№ 2-458/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

10
вересня 2008 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

судді
Попової С.А.,

при секретарі             Ченгал О.М.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення
заборгованості по аліментах, інфляційної складової і неустойки за прострочення
сплати аліментів,

третя
особа - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2007 року позивачка звернулась до суду із
позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментах на утримання
їх неповнолітньої дитини. В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що
з 1985 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2., від якого мають
дитину ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. У грудні 1998 року шлюб між сторонами
розірваний. За рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від
26.05.2000р. відповідач зобов"язаний сплачувати на її користь аліменти на
утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частина від всіх видів
заробітку, але не менше 1/2 частки неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, щомісячно, починаючи з 16.05.2000р. до повноліття дитини. Внаслідок
злісного ухилення відповідача від виконання аліментних зобов"язань, через
що оголошувався його розшук, утворилась заборгованість, яка станом на
01.06.2003р. складала 3259,70грн. За період роботи ОСОБА_2. у ТОВ
"Азовавтобуд" протягом з 03.03.2003р. по 31.08.2004р. з боржника було
утримано 1060,88грн. Станом на 31.08.2004р., тобто на момент звільнення
відповідача і досягнення дитиною повноліття, заборгованість по аліментах
становить 2729,30грн. У зв"язку з небажанням відповідача погасити
заборгованість в добровільному порядку позивачка просить стягнути зазначену
кінцеву суму заборгованості 2729,30грн., інфляційну складову 1517,49грн., пеню
за прострочення виплати аліментів у сумі 9961,95грн., а всього 14208,74грн., а
також відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати по оплаті правової
допомоги у сумі 1000грн., судового збору в сумі 110,54грн., витрати з ІТЗ у
сумі 30грн.

В судовому засіданні позивачка і її представник ОСОБА_4.
підтримали заявлені вимоги і надали пояснення аналогічні тим, що викладені в
позовній заяві. Позивачка пояснила, що про наявність заборгованості по
аліментах їй було відомо 31.08.2004р., коли донька вже набула повноліття. Адже,
відсутність даних про певну суму заборгованості і юридичну необізнаність
просила визнати у якості поважних причини пропуску строку звернення за судовим
захистом.

Відповідач, заперечуючи проти позову, пояснив, що за
наявності труднощів у знахідці роботи з достойною оплатою зміг
працевлаштуватись тільки у 2003 року і з цього часу з його заробітної плати
утримувались аліменти, надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання
дитини особисто, не вимагаючи на підтвердження даного факту будь-яких
документів. Вважає, що позивачка звернулась із даним позовом в протидію у
зв"язку із виникненням спору про позбавлення її житлових прав. Сплинуло
більше 3 років з 2004 року, коли він змінив місце роботи, тому вважає, що
позивачка пропустила строк позовної давності, який наполягав застосувати, і
відмовити в задоволенні позову у зв"язку із пропуском строку звернення за
судовим захистом.

Залучена
у якості третьої особиОСОБА_3., підтримуючи позовні вимоги в стадії
попереднього судового засідання, будучи належним чином повідомленою про дату,
час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надавши заяву про
вирішення справи у її відсутність.

Заслухавши пояснення позивачки і її представника,
відповідача, враховуючи відношення до позовних вимог третьої особи на боці
позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

За
свідоцтвом про народження ОСОБА_3 народилася 08.08.1986р., про що відділом ЗАГС
Жовтневого райвиконкому міста Жданова (нині - Маріуполя) 15.08.1986р. вчинено
актовий запис за НОМЕР_1. Батьками дитини зазначені: відповідач по справі
-ОСОБА_2та позивачка -ОСОБА_1 (а.с. 7).

За постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від
26.05.2000р. з ОСОБА_2. стягнуто на користь ОСОБА_1. аліменти на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_3, 08.08.1986р.н., у розмірі 1/4 частини зі всіх
видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, починаючи з 16.05.2000р. до повноліття дитини (а.с. 10).

