Справа № 2-112/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

13 лютого 2008 року

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Діденко О.П.,

при секретарях   Красновид О.О.,
Микитин Т.В.,

розглянувши у  відкритому    судовому засіданні  в залі суду в м.Ніжині  цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1  до ОСОБА_2
про  відшкодування матеріальної
шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач  ОСОБА_1  у позові до суду  зазначив, що
відповідач ОСОБА_2.  наказом №
36-к від  10.07.2007 року був прийнятий
на роботу на посаду буфетника  теплохода
«ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1), на якій працював з
11.07.2007 року, а 12.08.2007 року посаду
самовільно  залишив, порушивши тим
самим трудові обов»язки та  не передавши
нікому матеріальні цінності, які рахувались у нього в підзвіті, за які він ніс
повну матеріальну відповідальність згідно
укладеного 10.07.2007 року договору, для участі в інвентаризації не
з»явився. І так як з вини відповідача виникла нестача матеріальних цінностей у
сумі  8896 грн., то просив стягнути з
відповідача у відшкодування заподіяної шкоди зазначену суму коштів.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_3. та ОСОБА_4. позовні вимоги підтримали, просили їх
задовольнити та дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач  ОСОБА_2. позовні вимоги
не визнав, обґрунтувавши заперечення проти позову тим, що до матеріальних
цінностей, які були у нього в підзвіті,
так як він був матеріально-відповідальною особою,  мала доступ команда теплоходу і  тому вважає, що нестача могла виникнути не з
його вини.  Зазначену позивачем вартість
матеріальних цінностей, які були передані йому в підзвіт при прийнятті на
роботу,   вартість прийнятих матеріальних
цінностей в період роботи та розмір зданої ним виручки ОСОБА_2. не
оспорював,  а також не заперечував проти
того, що  самовільно залишив роботу з 12
серпня 2007 року, не передавши матеріальні цінності,  при цьому не міг пояснити причину,  з якої він не з»явився для участі в
інвентаризації матеріальних цінностей, які були у нього в підзвіті, не
дивлячись на те, що  був запрошений, а
також не міг пояснити, чому не виконав умови договору про повну матеріальну
відповідальність і не повідомив
адміністрацію  ОСОБА_1 про неналежне,
як він вважав, збереження матеріальних цінностей. При вирішенні позову
покладався на розсуд суду.

Свідок  ОСОБА_5- капітан-змінний
механік теплохода,  пояснив, що  барна стойка на теплоході не закривалася, але
був щит,  з допомогою якого можна було закривати
на ключ матеріальні цінності, та що
ОСОБА_2. цього не робив і ніколи не ставив  питання про неналежне збереження ввірених
йому матеріальних цінностей.

Свідок ОСОБА_6.- механік-змінний капітан теплохода, пояснив, що 11 серпня
2007 року  ОСОБА_2. був помічений у тому,
що заніс на теплоход три пакети шампанського з наміром його реалізувати як свій
власний, а не одержаний у підзвіт товар,
після чого зрозумів, що будуть неприємності і з 12 серпня 2007 року на роботу
не вийшов взагалі. Для участі в інвентаризації матеріальних цінностей він
особисто запрошував ОСОБА_2., але останній не з»явився, не повідомивши причину.
Також пояснив, що щитом можна було закривати матеріальні цінності, але ОСОБА_2.
цього не робив.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, свідків,
дослідивши письмові докази, суд приходить до
слідуючого висновку:

Відповідач ОСОБА_2. був матеріально-відповідальною особою згідно  п.1 Договору від 10.07.2007 року, копія якого
на а.с.6, так як   з 11.07.2007 року
прийнятий на період навігації на роботу буфетником  теплохода «ІНФОРМАЦІЯ_1» (копія наказу на
а.с.5). Оскільки   посада буфетника
пов»язана із зберіганням, продажем матеріальних цінностей, то суд вважає,
що    з ним на законній підставі
відповідно до вимог ст.135-1 КЗпП України
укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Одержання у підзвіт відповідачем
матеріальних цінностей, здача виручки, нестача матеріальних цінностей
підтверджується  актами  контрольної перевірки, накладними на
внутрішнє  переміщення матеріальних
цінностей  та карткою рахунку, що на на
а.с.8-19.

Проти самовільного залишення
роботи  без передачі матеріальних
цінностей  та небажання прийняти участь в
інвентаризації матеріальних цінностей відповідач ОСОБА_2. не заперечував, як і
не заперечував, що був запрошений  для
участі в інвентаризації матеріальних цінностей, а тому інвентаризація
правомірно проводилася  комісією,
створеною наказом від 12.08.2007 року, копія якого на а.с.7;

Сам відповідач ОСОБА_2. не заперечував проти того, що  відповідно до умов договору про повну
матеріальну відповідальність в разі неналежного збереження матеріальних
цінностей мав повідомити про це
адміністрацію  ОСОБА_1, але цього
не зробив.

В судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 також не спростовані показання
свідків  ОСОБА_5 та ОСОБА_6. щодо наявної
у нього  можливості  закривати
на ключ матеріальні цінності  з
допомогою щита.

Відповідно до ст.134 КЗпП України
працівники несуть повну матеріальну відповідальність  за заподіяну з їх вини підприємству  шкоду, якщо між працівником і підприємством
укладено письмовий договір  про взяття на
себе  працівником  повної матеріальної відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших
цілей.

З огляду на встановлене суд  вважає
позовні вимоги доведеними, обґрунтованими належними доказами і їх слід
задовольнити, а також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь
позивача слід стягнути понесені ним та
документально підтверджені судові витрати: 88,96 грн.судового збору та
30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
(квитанції на а.с.26,27).

Керуючись  ст. ст.212, 214, 215   ЦПК України,
ст. 134 КЗпП України, суд

В И Р
І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з
ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1  8896 (вісім тисяч вісімсот
дев»яносто шість) грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 51 (п»ятдесят одну)
грн. в повернення сплаченого судового збору та 30(тридцять) грн. у повернення
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього
стягнути 8977 (вісім тисяч дев»ятсот сімдесят сім) грн.

Рішення може бути    оскаржено  в апеляційному порядку до апеляційного суду
Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,   або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя