Справа
№ 2-21/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

06
листопада 2008 року                                                                   м.
Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області
в складі:

головуючого-судді Шунько Г.О.

при секретарі Чепурко І.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу
недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому прохав суд визнати недійсним з
моменту реєстрації шлюб зареєстрований 10 січня 2004 року між відповідачкою і
його батьком ОСОБА_3 Свої вимоги мотивував тим, що його батько за життя,
починаючи з 1965 року і до самої смерті знаходився на обліку в 1 ОСЛ з
психічним розладом у виді розладу особистості та поведінки, обумовленими
органічною етіологією внаслідок епілепсії, був інвалідом ІІ групи з дитинства,
постійно лікувався в стаціонарному відділенні психлікарні. Тому позивач вважає,
що 10.01.2004 року в момент реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, батько не усвідомлював
сповна значення своїх дій або не міг керувати ними, бо страждав на тяжкий
психічний розлад.  Тому прохає суд
визнати цей шлюб недійсним.

У судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі. При цьому суду
пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_3 помер, а укладення недійсного
шлюбу померлого батька з відповідачкою, порушує його (ОСОБА_1) права як
законного спадкоємця.

Представник
позивачаОСОБА_4. також позов підтримала і прохала суд визнати недійсним шлюб,
укладений 10 січня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вважала, що ОСОБА_3 в силу психічної хвороби, в момент реєстрації шлюбу не
усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Відповідачка
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що починаючи з 24 березня
1998 року вона проживала з ОСОБА_3 однією сім'єю, але без реєстрації шлюбу. У
грудні 2003 року вони звернулися до відділу РАЦС з заявою про реєстрацію шлюбу,
який було зареєстровано 10.01.2004 року. При цьому волевиявлення її покійного
чоловіка було вільним та свідомим. Крім того, відповідачка стверджувала, що
стан здоров'я її чоловіка погіршувався лише короткочасно на фоні епілептичних
припадків. Незважаючи на інвалідність, він працював на консервному заводі,
спілкувався з оточуючими. Позивач по справі, як син померлого, проти реєстрації
шлюбу, до звернення до суду, заперечень не мав і ніколи не говорив, про те, що
батько не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними, а до неї (ОСОБА_2)
завжди відносився як до дружини свого батька. Тому прохала відмовити в
задоволенні позову.

Представник
відповідача ОСОБА_5. підтримав позицію ОСОБА_2 і прохав відмовити в задоволенні
позовних вимог за їх безпідставністю, посилаючись при цьому на висновки
стаціонарної амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи від
20.12.2007 року та повторної амбулаторної посмертної судово-психіатричної
експертизи від 15.09.2008 року. На  думку
представника відповідача, звернення позивача до суду пов'язане з його
корисливим інтересом в частині оформлення спадщини після смерті батька.

Згідно
висновку амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи від 29.12.2007
року на час укладення шлюбу 10.01.2004 року ОСОБА_3 страждав на психічне
захворювання у вигляді: «Розладів особистості та поведінки внаслідок епілепсії»
(МКХ-10). Такі психічні розлади у ОСОБА_3. на період  10 січня 2004 року не були настільки
вираженими, щоб могли лишати ОСОБА_3. за своїм психічним станом у зазначений
час розуміти значення своїх дій та керувати ними. Його дії були
цілеспрямованими, послідовними, він усвідомлював свій стан здоров'я та
самостійно, регулярно і своєчасно звертався за наданням амбулаторної та
стаціонарної допомоги в залежності від стану здоров'я.

Вказний
висновок підтримав у судовому засіданні лікар-експерт судової психіатрії вищої
категорії ОСОБА_6.

З висновку
повторної амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи від
15.09.2008 року вбачається, що опис психстатусу
ОСОБА_3 на амбулаторному прийомі, в стаціонарі не завжди відповідає
виставленому діагнозу, тому дати однозначну відповідь стосовно психічного стану
ОСОБА_3 10.01.2004 року на момент реєстрації шлюбу, а також того чи міг ОСОБА_3
розуміти значення своїх дій та керувати ними, для експертів-психіатрів
Сумського обласного психоневрологічного диспансеру, не є можливим.

Завідуюча відділом РАЦС
Роменського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7, будучи допитаною в
якості свідка, суду пояснила, що процедура реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 10 січня 2004 року була проведена у відповідності з вимогами чинного
законодавства. Жодних сумніві у їх добровільному волевиявленні не виникало.

