Справа № 22-ц-157
2008р.                  Головуючий
у 1-й інстанції     Фурдилов В.М.
Категорія 12                                                   Суддя-доповідач
У Х В А Л А

іменем  України

31 січня 2008 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого
- Смирнової Т.В.

суддів
-  Данильченко Л.О., Ільченко О.Ю.

з
участю секретаря судового засідання - Рой Я.М.

та
осіб, які беруть участь у справі - представника позивачки

ОСОБА_1,
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Охтирського міськрайонного суду від 26 листопада
2007 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Охтирське
міське управління земельних ресурсів, про визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки.

Вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду Данильченко Л.О., пояснення представника позивачки ОСОБА_1,
який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на ці доводи відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,  колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням
Охтирського міськрайонного суду від 26 листопада 2007 року в задоволенні позову
ОСОБА_4. відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_4. просить скасувати рішення суду першої інстанції та
постановити нове рішення про задоволення її позову.

Апелянт
вважає, що суд вийшов за межі заявлених позовних вимог та порушив норми
процесуального і матеріального права.

Апелянт
зазначає, що в позові вона не ставила вимоги щодо визнання недійсною
довіреності на продаж земельної ділянки, а суд поклав саме це питання в основу
рішення.

Крім
того, апелянт посилається на ч. 3 ст. 238 ЦК України, і вважає, що відповідач
ОСОБА_3. як її представник не мав права укладати угоду в своїх інтересах і
інтересах своєї дружини.

Судова
колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити
частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з направленням справи на
новий розгляд, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка
ОСОБА_4. і відповідачка ОСОБА_2 є рідними сестрами, а відповідач ОСОБА_3. -
чоловік ОСОБА_2

Судом першої інстанції було встановлено, що 7
жовтня 2005 року позивачка ОСОБА_4. видала довіреність на ім'я відповідача
ОСОБА_3, якою уповноважила його продати належну їй земельну ділянку по
АДРЕСА_1  м. Охтирка, на умовах, які
будуть визначатися ОСОБА_3. самостійно (а.с.12).

24
лютого 2006 року ОСОБА_4. отримала Державний акт про право  власності на земельну ділянку  площею 0,0998 га, що розташована у
АДРЕСА_1  в м. Охтирка (а.с.28).

Згідно
договору купівлі-продажу від 06 березня 2006 року, відповідач ОСОБА_3. за
дорученням від імені позивачки ОСОБА_4. продав зазначену земельну ділянку за
3200 грн. покупцю ОСОБА_2, яка є його дружиною.

Відмовляючи
у задоволенні позову ОСОБА_4., суд виходив з того, що позивачка не надала
доказів на підтвердження факту введення її в оману та впливу відповідачів на її
волевиявлення, оскільки вона сама була ініціатором продажу будинку та земельної
ділянки.

Також
суд вважав безпідставним ствердження позивачки про те, що вона не отримала
грошей за договором, оскільки це спростовано самим змістом договору, а також
суд вважав безпідставним її ствердження про те,
вона не підписувала доручення на продаж земельної ділянки, оскільки це
спростовано показаннями нотаріуса.

Більше
в рішенні суду ніяких мотивів не наведено.

Колегія
суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, оскільки позивачко подано
позов, в якому вона просила визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної
ділянки по АДРЕСА_1 в м. Охтирка з двох різних підстав.

Спочатку
підставою позову позивачка зазначила те, що вона вчинили правочин під впливом
обману з боку відповідачів (ст. 230 ЦК України),.

В
подальшому позивачка змінила підставу позову (а.с.16-20), і просила визнати
недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки згідно ч. 3 ст. 238 ЦК
України. Позивачка вважала, що відповідач не мав права вчиняти за її
довіреністю продаж земельної ділянки у своїх інтересах, тобто продавати землю
своїй дружині, оскільки вони обоє як подружжя стали власниками спірної
земельної ділянки.

Як
вбачається з рішення суду першої інстанції, поза увагою суду залишилась та
обставина, що позивачка змінила свої позовні вимоги.

Позовні
вимоги ОСОБА_4., які вона обґрунтовувала частиною 3 ст. 238 ЦК України,
залишились не з'ясованими, вони не досліджувались. Дана обставина не може бути
усунена шляхом постановлення додаткового рішення.

Тому
у відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, рішення суду першої
інстанції слід скасувати, а справу направити до того ж суду на новий розгляд в
іншому складі суду.

На
підставі викладеного, керуючись  ст.303,
ст. 307 ч.1 п.5, ст. 311 ч.1 п.5, ст. 313-315, ст. 317, ст. 319 ЦПК України,
колегія суддів:

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення
Охтирського міськрайонного суду від 26 листопада 2007 року в даній справі
скасувати, справу направити до того ж суду на новий розгляд в іншому складі
суду.

Ухвала
набрала законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.

Головуючий
-

Судді
-