РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ             Справа №2-383/2008 рік

19 листопада  2008
року Малинський
районний суд Житомирської області в складі

головуючої  судді                          Збицької К.Д.

при
секретарі                                Гузіковій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю „Пульс” (третя особа на стороні відповідача  відділення виконавчої дирекції Фонду  соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України у Малинському районі) про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди працівникові, завданої
ушкодженням здоров'я, -

встановив :

позивач
звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача товариства з обмеженою
відповідальністю «Пульс» на його користь 199152 гривень на відшкодування
моральної шкоди, завданої виробничою травмою, яка сталася 04 серпня 2003 року
під час виконання трудових обов»язків, внаслідок чого він став інвалідом другої
групи, а з 2007 року інвалідом 3-ї групи, а також 2995 гривень на відшкодування
понесених позивачем  затрат по підготовці
справи до розгляду.

У
судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов.

Позивач
пояснив, що в період літніх канікул з 1 липня 2003 року він був прийнятий  різноробочим в ТОВ «Пульс».  4 серпня під час накатування за допомогою
лома колоди на естакаду пилорами лом відскочив та спричинив йому тяжку
черепно-мозкову травму, в результаті якої йому було встановлено 2-гу групу
інвалідності. Тривалий час він лікувався, перебуває на обліку у лікаря
невропатолога, переніс нестерпний фізичний біль. Вважає, що мали місце тривалі
моральні страждання та переживання, приниження його честі та гідності, що
потребує компенсації нанесеної йому моральної шкоди, яку висновком фахівців
оцінено в 199 152 гривні. За надання розгорнутого висновку ним сплачено
2500грн. та 495грн.

Представник
відповідача Горзов О.І. позов не визнав та пояснив, що позивач був прийнятий на
роботу тимчасово.  Працював в одну зміну.
Чому   приступив до роботи 4 серпня 2003
року після закінчення першої зміни без дозволу керівництва та у відсутності
майстра йому невідомо. Такого розпорядження не було. Комісією було складено
кілька актів, в тому числі як форми Н-5, так і форми Н-1, для складання якого,
на його думку, підстав не було.  Вважає,
що вини товариства в отриманні травми позивачем немає, позивачем пропущений строк
звернення до суду, тому просить в позові відмовити.

Представник
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у Малинському районі Рабошук О.М., як
третя особа на стороні відповідача, позовОСОБА_1 вважає безпідставним та в його
задоволенні просить відмовити внаслідок пропуску тримісячного  строку звернення до суду.

З'ясувавши  обставини справи у межах заявлених позовних
вимог та перевіривши їх наданими суду доказами суд дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

2.

Судом
встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися трудові відносини на
підставі наказу № 22 від 27.06.2003 року, згідно з яким неповнолітній ОСОБА_1
був прийнятий на роботу тимчасово різноробочим
відповідно до ст.ст.51,188 КЗпПУ, про що свідчить запис у трудовій
книжці (а.с.7). 4 серпня 2003 року з ним стався нещасний випадок.

Згідно
виписки з наказу №1 від 04 січня 2003 року на ТОВ «Пульс» був затверджений
режим роботи як в одну, так і в дві зміни (а.с.16).

По
результатах розслідування нещасного випадку було складено три акти.

В акті
№1 про нещасний випадок невиробничого характеру від 20 серпня 2003 року,
затвердженому  27.08.2003р. директором
ОСОБА_2  зазначено, що нещасний випадок
стався з вини потерпілогоОСОБА_1, який грубо порушив розпорядок роботи та
правила техніки безпеки, самовільно прийшовши на підприємство в неробочий час
та почавши роботу не на своєму робочому місці без дозволу відповідальних за
роботу пилорами осіб (а.с.67).

Той
факт, що позивач працював у дві зміни, ствердив у судовому засіданні свідок
ОСОБА_3. Він знайшов своє відображення і у пояснювальних ОСОБА_1, ОСОБА_4
ОСОБА_5, ОСОБА_6, даних ними в серпні 2003 року
(а.с.23-26).

