Справа №2-1756-2008
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м        У к р а ї н и

01 грудня 2008
року
м. Вінниця

Староміський районний суд м. Вінниці в складі:

головуючого  судді Вохмінової О.С.

при секретарі
Кобелевій С.О.

з участю
позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2.

його
представника ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні  в м.
Вінниці  цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за невиконання вимог за договором
підряду, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_2. про стягнення боргу за невиконання вимог за договором підряду.
Мотивувала позов тим, що 24.10.2006 року між нею та ОСОБА_2. був укладений
усний договір підряду, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язався до грудня 2006 року
виконати за її замовленням 7 дверей за 4700 грн. і 24.10.2006 року вона передала ОСОБА_2. завдаток в
розмірі 50% від вартості дверей в сумі 2350 грн., але у встановлений строк
відповідач не виконав своє зобов`язання, грошей не повернув, в зв`язку з чим вона змушена була замовити
двері у іншого майстра по значно завищеній ціні, пов`язаною з
інфляцією. Внаслідок того, що вона тривалий час не могла закінчити ремонт в
квартирі, неодноразово зверталась до ОСОБА_2. з вимогою повернути гроші, також
писала заяву до райвідділу міліції, їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює
в 2000 грн. Просила суд на підставі ч. 2 ст. 571 ЦК України стягнути з
відповідача суму завдатку, збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір
завдатку, тобто 2350 грн. і моральну шкоду, а всього 6700 грн.

В судовому засіданні позивачка
повністю підтримала позовні вимоги і пояснила, що 24.10.2006 року з
відповідачем вони усно уклали договір підряду, домовившись про те, що до грудня
2006 року він зі свого матеріалу виготовить 7 міжкімнатних дверей за 4700 грн.,
і на підтвердження зобов`язання, на забезпечення його виконання та в рахунок
майбутніх платежів, вона передала відповідачу завдаток в сумі 2350 грн., про
отримання якого ОСОБА_2 написав власноручно розписку. У встановлений строк,
незважаючи на неодноразові звернення з грудня 2006 по березень 2007 року,
відповідач не виконав замовлення і не повернув суму завдатку. Мотивував різними
причинами і відсутністю коштів. Потім зник і лише влітку 2008 року вони знову
зустрілись і на її прохання розрахуватись в категоричній формі відповів, що
борг не поверне, тому вона змушена була звернутись до правоохоронних органів та
суду з даною заявою. Вважає, що їй завдані збитки в розмірі подвійної суми
завдатку, відповідно до ч. 2 ст. 571 ЦК України, а також завдана моральна
шкода, яка полягає у душевній травмі, отриманій внаслідок неправомірних дій
відповідача і пов`язаній з неодноразовими зверненнями до ОСОБА_2., витрачанням
часу і нервовими збудженнями, що негативно вплинуло на її стан здоров`я, тому
глибину душевних страждань оцінила в 2000 грн. Крім того, оскільки відповідач
не виконав свого зобов`язання, вона змушена була укласти угоду з іншим
майстром, який в лютому 2007 року виготовив їй такі ж двері в кількості 7 штук,
але за значно підвищеною ціною, загальною вартістю 7650 грн. Просила суд
стягнути на її користь збитки в сумі 4700 грн. і моральну шкоду в 2000
грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав
частково, на суму 2350 грн. і пояснив, що він як суб`єкт підприємницької
діяльності не зареєстрований, у трудових відносинах з іншими СПД на момент
виникнення спору не перебував і дійсно, в жовтні 2006 року він домовився з
ОСОБА_1 про те, що за 4700 грн. виготовить зі свого матеріалу 7 дверей до
грудня 2006 року, і отримав від неї аванс 2350 грн. для закупівлі дерева та
лакофарбових матеріалів. Пояснив, що визнає вину в тому, що вчасно не виконав
своє зобов`язання, оскільки придбане ним дерево
виявилось неякісним і тривалий час умов для виготовлення дверей у нього не
було, цех був зачинений через відсутність світла, тому згоден повернути
позивачці 2350 грн., але на протязі трьох місяців, через важке матеріальне
становище, що склалось в його сім`ї. Позов в
частині стягнення збитків і відшкодування моральної шкоди не визнав.

Представник відповідача ОСОБА_3.
повністю підтримав пояснення відповідача, просив позов задовольнити частково,
на суму 2350 грн. і додатково пояснив, що в січні 2007 року позивачка ОСОБА_1.
сама відмовилась від замовлення і почала вимагати повернення суми.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК
України кожна сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень;
обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Встановленим судом обставинам
відповідають зобов`язальні правовідносини, що виникли внаслідок укладення
договору підряду ( §1 глави 61 ЦК України ).

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням
другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

В судовому засіданні ОСОБА_1. і
ОСОБА_2 визнали і підтвердили, що укладаючи усну угоду, вони домовились, що за
завданням ОСОБА_1 (замовника) ОСОБА_2 (підрядник) зобов`язується до грудня 2006
року виготовити 7 міжкімнатних дверей з матеріалу підрядника, а замовник
зобов`язується оплатити виконану ним роботу в сумі 4700 грн.

