Справа № 2-5399/2008 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
листопада 2008 року   Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області в складі головуючого - судді Закаблук О.В.,

при секретарі
Балацькій Н.С.,

за участю представників: відповідача -ОСОБА_7.,

третіх осіб - Сем»янівського К.А.,  Дишлюка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №3 м.Білої Церква справу за позовом    ОСОБА_1до ОСОБА_2, треті особи :опікунська
рада  Узинської міської ради,  служба у справах дітей Білоцерківської
міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми онуками та їх
вихованні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1.  звернувся до суду з названим
позовом, мотивуючи його тим, що відповідачку ОСОБА_2.  призначено опікуном малолітніх онучок
ОСОБА_3та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, батьки яких  померли. Відповідачка не виконує рішення
опікунської ради Узинського міськвиконкому про
надання дозволів на побачення з дітьми, не дає позивачу онучок,
налаштовує проти нього. Просить усунути перешкоди у вихованні онучок,
зобов»язавши відповідачку надати час позивачу для особистого спілкування з ними
в суботу та неділю два рази на місяць з ночівлею та перебуванням за місцем
проживання позивача в м.Біла Церква.

В
судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, суду показав, що
він перебував під слідством та судом за злочини, пов»язані з незаконним обігом
наркотичних засобів, знаходився в ізоляторі тимчасового тримання, коли
відповідачка обманним шляхом, без його згоди,
оформила на себе опіку над онучками. Його дочка ОСОБА_5померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, а в ІНФОРМАЦІЯ_3  помер
зять, чоловік ОСОБА_5 та син відповідачки ОСОБА_6. Після їх смерті залишились
сиротами  онучки позивачки та
відповідачки, п»ятирічні  ОСОБА_3та
ОСОБА_4, над якими оформила опіку відповідачка та діти проживають у неї в
м.Узин. В позивача було шестеро дітей, з яких в живих залишився лише один син.
Інші п»ятеро дітей померли в ранньому віці в зв»язку з вживанням ними
наркотичних засобів, хвороби на туберкульоз. Всі його діти проживали разом з
позивачем в квартирі №292 та № 293 та він опікувався ними та онучками дочки,
яких доглядав з самого дня їх народження, а тому сумує за ними, бажає, щоб
онучки у відсутність опікуна, відповідачки у справі, в суботу та неділю
перебували у нього вдома в квартирі, яка приватизована ним на себе та обох
онучок. Вказує на те, що бажає приймати участь у вихованні онучок, відвідував
їх майже кожну неділю у відповідачки, яка не давала йому спілкуватись з ними
наодинці, тоді як він має можливість опікуватись онучками, лікувати їх , а тому
бажає в подальшому  взагалі забрати
онучок до себе . Вказує на те, що має рівні права з відповідачкою на опіку над
дітьми, так як сплачує комунальні послуги за утримання житла дітей, спілкуватись
з дітьми у присутності відповідачки не бажає. Просить задовольнити позов в
повному обсязі.

Відповідачка  ОСОБА_2. в судовому
засіданні позов не визнала, суду пояснила, що не довіряє позивачу, з яким
перебувала в добрих відносинах, він відвідував онучок за місцем їх проживання і
ніяких перешкод в цьому вона не чинить. Вважає, що позивач  бажає скористатись дітьми для того, щоб
переоформити опіку на себе та продати житло дітей, так як неодноразово
висловлював ї      й свої думки про це.

Коли
вона оформлювала опіку на себе, діти були в занедбаному стані, дуже хворі,
розвивався рахіт та починався туберкульоз із-за того, що вони проживали
фактично в сім»ї позивача. Після оформлення опіки вона та її дочка фактично
поставили дітей на ноги, лікують та піклуються дівчатками, які відвідують
дитячий садок за місцем проживання та нормально розвиваються. Вважає, що позов
заявлений ОСОБА_1. безпідставно, дівчатка не можуть в нього проживати та
залишатись на ніч навіть в силу того, що він чоловік, а діти - жіночої статі.

Представник
відповідачки за довіреністю ОСОБА_7. в судовому засіданні підтримала
позицію  відповідачки, суду пояснила, що
вона є дочкою відповідачки та також піклується разом з матір»ю дітьми, виховує
дівчаток як своїх рідних дітей. Позивачу ніхто не чинить перешкод в спілкуванні
з його онучками,  він постійно відвідував
дітей в м.Узин, однак намовляє дітей проти її матері, так як хоче забрати дітей
до себе, в квартиру,  де був туберкульоз.

Представник третьої особи, опікунської ради виконкому Узинської міської
ради за довіреністю Сем»янівський К.А. в судовому засіданні пояснив, що вважає,
що в інтересах дітей в задоволенні позову ОСОБА_1. слід відмовити, так як
ніяких підстав для того, щоб віддавати дітей навіть на вихідні дні позивачу
немає, перешкоди в спілкуванні з дітьми згідно рішення опікунської ради
відповідачка позивачу не чинить.

Представник третьої особи, відділу захисту прав та інтересів  дітей служби у справах дітей Білоцерківської
міської ради Дишлюк В.О. в судовому засіданні пояснив, що заслухавши сторони,
вважає, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1. немає, при винесенні рішення
покладається на розсуд суду.

Свідок
по справі  ОСОБА_8., допитана в судовому
засіданні, показала, що проживає по сусідству з відповідачкою, яка добре
піклується та виховує своїх малолітніх онучок. Позивач ОСОБА_1. відвідує онучок
за їх місцем проживання, спілкується безперешкодно з ними, а тому їй
незрозуміло, чому позивач звертається до суду.

Аналогічні показання в судовому засіданні дала свідок ОСОБА_9., яка
показала, що  відповідачка не чинить
ніяких перешкод в спілкуванні діда з онучками, лікує та виховує дітей.

Свідок у
справі ОСОБА_10. в суді показав, що являється родичем позивача, який сумує за
онучками, а тому також бажає бачити дітей вдома у позивача та спілкуватись з
ними. Зазначає, що він раніше був судимий за вчинення крадіжки.

ОСОБА_11., допитана в судовому засіданні як свідок, суду показала, що
являється рідною сестрою ОСОБА_1., який відремонтував квартири, встановив нову
сантехніку, а тому бажає забрати дітей проживати до себе. Зазначає, що
відповідачка сама потребує медичної допомоги,
не може дати дітям належного виховання та фактично не піклується ними,
проживає в м.Узин, яке фактично є «селом», а тому нічого хорошого для дітей в
тому, що вони живуть з відповідачкою, немає,
тоді як брат має можливість опікуватись онучками та належним чином
лікувати їх. Про те, що відповідачка погано піклується про дітей, знає зі слів
брата, так як сама жодного разу не відвідувала своїх племінниць за місцем їх
проживання, але буде спілкуватись з ними, якщо вони будуть жити в м.Біла
Церква.

Заслухавши сторони, представників відповідачки та третіх осіб, свідків,
оглянувши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку що позов ОСОБА_1. не обґрунтований,  до задоволення не підлягає  по таким підставам.

Так, в
судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1. та відповідачка ОСОБА_2.
являються рідними дідом та бабою малолітніх ОСОБА_3та  ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, мати та
батько яких померли.

Згідно
рішення виконавчого комітету Узинської міської ради від 13.02.2007 року за № 16
опікуном над дітьми призначена відповідач ОСОБА_2., а тому  діти проживають за її місцем проживання, в
АДРЕСА_1, тоді як позивач ОСОБА_1. проживає в АДРЕСА_2, двох об»єднаних
квартирах, які  перебувають у спільній
частковій власності позивача ОСОБА_1. та двох малолітніх дітей, онучок позивача
та відповідачки, по 1/3 частині у кожного.

Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Позивач ОСОБА_1.  раніше судимий
за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 309,307,311 КК України, тобто за
злочини, пов»язані з незаконним обігом наркотичних засобів до 5 років
позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 3 роки, з

27 листопада 2006 року
по 24 травня 2007 року та більше, перебував під вартою  в СІЗО № 13 ДДВП України, тобто на час
встановлення опіки над дітьми відповідачкою,
13.02.2007 року, не піклувався про дітей, які перебували на утриманні
відповідачки . Дочка позивача ОСОБА_5,
нотаріально відмовилась від батьківських прав на дітей, та  померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Син відповідачки  ОСОБА_6 з 02.06.2005 року утримувався в Ірпінському
виправному центрі, тобто не піклувався також про дітей і помер в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням  виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради від 27.03.2007 року за № 124 встановлено опіку над
житлом малолітніх  ОСОБА_3та ОСОБА_4 з боку
відповідачки, опікуна дітей, ОСОБА_2, тобто позивач позбавлений права та
можливості без згоди опікуна та опікунської ради розпорядитись належною дітям
власністю - 2/3 частинами об»єднаної п»ятикімнатної квартири АДРЕСА_2, в якій
проживає одноособово та змушений сплачувати комунальні платежі на утримання
житла одноособово, однак з позовами до суду про розподіл рахунків, встановлення
порядку користування житлом до відповідачки ОСОБА_2. не звертається.

Позивач ОСОБА_1. звертався
до  опікунської ради Узинської
міської ради Білоцерківського району з заявою про  надання дозволу на побачення з малолітніми
онучками, та рішенням від  22 квітня 2008
року було визнано недоцільним зустрічі позивача з малолітніми за межами їх
фактичного проживання та позивачу рекомендовано відвідувати  дітей за місцем проживання опікуна, після
чого ОСОБА_1.  звернувся до опікунської
ради виконавчого комітету Білоцерківської міської ради з заявою про
встановлення опіки над малолітніми дітьми, однак рішенням опікунської ради від
18.06.2008 року  позивачу відмовлено у
встановленні опіки над малолітніми дітьми.

По
час звернення до суду позивач ОСОБА_1. спілкувався з онучками, відвідував дітей
по місцю їх проживання з відповідачкою, в чому перешкод йому не чинилось, однак
свідомо, таємно від відповідачки, з якою перебував в нормальних відносинах,
звернувся в своїх особистих інтересах  до
суду по надуманим підставам про те, що йому перешкоджають спілкуватись з
дітьми, з названим позовом, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні,
а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст. 131ЦПК України  на
сторони покладено обов»язки подання доказів до суду на підтвердження обставин,
на які вони посилаються.

Позивач ОСОБА_1. не надав суду доказів про те, що йому чиняться
перешкоди в спілкуванні з онучками з боку відповідачки, чим не виконуються
рекомендації опікунської ради, навпаки, пояснив суду, що систематично
спілкується з онучками, відвідував їх за місцем проживання відповідачки, в чому
перешкод йому не було, а тому суд вважає посилання відповідача в цій частині
безпідставними та необґрунтованими.

Бажання ж позивача забирати дітей за місцем свого проживання  в квартиру по суботам та неділям два рази на
місяць з ночівлею  суд вважає таким, що
виявлене позивачем з власних, прихованих
мотивів та міркувань, що вбачається з обставин справи, намаганням
позивача довести, що відповідачка не піклується належним чином про онучок,
наданням суду неналежних доказів про те, що позивач  має матеріальну можливість утримувати дітей,
тоді як в добровільному порядку матеріальної допомоги дітям не надає та заявляє
про те, що не бажає надавати таку допомогу, якщо діти проживають з відповідачкою,
свідчить про бажання позивача взагалі відібрати дітей від відповідачки, а тому
суд, враховуючи інтереси малолітніх дітей, які представляє відповідачка у
справі як опікун дітей, обставини справи, особи позивача та відповідача,

вважає за необхідне
повністю відмовити в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1.

