районний суд  міста києва
Справа № 2-908
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
Печерський районний суд  м. Києва
в складі головуючого-судді                              Мельник А. В.
Якименко В.О., Стець К.І.,
Марчук О. Л., Пшегарницькій І.Е.
представника позивачів                                 ОСОБА_3
представника відповідача                                 Манічевої Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 та ОСОБА_2до Товариства з обмеженою відповідальністю
„Сільверстоун”, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування  матеріальної
травня 2004 року ОСОБА_1. звернувся до суду із позовною заявою про
відшкодування ТОВ «Сільверстоун» шкоди, заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки з вини її працівника під час виконання ним своїх трудових обов'язків.
обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником автомобіля OPEL ОМЕGА 3.0і 24V Executive 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_1,
чорного кольору, двигун V=2962
куб. см., тип Y32SЕ, кузов НОМЕР_2, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.
жовтня 2003 року, приблизно о 16 годині, комерційний агент ТОВ «Сільверстоун» -
ОСОБА_4. під час виконання своїх трудових обов'язків у відповідача в період
робочого часу, керуючи автомобілем «Сітроєн С 15», державний номер НОМЕР_4,
який належить на праві власності зазначеному товариству, рухаючись по
Набережному шосе в м. Києві по мокрій проїзній частині, порушуючи правила
безпеки дорожнього руху та здійснюючи обгін зліва невстановленого автомобіля,
не врахував дорожню обстановку, неправильно вибрав швидкість, не справився з
керуванням автомобіля, внаслідок чого виїхав на зустрічну крайню ліву смугу
руху, вчинив зіткнення з автомобілем OPEL ОМЕGА, державний номер НОМЕР_1,
під керуванням водія ОСОБА_5. та з автомобілем ВАЗ-2103, державний номер
НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_6., внаслідок чого пасажирка автомобіля OPEL ОМЕGА, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середньої
тяжкості, а пасажир і власник автомобіля ВАЗ-2103 ОСОБА_7. - легкі тілесні
результаті зіткнення обидва автомобілі було пошкоджено.
Акта № 1158 дослідження спеціаліста-автотоварознавця ЗАТ УЦПЗ «Експерт-сервіс»
Лівобережної філії від 08.12.2003 року, матеріальний збиток, завданий
власникові автомобіля OPEL
ОМЕGА, державний номер НОМЕР_1,
в результаті його пошкодження при ДТП складає 106 821 гривень 82 копійки.
фактом ДТП 27.10.2003 року інспектором дізнання ВДАІ Печерського РУ ГУ МВС
України в м. Києві Даліщуком О. П. 03.11.2003 року було порушено кримінальну
справу № 06-2311.
року Печерський районний суд м. Києва (суддя Тарасюк К. Е.) по справі №
1-153/04, розглянувши кримінальну справу по обвинуваченнюОСОБА_4., встановив
те, що останній, 27.10.2003 року приблизно о 16 годині, під час виконання своїх
трудових обов'язків у ТОВ «Сільверстоун» в період робочого часу в результаті
порушення п. п. 10.1., 12.1., 11.4 та п. 1.3. додатку № 2 Правил дорожнього
руху України, керуючи автомобілем «Сітроєн С 15», державний номер НОМЕР_4, який
належить ТОВ «Сільверстоун», вчинив зіткнення з автомобілями OPEL ОМЕGА, державний номер НОМЕР_1 та ВАЗ-2103, державний номер НОМЕР_5, визнав
ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Вирок
Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2004 року в питаннях, чи мали
місце діїОСОБА_4., які спричинили цивільно-правові наслідки, чи та вчинені ці
дії ОСОБА_4., набрав законної сили 09 квітня 2004 року.

Під
час розгляду справи представником позивача було уточнено позовні вимоги, з урахуванням
яких, посилаючись на відповідні норми матеріального права, позивач просить
стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 130921 гривня 39
копійок.

21
жовтня 2004 року ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом до ТОВ «Сільверстоун» в
якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 15
043 гривні 14 копійок та судові витрати.