ОСОБА_1, який є позивачем
по справі, будучи допитаним у якості свідка суду пояснив, що його батько з 1965
року страждав психічним захворюванням у виді розладу особистості та поведінки,
обумовленими органічною етіологією внаслідок епілепсії, був інвалідом дитинства
ІІ групи. Вважає, що на час реєстрації повторного шлюбу 10.01.2004 року він не
усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними.

Заслухавши осіб, що
беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у підтвердження
своїх вимог і заперечень, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги  ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Судом встановлені
слідуючі фактичні обставини справи.

Згідно
копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_3, 1951 р.н. є батьком ОСОБА_1,
1971 р.н. (а.с. 7, 6)

Згідно
копії Витягу з Акту огляду У МСЕК ОСОБА_1., 1951 р.н. був інвалідом ІІ групи з
дитинства (а.с. 9).

Згідно
довідки І ОСЛ № 4060 від 26.07.2007 року ОСОБА_3, 1951 р.н. перебував на обліку
в Роменському ПНД з 1965 року з діагнозом Розлади особистості та поведінки
обумовлені органічною етіологією внаслідок епілепсії (Епілепсія великі судомні
припадки з вираженими характерологічними змінами особистості і зниженням
інтелекту в вираженому ступені) (а.с. 5).

З копії
актового запису про шлюб № 02 від 10 січня 2004 року вбачається проведення
реєстрації шлюбу між ОСОБА_3, 1951 р.н. та ОСОБА_2., 1973 р.н., прізвище якої
після реєстрації шлюбу змінено на «ОСОБА_3» (а.с. 41).

З копії
свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 21 грудня 2004 року вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 8)

Наведене
свідчить, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу визнання
шлюбу недійсним.

Спір підлягає вирішенню
на підставі ст. ст. 24-26, 28, 32, 38-40, 42-44 Сімейного кодексу України.

Згідно ст.
24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно
до ч.1 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він
був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не
вважається вільною, зокрема тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона  страждала тяжким психічним розладом …, в
результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла
керувати ними.

Відповідно
до ст.42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу
недійсним мають дружина або чоловік, інші особи права яких порушені у зв'язку з
реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини…., якщо захисту
потребують права та інтереси дитини…

Згідно ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч.3 ст. 10
ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зі змісту
ст. 40 СК України випливає, що згода особи на реєстрацію шлюбу не вважається
вільною, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним
розладом.

Судом
встановлено, що дійсно померлий ОСОБА_3 страждав психічним захворюванням та з
1965 року перебував на обліку в Роменському ПНД з діагнозом Розлади особистості
та поведінки обумовлені органічною етіологією внаслідок епілепсії.

В той же час, твердження
позивача з приводу того, що покійний в момент реєстрації шлюбу не міг розуміти
значення своїх дій та керувати ними спростовується висновком стаціонарної
амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи від 29.12.2007 року
(а.с. 24).

Крім того, з висновку
повторної амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи від
15.09.2008 року взагалі вбачається, що неможливо дати однозначну відповідь
стосовно того чи міг ОСОБА_3 станом на 10.01.2004 року розуміти значення своїх
дій та керувати ними (а.с. 78). Тобто зазначений висновок експертів не
підтверджує того факту, що 10.01.2004 року під час реєстрації шлюбу померлий
ОСОБА_3 не розумів значення своїх дій або не міг керувати ними.

Свідок - завідуюча
відділом РАЦС Роменського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 підтвердила
суду про відсутність сумнівів у волевиявленні ОСОБА_3 10.01.2004 року під час
реєстрації шлюбу.

Суд критично оцінює
покази свідка ОСОБА_1 в частині того, що його покійний батько в силу свого
психічного захворювання на час реєстрації шлюбу з відповідачкою не усвідомлював
значення своїх дій і не міг керувати ними, оскільки він (ОСОБА_1) є особою
зацікавленою в розгляді справи.

Таким чином, у судовому
засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що ОСОБА_3 на час
реєстрації шлюбу 10.01.2004 року внаслідок психічного розладу не розумів
значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому підстави для визнання шлюбу
недійсним, передбачені ч.1 ст. 40 СК України відсутні.

За таких
обставин, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.
10-11,  209, 210, 214-215, 218 ЦПК, ст.
ст. 24-26, 28, 38-40, 42-44 Сімейного кодексу України  суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним відмовити.

Рішення суду може бути
оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний
суд Сумської області шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:                                                підпис…

Копія вірна…

СУДДЯ
РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО
СУДУ                                                 ШУНЬКО
Г.О.

В судовому процесі
оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повний текст віддрукований та
підписаний  11 листопада 2008 року.

СУДДЯ
РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО
СУДУ                                           ШУНЬКО
Г.О.