РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
______________________________________________________
Справа № 2- 64
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем  України

”21” січня 2008
р.  Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого по справі судді -
Селіщевої Л.І.,

при секретарі             - Хітрінській М.І.,

за участю
представника позивача - ОСОБА_3,

та відповідача           - ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому  судовому засіданні цивільну
справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення та зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні жилим приміщенням,
-

Встановив:

17.08.07 р. позивач - ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до відповідача - ОСОБА_2 про вселення у житлове приміщення в
квартирі АДРЕСА_1  в м. Миколаєві та
зобов'язання відповідача не чинити йому перешкод в користуванні даним жилим
приміщенням.

В обґрунтування позову позивач вказав, що
відповідач є його колишньою дружиною, і 18.06.2000 року позивач на законних
підставах з дозволу відповідача вселився у спірне житлове приміщення. З цього
часу він користувався жилим приміщенням, та ніс обов'язки з утримання житла та
сплати комунальних послуг.

24.04.2007 року шлюб між сторонами був
розірваний. З початку літа 2007 року відповідач почала перешкоджати позивачеві
в проживанні в жилому приміщенні та змінила вхідні замки, в квартирі залишились
його особисті речі та майно, набуте подружжям в шлюбі.

Через неможливість в позасудовому порядку
вирішити виниклий спір, позивач був змушений звернутися до суду із даним
позовом.

В судове засідання позивач не з'явився, був
повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, його
представник позов підтримала повністю на підставах, викладених в позовній
заяві, просила суд задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала,
та пояснила, що вона дійсно не бажає, щоб позивач проживав в квартирі та
змінила через це замок на вхідних дверях, також пояснила,  що позивач має іншу сім'ю та забезпечений
житлом. Крім цього відповідач пояснила, що вона не бажає проживання позивача в
квартирі через те, що позивач зловживає спиртними напоями та вчиняє скандали.

Заслухавши пояснення представника позивача
та відповідача, покази свідка ОСОБА_4, та дослідивши зібрані по справі письмові
докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню через наступне.

Судом встановлені такі факти і відповідні
їм правовідносини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 в
м. Миколаєві належить на праві спільної сумісної власності відповідачці -
ОСОБА_2 та неповнолітній - ОСОБА_5. Дана квартира відповідно до технічного
паспорту  має житлову площу - 29.10
кв.м., та складається із двох житлових кімнат,
площею - 16,60 кв.м., та 12,50 кв.м., кухні площею - 7,30 кв.м., та
допоміжних приміщень.

З 1990 по квітень 2007 року сторони перебували
в зареєстрованому шлюбі. В спірній квартирі позивач  зареєстрований з 18.06.2001 року, що
підтверджується довідкою з ДЕЗ «Корабел» від 12.06.2007 року.

В період перебування у шлюбі позивач
12.08.1998 року продав належну йому на праві приватної власності двокімнатну
квартиру АДРЕСА_2 в м. Миколаєві, виручені від продажу кошти пішли на сімейні
потреби сторін. Дане підтверджується копією відповідного договору купівлі -
продажу, наявного у справі, та не оспорюється відповідачкою.

Після розірвання сторонами шлюбу влітку
2007 року відповідач почала перешкоджати позивачеві в користуванні жилим
приміщенням в квартирі - змінила вхідний замок, ключі від якого відмовилась
надати позивачеві. Ці обставини відповідач визнала, крім цього вони
підтверджуються показами допитаного свідка - ОСОБА_4, яка пояснила суду, що
після розірвання шлюбу позивач продовжував проживати в квартирі, і після того,
як відповідач змінила вхідний замок, він не може потрапити до квартири, де
залишились його речі, іншого житла та іншої сім'ї  у нього не має.

Із наявних у справі копій квитанцій
поштових переказів вбачається, що позивач з літа 2007 року кожного місяця
надсилав відповідачці поштові перекази на суму 200 грн., із яких 150 грн. були
аліменти на утримання доньки, а 50 грн. - кошти в рахунок оплати
житлово-комунальних послуг. Відповідач цього не заперечувала.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 156 ЖК України -
члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним в
будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з
власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Судовим розглядом встановлено, що
відповідач як власник квартири не пропонувала позивачеві укласти з нею договір
найму жилого приміщення.

З врахуванням викладеного суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Надані відповідачем докази, зокрема, акт
про не проживання позивача в жилому приміщенні з жовтня 2006 року суд до уваги
не приймає через те, що він суперечить іншим зібраним по справі доказам та
поясненням відповідача, яка визнала, що вона почала перешкоджати позивачеві в
користуванні жилим приміщенням з літа 2007 року. Крім цього в актах не
вказуються причини не проживання позивача в жилому приміщенні.

Доводи відповідачки щодо неможливості
проживання в квартирі з позивачем через зловживання ним спиртними напоями та
вчинення ним скандалів,  суд знаходить
безпідставними, оскільки відповідач цих обставин не довела, та не надала
відповідних доказів.

Керуючись  ст.ст.10,11,60,209,212,214-215 ЦПК
України,  суд  -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1  - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1
в м. Миколаєві, та зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод в
користуванні квартирою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку через суд першої інстанції шляхом подачі  в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

Суддя
Л.І.Селіщева