Справа № 2-144/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29
травня  2008 року
Фрунзенський районний суд   м.
Харкова у складі:                                    головуючого - судді Бондаревої І.В., при
секретарі  -  Шевченко К.В.,

розглянувши  у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом    ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася
до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої злочином, вказуючи, що
20.06.2005 р. приблизно о 14 год. біля спорткомплексу по пр.М.Жукова
відповідач дерев*яною палкою завдав їй декілька ударів у районі крестцового
відділу хребта та сідниць.

Згідно актів судово-медичних експертиз, їй причинено
леткі тілесні ушкодження. Але після причинення їй ударів відповідачем у неї
почався сильний біль у хребті, почала пухнути нога.

У зв*язку з причиненням шкоди її здоров*ю вона пройшла
курс медикаментозного лікування, робила рентгенограму, їй призначили зробити
повтору рентгенограму та томограму. Їй потрібні кошти на лікування наслідків
завданої здоров*ю шкоди.

У той час, коли ОСОБА_2 завдавав їй ударів, вона
відчувала велике приниження, її внутрішньому стану також було завдано шкоду.
Вона дуже емоційно вразлива людина, після цієї події вона перестала спокійно
спати, кожну ніч їй сняться жахи, увечері вона боїться виходити на вулицю.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь  відшкодування шкоди, завданої здоров*ю, у
розмірі 875 грн.87 коп. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

У подальшому позивач позовні вимоги збільшила, просила
суд стягнути 8000 грн. на відшкодування шкоди, завданої здоров*ю, і лікування,
та  моральну шкоду у розмірі 9999 грн., а
всього 17999 грн. (а.с.97).

У судовому
засіданні представник прокуратури Фрунзенського району м.Харкова
Белашов А.М., діючи в інтересах позивачки на підставі ст.36-1 Закону України
„Про прокуратуру”,  позовні вимоги   підтримав.

Відповідач у
судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним та недоведеним.
Пояснив суду, що у червні 2005 р. він бачив літню жінку, яка ходила по малині,
яку він вирощував. Він зробив їй зауваження, після чого жінка, повертаючись,
спіткнулась та впала на землю.  Він з
дружиною ОСОБА_3 допоміг їй піднятись та дійти до дороги, після чого вона
пішла. Не впевнений, що це була ОСОБА_1, але припускає. Цю жінку він не чіпав,
не бив, крім них, інших людей  там  не було.

Позивачка у судове
засіданні не з*явилась з поважних причин,
її явка була визнана судом необов*язковою.

Заслухавши пояснення   представника позивача, відповідача
та його представника -адвоката ОСОБА_4, допитавши свідків,  дослідивши матеріали справи, суд  дійшов висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог,  з наступних
підстав.

Згідно
ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , відшкодовується  в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я
фізичній особі, зобов*язана відшкодувати потерпілому втрачений
заробіток, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю
посиленого харчування, санаторного лікування, придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_3, у червні 2005 р. вона з ОСОБА_2 бачила, як
невідома літня жінка ходила по городу. Через це він полаявся з нею і вона стала
виходити з городу, але впала на спину. Вона (свідок) стала допомагати жінці
піднятись, але не втримала її і жінка знову впала на спину. Після чого ОСОБА_2
допоміг їй піднятись і вони довели її до дороги. Інших людей при цьому не було.

Згідно постанови органу дізнання від 08.02.2006 р., в
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3за заявою ОСОБА_1 щодо
невідомих, які 20.06.2005 р. завдали їй тілесних ушкоджень, - відмовлено на
підставі п.2 ст.6 УПК України (а.с.45).

Згідно висновку
експерта № 69-Д від 29.01.2007 р., у ОСОБА_1 мали місце синці на правій нозі та
сідницях, які виникли від дії тупих твердих предметів, та могли виникнути у
строк, та можливо, за обставин,  вказаних
нею.

По ступеню тяжкості - це легкі тілесні ушкодження.

Крім того, у ОСОБА_1 у наданій нею медичній документації
описані наступні захворювання: спонділоартроз, остеохондроз, хронічне порушення
мозкового кровообігу, дисциркуляторна гіпертонічна та атеросклеротична
енцефалопатія 2-3 ступеня, наслідки ішемічного інсульта, перенесеного у 1998
р., дисгормональна спондилопатія, бронхіальна астма, ішемічна хвороба серця,
стінокардія, атеросклеротичний кардіосклероз, недостатність кровообігу.

Перераховані вище захворювання є хронічними, відношення
до подій 20.06.2005 р. не мають, тому при оцінці по ступіню тяжкості до уваги
не брались.

Будь-яких травматичних пошкоджень хребта відносно подій
20.06.2005 р. у ОСОБА_1 не встановлено (а.с.77).

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачкою не   надано суду
доказів  ушкодження здоров*я саме
відповідачем ОСОБА_2, тобто доказів його вини,
а також причинно-наслідкового зв*язку між  причиненням
їй 20.06.2005 р. тілесних ушкоджень
та наявними у ОСОБА_1 захворюваннями.

Пояснення свідка ОСОБА_5 щодо завдання тілесних ушкоджень позивачці   саме відповідачем не є допустимим доказом
скоєння злочину ОСОБА_2, у розумінні ст.59 ЦПК України, оскільки  таким доказом може бути вирок суду про
притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за скоєння злочину
відносно ОСОБА_1, у той час як дотепер ОСОБА_2 не визнано винним у вчиненні
будь-якого злочину.

За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних
вимог,  враховуючи відсутність доказів
скоєння відповідачем злочину, в результаті якого позивачці було завдано
матеріальну та моральну шкоду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог про відшкодування  шкоди,
завданої злочином, за недоведеністю.

Оскільки
позивач є інвалідом 2 групи, судові витрати, пов*язані з оплатою судового збору
та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, компенсуються
за рахунок держави, на підставі ч.2 ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного ,
керуючись  ст.ст.10, 59, 60, 61, 88, 209, 213,
214, 215  ЦПК України , ст.ст. 22, 23,
1166, 1167, 1168, 1195  ЦК України,  суд-

ВИРІШИВ
:

У задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди  -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного
суду Харківської области через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня його проголошення
та поданням апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом
подання апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя-