Справа № 2-812008 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

про   задоволення    позову
про   стягнення    боргу
за    договором    позики

14   березня  2008 року.
м. Снігурівка.

Снігурівський  районний  суд
Миколаївської  області  у
складі: головуючого судді -
Лисенко М. Є.,

при
секретарі - Колодязній  Л. М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5
цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2  до ОСОБА_3  про
стягнення  суми  боргу,
процентів  та  індексу
інфляції  за  договором
позики

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2,  11  грудня
2007 року звернувся до суду з позовом про  стягнення з
ОСОБА_3, суми боргу  за договором
позики, посилаючись на те, що 28 березня 2004 року  він передав відповідачу 2700 доларів
США,  що еквівалентно 13500 гривень,
терміном на один місяць, про що позичальник надав йому розписку. Однак у
зазначений термін  відповідач свої зобов'язання
не виконав, грошові кошти  не
повернув.  Лише в грудні 2005 року відповідач
частково повернув 400 доларів США, що еквівалентно 2000 гривням.

В заяві  просить  стягнути з відповідача 11500 гривень за
договором позики та 689,85 гривень за час прострочення договору з врахуванням
3% річних, 1679 гривень індексу інфляції, а всього стягнути з відповідача
13868,85 гривень, а також документально підтвердженні судові витрати.

У судовому засіданні позивач та представник
позивача позовні  вимоги  підтримали в повному обсязі.

Представник
відповідача та відповідач
позов  визнали частково, суду
пояснили,  що  дійсно спірний договір з позивачем
укладався,  але  в  2000
році  і на суму 400 доларів США. А  в 2001 році
він повернув 300 Євро а  в 2005
році   ще 400 доларів США що
еквівалентно  2000 гривень, розписки від
позикодавця не брав, решту суми позики
повертати   не  повинен.
При  укладені  угоди про проценти  та індекс
інфляції  уразі  не своєчасної сплати  не домовлялись,  про
свідчить  розписка.

Заслухавши показання сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, Судом встановлено,
що  сторони уклали  договір позики. Позивач 28 березня 2004 року
передав відповідачеві згідно  з  письмовою розпискою  13(тринадцять) тисяч 500 гривень (дві
тисячі  сімсот доларів США по курсу  5,05 грн.)
відповідачу, який зобов'язався
їх повернути  до 10  квітня 2004 року,  але своїх зобов'язань не виконав в повному обсязі лише у грудні 2005 року повернув 400
доларів США, що еквівалентно 2000 гривень, борг складає 2300 доларів США, що
стверджується підписом  відповідача на
розписці (а.с.12), а решту не повернув і на час розгляду   справи
в  суді.

Допитані в судовому засіданні свідками
ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6,
підтвердили, що   ОСОБА_3, має
борг перед ОСОБА_2, оскільки останній декілька разів звертався до  нього з вимогою повернути борг, але умови
договору їм не відомі. Фусенко С.Г., голова сільської ради пояснив, що
йому  достовірно відомо, що ОСОБА_2,
надає в  борг кошти мешканцям села, а
потім вимагає  їх  повернути
під  проценти.

Але чи погрожував останній відповідачу фізичною
розправою їм не відомо.

У відповідності
до ст. 1046  ЦК України за
договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений
представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти  визначені, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму  боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Суд вважає, так як
позичальник  умов договору позики грошей
не виконав, то позов  є
обґрунтованим,  і  таким що підлягає  до
задоволення.

Суд не бере до уваги
заперечення відповідача, що позивач погрожував йому і його сім'ї фізичною
розправою, оскільки останній не надав жодного доказу, що він звертався  до правоохоронних органів  з такою заявою з 2001 по 2007 рік.  А також
суд  критично оцінює покази
відповідача, що договір позики укладався раніше, на меншу суму,  та що він двічі повертав борг, оскільки в
розписці, він особисто засвідчив  дату  укладення
договору позики  та її суми, а
також дату повернення ним суми боргу, та власноручно написав суму  повернення
боргу.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд
стягує на користь позивача витрати, пов'язанні зі сплатою  при пред'явленні позову 139 грн., судового
збору та 30 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
та 500 гривень за надання правової допомоги..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.
10,11,57,60,209, 214-215,218 ЦПК України, ст. ст.625,1046-1050 ЦК України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_2  задовольнити

Стягнути з ОСОБА_3 мешканця с. Виноградне,
Снігурівського району, Миколаївської області, на користь ОСОБА_2  борг позики у розмірі 11500 (одинадцять тисяч
п'ятсот гривень), збитки пов'язані з інфляцією у розмірі 1679 (одна тисяча  шістсот сімдесят дев'ять гривень), 3% річних
у сумі 689,85 грн. (шістсот вісімдесят дев'ять гривень), а всього 13868,85 грн.
(тринадцять тисяч вісімсот шістдесят
вісім  гривень  вісімдесят
п'ять копійки).

Стягнути з ОСОБА_3  на користь ОСОБА_2  - 500
грн. витрат на правову допомогу, 139 грн.  судового збору, 30 грн. - витрат на
інформаційно - технічне забезпечення, а всього 669 грн. ( шістсот шістдесят
дев'ять  гривень).

Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про  апеляційне оскарження і  поданням після цього протягом  20 днів апеляційної скарги, з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