Справа  № 2-321/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

31
січня 2008 року Ленінський районний суд м.
Кіровограда у складі:

головуючого
Льон С.М.

при
секретарі
Шумейко Ю.В.

за
участю прокурора
Буч Р.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за
позовом  прокурора м. Кіровограда в
інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор
м. Кіровограда звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Вказав, що
постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.09.2007 року
відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1
п. “б” Закону України “Про амністію”, провадження по справі за обвинуваченням
ОСОБА_2. за ст. 286 ч. 2 КК України за ст. 6 ч. 4 КПК України - закрито,
цивільні позови відповідно залишено без розгляду. У ході судового розгляду
кримінальної справи встановлено, що відповідач, порушуючи Правила дорожнього
руху України, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1., в результаті чого той
отримав тілесні ушкодження. Потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в
реанімаційному та травматологічному відділеннях Кіровоградської обласної
лікарні з 17.02.2007 року по 28.04.2007 року. Крім того, внаслідок ДТП майну потерпілого
було завдано шкоду шляхом приведення у стан непридатний для подальшого його
використання. Внаслідок отриманих ушкоджень, ОСОБА_1 було понесено також
додаткові витрати у зв”язку з необхідністю посиленого харчування та придбання
ліків. На підставі того, що ОСОБА_1., в момент завдання йому шкоди джерелом
підвищеної небезпеки внаслідок дій ОСОБА_2., не працював, з відповідача
підлягає стягненню розмір втраченого потерпілим заробітку. Просить суд стягнути
з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. суму заподіяної джерелом підвищеної небезпеки
шкоди майну потерпілого у розмірі 1 929 грн., суму відшкодування втраченого
заробітку у розмірі 7 220 грн. та вартість фактично понесених додаткових
витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування та придбання ліків у розмірі
8 854,35 грн., всього - 18 003,35 грн.

У судовому засіданні представник
прокуратури та представник позивача вимоги збільшили. Просять суд стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1. матеріальну шкоду у розмірі 21 836,53 грн. у
зв”язку з додатковими витратами понесеними на лікування та моральну шкоду у
розмірі 500 000 грн. У зв”язку з цим додатково пояснили, що у результаті наїзду
позивачем були отримані ушкодження, які згідно висновку СМЕ відносяться до
категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент
заподіяння. Крім того, внаслідок ДТП ОСОБА_1. зазнав значних моральних
страждань, які викликані тим, що вимушений був протягом тривалого часу
проходити лікування, переніс численні хірургічні втручання. У нього пошкоджений
хребет, головний мозок, кінцівки, внутрішні органи, на даний час прикутий до
ліжка. У результаті нанесених травм - визнаний інвалідом І-ої групи, потребує
постійної сторонньої допомоги. Відповідач, у свою чергу, матеріальної допомоги
на лікування не надав.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнав у частині стягнення матеріальної шкоди, у частині
відшкодування моральної шкоди - позовні вимоги не визнав. У той же час факт
спричинення позивачу моральної шкоди визнав, однак вважає її розмір значно
завищеним.     У день винесення рішення у
справі ОСОБА_2 у судове засідання не з”явився, про день, час та місце слухання
справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки до суду не повідомив.
Суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача за
наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, проти чого
представник позивача та представник прокуратури у судовому засіданні  не
заперечили.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали, суд вважає, що позовні вимоги у частині позовних вимог
про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню, у частині позовних
вимог про стягнення моральної шкоди -
частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З постанови Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 25.09.2007 року по кримінальній справі № 1-341/2007 р.
за звинуваченням ОСОБА_2. у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК
України, судом з”ясовано, що ОСОБА_2 17.02.2007 року біля 13.30 год, керуючи
автомобілем марки “ЗАЗ-Деу”, державний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві
власності, рухався по вул. Дзержинського у м. Кіровограді зі сторони вул.
Жовтневої Революції у сторону вул. Орджонікідзе. Біля транспортних воріт
військової частини здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого
допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1., який рухався у зустрічному напрямку.
У результаті зіткнення ОСОБА_1. були спричинені тілесні ушкодження, які згідно
висновку експерта № 146 від 17.05.2007 року відносяться до категорії тяжких
тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення.
Потерпілим ОСОБА_1 було заявлено цивільний позов на відшкодування матеріальної
шкоди завданої злочином  у розмірі 22 035
грн. та моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.

