не давав.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1., суд першої інстанції правильно виходив із того,
що договір позики укладений відповідно до норм чинного законодавства.

3

Відповідно
до вимог ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений розмір неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.

Згідно
розписки - ОСОБА_2. 27 вересня 2005 року позичила у
своєї сестри ОСОБА_3 гроші в сумі 1000
доларів США для придбання
меблів для спальні та кухні та зобов'язалася повернути борг до 27.09.2006 року (а.с. 16).

На час
укладення даного договору позики ОСОБА_2. перебувала в шлюбі із ОСОБА_1.

Відповідно
до ч.3 ст. 61 СК
України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім"ї, то
гроші, інше майно в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим
договором, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При
укладенні договорів одним із подружжя згідно ч.2 ст. 65 СК України
вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право
на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що
укладений другим із подружжя без її,
його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Письмово
згода одного із подружжя повинна бути подана у випадку укладення одним із
подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і державної
реєстрації, а також стосовно цінного майна.

Таким
чином письмова згода одного із подружжя при укладенні договору позики не є
обов"язковою.

Посилання
апелянта на те, що розписка написана відповідачами з метою уникнення реального
поділу майна подружжя не підтверджені належними доказами.

Крім
того, ОСОБА_2. представила суду докази того, що нею 29.09.2005 року укладено
договір із дизайн-студією „Вектор" на виготовлення меблів для спальні та 27.09.2005 року на
виготовлення меблів для кухні та проведено оплату, і ці обставини не заперечив
ОСОБА_1.

А тому
посилання апелянта на те, що відповідачами не доведено факт використання коштів
за оспорюваним договором позики в інтересах сім"ї не заслуговують на
увагу.

Разом з
тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано стягнув борг
згідно розписки із ОСОБА_2. та ОСОБА_1. в користь ОСОБА_3 в солідарному
порядку.

Відповідно
до вимог ст. 1049 ЦК України
борг підлягає стягненню із позичальника позикодавцеві, тобто борг згідно
розписки в сумі 1000 доларів,
що в еквіваленті до

4

української гривні становить 5050  грн.
слід стягнути з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3

Відповідно
до п. 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 Про практику
застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя -при поділі майна
подружжя враховуються також борги подружжя та правовідносини за
зобов"язаннями, що виникли в інтересах сім"ї  (ч.4 ст. 65 СК України).

Оскільки
в провадженні місцевого суду знаходиться справа про поділ майна подружжя, то
боргові зобов"язання одного із подружжя повинні біти враховані при
розгляді спору про поділ майна.

А тому
рішення суду в частині стягнення боргу підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення про стягнення з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 5050  грн.  та
судових витрат.

На
підставі ст. ст. 61, 65 СК України, ст. ст. 1047, 1049 ЦК України, керуючись
ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1. задовольнити частково.

Рішення
Івано-Франківського міського суду від 30
листопада 2007 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові
ОСОБА_1. до ОСОБА_2., ОСОБА_3 про визнання договору позики укладеного між
ОСОБА_2. та ОСОБА_3 на 1000
доларів США недійсним -відмовити.

Зустрічний позов
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3 5050
грн.
боргу та 81  грн.
судових витрат.

Рішення
набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з часу набрання законної сили.