В
обґрунтування своїх вимог позивач виклала обставини дорожньо-транспортної
пригоди, як сталася 27 жовтня 2003 року по Набережному шосе в м. Києві за
участю автомобілів «Сітроєн С 15», державний номер НОМЕР_4, під керування
комерційного агента ТОВ «Сільверстоун» -ОСОБА_4., OPEL ОМЕGА, державний номер НОМЕР_1,
під керуванням водія ОСОБА_5., в якому позивачка знаходилась на передньому
правому місці пасажира та автомобіля ВАЗ-2103, державний номер НОМЕР_5, під
керуванням водія ОСОБА_6. та зазначила, що внаслідок ДТП позивачка отримала
тілесні ушкодження середньої тяжкості (закритий перелом правої лучевої кістки у
типовому місці без зміщення уламків).

На
підтвердження своїх вимог позивачка надала суду вирок Печерського районного
суду міста Києва від 24.03.2004 року, який набрав законної сили 09 квітня 2004
року.

Також
позивачка зазначила, що вона є приватним підприємцем і у 2002-2003 роках,
декларувала доходи та сплачувала по датки за спрощеною системою оподаткування,
причому:

-
у 1 кварталі 2002 року отримала дохід в розмірі 16534 гривень;

-
у 2 кварталі 2002 року отримала дохід в розмірі 8368 гривень;

-
у 3 кварталі 2002 року отримала дохід в розмірі 10990 гривень;

-
у 4 кварталі 2002 року отримала дохід в розмірі 11531 гривень;

-
у 1 кварталі 2003 року отримала дохід в розмірі 8965 гривень;

-
у 2 кварталі 2003 року отримала дохід в розмірі 10021 гривень;

-
у 3 кварталі 2003 року отримала дохід в розмірі 3893 гривень, тобто в
середньому в період з 01.01.2002 року по 01.10.2003 року позивачка отримувала
дохід в розмірі 10043 гривень 14 копійок за квартал (дохід
(16534+8368+10990+11531+8965+10021) / кількість кварталів 7).

У
четвертому кварталі (жовтень, листопад та грудень) 2003 року позивачка не
працювала і доходів не отримувала через травму, яку вона отримала внаслідок
згаданого ДТП.

Посилаючись
на ст. 22 ЦК України,  позивачка
зазначила, що внаслідок винних дій працівника відповідача, вона не одержала дохід
у сумі 10043 гривень 14 копійок, який би могла реально одержати за звичайних
обставин, що є її матеріальними збитками, завданими заподіянням ушкодження
здоров'я злочином.

З
початку 2004 року позивачка продовжила діяльність, в результаті якої задекларувала
доходи в розмірі 192832 гривень, в середньому у кожному кварталі 2004 року
отримуючи дохід в розмірі 64277 гривень 33 копійок.

Через
те, що у позивачки була зламана права рука, а вона є «правшою» і все звикла
робити правою рукою, позивач втратила здатність до самообслуговування, була
позбавлена можливості вести домашнє господарство, навіть сам процес одягання
восени-взимку 2003 року перетворювався на проблему; через отриману травму у
позивача були порушені нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження
активного громадського життя, нормального виховання своєї дитини, припинення
підприємницької діяльності, необхідність регулярного звернення до лікарів для
нагляду за одужанням. Чоловіка у позивачки немає, і доглядати за нею було
нікому. Ушкодження здоров'я позивачки спричинило їй моральні переживання, тобто
позивачці внаслідок злочину було завдано моральної (немайнової) шкоди, яку вона
визначила в розмірі 5000 гривень.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від
09 листопада 2004 року цивільні справи за позовами ОСОБА_1.
та ОСОБА_2. до ТОВ «Сільверстоун», третя особа: ОСОБА_4. про відшкодування
шкоди об'єднано в одне
провадження.

Представник позивачів в судовому засіданні підтримав
позови ОСОБА_1. і ОСОБА_2. з викладених у них підстав та просив суд позовні
вимоги обох позивачів задовольнити повністю.

Представник відповідача у своїх поясненнях, наданих під час судового
розгляду справи, позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні
позову.

В судове засідання призначене на 14 березня 2008 року представник
відповідача не з'явилася.

Оскільки відповідач належним чином був повідомлений про день, час та місце
розгляду справи та від нього не надійшло повідомлення про причини неявки свого
представника, а представник позивачів не заперечував проти розгляду справи у
відсутності представника відповідача в заочному порядку, суд, керуючись ч. 4
ст. 169, ч. ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, розглянув справу заочно на підставі
наявних у справі доказів.