Судом також з”ясовано, що
вищезазначеною постановою суду м. Кіровограда відповідача звільнено від
кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. “б” Закону України “Про
амністію” від 09.06.2007 року, цивільні позови залишено без розгляду, а
провадження по справі - закрито.

Відповідно до положень ст. 61 ч. 4
ЦПК України, при розгляді даної справи щодо цивільно-правових наслідків дій
відповідача, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, суд
не досліджує обставини заподіяння позивачу тілесних ушкоджень внаслідок
незаконних дій ОСОБА_2.

У судовому засіданні встановлено, що
висновком Кіровоградської міжрайонної МСЕК № 1 від 22.06.2007 року на підставі
акту огляду № 124/3, ОСОБА_1. встановлено І групу інвалідності на строк до
01.06.2008 року та визначено, що він потребує лікування та постійного догляду.

Позивач просить стягнути з
відповідача в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої неправомірними
діями - 21 836,53 грн., що викликано понесеними ним витратами на лікування,
понівеченям  його майна та втраченим заробітком.

Відповідно до ст. 1166 ч. 1 ЦК
України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам
фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1195 ЦК України визначено,
що фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров”я
фізичній особі, зобов”язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід),
втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю
посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків,
протезування, стороннього догляду тощо.

Враховуючи факт визнання
відповідачем позову у частині
матеріальної шкоди у розмірі 21 836,53 грн., зазначена сума не підлягає
доказуванню на підставі ст. 61 ч. 1 ЦПК України.

З огляду на викладене та з
урахуванням положень ст.ст. 1166 ч. 1, 1187 ч. 2, 1195 ч. 1 ЦК України, суд
вважає, що вимоги позивача у частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі
21 836,53 грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному
обсязі.

На підставі ст. 1167 ч. 2 п. 1 ЦК
України з відповідача на користь ОСОБА_1. підлягає відшкодуванню моральна шкода
завдана ушкодженням здоров”я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Визначаючи позивачу розмір моральної
шкоди, суд враховує, ступінь тяжкості отриманих ним ушкоджень у результаті
неправомірних дій відповідача, те, що його визнано інвалідом І-ої групи, чим
безповоротно порушено його звичайний ритм життя, що призводить до моральних
страждань та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя,
оскільки він постійно переносить фізичний біль, потребує лікування, стороннього
догляду, у молодому віці став калікою, має на утриманні жінку-інваліда ІІ-ої
групи, що безумовно доставляє йому глибокого психологічного дискомфорту,
наслідком якого є значне порушення душевної рівноваги, а тому визначає розмір
моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_2. у сумі  100 000 грн.

В дохід держави згідно ст. 88 ч. 3
ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий
збір у розмірі 226,86 грн. та 37,50 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Керуючись
ст.ст. 1166 ч. 1, 1167 ч. 2 п. 1, 1168 ч. 1, 1187 ч. 2, 1195 ч. 1  ЦК України,ст.ст. 61, 88 ч. 3, 213-215,
224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов прокурора м. Кіровограда в
інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди у частині позовних вимог
про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити у повному обсязі, у частині
позовних вимог про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 21 836, 53 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір у розмірі 226,86 грн. та 37,50 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня
отримання  його копії.

На
рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та апеляційна скарга протягом 20 днів після подання заяви
на апеляційне оскарження.

Суддя  Ленінського районного

суду м. Кіровограда                                                                                                          Льон
С.М.