Справа
№ 2-3156
01 грудня 2008 року                          Шевченківський
районний суд м. Чернівці в складі:
судді                             Чебан В.М.
секретарі                                               Гладчук А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання майна, придбаного під час шлюбу, особистою приватною власністю,&frac34;
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом  про визнання майна, придбаного під час шлюбу,
особистою приватною власністю до відповідача ОСОБА_2, вказавши в ньому, що 17
листопада 1983 року у міськвідділі РАГС м. Чернівці позивачка зареєструвала
шлюб з відповідачем.
Під час перебування у зареєстрованому шлюбі згідно
договору купівлі-продажу від 28.02.1997 року, посвідченого Першою Чернівецькою
державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № ЗДС-246
позивачкою була придбана квартира АДРЕСА_1, яка складається з трьох кімнат
загальною площею 62,70 кв.м.. в тому числі житловою площею 40,50 кв.м.
09.02.2005 року позивачка подарувала 55/100 часток
спірної квартири ОСОБА_3. Зазначений договір був посвідчений Першою
Чернівецькою нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі за № 2-373, що
підтверджується копією зазначеного договору, однак з невідомих причин нотаріус
не вимагав згоди відповідача на відчуження зазначеної частки квартири. Таким
чином, 45/100 часток спірної квартири залишилися у моїй та відповідача спільній
сумісній власності, оскільки були придбані під час перебування з ним у
зареєстрованому шлюбі.
Між тим, відповідно до ст. 57 ч. 1 п. З СК України
особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, а згідно ч. 6 зазначеної
статті суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно,
набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним
припиненням шлюбних відносин.
Спірне майно у вигляді 45/100 часток квартири АДРЕСА_1 було
набуте позивачкою під час шлюбу за кошти, які належали їй особисто, а також під
час окремого проживання з відповідачем, в зв'язку з фактичним припиненням
шлюбних відносин, що підтверджується наступним.
Після реєстрації шлюбу у 1983 році, сторони проживали в
квартирі АДРЕСА_2. Вироком Ленінського районного суду м. Чернівці від
10.07.1984 року ОСОБА_2 був засуджений за ст. 206 ч. 2 КК України до 3 років 6
місяців позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі у 1987 році
сторони не поновлювали сімейні відносини, до попереднього місця проживання
АДРЕСА_2 останній не повернувся і місце його знаходження позивачці не було
відомо до 2008 року. В зв'язку з бажанням розірвати шлюб з ОСОБА_2 на запит
адвоката, тільки у 2008 році, було встановлено його місце проживання в
с.Георгіївка, Луганської області, що підтверджується довідкою ВГІРФО УМВС в
Згідно з розпорядженням органу приватизації № 5409 від
01. 12. 1993 року квартира АДРЕСА_2, в якій раніше проживали сторони по справі
разом, була приватизована мною та членами моєї сім'ї, при цьому відповідач в
приватизації участі не приймав, оскільки на той час не проживав та не був
зареєстрований у зазначеній квартирі. 23.08.1995 року згідно договору
купівлі-продажу, посвідченого Першою Чернівецькою державною нотаріальною
конторою в реєстрі № 5дс341 вказана квартира була продана.
виручені від продажу вказаної квартири кошти, доклавши свої власні заощадження,
накопичені під час окремого проживання з відповідачем, ОСОБА_1 за договором
купівлі-продажу від 28.02.1997 року придбала спірну квартиру АДРЕСА_1. У
вказану квартиру відповідач не вселявся, ніколи не проживав і не був
зареєстрований в ній.
Таким чином, наведені докази свідчать, що у 1984 році
сторони припинили сімейні відносини і з того часу проживають окремо, спірна
квартира була придбана за власні кошти, отримані від продажу приватизованої
квартири АДРЕСА_2, на яку відповідач не мав права, в зв'язку з чим 45/ 100
вказаної квартири є особистою власністю позивачки, незважаючи на те, що частка
нерухомості придбана під час перебування з відповідачем у зареєстрованому
В даний час позивачка не має можливості провести
відчуження 45/100 зазначеної квартири, оскільки згідно із законом необхідна
нотаріально посвідчена згода другого із подружжя.
Просить постановити рішення, яким визнати
за нею, ОСОБА_1, право власності на 45/100 квартири  АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги  в повному об'ємі і дала аналогічні пояснення
згідно позовної заяви.
Відповідач в судове засідання не
зявився хоча належним чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд
не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справи за його
Суд,
заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, вважає,
що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що 17 листопада 1983 року у
міськвідділі РАГС м. Чернівці позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, що
підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1.
