Справа № 22-
Головуючий у 1-й інст. - Березюк О.Г.
Доповідач - Оніпко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

25 лютого  2008 р.                                                                                               м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді -  Оніпко О.В.

Суддів  -  Мельника Ю.М., Хилевича С.В.

При
секретарі  - Омельчук А.М.

розглянула у
відкритому судовому засіданні  цивільну
справу за апеляційною  скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Зарічненськонго районного суду від 5 грудня 2007 р.
в справі за позовом ОСОБА_4 до   ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3  про усунення перешкод в
користуванні майном.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічненського районного
суду від 5 грудня 2007 р.  позов ОСОБА_4
задоволено : зобов»зано відповідачів не чинити йому перешкод у
користуванні  будинковолодінням АДРЕСА_1
та надати позивачу ключі від вхідних дверей будинку та гаражу. Зобов»язано не
чинити перешкод у користуванні автомобілем марки «ІЖ-2715» 1983 р. випуску  та мотоциклом «Дніпр-11», 1987 р. випуску,
передати йому вказані транспортні засоби та ключі від них.

В поданій на рішення суду
апеляційній скарзі відповідачі вважають його незаконним, оскільки судом не
враховано, що позивач не проживав разом з сім»єю протягом трьох років. Не взято
до уваги, що позивач протиправно поводив себе у сім»ї,  що стверджено поясненнями свідків в судовому
засіданні. Ініціатором розірвання шлюбу був позивач, а не ОСОБА_1, як вказано у
рішенні. Просили рішення скасувати.

Апеляційна скарга  підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач та відповідачка ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який розірвано
рішенням  суду від 26.07.2006 р.  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - їхні діти від шлюбу, які
є повнолітніми.

В період шлюбу позивач та
відповідачка ОСОБА_1 збудували житловий будинок та придбали інше майно, в т.ч.
і вказані транспортні засоби, що стверджується матеріалами справи та
поясненнями сторін в судовому засіданні. Тобто, згідно з вимогами ст.ст. 60, 63
СК України, спірне майно належить їм на праві спільної сумісної власності і
сторони мають рівні права на володіння, користування і розпорядження ним.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України,
власник має право  вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідачі в судовому засіданні ствердили, що
не допускають позивача до будинку та до іншого майна у зв»язку із його
постійною протиправною поведінкою
по відношенню до них.

Враховуючи вищенаведене, суд 1-ї інстанції
прийшов до правильного висновку про те, що зазначені доводи відповідачів не є
підставою для відмови ОСОБА_4  у
задоволенні позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної
скарги висновків, викладених у ньому, не спростовують , тому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3  - відхилити.

Рішення Зарічненського районного
суду від 5 грудня 2007 р. - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили
негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу

Рішення

Головуючий

Судді