Третя особа, давши пояснення в судовому засіданні не заперечила проти
задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь в справі, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності,
матеріали цивільних справ за позовами ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
до ТОВ «Сільверстоун», третя особа: ОСОБА_4. про відшкодування шкоди, які було об'єднано в одне провадження, матеріали
кримінальної справи № 1-91/04 (06-2311) по обвинуваченнюОСОБА_4., суд приходить до висновку, що позовні
вимоги як ОСОБА_1. так і ОСОБА_2. слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Під
час розгляду справи в судовому засіданні встановлено наступні факти.

27
жовтня 2003 року, приблизно о 16 годині, комерційний агент ТОВ «Сільверстоун» -
ОСОБА_4. під час виконання своїх трудових обов'язків у відповідача в період
робочого часу, керуючи автомобілем «Сітроєн С 15», державний номер НОМЕР_4,
який належить на праві власності зазначеному товариству, рухаючись по
Набережному шосе в місті Києві по мокрій проїзній частині, порушуючи правила
безпеки дорожнього руху та здійснюючи обгін зліва невстановленого автомобіля,
не врахував дорожню обстановку, неправильно вибрав швидкість, не справився з
керуванням автомобіля, внаслідок чого виїхав на зустрічну крайню ліву смугу
руху, вчинив зіткнення з автомобілем OPEL ОМЕGА, державний номер НОМЕР_1,
під керуванням водія ОСОБА_5. та з автомобілем ВАЗ-2103, державний номер
НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_6., внаслідок чого пасажирка автомобіля OPEL ОМЕGА, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середньої
тяжкості, а пасажир і власник автомобіля ВАЗ-2103 ОСОБА_7. - легкі тілесні
ушкодження.

Внаслідок
зазначеного ДТП всім автомобілям було завдано механічних пошкоджень.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, автомобіль OPEL ОМЕGА, державний номер НОМЕР_1 зареєстровано на
фізичну особу ОСОБА_1. (а. с. 37).

Факт
належності автомобіля «Сітроєн С 15», державний номер НОМЕР_4 відповідачу та
факт керування ОСОБА_4. вказаним автомобілем 27 жовтня 2003 року приблизно о 16
годині під час виконання ним своїх трудових обов'язків, особи, які брали участь
в справі не заперечували.

Нормою
частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну  фізичної або юридичної особи, відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно
до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вироком
Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2004 року ОСОБА_4 визнано
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено
йому покарання у виді двох років обмеження волі без позбавлення права керувати
транспортними засобами.

Нормою
частини 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_4. на момент, коли сталася вищезазначена
дорожньо-транспортна  пригода, знаходився
з відповідачем у трудових відносинах та виконував свої трудові обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або
фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання
ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Таким чином, коли встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода сталася з виниОСОБА_4., який знаходився в трудових
відносинах з відповідачем та в момент, коли сталася дорожньо-транспортна
пригода, виконував свої трудові обов'язки, враховуючи положення вищезазначених
статей, суд приходить до висновку, що особою, яка повинна нести
відповідальність за завдану власнику автомобіля OPEL ОМЕGА, державний номер НОМЕР_1,
шкоду є відповідач і позовні вимоги ОСОБА_1. в частині стягнення матеріальної
шкоди слід задовольнити.

Згідно
висновку судової автотоварознавчої експертизи № 3542, складеного 04 червня 2007
року, матеріальна шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
власнику автомобіля OPEL
ОМЕGА, державний номер НОМЕР_1 з
урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1. є третім власником автомобіля, складає
130 614 гривень 44 копійки.

За таких обставин, коли судом встановлено, що матеріальна шкода заподіяна
ОСОБА_1. джерелом підвищеної небезпеки що належить відповідачу, не
відшкодована, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ОСОБА_1.
слід стягнути завдану матеріальну шкоду в розмірі 130 614 гривень 44 копійки.

Відповідно
до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки суд частково задовольняє позов ОСОБА_1. з
відповідача на користь ОСОБА_1. підлягають стягненню: державне мито, сплачене
позивачем за подачу позовної заяви до суду в розмірі 1306 гривень 14 копійок,
витрати на оплату судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 220 гривень 32
копійки, а всього 1526 гривень 46 копійок у відшкодування судових витрат.

