Справа № 22-1308
Головуючий у 1 інстанції: Гладюк Г.Л.
Доповідач: Хилевич С.В.
14 січня 2008 року                                            м.
Колегія суддів Апеляційного суду
Рівненської області в складі:
головуючого - судді: Оніпко О.В.
суддів: Хилевича С.В., Мельника Ю.М.
при секретарі судового засідання
за участю ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4. - ОСОБА_5. та представника закритого акціонерного
товариства «СП РЗВА» - Буднього М.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та апеляційною скаргою закритого акціонерного товариства „СП РЗВА” на
рішення Рівненського міського суду від 23 травня 2007 року в справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до закритого акціонерного товариства „СП
РЗВА” про захист прав власників патенту на корисну модель,

в с т а н о в и л а:

У
березні 1999 року до суду звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_4. із
позовом до спільного підприємства у формі закритого акціонерного товариства
«АББ РЗВА» про захист прав власників патенту на корисну модель.

В
обгрунтування позову зазначали, що відповідач без укладення з ними ліцензійного
договору чи договору переуступки з власниками патенту використовував корисну
модель «Комплектний розподільний пристрій зовнішньої установки» згідно з
патентом України №132 (заявка №95031250-к від 21 березня 1995 року) у
виробництві комплектних розподільних пристроїв зовнішньої установки типу
КПРЗ-10. Позивачі є авторами цієї корисної моделі. Протягом 1996-1999 років
відповідачу було направлено ряд листів щодо необхідності узаконення
використання корисної моделі, однак він продовжував незаконно використовувати
корисну модель і на час звернення до суду не відновив порушеного права.

Просили
суд зобов*язати відповідача припинити подальше використання корисної моделі,
стягнути з нього на їхню користь компенсацію за порушення патентних прав та
моральну шкоду.

В
ході судового розгляду правонаступниками ОСОБА_6. і ОСОБА_7. визнано відповідно
ОСОБА_2. та ОСОБА_3, а правонаступником спільного підприємства у формі
закритого акціонерного товариства «АББ РЗВА» - закрите акціонерне товариство
«СП РЗВА» (далі - ЗАТ «СП РЗВА»).

Позивачі
в суді уточнили свої вимоги і просили суд стягнути на їхню користь із
відповідача збитки, завдані порушенням прав власників патенту України на
корисну модель «Комплектний розподільний пристрій зовнішньої установки» у виді
неотриманого ліцензійного платежу сумою у 121 310 гривень, суму у три відсотки
річних за прострочення виконання грошового зобов*язання, що становить 33 959 гривень
19 копійок, збитки, завдані інфляцією, сумою у 222 070 гривень 87 копійок та
моральну шкоду сумою у 25 000 гривень кожному.

Рішенням
Рівненського міського суду від 23 травня 2007 року позов задоволено частково;
стягнуто із закритого акціонерного товариства „СП РЗВА” на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4. збитки у виді неотриманого ліцензійного платежу
сумою у 11 774 гривні 00 копійок кожному. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не
погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачі та відповідач подали
апеляційні скарги.

У
поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4. зазначають,
що  рішення суду першої інстанції
ухвалено з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального й
процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для
справи.

Незрозумілим
для позивачів при визначенні збитків у виді неотриманого ліцензійного платежу є
залишення поза увагою суду договору №613-84-97, який діяв до 31.12.1998 року, а
тому мав би враховуватися при обчисленні збитків.

Вважають
незаконною відмову суду в застосуванні положень ст. 214 ЦК Української РСР та
ст. 625 ЦК України щодо прострочення виконання грошового зобов'язання й
обов'язку сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення,
а також  трьох відсотків річних.

Крім
того, позивачі наполягають на неправильності висновків суду щодо відсутності
моральної шкоди у діях (бездіяльності) закритого акціонерного товариства „СП
РЗВА”.

Просили
змінити рішення суду першої інстанції, стягнувши із відповідача на їхню користь
збитки (неотримані доходи) сумою у 20 130 гривень 46 копійок кожному, моральну
шкоду сумою у 25 000 кожному, розмір трьох відсотків річних у сумі 5 019
гривень 77 копійок кожному та збитки, завдані внаслідок інфляції сумою у 22 002
гривні 59 копійок кожному, залишивши в решті рішення без змін.

