Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М                 У К Р А Ї Н И

№ 2-197/2008  р.  від 5.03.2008 р.

№ 2- 564/2008 р.
від 21.08.2008р.

28 жовтня  2008
року                          Шумський
районний суд Тернопільської області

в  складі
головуючої судді
Олійник Т.М.

за участю секретаря
Щепановської  І.Б.

за участю позивачки -відповідачки     ОСОБА_1

її представника                                       ОСОБА_3

позивачки - відповідачки                      ОСОБА_2

її представника                                       ОСОБА_4

розглянувши   у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2   про визнання
частково недійсним свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння,
що в АДРЕСА_1 ,  про визнання права
власності на   2/3 частини
будинковолодіння бувшого колгоспного двору, розташованого в АДРЕСА_1  по праву спадкування за законом  та за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про  усунення
від  права  спадкування за законом та визнання права
власності  на 2/3 частини
будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , права власності на земельні
ділянки   та права на майнові  частки.

В С Т А Н О В И В :

Позивачка -відповідачка  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в
якому просить визнати частково недійсним
свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння, що в
АДРЕСА_1 ,   визнати  за нею
право власності  на  2/3 частини будинковолодіння бувшого колгоспного
двору, розташованого в АДРЕСА_1  по праву
спадкування за законом  після смерті її
чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Биківці Шумського району.

Позивачка- відповідачка  ОСОБА_2
звернулася до суду із позовом , в якому просить визнати за нею право власності
на 2/3 частини будинковлодіння, розташованого в АДРЕСА_1, та на земельну
ділянку, площею 2,26 га, яка розташована на території Биковецької сільської
Ради.

В судовому засіданні позивачка-відповідачка  ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 повністю
підтримали позовні вимоги ОСОБА_1  та не
визнали позовних вимог позивачки- відповідачки ОСОБА_2  При цьому
пояснили, що на  будинковолодіння,
яке є предметом спору  , що  в АДРЕСА_1
20 серпня 1990 року   виконкомом
Шумської районної Ради було видано свідоцтво
на  право особистої власності,
згідно якого воно було визнано таким, що належить колгоспному двору, головою
якого є ОСОБА_6. На час видачі свідоцтва та станом на  день набрання чинності Закону України» Про
власність»  -15 квітня 1991 року в даному
господарстві проживала позивачка-відповідачка ОСОБА_1, її чоловік та мати
чоловіка, які відповідно набули права
кожен на 1/3 частину будинковолодіння .
За свого життя померлі ОСОБА_5-
чоловік позивачки-відповідачки ОСОБА_1
та його мати ОСОБА_6 , набувши права
відповідно  кожен на 1/3 частину
будинковолодіння ,  не  зареєстрували його належним чином, це зробила
лише позивачка-відповідачка ОСОБА_1, отримавши свідоцтво про право власності на
1/3 частину будинковлодіння  29.02.2008
року . Після смерті своєї матері, що мало місце
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ,   чоловік
позивачки -відповідачки ОСОБА_1-  ОСОБА_5
, як такий , що постійно проживав із нею в спадковій частині будинковолодіння,
прийняв спадщину, однак належним чином її не оформив ,  тому
на день своєї смерті він набув
право  на 2/3 частини
будинковолодіння , враховуючи успадковану 1/3 частину та свою 1/3 частину .
Позивачка -відповідачка ОСОБА_1 , як дружина ОСОБА_5, з яким перебувала в зареєстрованому
шлюбі із 1977 року по день його смерті, в шестимісячний строк з дня відкриття
спадщини, прийняла спадщину шляхом звернення із заявою в Шумську державну
нотаріальну контору. Інші спадкоємці,  а
саме відповідачка  по справі ОСОБА_2
спадщини ні після смерті матері, ні після смерті брата,  не прийняла у встановленому законом порядку.
Підстави, на які посилається позивачка-відповідачка ОСОБА_2, бажаючи
усунути  від спадкування по закону після
смерті ОСОБА_5 позивачку- відповідачку ОСОБА_1
є надуманими та такими, що не передбаченні ст. 1224 ЦК України, оскільки
померлий ОСОБА_5 був особою працездатного віку, працював в фермерському
господарстві на конях, нічим не хворів, не перебував на будь- якому
диспансерному обліку в Шумській ЦРЛ, однак протягом всього їх подружнього життя
зловживав спиртними напоями , та, випивши якоїсь невідомої речовини, прийнявши
її за спиртне, помер. Просять визначти частково недійсним свідоцтво на право
особистої власності на жилий будинок від 20 серпня 1990 року, в якому ще
вказано, що воно належить колгоспному двору головою якого є ОСОБА_6, хоча
на  1/3 частину його
позивачка-відповідачка ОСОБА_1  оформила
право власності , та визнати за нею право власності на 2/3 частини по праву
спадкування після смерті чоловіка позивачки-відповідачки ОСОБА_1-ОСОБА_5