Таким чином, домовившись з усіх
істотних умов щодо договору, а саме, щодо його предмету (якості і кількості
дверей), ціни і строку виконання, сторони визначили зміст договору підряду,
який не суперечить вимогам Закону і ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 205 ЦК України,
сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено
законом.  Правочин, для якого законом не
встановлена обов`язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних
правових наслідків.

Оскільки в нормах, що регулюють
підрядні відносини ( §1 глави 61 ЦК України ) відсутні вказівки на додержання
обов`язкової письмової форми, суд вважає договір між ОСОБА_1 і ОСОБА_2.
укладеним і таким, що спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних
прав та обов`язків.

На пропозицію відповідача позивачка
передала йому суму грошей в розмірі 2350 грн., що становить 50% від суми за
договором підряду і відповідач написав власноручно розписку про отримання
грошей.

Статтею
526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

В судовому
засіданні також встановлено, що в порушення умов договору та ст. 526 ЦК
України, в належний строк, тобто до грудня 2006 року, відповідач ОСОБА_2 не
виконав взяте на себе зобов`язання
по договору
підряду, мотивуючи відсутністю необхідних умов в цеху і тим, що деревина для
виготовлення дверей виявилась неналежної якості. Незважаючи на неодноразові
звернення ОСОБА_1, відповідач не вжив заходів щодо належного виконання договору
підряду на визначених умовах, тому в січні 2007 року ОСОБА_1. відмовилась від
договору підряду і вимагала від ОСОБА_2. повернення сплаченої нею суми.

Відповідно до
вимог ст. 849 ч. 2 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або
виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник
має право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до
ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене
(упущена вигода).

Обґрунтовуючи
позовні вимоги і визначаючи правовою підставою відшкодування збитків ч. 2 ст.
571 ЦК України, позивачка зазначила, що вважає збитками суму, на яку вона
перевищує розмір (вартість) завдатку, тобто подвійну суму завдатку, а саме 4700
грн. і наполягала на стягненні саме цієї суми.

Суд вважає, що
позивачка ОСОБА_1. не довела позовні вимоги щодо завдання їй збитків
відповідачем. Наданий нею рахунок № 3 від 16.02.2007 року на оплату замовлення
щодо виготовлення ПП ОСОБА_4 семи дверних блоків і наличників, а також договір
поставки № 3 від 16.02.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_4, не є
доказом сплати нею коштів за дане замовлення і понесення витрат, які вона
змушена була зробити для відновлення свого порушеного права (реальні
збитки).

Подвійна сума
завдатку, яку просила стягнути позивачка в порядку ч. 2 ст. 571 ЦК України, не підпадає під визначення збитків, яке застосовується в
цивільному законодавстві.

До правовідносин, що виникли між
сторонами, також не підлягають застосуванню норми закону, що регулюють правові
наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком,
зокрема ч. 1 ст. 571 ЦК України.

Відповідно до ст. 570 ЦК України,
завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до
ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання
вчинюється у письмовій формі. Порушення вимоги про письмову форму правочинів
щодо забезпечення виконання зобов`язання тягне її недійсність (нікчемність),
незалежно від пред`явлення відповідного позову. Письмова форма завдатку є обов`язковою також незалежно від форми того договору, на
підставі якого виникло забезпечуване завдатком зобов`язання.

Розписка, що
видана відповідачем ОСОБА_2. про отримання ним 2350 грн. як завдатку (оригінал
якої був оглянутий в судовому засіданні, копія на а.с. 14), не відповідає формі
письмового договору згідно ст. 207 ЦК України і не може вважатись доказом
отримання завдатку. Так, в договорі завдатку повинні бути вказані сторони, що
його уклали, договір повинен індивідуалізувати забезпечуване завдатком
зобов`язання і повинен бути підписаний сторонами, чого не містить розписка
ОСОБА_2.

На підставі
викладеного та вимог Закону суд прийшов до висновку, що здійснення правочину
щодо завдатку не може доказуватись розпискою одержувача завдатку.

Ст. 570 ч. 2 ЦК України передбачено,
якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника
платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Оскільки судом
не встановлено, що сплачена ОСОБА_1 сума є завдатком, відповідач ОСОБА_2
заперечив отримання завдатку, суд вважає суму в розмірі 2350 грн. авансом
(частковою попередньою оплатою договору підряду), яка підлягає стягненню з
відповідача внаслідок невиконання умов договору підряду.

Відповідно до п.
4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом,
зокрема відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи
те, що порушення відповідачем зобов'язання за договором підряду негативно
вплинуло на психічний стан позивачки, примусило її тривалий час безрезультатно
звертатись до ОСОБА_2. з приводу повернення сплачених коштів, звертатись до
правоохоронних органів за захистом порушеного права, суд вважає, що позивачці
завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_1.
зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, але при визначені
розміру відшкодування моральної шкоди, відповідно до вимог ст. 23 ЦК України,
суд враховує характер дій відповідача, ступінь його вини, глибину душевних
страждань позивачки, вимоги розумності і справедливості і вважає, що сума в 500
грн. у відшкодування моральної шкоди буде достатньою і обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22,23,203,205,207, 526, 547, 570, 572, 611, 837, 849 ч.2 ЦК України,
ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
2350 (дві тисячі триста п`ятдесят) грн. та
500 (п`ятсот) грн. у відшкодування моральної
шкоди.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Староміський
райсуд м. Вінниці шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги або шляхом подання в десятиденний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя: