Апеляційний суд Запорізької області
Справа №
22-706/08                                          Головуючий
у 1 інстанції: Прінь І.П.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26"
лютого 2008 року                                                                                         м.  Запоріжжя

Колегія
судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:                   Приймака В.М. ,

Суддів:                              Подліянової Г.С. ,

Мануйлова Ю.С. ,

При
секретарі:                  Батарейній
О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня
2007 року

по
справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії (бездіяльність) відділу Державної
виконавчої служби Бердянського міськорайонного управління юстиції Запорізької
області,  зацікавлена особа - боржник
ОСОБА_2,  -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2007 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на рішення та дії (бездіяльність)
відділу Державної виконавчої служби Бердянського міськорайонного управління
юстиції Запорізької області,  зацікавлена
особа - боржник ОСОБА_2

В скарзі
зазначала,  що при здійсненні примусового
виконання ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від
08.06.2006 року про забезпечення позову,
якою було заборонено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснення будь-яких будівельних
робіт на земельних АДРЕСА_1. Посилається на те,
що ВДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції,  в порушення вимог Закону України "Про
виконавче провадження",  проявляє
бездіяльність ухвалу суду від 08.06.2006 року та не виконав ухвалу суду про
забезпечення позову,  що дозволило
ОСОБА_2 продовжити будівельні роботи на земельній ділянці № 42 по вул.  Лієпайській.

При
зверненні до начальника ВДВС їй стало відомо,
що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого
провадження від 21.08.2006 року. Зазначену постанову вона не отримувала і
відділ ДВС не має доказів вручення їй цієї постанови. Оскільки ухвала суду про
забезпечення позову діє до повного розгляду справи,  то державний виконавець не мав права
закінчувати виконавче провадження. Тому вважає,
що за таких обставин начальник відділу ДВС повинен був скасувати
постанову про закінчення виконавчого провадження і прийняти міри щодо
фактичного виконання ухвали суду і притягнення ОСОБА_2 до відповідальності.

Просила суд визнати дії і
бездіяльність відділу ДВС Бердянського міськайонного управління юстиції
Запорізької області неправомірними і скасувати постанову від 21.08.2006 року
про закінчення виконавчого провадження,
відкрити виконавчого провадження про виконання ухвали суду від
08.06.2006 року про забезпечення позову,
притягнути ОСОБА_2 до відповідальності за невиконання ухвали суду.

Ухвалою
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2007 року у
задоволені скарги відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального
права,  просить вказану ухвалу суду
скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Вислухавши
доповідача,  дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до п. 1 ч. 1  ст.  312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції,  апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін,  якщо судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом
встановлено,  що відповідно до ухвали
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.06.2006 року на
державну виконавчу службу покладено обов'язок щодо виконання зазначеної
ухвали,  а саме - забезпечення позову
ОСОБА_1,  шляхом захоронения ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 здійснення будь-яких будівельних робіт на земельних ділянках № 42 і №
42а по вул. . Лієпайській в м.
Бердянську.

На
виконання зазначеної ухвали суду 29.09.2006 року відкрито виконавче
провадження,  а 06.07.2006 року державним
виконавцем,  з виходом на місце
виконання,  були проведені відповідні дії
щодо виконання ухвали суду,  а саме -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була оголошена ухвала суду від 08.06.2006 року щодо заборони
проведення будь-яких будівельних робіт. Щодо вчинення зазначених виконавчих
дій,  у присутності понятих,  стягувача ОСОБА_1,  боржників,
та інших осіб,  були складені акти
від 06.07.2006 року.

Оскільки
складання зазначених актів є підставою закінчення виконавчого провадження,  державним виконавцем було винесено постанову
про закінчення виконавчого провадження,
у відповідності до п. 8  ст.  37 Закону України „Про виконавче
провадження".

За таких
обставин,  суд першої інстанції законно
та обґрунтовано дійшов висновку про те,
що виконавчі дії щодо виконання ухвали суду від 08.06.2006 року
здійсненні державним виконавцем з дотриманням вимог Закону України „Про
виконавче провадження".

Доводи
апеляційної скарги,  щодо порушення судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права спростовуються
матеріалами рправи.

Оскільки
ухвала суду відповідає вимогам закону,
підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307, 312,
313,  314, 315,  317 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня
2007 року

по цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
проте вона може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.