Вищезазначене підтверджується окрім показань сторін, свідків,
свідоцтвами про народження дітей,
рішеннями опікунської ради виконкому Білоцерківської міської ради від
18.06.2008 року,  опікунської ради
Узинської міської ради № 8 від 22.04.2008 року, рішеннями виконкому
Білоцерківської міської ради № 124 від 27.03.2007 року, виконкому Узинської
міської ради  № 16 від 13.02.2007
року,  довідками про розміри пенсій
сторін, склад сім»ї позивача та техпаспортами
об»єднаних квартир позивача, витягом з реєстру права власності на
квартири, довідкою Білоцерківського міськрайонного суду від 24.05.2007 року про
перебування позивача під слідством  та
судом, знаходженням його під вартою, медичними довідками від 27.08.2007 року
дітей, з яких вбачається, що в дітей  на
час оформлення опіки відповідачкою були виражені туберкульозні проби із-за
сімейних контактів.

За
місцем проживання  позивач ОСОБА_1.
характеризується посередньо, що підтверджується характеристикою ЖЕК № 7  від 14.08.2008 року, звідки вбачається, що
інформацією щодо поведінки позивача ЖЕК не володіє, скарг на поведінку не
надходило і що підтверджує скритність в поведінці позивача.

З акту
обстеження матеріально - побутових умов квартир позивача ОСОБА_1. від 07.10.2008
року, який приєднаний до матеріалів справи за клопотанням позивача, вбачається,
що під час обстеження житла виявлено, що квартира № 292 відремонтована, тоді як
в квартирі № 293 умови для проживання відсутні, вона потребує ремонту, що
свідчить про дійсність посилань відповідачки на те, що  позивач намагається відібрати від неї дітей з
корисливих мотивів та прихованою метою продати квартиру № 293, а тому в
квартирі не проводився ремонт, власні грошові кошти не витрачались позивачем.

З висновку
про стан здоров»я ОСОБА_1. від 13.06.2008 року вбачається, що медичний огляд
позивач проходив для встановлення опіки над дітьми.

З
довідки  - характеристики  відповідачки ОСОБА_2.  № 2330 від 08.09.2008 року, яка видана   виконкомом Узинської міської ради,
вбачається, що відповідачка успішно справляється з виконанням обов»язків
опікуна, за місцем проживання характеризується позитивно, що свідчить про
безпідставність позивача в своїх посиланнях на неналежне виконання своїх
обов»язків  відповідачкою по догляду  за дітьми.

В
обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1. посилається на вимоги ст.249
Сімейного Кодексу України, яка встановлює права та обов'язки опікуна,
піклувальника щодо дитини.

Так як
предметом спору за заявленим позовом являється порядок спілкування з дітьми з
боку відповідача та усунення перешкод в спілкуванні з дітьми, а не позбавлення
опікунських прав відповідачки по відношенню до дітей, позивач не являється
опікуном онучок, суд вважає назване посилання на вимоги ст.249 СК України
позивача безпідставним.

Відповідно до вимог ст. 257 Сімейного Кодексу України, яка визначає
права баби та діда, прабаби та прадіда на виховання внуків, баба, дід, прабаба,
прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у
їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права
перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо
такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом
про їх усунення.

Як
встановлено в судовому засіданні, позивачу ОСОБА_1. не чиняться перешкоди
у  спілкуванні, участі у вихованні своїх
онучок, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому витрати по сплаті
судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.257  Сімейного
Кодексу України,  ст.ст. 10,60,61,  208,209,215-217  ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи :опікунська рада
Узинської міської ради,  служба у
справах дітей Білоцерківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні
з малолітніми онуками та їх вихованні - відмовити за безпідставністю.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський
міськрайонний суд  протягом 20 діб після
подачі в 10 денний строк заяви про апеляційне оскарження рішення, яка може бути
подана з часу проголошення рішення.

Суддя:
Закаблук О.В.