Під час
перевірки дотримання законодавства про охорону праці територіальним управлінням
Державного Департаменту з нагляду за охороною праці від 1 квітня 2004 року було
виявлено ряд недоліків, внесено припис від 01.04.2004 року (а.с.19-20).

В
приписі №31 зазначено, що на підставі вивчення і перевірки матеріалів щодо
нещасного випадку з різноробочим ОСОБА_1, який стався 4 серпня 2003 року о  19-й годині при перекачуванні колоди на
естакаду, держінспектор дійшов висновку, що нещасний випадок стався внаслідок
допущення до роботи без первинного інструктажу, без стажування та допуску до
самостійної роботи, причиною чому є відсутність контролю за роботою
працівників, чим порушені п.8,9,10 Правил з охорони праці в лісовій,
деревообробній промисловості та лісовому господарстві. Дані порушення були
допущені директором ТОВ «Пульс» ОСОБА_7. та майстром ОСОБА_8 (а.с.21-22).

Після
повторного розслідування 09 квітня 2004 року був складений акт форми Н-1 про
нещасний випадок на виробництві,  яким
особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці, визнано
начальника цеху ОСОБА_7. та потерпілого ОСОБА_1
(а.с.78-79). Даний акт також затверджений директором ОСОБА_3  Відповідність даного акту оригіналу
засвідчена  державним нотаріусом Іваненко
О.М. 21 липня 2004 року.

На
підставі цього акту та заяви позивача від 15.10.2004 року (а.с.95-97)
Малинським відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 18 жовтня
2004 року винесена постанова про страхові виплати (а.с.100-102).

По результатах
матеріалів перевірки по факту нещасного випадку, що стався 4 серпня 2003 року
на ТОВ «Пульс»,  в.о. прокурора
Малинського району Мельником О.В. 06 вересня 2004 року винесена постанова про
відмову в порушенні кримінальної справи у зв»язку з відсутністю складу злочину
в діях службових осіб ТОВ «Пульс» (а.с.13, відмовний матеріал №30/1-04 по
заявіОСОБА_1). Зазначена постанова скасована як

3.

незаконна постановою Малинського районного суду від 25
листопада 2004 року. Матеріали направлені прокурору Малинського району для
додаткової перевірки (а.с.10-11), проте матеріалів додаткової перевірки та їх
результатів у відмовному матеріалі немає.

Оглядом
наглядового провадження № 121с/08 по заяві директора ТОВ «Пульс» ОСОБА_8
встановлено, що його скарга прокуророві Малинського району  щодо перевірки складання трьох актів про
нещасний випадок з ОСОБА_1 залишена без задоволення внаслідок того, що зміст та
форма акту про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, складений
09.04.2004 року, повністю відповідає вимогам чинного на час складання даного
акту Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджених Постановою КМУ
№1094 від 21.08.2001 року.

В
процесі розгляду справи представником відповідача суду надана копія припису
в.о. прокурора Малинського району Кучера Ю.В.
від 12.09.2008р. про усунення порушень Закону України «Про охорону
праці», згідно якого директора ТОВ «Пульс» зобов»язано негайно усунути  порушення закону, допущеного, на його
думку,  при складенні акту Н-1 від
09.04.2004 року шляхом повторного розслідування нещасного випадку на
виробництві (а.с.129).  Зміст даного
припису суперечить висновку прокурора, зробленому на підставі проведеної
перевірки.

На виконання
припису 06.10.2008 року був виданий наказ про створення комісії та складений
акт розслідування нещасного випадку на підставі даних членами комісії
пояснень,   який затверджений керівником
9 жовтня 2008 року (а.с.130-134). Згідно цього причиною події є незаконне
проникнення на підприємствоОСОБА_1
Обставини, зазначені в даному акті, не відповідають ні поясненням,
відібраним з цього приводу у працівників в серпні 2003 року (а.с.23-26), ні  припису держінспектора з охорони праці
(а.с.21), тому суд не бере його до уваги.

Унаслідок
отриманої черепно-мозкової травми з 16.06.2004 року ОСОБА_1була встановлена
друга, а з 15.11.2007 року  третя група
інвалідності  з втратою 50% професійної
працездатності (а.с.27-34,36).