Під час перебування у зареєстрованому шлюбі позивачка
придбала квартиру АДРЕСА_1, яка складається з трьох кімнат загальною площею
62,70 кв.м.. в тому числі житловою площею 40,50 кв.м., що підтверджується
копією договору купівлі-продажу від 28.02.1997 року, посвідченого Першою
Чернівецькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №
09.02.2005 року позивачка подарувала 55/100 часток
спірної квартири дружині свого сина - ОСОБА_3. Зазначений договір був
посвідчений Першою Чернівецькою нотаріальною конторою та зареєстрований в
реєстрі за № 2-373, що підтверджується копією зазначеного договору, однак з
невідомих причин нотаріус не вимагав згоди відповідача на відчуження зазначеної
частки квартири. Таким чином, 45/100 часток спірної квартири залишилися у
спільній сумісній власності сторін, оскільки були придбані під час перебування
з ним у зареєстрованому шлюбі.
Між тим, відповідно до ст. 57 ч. 1 п. З СК України
особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, а згідно ч. 6 зазначеної
статті суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно,
набуте нею. ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним
припиненням шлюбних відносин.
Після реєстрації шлюбу у 1983 році, сторони проживали в
квартирі АДРЕСА_2. Вироком Ленінського районного суду м. Чернівці від
10.07.1984 року ОСОБА_2 був засуджений за ст. 206 ч. 2 КК України до 3 років 6
місяців позбавлення волі, що підтверджується копією вироку. Після звільнення з
місць позбавлення волі у 1987 році сторони не поновлювали сімейні відносини, до
попереднього місця проживання АДРЕСА_2 останній не повернувся і місце його
знаходження позивачці не було відомо до 2008 року. В зв'язку з бажанням
розірвати шлюб з відповідачем, на запит адвоката, тільки у 2008 році було
встановлено його місце проживання,  а
саме: с. Георгіївка Луганської області, що підтверджується довідкою ВГІРФО УМВС
в Луганській області.
Згідно з розпорядженням органу приватизації № 5409 від
01.12.1993 року квартира АДРЕСА_2, була приватизована позивачкою та членами її
сім'ї, при цьому відповідач в приватизації участі не приймав, оскільки на той
час не проживав та не був зареєстрований у зазначеній квартирі.
23. 08. 1995 року згідно договору купівлі-продажу,
посвідченого Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою в реєстрі №
5дс341 вказана квартира була продана, що підтверджується довідкою ЧКОБТІ від
31. 07. 2008 року № 1883.
виручені від продажу квартири кошти, доклавши свої власні заощадження,
накопичені під час окремого проживання з відповідачем, ОСОБА_1 за договором
купівлі-продажу від 28. 02. 1997 року
придбала спірну квартиру АДРЕСА_1.
вказану квартиру відповідач не вселявся, ніколи не проживав і не був
зареєстрований в ній, що підтверджується довідками КЖРЕП-17 м. Чернівці.
факт припинення шлюбних відносин підтверджується рішенням Лутугинського
районного суду Луганської області № 2-1553-2008 р. від 21 жовтня 2008 року яким
встановлено що сторони припинили шлюбні відносини з 1985 року, тривалий час
однією сім'єю не проживають, а також те що сторони проживають в різних
Судом
також встановлено що ОСОБА_2 проживає АДРЕСА_3, що підтверджується адресною
довідкою № 58по/2265 від 10.09.2008 року.
Таким чином, наведені докази свідчать, що у 1985 році
сторони припинили сімейні відносини і з того часу проживають окремо, спірна
квартира була придбана за кошти позивачки, отримані від продажу приватизованої
квартири АДРЕСА_2, в зв'язку з чим 45/ 100 вказаної квартири є приватною
власністю, незважаючи на те, що частка нерухомості придбана під час перебування
з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
підставі викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення в повному
Керуючись ст. ст.  182, 334, 392  ЦК України, ст.ст.10, 60,  212-215 ЦПК України, суд,&frac34;
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна, придбаного під час шлюбу,
особистою приватною власністю - задовольнити.
Визнати за - ОСОБА_1 право власності на 45/100 квартири АДРЕСА_1, загальною площею 62,70 м2, в тому числі
житловою площею 40,50м2.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження або апеляційної
скарги.

Заява
про апеляційне оскарження або апеляційна скарга може бути подана протягом 10
днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

СУДДЯ :