У
висновку судово-медичного експерта № 2108/э (а. с. 39-40 матеріалів цивільної
справи № 2-239/05) відображено, що при вивченні наданої медичної документації
на ім'я ОСОБА_2, 1976 року народження, виявлено тілесні ушкодження: закритий
перелом правої лучевої кістки в типовому місці з відривом шилоподібного
отростку ліктевої кістки без зміщення уламків, які спричинені тупим (ми)
предметом (ми) та могли виникнути при ДТП внаслідок удару об виступаючі частини
салону автомобіля в строк і за обставин зазначених в постанові старшого
слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в місті Києві від 12.12.2003 року та є
тілесними ушкодженнями середнього ступеня важкості.

Оскільки,
вироком Печерського районного суду міста Києва від 24 березня 2004 року у
кримінальній справі № 1-91/04, винаОСОБА_4., який на момент вчинення злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, перебував у трудових відносинах з
відповідачем, підтверджується і доведена повністю, суд приходить до висновку,
що внаслідок спричинення ОСОБА_2. тілесних ушкоджень, їй було завдано моральної
шкоди, оскільки вона була вимушена докладати додаткових зусиль для організації
свого життя, чим було порушено звичайний для неї спосіб життя та вона зазнала
негативних емоційних хвилювань.

Зважаючи
на те, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини та враховуючи, що
згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, а також характер і
тривалість завданих позивачеві моральних страждань, суд приходить до висновку,
що вимоги позивача в цій частині слід задовольнити повністю та стягує з
відповідача на користь ОСОБА_2. 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Також,
заявляючи вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням
здоров'я, позивачка зазначила, що внаслідок винних дій працівника відповідача,
вона не одержала дохід у сумі 10043 гривень 14 копійок, який би могла реально
одержати за звичайних обставин.

Однак,
цивільно-правова відповідальність особи наступає лише у разі, також вчинення
делікту, тобто порушенням нею цивільних прав або інтересів іншої особи
(учасника цивільних правовідносин) за наявності складу цивільного правопорушення,
яке передбачає наявність таких його складових як: суб'єкт правопорушення,
юридичний факт (також дії або бездіяльність), юридичні наслідки, а також
причинно-наслідковий зв'язок між діями (бездіяльністю) та юридичними
наслідками.

Під
час розгляду справи ОСОБА_2 не надала суду доказів (як то листок
непрацездатності або інший медичний документ) на підтвердження того, що вона
була непрацездатною  в четвертому
кварталі (жовтень, листопад та грудень) 2003 року  внаслідок ушкодження її здоров'я, спричиненого
дорожньо-транспортною пригодою.

За
таких обставин суд приходить до висновку про недоведеність позивачем
ОСОБА_2  причинно-наслідкового зв'язку
між неправомірними діями працівника відповідача та наслідками у вигляді
неотримання позивачем доходу від заняття підприємницькою діяльністю , а тому
позовні вимоги ОСОБА_2. про відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними
та задоволенню не підлягають.

Відповідно
до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки суд частково задовольняє позов ОСОБА_2. з
відповідача на її користь підлягає стягненню державне мито, сплачене позивачем
за подачу позовної заяви до суду в розмірі 8 гривень 50 копійок.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. ст. 1166 ч. 1, 1167 ч. 1, 1172 ч. 1, 1187 ч. 2, 1188 ч. 1 п. 1 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61 ч. 4, 88, 169 ч. 4,  209, 212-215, 224 ч. ч. 1,
2, 225, 226 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов
ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою
відповідальністю  „Сільверстоун”, третя особа
ОСОБА_4  про відшкодування  матеріальної
шкоди задовольнити  частково.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю
„Сільверстоун” на користь ОСОБА_1 130 614 гривень 44 копійки  у відшкодування  матеріальної шкоди та 1526гривень 46  копійок у відшкодування судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1  відмовити.

Позов ОСОБА_2до Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Сільверстоун”, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування  матеріальної
та  моральної шкоди задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю  „Сільверстоун”на
користь ОСОБА_2 5000 гривень 00 копійок
у відшкодування моральної шкоди та 8 гривень 50 копійок у відшкодування
судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_2 відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної
сили  після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було
подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне
оскарження рішення суду може бути подана через Печерський районний суд м. Києва
до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м.
Києва протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий