Справа№2-86/2008р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня
2008р. Куп"янський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого -судді - Цендра Н.В.,  при
секретарі - Гуляєвій О.В., за участю адвоката Пухтаєвич О.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Куп"янську цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  Куп'янського виробничого
управління вддопровідно-канаїгізащйного господарства,  про захист права приватної власності,  зобов'язання знести самочинно збудовану
споруду,  суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
співвідповідача Куп'янського ВУВКГ,
про захист права приватної власності,
зобов'язання знести самочинно збудовану споруду посилаючись на те,  що вона в червні 2007 року належним чином
підключилась до міського водоводу і стала власницею діючого водопроводу.
ОСОБА_2,  який є власником будинку,  що знаходиться поряд з будинком позивачки,  дав письмову згоду на роботи по підключенню
її водопостачання,  який проходить через
земельну ділянку відповідача. В теперішній час,
коли всі роботи виконані,  та
водопостачання функціонує,  відповідач
побудував каналізаційний вигріб - колодязь,
поряд з водопостачальним колодязем ОСОБА_1 Актом обстеження внутрішніх
водопровідних мереж від 24.09.2007 р. Куп'янським ВУВКГ позивачці приписано
«провести відвід водопроводу в 10 денний термін». Тому позивачка вважає,  що згідно ст.. 391 ЦПК України вона має право
вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження
своїм майном,  у зв'язку з чим просить
зобов'язати відповідачів знести каналізаційний вигріб-колодязь,  та визнати акт-припис від 24.09.2007 р. -
незаконним.

В
судовому засіданні позивачка підтримали свої позовні вимоги та просили
задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечували,  та пояснили,
що вони є власниками житлового будинку з надвірними будівлями,  який розташований за адресою АДРЕСА_1. В травні 2007 року ОСОБА_2 дозволив позивачці підключиться
до водопроводу,  який проходить по його
земельній ділянці. Однак з часом він вимушений був на місці старої
каналізаційної ями,  побудувати
каналізаційний вигріб - колодязь,  який
йому життєво необхідний,  оскільки стара
каналізаційна яма вже була не пригідна для використання.

Представник
співвідповідача Куп'янського ВУВКГ,  не
заперечував проти задоволення позову,
посилаючись на те,  що
каналізаційний вигріб - колодязь,
побудований ОСОБА_2 знаходиться біля водопроводу,  який належить ОСОБА_1,  що є неприпустимим та порушує норми та
стандарти СНіПу,  що також підтвердив в
судовому засіданні свідок ОСОБА_4

Перевіривши
матеріали справи,  вислухавши пояснення
позивачки та відповідачів,  доводи
адвоката,  допитавши свідка ОСОБА_4,  дослідивши письмові докази,  суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В своїй
позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на ст.ст. 319,  391 ЦК України,  якими передбачено
здійснення та захист права власності.

В
судовому засіданні було встановлено,  що
ОСОБА_2 разом з жінкою ОСОБА_3 є власникамиАДРЕСА_1,  на підставі договору купівлі-продажу
житлового будинку (а.с. 35-36),
користувачами земельної ділянки (а.с. 82),  а також власниками водопроводу до якого
підключилась ОСОБА_1,  тобто з цього виходить,  що позивачка підключившись до водопроводу
відповідачів користувалась чужим майном з дозволу власника,  тому посилання позивачки на вищевказані
статті,  як на захист права власності - є
безпідставним,  оскільки в даному випадку
на правовідносини,  що виникли
поширюються інші норми Цивільного Кодексу України,  а саме права користування чужим майном
(сервітут),  які передбачені в главі 32 ЦК України та главі 16 Земельного Кодексу України.

Так в ч.
1 ст. 98 ЗК України передбачено,  зміст
права земельного сервітуту, який полягає в тому,  що власник (користувач) однієї земельної
ділянки має право на обмежене користування суміжною (сусідньою) земельною
ділянкою з метою усунення недоліків власної ділянки. В

нашому
випадку ОСОБА_1 яка є користувачем ділянки за адресою АДРЕСА_1,  з метою усунення
недоліків у водопостачанні підключилась до водопроводу ОСОБА_2,  який є користувачем сусідньої земельної
ділянки.

Відповідно до частини
першої ст. 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном
(сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки,  інших природних ресурсів (земельний
сервітут),  або іншого нерухомого
майна,  для задоволення потреб інших
осіб,  які не можуть бути задоволені
іншим способом. Отже,  зі змісту цієї
статті випливає,  що сервітут може бути
встановлений в інтересах особи,  яка його
вимагає лише за умов,  якщо її потреби у
користуванні чужим майном не можуть бути задоволені іншим законним способом. В судовому
засіданні позивач пояснила,  що вона має
можливість підключиться до води і у сусідів,
але на дальній відстані ніж у ОСОБА_2,
що призведе до більших грошових затрат.(а.с. 71) Ч. 1 ст. 402 ЦК України передбачено,
що сервітут може бути встановлений договором,  законом,
заповітом або рішенням суду.

Однак як
пояснили позивач та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  ні договором,
ні заповітом,  ні рішенням суду не
встановлювалось право користування чужим майном (сервітут) на користь
ОСОБА_1,  законом такі права на користь
позивачки також не передбачаються,  тому
суд приходить до висновку,  що позивачка
без законних підстав підключилась до водопроводу відповідача і користувалась
чужим майном.

Крім того ч. 4 ст. 98 ЗК України передбачено,  що земельний сервітут здійснюється
способом,  найменш обтяжливим для
власника (користувача) земельної ділянки,
щодо якої він встановлений. В нашому ж випадку водопровід ОСОБА_1
позбавляє можливості ОСОБА_2 використовувати земельну ділянку за її цільовим
призначенням.

Ч. 2 ст. 406 ЦК
України передбачає,
що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника
майна за наявності обставин,  які мають
істотне значення. З цього виходить,  що
власник (користувач) земельної ділянки має право вимагати припинення сервітуту,  якщо він перешкоджає використанню цієї
земельної ділянки за цільовим призначенням.

Отже
беручи до уваги,  що у ОСОБА_2 виникли
обставини,  які мають істотне
значення,  а саме йому життєво необхідний
каналізаційний вигріб - колодязь,  в
наслідок чого змінилось цільове призначення даної земельної ділянки,  а актом обстеження внутрішніх водопровідних
мереж та вуличних водорозбірних колонок від 24.09.2007р. було встановлено,  що водопровід ОСОБА_1 проходить через
побудований каналізаційний вигріб,  як пояснив
в судовому засіданні представник відповідача Куп'янського ВУВКГ,  дана ситуація є неприпустимою і порушує норми
та стандарти СНіПу,  тому вказаним актом
було приписано провести відвід водопроводу,
у зв'язку з невиконанням припису,
актом від 08.10.2007 р. ОСОБА_1 була відключена від водопостачання,  тому суд вважає,  що водопровід ОСОБА_1,  яким вона підключилась до водопроводу
відповідачів та проходить по земельній ділянці користувачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3,  унеможливлює використання даної
земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Що
стосується повідомлень начальника Куп'янського ВУВКГ,  та головного лікаря Куп'янської райСЕС про
те,  що ОСОБА_2 здійснив будівництво
місцевого вигрібу каналізації після будівництва водопроводу гр. ОСОБА_1,  з порушенням санітарних та будівельних норм
(а.с. 81, 84),  то суд не бере їх до
уваги,  оскільки першочергово водопровід
ОСОБА_1 був побудований з порушеннями санітарних та будівельних норм. Так в
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повідомила,
що у попередніх господарів була вигрібна яма на тому ж самому місці де
вона і зараз і вони нею користувались 12 років (а.с. 71),  а відповідач ОСОБА_2 роз'яснив,  що вигрібну яму він побудував на місці
старої,  а точніше розширив її. (а.с.
72). Тобто зазначені пояснення спростовують повідомлення начальника
Куп'янського ВУВКГ,  та головного лікаря
Куп'янської райСЕС,  і з цього
виходить,  що на момент надання ОСОБА_1
дозволу на підключення до міського водопроводу вигрібна яма існувала,  а тому водопровід повинен був прокладатися
згідно норм та стандартів СНіПу.

Крім
того відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  як
власники водопроводу,  до якого була
підключена ОСОБА_1,  згідно зі ст. 319 ЦК
України,  мають право володіти,  користуватися та розпоряджатися своїм
водопроводом на власний розсуд,  та
вчиняти щодо нього будь-які дії,  які не
суперечать закону.

Тому,  суд враховуючи вищевикладене відмовляє
ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Керуючись
ст. ст. 10, 11,  60,  61,
79,  209,  212-215,
ЦПК України,  ст. ст. 319,  401-406 ЦК України,  98-102 ЗК України суд,  -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  Куп'янського виробничого
управління водопровідно-каналізаційного господарства,  про захист права приватної власності,  зобов'язання знести самочинно збудовану
споруду - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через Куп'янський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.