ЗАТ
„СП РЗВА” в апеляційній скарзі покликається на неправильність застосування
судом норм матеріального права, неповне з*ясування обставин, що мають значення
для справи, та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Так,
судом невірно визначено спірні правовідносини, згідно чого відповідач не
зобов*язаний укладати з позивачами ліцензійний договір, тому що є суб'єктом
права попереднього користування, передбаченого ст. 25 Закону України „Про
охорону прав на винаходи та корисні моделі”.

ЗАТ
„СП РЗВА” в ході судового розгляду доведено здійснення значної і серйозної
підготовки до використання корисної моделі АТ „РЗВА”, правонаступником якого є
відповідач.

Судом
першої інстанції залишено поза увагою обставину фактичного ініціювання ЗАТ „СП
РЗВА” розробки та фінансування спірної корисної моделі.

Також
вважає необґрунтованим посилання позивачів, які враховані судом, на
Рекомендації Академії правових наук України, які містять лише приблизні розміри
ставок роялті при визначенні вартості ліцензії у сім відсотків.

На
думку ЗАТ „РЗВА”, позивачами не виконано вимоги ст. 623 ЦК України щодо
збитків, завданих порушенням зобов'язання. Розмір збитків також є недоведеним,
оскільки його визначення на підставі приблизних ставок роялті є недопустимим.

Просить
колегію суддів рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення,
яким у позові відмовити повністю.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які беруть участь в справі, і з'явились в судове
засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія
суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1,
ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4. та відхилення апеляційної скарги ЗАТ «СП РЗВА», виходячи
з такого.

Задовольняючи
позов, суд першої інстанції виходив із доведеності вимоги про відшкодування
збитків у виді неотриманого ліцензійного платежу та безпідставності решти
позовних вимог.

Колегія
суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції про наявність збитків
у виді неотриманого ліцензійного платежу,
відсутність підстав для стягнення суми у три відсотки річних за
прострочення грошового зобов*язання і збитків, завданих внаслідок інфляції, як
законними та обгрунтованими, не може погодитись із висновком про
безпідставність вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Колегією
суддів установлено, що спірні правовідносини носять деліктний характер, а тому
вимоги, пов*язані із зобов*язальними правовідносинами, не заслуговують на
увагу.

Водночас,
згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв*язку із протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її сім*ї чи близьких родичів.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

З
матеріалів справи видно, що строк дії спірного патенту продовжено до 21 березня
2003 року. На той час у справі вже брав участь правонаступник спільного
підприємства у формі закритого акціонерного товариства «АББ РЗВА» - ЗАТ «СП
РЗВА». Оскільки правонаступником добровільно не відновлено порушеного права
позивачів, що призвело до їхніх тривалих душевних страждань, то ОСОБА_1,
ОСОБА_2., ОСОБА_3 та ОСОБА_4. завдано моральної шкоди ЗАТ «СП РЗВА».

Виходячи
із засад розумності та справедливості, беручи до уваги, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню,
колегія суддів визначає розмір моральної шкоди, завданої позивачам, у 5 000
гривень кожному.

Враховуючи
невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи,
рішення, що оскаржується, підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового
рішення.

На
підставі ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3 ч.
1 ст. 309, ст.ст. 313-315, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну
скаргу закритого акціонерного товариства «СП РЗВА» - відхилити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення
Рівненського міського суду від 23 травня 2007 року в частині відмови у позові
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до закритого акціонерного товариства «СП
РЗВА» про відшкодування моральної шкоди - скасувати.

Позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до закритого акціонерного товариства «СП
РЗВА» про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути
із закритого акціонерного товариства «СП РЗВА» на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 моральну шкоду сумою у 5 000 (п*ять тисяч) гривень кожному.

В
решті - рішення залишити без змін.

Стягнути
із закритого акціонерного товариства «СП РЗВА» судовий збір сумою у 8 гривень
50 копійок.

Рішення
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Сторони
мають право оскаржити в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду протягом
двох місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: