Справа №
22 Ц- 3465/ 2007 р.                                                                         Головуючий
у 1 інстанції Білик Г.О.
Категорія 27                                                                                                     Доповідач
у 2 інстанції Яворський М.А
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 лютого 2008 року                                                                                                      м. Київ

Колегія  суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:      Яворського М.А.,

суддів:                             Оношко Г.М.,
Юровської Г.В.,

при секретарі                 Гашицькому К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області матеріали  цивільної справи за апеляційними скаргами
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської
області від 15 липня 2005 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди;

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2005 року ОСОБА_3 звернувся
в суд з позовом  до ОСОБА_2, ОСОБА_1  з вимогами про захист честі, гідності,
ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги
позивач мотивував тим, що відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 15
березня 2005 року направили на адресу керівництва фракції „Наша Україна" у
Верховній Раді України листа, в якому зазначили неправдиві відомості, а саме
те, що він працюючи на посаді голови Київської облспоживспілки, створив стійку
організовану злочинну групу, обкрадав та продовжує   обкрадати пайовиків-кооператорів  Київської
області.   З   цією
метою ініціював  вихід Київської
облспоживспілки з Укоопспілки та створив Київську регіональну облспоживспілку,   засновниками якої є він, його родичі,
оточення, передавши їм майно, яке належить пайовикам області, станом на січень
2005 року продав нижче балансової вартості без експертної оцінки більше 20-ти
об'єктів у м. Києві та Київської області, а отриманні гроші не були розділені
між пайовиками - членами облспоживспілки, а були поділені між головним
бухгалтером, ревізором та заступником голови облспоживспілки, що він незаконно,
як і його заступник отримали винагороду у розмірі 21 000 та 18 000 грн., що з
метою розкрадання майна ініціював створення
компанії   „Коопінвест", якій
зобов'язав здати майнові сертифікати пайовиків та членів їх сімей. Отримавши
більше 40 000 одиниць, компанія зникла. В листі стверджується, що під
керівництвом позивача був створений банк «Київкоопбанк», на рахунок якого,
районні кооперативні організації під його тиском знесли понад 1 мільйон доларів
США.

Позивач вважає, що відповідачі із
злим умислом поширили інформацію, яка не відповідає дійсності, тим самим
принизили його ділову репутацію як голови облспоживспілки, кандидата в депутати
та депутата Верховної Ради України, привели з приниження честі, гідності та
престижу, що викликало погіршення стану здоров'я, мусило його звертатись до
лікаря, порушило нормальні життєві зв'язки та стосунки з оточуючими його
людьми, моральну шкоду він оцінює в розмірі 100000 грн., яку просив стягнути з
відповідачів солідарно.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду від 15 липня 2005 року позов було задоволено частково.

Визнано такими, що не відповідають
дійсності та порочать честь та гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію
викладену в листі до керівника фракції „Наша Україна" в Верховній Раді
України від 15 березня 2005 року за підписами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і тій частині,
що ОСОБА_3 „створив стійку організовану злочинну групу", „обікрав пайовиків-кооператорів
Київської області, шляхом створення Київської регіональної облспоживспілки та
продовжує обкрадати пайовиків-кооператорів Київської області, продав станом на
січень 2005 року через райспоживспілку більше 20-ти об'єктів в м. Києві та
Київської області, які знаходились на балансі ОСС невідомим особам нижче
балансової вартості без експертної оцінки та отримані гроші не розподілив між
всіма пайовиками, зобов'язав рішенням ОСС організувати здачу майнових
сертифікатів та в результаті цього новостворена компанія „Коопінвест",
зникла. Проти ОСОБА_3 порушено 4 кримінальні справи Київською обласною
прокуратурою, після звільнення з посади голови облспоживспілки Київської
області залишив собі зарплату, автомобіль „Мерседес", вартістю 100000 грн.
та інші пільги, в 1999 році суперактивно „підтримував на виборах ОСОБА_4, потім
враховуючи кон'юктуру, переметнувся на іншій бік, тому, що підтримує і
„лівих" і „правих".

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1
солідарно на користь ОСОБА_3 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди .

В решті частини позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з висновками,
наведеними в рішенні суду, апелянти звернулись з апеляційними скаргами, в якій просять:
позивач-задовольнити його позов в повному обсязі, тобто стягнути з відповідачів 100 000 грн.
моральної шкоди, а відповідачі просять рішення суду скасувати та постановити
нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Колегія суддів вислухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягає до
часткового задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до  ч.1, 4 ст. 277 ЦК України фізична особа,
особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.
Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила
інформацію.

Статтею 297 ЦК України передбачено,
що  кожен має право на повагу до його
гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі.

Згідно статті 299 ЦК України фізична
особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може
звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно з  п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 28 вересня 1990 р. № 7
"Про застосування судами законодавства, що регулює захист  честі,
гідності  і  ділової репутації  громадян
та  організацій"  (з
наступними  змінами  та доповненнями)  при
розгляді цивільних справ,  порушених
у порядку ст. 7 ЦК  України, суди  повинні
з'ясовувати,  чи поширені
відомості,  про спростування яких
пред'явлений позов,  чи порочать вони
честь,  гідність або ділову репутацію
позивача та чи відповідають дійсності.

Під поширенням  відомостей
слід  розуміти опублікування їх у
пресі,  передачу по  радіо,
телебаченню,  з  використанням
інших засобів масової інформації,
викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих  іншим особам, повідомлення в публічних
виступах, а також в іншій формі невизначеному колу осіб або хоча б одній
людині.

Виходячи з вказаних положень
цивільного процесуального законодавства судом першої інстанції було
обґрунтовано встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
направляючи на адресу фракції «Наша Україна» листа від 15 березні 2005
року  безпідставно звинуватили позивача
по справі у створенні злочинного угрупування,
у незаконній розпродажі майна Київської облспоживспілки та інших діях
протиправного характеру .

Суд першої інстанції, вирішуючи
вказаний спір виходив із того, що заперечуючи проти позову будь-яких доказів в
підтвердження фактів викладених в листі відносно ОСОБА_3 відповідачі не надали.
Навпаки, з листа прокурора Київської області № 06/357 д 28.04.2005 року на ім'я
Верховної Ради України вбачається, що кримінальні справи відносно ОСОБА_3 не
порушувались.

З листа прокуратури Київської
області № 07/1 від 05.10.2005 року вбачається, що постанова в.о. прокурора
Київської області від 07.07.04 року про порушення кримінальної справи проти
ОСОБА_3 була скасована, як винесену без достатніх приводів та підстав.

Крім того, постановою в.о. прокурора
Київської області Бондара Ю.Є. 07.07.04 р. порушено кримінальну справу за
фактом заволодіння шляхом шахрайства майном Київської облспоживспілки, за
ознаками злочину, передбаченного ч. 4 ст. 369 КК України.

Постановою Печерського районного
суду м. Києва від 21.05.05 року постанова з.о. прокурора Київської області від
07.07.2004 року була скасована.

Колегія суддів вважає, що
обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про безпідставність посилання
відповідачів на те, що лист до Верховної Ради України вони направляли не
особисто, а за дорученням делегатів з'їзду, оскільки з наявних в матеріалах
справи документальних підтверджень не вбачається, що з'їзд приймав рішення щодо
обставин зазначених в самому тексті листа підписаного та  направленого відповідачами  до фракції Верховної Ради України «Наша Україна».

Колегія суддів вважає,
безпідставними доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що на вказаному листі
адресованому фракції «Наша Україна» міститься не її підпис, оскільки вказаних
заперечень відповідачка в суді першої інстанції не заявляла, навпаки 8 червня
2005 року відповідачка ОСОБА_1 підтвердила факт підписання вказаного листа.
(а.с. 82, 83).

Разом з тим, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції,  розглядаючи
вказаний спір по суті та, визначаючи розмір морального відшкодування за
спричинення позивачу моральної шкоди не в повній мірі врахував роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України
викладені в п.  9 постанови від 31
березня 1995 р.  № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової)  шкоди",  згідно до яких розмір відшкодування  моральної
(немайнової)  шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,  душевних,
психічних тощо),   яких  зазнав
позивач,  характеру  немайнових
втрат  (їх тривалості,  можливості відновлення тощо) та з  урахуванням
інших обставин.   Зокрема,   враховуються   стан
здоров'я  потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих  і  виробничих
стосунках, ступінь  зниження  престижу,
ділової  репутації,  час та зусилля, необхідні для відновлення
попереднього  стану,  добровільне
-  за власною  ініціативою
чи  за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією засобу масової інформації.  При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди позивачу ОСОБА_3, суд
першої інстанції не зазначив  на
підтвердження розміру відшкодування моральної гшкоди відповідні обставини.

Тому колегія суддів, враховуючи
вимоги викладені в статті 8 Європейської Конвенції з прав людини, якою передбачено
право поваги до приватного і сімейного життя. Право на повагу до приватного
життя є правом на приватність, правом жити так, як кожен того бажає, і бути
захищеним від оприлюднення фактів приватного життя. Вимога поваги до приватного
життя автоматично обмежується в тій мірі, в якій окрема особа сама ставить своє
особисте життя у залежність від громадського життя або інших інтересів, які
забезпечуються захистом.

Позивач по справі будучи обраним
народним депутатом України, автоматично обмежив своє право на приватність
життя, оскільки набув статусу публічної особи.

Із змісту статті 10 Європейської
Конвенції з прав людини випливає свобода преси, що надає громадськості один із
найкращих засобів виявляти та формувати думку про ідеї, погляди. Це, в свою чергу,
допускає припустиму критику в певних межах. Така критика, відповідно, є більш
широкою по відношенню до особи публічної, аніж до приватної особи. На відміну
від приватної особи, особа публічна неминуче та свідомо виставляє себе, свої
слова та вчинки на прискіпливий розгляд широкої громадськості.

Захист репутації позивача в світлі
Європейської Конвенції з прав людини є, але вимоги до такого захисту
співставляються судом з інтересами відкритого обговорення питань, що стосуються
його та його діяльності як публічної особи - народного депутата України.

Тому колегія суддів враховуючи
викладені обставини, а також те, що відповідачі по справі не надали суду
достатніх доказів на підтвердження правдивості
фактів викладених ними в листі до фракції «Наша Україна» якими фактично
було заподіяно приниження честі гідності та ділової репутації позивача  тому колегія
суддів вважає, що  достатнім
відшкодуванням такої шкоди буде компенсація в розмірі 5000 грн., а тому змінює
рішення суду в цій частині .

В іншій частині доводи апелянтів
ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3  колегія
суддів вважає безпідставними та такими, що не
можуть призвести до скасування чи зміни
рішення суду.

Керуючись  ст. ст. 303, 207, 209,
313-15, 317  ЦПК України, ст. 277, 297,
299 ЦК України , статтями 8, 10
Європейської Конвенції з прав людини,
колегія суддів:

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 задовольнити частково. Змінити
рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2005 року
в частині розміру відшкодування моральної шкоди
зменшивши даний розмір з 15000 грн. до 5000 грн.

В іншій частині рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2005 року залишити без змін.

Рішення колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом 2 місяців.

Головуючий :

Судді :