Справа № 22ц-77/08р.                                   Головуючий   1  інстанції  Молчанов О.Г.
26                                                    Доповідач
апеляційного суду Довжук Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2008 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючої        -     Буренкової К.О.,  суддів:
Козаченка В.І.,  Довжук Т.С,

при секретарі судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за участю позивачів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 ,

представника позивачів                            ОСОБА_3
,

представника
відповідача                  ОСОБА_4,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_2,  ОСОБА_1

на рішення   Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 22
жовтня 2007 року за
позовом

ОСОБА_2,  ОСОБА_1

до ОСОБА_5,

третя особа: Березнегуватська
державна нотаріальна контора,

про виділ частки
із майна,  що є у спільній сумісній
власності і визнання права власності на частину житлового будинку в порядку
спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

11 березня 2007 року
ОСОБА_2  та ОСОБА_1  звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про
виділ 1/2 частини жилого будинку,  що
знаходиться в АДРЕСА_1
на ім'я їх матері - ОСОБА_6,  яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та про визнання за ними права
власності по 1/6 частини
зазначеного будинку за кожним в порядку спадкування.

Позивачі
вказували,  що їхні батьки - ОСОБА_7 та
ОСОБА_6,  під час перебування в шлюбі
побудували спірний жилий будинок,  який
був зареєстрований на ім'я батька. На день смерті матері вони були неповнолітні
і питання про оформлення спадщини,  яка
відкрилась після смерті матері,  батьком
не порушувалось. Але на час смерті матері і після її смерті вони постійно
проживали та були зареєстровані в спірному будинку,  виписались з нього - ОСОБА_2  у 1980 році,
а ОСОБА_1  у 1982 році. 17 жовтня
1980 року їх батько зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_5,  а ІНФОРМАЦІЯ_2 він
помер. Після смерті батька їм стало відомо,
що він залишив заповіт на все належне йому майно на ім'я відповідачки.

2

Посилаючись на
вказане,  позивачі просили позов
задовольнити.

Ухвалою
Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 04 вересня 2007 року до розгляду
цивільної справи в якості третьої особи на стороні відповідача залучена
Березнегуватська державна нотаріальна контора.

Рішенням
Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2  і
ОСОБА_1  просять рішення суду скасувати і
постановити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянтів,  рішення суду є незаконним та ухвалено з
порушенням норм матеріального права.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення
позивачів,  їх представника та
представника відповідачки,  дослідивши
матеріали справи,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи
в позові,  суд першої інстанції виходив
із того,  що позивачі по досягненню свого
повноліття і до смерті свого батька не заявляли своїх прав на частку майна
після смерті їхньої матері протягом більше ніж 20 років та виділити таку частку неможливо,  оскільки батьки позивачів померли і втратили
цивільну правоздатність і дієздатність.

Між
тим,  з таким висновком суду погодитися
не можна,  оскільки суд неповно з'ясував
всі обставини справи та постановив рішення з порушенням норм матеріального
права,  що відповідно до  ст.  309 ЦПК України є
підставою для скасування оскаржуваного рішення та постановления нового рішення.

Так,  з матеріалів справи вбачається,  що батьки позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_6,  з 25
вересня 1958 року
знаходились в зареєстрованому шлюбі (а.с.
13),  від якого у них народилося двоє дітей - позивачі по
справі (а.с. 9-11).

Згідно
свідоцтва про право власності на жилий будинок,
28 грудня 1967 року вони
придбали спірний будинок (а.с.  7),
в якому були зареєстровані та проживали разом з дітьми (42-53).

Відповідно
до положень  ст.  22
КпШС України майно,  нажите подружжям
за час шлюбу,  є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,  користування і розпорядження цим майном.

Матеріалами
справи підтверджується,  що матір
позивачів - ОСОБА_6
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивачі на день відкриття спадщини проживали в спірному будинку та виписались
з нього - ОСОБА_2  у 1980
році,  а   ОСОБА_1
у 1982 році.

Відповідно
до  ст.
549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким,  що прийняв спадщину,  якщо він протягом шести місяців із дня її
відкриття вчинив одну з дій,
передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння
спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
При цьому відповідно до статей 548,  549 ЦК УРСР та п. 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
червня 1983 року № 4 «Про практику
розгляду судами України справ про спадкування» фактичне прийняття протягом
зазначеного строку частини спадкового майна свідчить про прийняття спадщини в
цілому.

Таким
чином,  позивачі фактично вступили в
управління спадковим майном та прийняли спадщину після смерті своєї матері.

Зі
змісту  ст.  529
ЦК УРСР вбачається,  що при
спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є,  в рівних частках,  діти,
той з подружжя,  який його
пережив,  та батьки померлого.

Після
смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на 1/2 частину спірного будинку,  спадкоємцями першої черги за законом в рівних
частках стали позивачі та їх батько. Тобто після смерті в 1975 році матері - по 1/6 частині спірного
будинку прийняли у спадщину позивачі та їх батько.

3

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає,  що позовні вимоги про визнання права
власності по 1/6 частині
спірного будинку за кожним позивачем є обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  303,
309,  313 ЦПК
України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2,  ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення
Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2007 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_2,  ОСОБА_1 право власності по 1/6 частини жилого
будинку,  що знаходиться в АДРЕСА_1 за кожним. .

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  але може бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.