За
висновком фахівців (психіатра, психолога) від 04 жовтня 2007 року, наданого на
звернення представника позивачаОСОБА_2 (а.с.44-56), ОСОБА_1 внаслідок отриманої
як за вини керівництва ТОВ «Пульс», так і вини самого потерпілого
черепно-мозкової травми зазнав  моральної
шкоди у вигляді втрат нематеріального характеру, які виникли у зв»язку з
ушкодженням здоров»я,  усвідомлення
потерпілим реальної загрози життю,
неспроможності продовжувати звичайний життєвий устрій, підтримувати
нормальні життєві зв»язки і розмір моральної шкоди оцінений в 199 152 (сто
дев»яносто дев»ять тисяч сто п»ятдесят дві) гривні.

Суд
вважає, що цей висновок не повністю відповідає реальним обставинам. Від
фахівців був прихований той факт, що потерпілий 01 березня 2005 року  після складання іспитів екстерном  отримав посвідчення водія категорії «В»
(а.с.142) і до цього часу, як визнала представник позивача, керує транспортним
засобом. Не були надані також дані щодо продовження ним навчання, внаслідок
чого дана завищена оцінка розміру моральної шкоди.

Той
факт, що ушкодження здоров»я отримане позивачем на виробництві, сторонами не
оспорюється.

4.

Пунктом
13 Постанови    Пленуму Верховного Суду
України від  31.03.1995р. №4 «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами,
несеними постановою від 25.05.2001р. №5) (далі постанови Пленуму ВСУ)
визначено, що відповідно до ст.237-1 Кодексу законів про працю, яка набрала
чинності 13 січня 2000р., за наявності порушення прав працівника у сфері
трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних
йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров”я умовах
тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих
зв”язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя,
обов”язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Разом з
тим позивач  в обґрунтування своїх вимог
посилається на норми цивільного права - ст.ст. 1167, 1168, 1195, 1197
Цивільного кодексу України.

Суд
визнає, що правові відносини, які виникли між позивачем та відповідачем,
регулюються нормами трудового права і застосуванню підлягають положення  ст.237-1 Кодексу законів про працю, що
виключає застосування ст.1167 та інших норм Цивільного кодексу про
відшкодування моральної шкоди.

Стаття
237-1  Кодексу законів про працю
визначає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від
нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно
до ст.233 КЗпП та роз»ясень, викладених в п. 16 вищезазначеної постанови
Пленуму ВСУ,  до вимог про відшкодування
моральної шкоди у випадках, передбачених
трудовим законодавством,
застосовується тримісячний строк позовної давності.

Стаття
72 ЦПК України визначає, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із
закінченням строку, встановленого законом або судом.

За
загальними правилами позовна давність - це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу
(ст.256 ЦК).  Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення
свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Позовна
давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом
встановлено, що про порушення свого права позивач довідався з часу складення
акту форми Н-1 - 09 квітня 2004 року. Звернувся до суду з даним позовом  майже через чотири роки - 25 березня 2008
року.  Представниками  відповідача та третьої особи на стороні відповідача  заявлено про застосування позовної давності.
Клопотання про поновлення встановленого законом строку позивачем не заявлялось.

Суд
дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за спливом строку позовної
давності. При відмові в задоволенні позову понесені позивачем витрати судом не
відшкодовуються.

5.

Керуючись
ст.ст.10,11,60,72,88, 212,213,215
Цивільно-процесуального                                кодексу України, на підставі
ст.ст.237-1,233 Кодексу законів про працю                                України,  ч.ч.3,4 ст.267 Цивільного кодексу України, -

рішив :

відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю „Пульс”
(третя особа на стороні відповідача
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Малинському районі) про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди працівникові, завданої ушкодженням здоров'я, за
спливом позовної давності.

Сторони мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду першої
інстанції повністю або частково шляхом подання до   апеляційного суду Житомирської області через
Малинський районний суд заяви про апеляційне оскарження  протягом десяти днів з дня проголошення
рішення та апеляційної скарги на рішення суду
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана
протягом двадцяти днів з дня подання заяви, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили  після розгляду справи
апеляційним судом.

Головуюча