Позивачка -відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в судовому
засіданні уточнили  позовні вимоги  позивачки- відповідачки ОСОБА_2 і просять
усунути від спадкування по закону позивачку-відповідачку ОСОБА_1 після смерті
ОСОБА_5 , визнати за позивачкою- відповідачкою ОСОБА_2 право власності на 2/3
частини будинковолодіння , 1/3  якої
належала на день смерті ОСОБА_6 та 1/3 -ОСОБА_5 , визнати право власності на
земельні ділянки, які належали померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на підставі
Державних Актів та право на майнові частки, які їм належали  на день смерті на підставі майнових
сертифікатів  та не визнали позовних
вимог позивачки- відповідачки ОСОБА_1 При цьому пояснили, що позивачка-
відповідачка ОСОБА_2, як рідна дочка померлої ОСОБА_6, являється спадкоємцем
першої черги по закону  після її смерті і
має право успадкувати майно, яке їй належало на день смерті і, яке складається
із 1/3 частини будинковолодіння , яке розташоване в АДРЕСА_1, із земельної
ділянки, площею 1.50 га, яка знаходиться на території Биковецької сільської
Ради на підставі Державного акта на право власності та права на майнову частку,
яка знаходиться в пайовому фонді майна ксп « Нива» на підставі майнового
сертифіката. Оскільки позивачка-відповідачка ОСОБА_2 приймала участь в догляді
матері до її смерті, відвідувала її, приносила продукти харчування, а після її
смерті здійснила поховання останньої, вона набула права спадкування незалежно
від того, що не звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття
спадщини після смерті матері, так як мала на це поважні причини та не проживала
із померлою  на день смерті. Крім того,
після смерті матері, позивачка-відповідачка ОСОБА_2 протягом майже року
доглядала свого рідного брата ОСОБА_5, якого позивачка- відповідачка ОСОБА_1
залишила одного в безпорадному стані  і
перейшла жити в іншу сім'ю з іншим чоловіком , а саме  готувала йому їсти, прала, посадила огороди,
обробила їх, зібрала урожай для брата, оплачувала за нього комунальні послуги .
При цьому, покійний ОСОБА_5 тяжко хворів, однак не звертався з цього приводу за
допомогою в лікарню, тому позивачка-відповідачка ОСОБА_2   не може представити докази про його хворобу
.На день смерті померлий ОСОБА_5 набув права на 1/3 частину будинковолодіння,
право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Биковецької
сільської Ради на підставі Державного Акту та право на майнову частку на
підставі майнового сертифікату, які були виданні на його ім'я.
Позивачка-відповідачка ОСОБА_2, як спадкоємець 2 черги, оскільки є рідною
сестрою, після усунення від спадкування по закону позивачки- відповідачки
ОСОБА_1, набуває права спадкування по закону.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін,
показання свідків, вважає, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 підлягають до
задоволення, а позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 не підлягають до задоволення із
наступних підстав.

У
відповідності до ст. 158 Цивільного Кодексу України/ надалі ЦК України/  спадкоємці за законом одержують право на
спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування
у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на
спадкування, не прийняття ними спадщини, або відмови від її прийняття, крім ,
випадків , встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено , що у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя
спадкодавця  та народжені після його
смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Рідні
брати та сестри спадкодавця , як
передбачено ст. 1262 ЦК України мають право на спадкування у другу
чергу.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого Великодедеркальською
сільською Радою 28 травня 1977 року позивачка ОСОБА_1/ дошлюбне прізвище
ОСОБА_7/   зареєструвала шлюб із ОСОБА_5
28.05.1977 року ї їй було присвоєно прізвище ОСОБА_1.

Спадкодавець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Шумськ, про що
Биковецькою сільською Радою Шумського району 30 серпня 2007 року в Книзі
реєстрації смертей зроблено відповідний запис за № 10 , що стверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим відділом РАЦС Шумського районного
управління юстиції.

Померлий ОСОБА_5 та позивачка - відповідачка ОСОБА_2 були рідними братом
і сестрою,   про що свідчать запис  в графі мати ,  як
ОСОБА_6 в довідці  про народження
ОСОБА_5 , виданої Шумським відділом РАЦС 04.03.2008 року за № 47/ 07-37/2  та в свідоцтві про народження ОСОБА_2 серії
НОМЕР_3, виданому Биковецькою сільською Радою В.Дедеркальського району.