На підставі виконавчого листа №
2-1311, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя
26.05.2000р., 06.10.2000р. Орджонікідзевським відділом ДВС відкрито виконавче
провадження по примусовому стягненню з боржника ОСОБА_2. на користь стягувача
ОСОБА_1. аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у присудженому за вищенаведеним
судовим рішенням розмірі (а.с. 11, 16).

За ухвалою Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя від 31.03.2003р. оголошено розшук ОСОБА_2. у
зв"язку з невідомим місцеперебуванням боржника (а.с. 12, 30).

Встановлено,
що відповідач з 03.03.2003р. працевлаштувався у ТОВ "Азовавтобуд" і
працював по 31.08.2004р., стягнення аліментів за місцем його роботи мало місце
в період 01.09.2003р.-31.08.2004р. (а.с. 18). Як зазначала позивачка в судовому
засіданні, вона восени 2003 року побачила відповідача за місцем його роботи
після розшуку.

04.06.2003р. Орджонікідзевським
відділом ДВС направлено виконавчий лист № 2-1311 за належністю до Жовтневого
відділу ДВС (а.с. 13-14, 19), про що повідомлено стягувача.

Як вбачається з інформації відділу
ДВС Жовтневого РУЮ м. Маріуполя від 14.07.2003р. заборгованість по аліментах
станом на 01.06.2003р. складає в грошовій сумі 3259,70грн.; виконавчий лист
направлено за місцем роботи боржникаОСОБА_2. до ТОВ "Азовавтобуд" для
вчинення дій по погашенню утвореної заборгованості і подальшого утримання
аліментів із заробітної плати (а.с. 15, 20).

За даними Орджонікідзевського
відділу ДВС станом на 31.08.2004р., тобто на момент досягнення дитиною
повноліття, заборгованість по аліментах, за відрахуваннями у погашення
заборгованості за період роботи боржника на підприємстві ТОВ
"Азовавтобуд", складає 2729,30грн. (а.с. 17).

Як пояснювала в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. станом на
31.08.2004р. їй було відомо про наявність заборгованості відповідача ОСОБА_2.
по аліментах. Дані обставини, як доведені, зважаючи на положення ст. 61 ч. 1
ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Встановлено, що стягуванні з працівника ТОВ "Азовавтобуд"
ОСОБА_2. аліменти в період з 01.09.2003р. по 31.08.2004р. видавались з каси підприємства
особисто позивачці ОСОБА_1. за її заявою, що вбачається з довідки (а.с. 18).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За положенням
ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Судовим розглядом встановлено, що позивачці достовірно станом на 31.08.2004р., коли відповідач звільнився з місця роботи в ТОВ ""Азовавтобуд" і дитина досягла повноліття, було відомо про наявність у платника аліментів заборгованості, тобто факту порушення її суб"єктивних прав.

Адже, до суду вона звернулась із позовом про стягнення
заборгованості, яка утворилась на 31.08.2004р., за спливом передбаченого
законодавством трирічного строку, а саме 26.11.2007р.

В судовому засіданні відповідачем згідно зі ст. ч. 3 ст. 267 ЦК України
заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд  визнає
поважними  причини  пропущення
позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд не вважає переконливими
і такими, що мають бути визнані за поважні наведені позивачкою причини як то
юридична необізнаність щодо строків і відсутність відомостей про конкретну суму
заборгованості, та судовим розглядом не здобуто доказів на існування будь-яких
інших поважних причин. А, відтак, відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України
суд відмовляє в задоволенні позову у зв"язку з пропуском строку звернення
до суду із позовом.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин суд відмовляє і в задоволенні супутніх позовних вимог як
то стягнення інфляційної складової, нарахованої на суму заборгованості по
аліментах, і неустойки за прострочення їх виплати.

Відповідно до ст. 88 ЦПК
України у зв"язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають
задоволенню вимоги про стягнення судових витрат як то оплачені судовий збір,
витрати з ІТЗ, витрати на правову допомогу.

На підставі ст. 194 Сімейного кодексу України, ст. 266, 267 ч.ч. 3, 4
Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення
заборгованості по аліментах, інфляційної складової і неустойки за прострочення
сплати аліментів - відмовити за пропуском строку звернення за судовим захистом.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку
до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя ________________