Справа №2-110/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2008 року                                                                                                м.
Полтава

Ленінський районний суд
міста Полтави у складі:

·
головуючого -
Жилки О.М. ,

·
при секретарі -
Комендантовій І.Г.,

-                        за участю представника позивача Мартинюк
А.О.,  відповідача ОСОБА_1,  у

відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду,  розглянувши
цивільну справу за позовом

Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства теплового господарства

"Полтаватеплоенерго"
до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3

ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
про стягнення заборгованості за послуги

теплопостачання,  а також,
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Полтавського

обласного комунального
виробничого підприємства теплового господарства

"Полтаватеплоенерго"
про відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2007 року ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго"
звернулось з позовом до суду з вимогою стягнути на його користь з відповідачів
заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 1174, 37 грн.

У вересні 2007 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду
із зустрічною позовною заявою з вимогою стягнути з ПОКВПТГ
"Полтаватеплоенерго" 50 000 грн. моральної шкоди.

В своїй заяві позивач за первісним позовом вказав,  що відповідачі,  які проживають у АДРЕСА_1,  що належить останнім на праві приватної власності,  не сплачують регулярно кошти за надання їм
послуг у вигляді опалення та гарячого водопостачання. В зв'язку чим,  відповідачі за період з 01.08.2005 року по
01.06.2007 року заборгували підприємству 1174 грн. 37 коп.3а надані йому
послуги. В підтвердження своїх позовних вимог,
позивач представив до суду розрахунок заборгованості на зазначену в
позові суму.

Представник позивача за первісним позовом в судовому
засіданні позов підтримала та крім того пояснила,  що підприємство,  хоч і не укладало з відповідачами ніяких
угод,  з вини останніх,  разом з тим,
на протязі вказаного вище періоду постійно надавало населенню послуги з
теплопостачання у вигляді опалення і гарячого водопостачання,  в тому числі і відповідачам,  а тому просила суд стягнути з відповідачів на
їх користь вказану у позові суму заборгованості,  розрахунок якої виконано відповідно до діючих
раніше та існуючих на даний час правил і тарифів. Крім того,  пояснила,
що заборгованість відповідачів перед позивачами по опаленню складає 979
грн. 29 коп.,  а по гарячому
водопостачанню становить 195 грн. 08 коп.,
та просила стягнути судові витрати. Проти зустрічного позову
заперечувала повністю.

Відповідач ОСОБА_1,
який також представляв в суді інтереси інших відповідачів,  в своїх запереченнях та в судовому засіданні
позов не визнавав,  посилаючись на
те,  що ніяких угод з позивачем
відповідачі не укладали,  ніяких
цивільно-правових відносин між ними не існує,
а тому,  відповідачі не мають
перед позивачем ніяких обов'язків щодо оплати з послуг теплопостачання. Крім
того,  пояснив відповідач,  що послуги,
які надавались йому відповідачем,
не відповідали існуючим вимогам та нормам,  до листопада 2006 року його сім'я не
проживала в квартирі,  яка належить їм на
праві власності,  а його син в період з
14.09.2005 по 14.09.2006 року проходив дійсну військову службу в Збройних Силах
України,  а тому,  не користувався наданими послугами.

В своєму зустрічному позові та в судовому засіданні
ОСОБА_1 вказав,  що фактично почав
користуватись послугами відповідача з листопада 2006 року і з цього ж часу
почав сплачувати за надані йому послуги з теплопостачання. Посилаючись на
те,  що протизаконними діями відповідача
грубо порушувались правила надання послуг з централізованого опалення та
гарячої води,  що перешкоджало його
активному громадському та сімейному життю,
ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 50000 грн. за спричинену йому
моральну шкоду.

Вислухавши пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в
сукупності,  суд вважає,  що позов обґрунтований,  разом з тим,
підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено,
що відповідачі,  які зареєстровані
та проживають в АДРЕСА_1,  яка належить
останнім на праві приватної власності,
не регулярно сплачували позивачу кошти за послуги централізованого опалення.

Відповідно до ч. 2,
3  ст.  162 ЖК УРСР,
плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

Твердження відповідача про те,  що він ніяких угод з позивачем не
укладав,  не може бути підставою несплати
ним коштів за надані йому послуги у вигляді опалення ,  оскільки,
відповідно до  ст.  24 Закону Країни „Про теплопостачання",  одним із основних обов'язків споживача
теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною
організацією на постачання теплової енергії. Що стосується пояснення
відповідача щодо неналежного надання йому позивачем послуг з теплопостачання,  а також те,
що позивачі до листопада 2006 року не проживали в своїй квартирі,  не знайшло свого підтвердження в судовому
засіданні,  оскільки відповідачем не було
надано суду жодного доказу,  а
представник позивача пояснив суду,  що
відповідачі не звертались до позивача з відповідною заявою про відмову від
надання їм послуг з теплопостачання у вигляді опалення.

У відповідності до
ст.  18 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги",  у разі
порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його
представника для складення та підписання акта-претензії споживача,  в якому зазначаються строки,  види,
показники порушень тощо.

Статтею 32 цього ж закону передбачено,  що розмір плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів
обліку або за нормами,  затвердженими в
установленому порядку.

Відповідно до
ст.  25 Закону України „Про
теплопостачання",  у разі
несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує
пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови
споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в
судовому порядку.

На підставі вищевикладеного,  приймаючи до уваги,  що позивач займає монопольне (домінуюче)
положення на ринку теплової енергії в м.
Полтаві,  а відповідачі від
надання їм останнім послуг у вигляді опалення,
які надавались йому позивачем безперебійно,  не відмовлялися,  суд вважає,
що позовні вимоги ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" про стягнення з

відповідачів зазначеної в позові заборгованості,  є законними та обгрунтованими,  а тому підлягають до задоволення.

Разом з тим,  суд
вважає,  що позовні вимоги позивача в
частині стягнення заборгованості за надання послуг у виді гарячого
водопостачання,  що відповідно до розрахунку
позивача становить 195 грн. 08 коп.,  до
задоволення не підлягають,
оскільки,  як пояснив відповідач в
судовому засіданні,  його сім'я в
квартирі до листопада 2006 року не проживала,
а позивач не надав суду будь-яких доказів (показники лічильника,  акти),
що відповідачі користувались до цього часу зазначеними послугами.

Приймаючи до уваги,
що АДРЕСА_1 належить позивачам на праві приватної власності,  суд,  у
відповідності до  ст.  216 ЦПК України,  вважає за необхідне стягнути з відповідачів
заборгованість,  яка становить 979 грн.
29 коп. (1174 грн. 37 коп. -195 грн. 08 коп.),
в дольовому порядку,  тобто в
рівних частинах.

Викладеними вище доказами спростовуються твердження
позивача ОСОБА_1а за зустрічним позовом,
щодо неналежного надання йому послуг з теплопостачання,  а тому,
його зустрічні позовні вимоги,
про стягнення з відповідача моральної шкоди,  є необгрунтованими і до задоволення не
підлягають,  оскільки,  в підвердження своїх твердженнь,  позивач не надав суду будь-яких доказів,  щодо спричинення йому останнім моральної
шкоди.

Керуючись  ст.  162 ЖК УРСР,
ст.   ст.  24,  25
Закону України „Про теплопостачання",
ст.  32 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги",
ст.  ст.  10,
11,  209,  212,
214-216,  218 ЦПК України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позов Полтавського
обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 ОСОБА_3,  ОСОБА_4 в рівних частинах,  на користь Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"
- по 244 (двісті сорок чотири) грн. 82 коп.3аборгованості за послуги
теплопостачання,  а всього,  979 (дев'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 29 коп.

В іншій частині позову на
суму 195 грн. 08 коп. - відмовити за безпідставністю.

В зустрічному позові ОСОБА_1 до Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" про відшкодування моральної шкоди - відмовити за
необгрунтованістю.

Крім того,
стягнути з ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 ОСОБА_3,  ОСОБА_4 в рівних частинах на користь Полтавського
обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" по 10 грн. держмита та по 6 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення по розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Полтавської області,
через суд першої інстанції,
шляхом подачі на протязі 10 днів з дня винесення рішення заяви про
апеляційне оскарження та подачі апеляційної скарги в 20-ти денний строк після
подачі заяви про апеляційне оскарження.