Мати
померлого ОСОБА_5 та позивачки- відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_6  померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Биківці
Шумського району, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4, видане 12
вересня 2006 року Биковецькою сільською Радою.

Згідно  ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не
проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Строк
подачі заяви встановлений ст. 1270 ЦК України , якою передбачається, що для
прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з
часу відкриття спадщини.

Позивачка- відповідачка ОСОБА_2 , як така, що разом не проживала із
спадкодавцем ОСОБА_6, однак , яка була її рідною дочкою , не подала заяву про
прийняття спадщини в Шумську державну нотаріальну контору в шестимісячний строк
і в визначенні їй  додаткового строку ,
достатнього для подачі нею заяви в Шумську державну нотаріальну контору про
прийняття спадщини  після смерті ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2року, рішенням апеляційного суду Тернопільської області
від 3 червня 2008 року , відмовлено.

Той факт, що позивачка- відповідачка ОСОБА_2 за життя своєї матері
ОСОБА_6 постійно відвідувала її , приносила продукти харчування, прийняла
участь в похованні останньої,  що ствердили
свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 ,   не дає  їй законного право на спадкування .

За
вказаних обставин, позивачка- відповідачка ОСОБА_2 не набула права на
спадкування  після смерті ОСОБА_6, а тому
й за нею не може бути визнано право на спадкове майно, яке залишилось після
смерті ОСОБА_6

У
відповідності до ч. 3  ст. 1268 ЦК
України  спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як
вбачається із довідки № 129 від 27.02.2008 року, виданої Биковецькою сільською
Радою  померлий ОСОБА_5 постійно, з 1955
року проживав в одному господарстві із своєю матір”ю ОСОБА_6 яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2року і продовжував в тому ж господарстві проживати до дня своєї
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року,  це ж
ствердили і сторони по справі.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5,
у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України , як спадкоємець 1 черги ,
прийняв після  смерті  своєї матері
ОСОБА_6 спадщину.

Згідно свідоцтва  на право
особистої власності на жилий будинок від 20 серпня 1990 року, виконкомом
Биковецької сільської Ради Шумського району було посвідчено , що в цілому жилий
будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами , що в АДРЕСА_1 ,
належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6.

Дане свідоцтво було видане на підставі рішення виконкому Шумської
районної Ради народних депутатів № 211 від 18.10.1990 року „ Про оформлення
права особистої власності на жилий будинок”.

На день  набуття чинності Закону
України „ Про власність”  -15 квітня 1991
року  в даному господарстві були зареєстрованні
і проживали  ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_1,
про що свідчить архівний витяг із погосподарської книги Биковецької сільської
Ради Шумського району за 1991-1995 р.р.

Відповідно кожен із них , як колишній член колгоспного двору , набув
право  на 1/3частину будинковолодіння, що
в АДРЕСА_1.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1,
набувши таке право, отримала свідоцтво про право власності на 1/3
частину будинковолодіння, що в АДРЕСА_1,
29.02.2008 року, яке їй було видано виконавчим комітетом Биковецької
сільської Ради та , яке зареєстроване в Шумському бюро технічної інвентаризації
29.02.2008 року.

Померлі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , набувши за свого життя права кожен  на 1/3 частину будинковолодіння , не оформили
його належним чином та не отримали документ, який би посвідчував за ними право
власності на  відповідні частки, що
стверджується довідкою- характеристикою, виданою 29.02.2008 року Шумським  бюро технічної інвентаризації за № 10, згідно
якої 1/3 частина будинковолодіння, що в АДРЕСА_1 зареєстрована за позивачкою-
відповідачкою  ОСОБА_1, а 2/3 частини- не
зареєстровані.

Згідно рішення № 12 від 29.02.2008 року Шумського бюро технічної
інвентаризації в реєстрації 2/3 частин будинковлодіння, що в АДРЕСА_1
відмовлено, оскільки за померлими  право
власності не реєструється.

Оскільки померлий ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті своєї матері
ОСОБА_6, він відповідно на день своєї смерті набув право на 2/3 частини
будинковолодіння , що в с. Биківці Шумського району,  оскільки на
1/3 частину він  набув права, як
спадкоємець 1 черги після смерті ОСОБА_6, а
право на 1/3 частину набув, як член колишнього колгоспного двору.

Позивачка- відповідачка ОСОБА_1, як дружина померлого ОСОБА_5 вважається
спадкоємцем 1 черги у відповідності до
ст. 1261 ЦК України.

В
шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, вона
прийняла спадщину, як така, що у відповідності до ст.  1269 ЦК України в шестимісячний строк подала
заяву в Шумську державну нотаріальну контору, про що свідчить витяг про
реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданому Шумською державною нотаріальною
конторою та  заява до Шумської державної
нотаріальної контори від імені позивачки- відповідачки ОСОБА_1, зареєстрована в
Шумській державній нотаріальній конторі 27 лютого 2008 року за № 48.

У відповідності до ч. 5  ст. 1224
ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на  спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані..

Будь- яких доказів, які б свідчили про те, що померлий ОСОБА_5, який був
рідним братом позивачки- відповідачки ОСОБА_5,
тяжко хворів, мав якесь каліцтво, через що перебував у безпорадному
стані, позивачкою -відповідачкою ОСОБА_2 не представлено.

Навпаки, як встановив суд із показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,  ОСОБА_12 , ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15  померлий ОСОБА_5 був  працездатною особою , працював у місцевого
фермера на конях, однак зловживав спиртними напоями постійно   протягом всього подружнього життя із
позивачкою- відповідачкою ОСОБА_1, через що позивачка- відповідачка ОСОБА_1,
доглянувши його матір ОСОБА_6, яка була
в безпорадному стані через стан здоров'я,  змушена була перейти проживати в інше
господарство.

Як вбачається із довідки № 897 від 11.09.2008 року,  виданої Шумської ЦРЛ, ОСОБА_5 не перебував на
диспансерному обліку , це й підтвердила і сама позивачка- відповідачка ОСОБА_5

Що стосується віку померлого , то він помер , досягнувши лише 53 роки,
що не може розцінюватися, як похилий вік.

А той факт, що помер ОСОБА_5 від гострого
токсичного стану, отруївшись невідомою речовиною, як це вбачається із довідки №
627 про причину його смерті, виданої лікарем ОСОБА_16,  заперечує, що він хворів тяжкою хворобою, від
якої могла б наступити його  смерть .

За вказаних обставин суд , враховуючи , що право власності на 1/3
частину будинковолодіння бувшого колгоспного двору, що в АДРЕСА_1 , позивачка-
відповідачка ОСОБА_1 виготовила і отримала відповідно свідоцтво, яким
посвідчується це її право, суд вважає за доцільне визнати  свідоцтво на право особистої власності на
жилий будинок, видане 20 серпня 1990 року
виконкомом Шумської районної Ради , яким будинковолодіння, що в АДРЕСА_1
належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6  частково недійсним та визнати за позивачкою
право власності  на 2/3 частини
будинковлодіння , що в АДРЕСА_1 по праву спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, а в позові ОСОБА_2 відмовити.

Крім того, в користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути із позивачки-
відповідачки  ОСОБА_2 судові витрати в
сумі 333  грн./ 303 грн. сплачене
державне мито  за 2/3 частини будинковолодіння  / квитанція
від 04.03.2008 року, видана Ощадбанком № 6351/0040 / та 30 гривень
витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи / квитанція від 04.03.2008
року , видана    Ощадбанком № 6351/0040/.

На підставі наведеного, керуючись ст.
356, 357 , 1224,  1258 ,  1261, 1268 ,1269,1270,1272 ЦК України, ст.
ст. 212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати частково недійсним свідоцтво на право особистої власності на
жилий будинок від 20 серпня 1990 року, видане Шумською районною Радою     про те, що будинковолодіння, розташоване в
с. Биківці  Шумського району належить
колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6.

Визнати за гр. ОСОБА_1, жителькою АДРЕСА_1 право власності на 2/3 частини
будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 по праву спадкування за законом
після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Биківці Шумського
району.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати  в
сумі  333 гривні.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення від  права  спадкування за законом ,  визнання права власності  на 2/3 частини будинковлодіння, розташованого
в АДРЕСА_1 , права власності на земельні ділянки , розташовані на території    Биковецької сільської Ради та права на
майнові  частки відмовити .

Рішення набирає  законної сили
після закінчення строку  на його
оскарження.

Заява про апеляційне оскарження подається апеляційному суду
Тернопільської області через Шумський районний суд на протязі 10 днів з
дня  проголошення рішення , а апеляційна
скарга - на протязі 20 днів після подання апеляційної заяви  або без попереднього подання апеляційної
заяви в строк визначений для їх подання.

Суддя