Справа
№ 2 - 4017/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2008
року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого
-  судді Ільченко Н.А.

при секретарі               Шнуровенко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Комунальне
підприємство „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації
об'єктів нерухомості”, про визнання правочину дарування недійсним ;

ВСТАНОВИВ :

05 лютого 2008
року ОСОБА_1 пред'явила в суд позов до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
дарування від 25 квітня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу Селезньовою Г.М. за р.№ 793, за яким вона,
позивач, подарувала, а відповідач ОСОБА_2 прийняла в дар 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, вказуючи в обґрунтування позову, що вона вчинила цей правочин в
результаті обману з боку відповідача, яка є її дочкою.

Так, між нею і
дочкою була досягнута домовленість про укладення між ними договору довічного
утримання з передачею після її смерті належної їй 1/3 частини вказаної вище
квартири дочці у власність, у зв'язку з чим 25.04.2003 року дочка прийшла до
неї разом з нотаріусом і запропонувала їй підписати договір, запевнивши її в
тому, що це договір, про який між ними була домовленість.

В свою чергу,
нотаріус запропонував їй ознайомитись з текстом договору, але оскільки,
по-перше, договір був складений українською мовою, якою вона погано володіє, і,
по-друге, в неї поганий зір, тому вона підписала договір, довірившись дочці.

Проте в
подальшому дочка не здійснювала догляд за нею і лише в травні 2007 року
зізналась в тому, що між ними був укладений договір дарування, а не договір
довічного утримання.

Представник
позивача ОСОБА_3 підтримав позов і,
посилаючись на вказані вище обставини, просив суд визнати поважною
причину пропуску позивачем строку звернення до суду з даною позовною заявою до
відповідача і поновити цей строк.

Відповідач ОСОБА_2
визнала позов і просила розглянути справу за її відсутності, про що зазначила в
адресованих суду своїх письмових заявах від 11.08.2007 року, від 15.10.2007
року та від 25.06.2008 року.

Представник КП
„ОМБТІ та РОН” Одеської міськради Бєляєв О.О. вважав, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню.

Дослідивши
матеріали справи і вислухавши пояснення представників позивача і КП „ОМБТІ та
РОН”, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом
установлено, що квартиру АДРЕСА_1 було безоплатно передано згідно із Законом
України „Про приватизацію державного житлового фонду” у спільну власність
ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у рівних частках, що підтверджується виданим Органом
приватизації державного житлового фонду Приморського району м.Одеси Свідоцтвом
про право власності на житло від 28.10.1997 року № 0850.

Також судом
установлено, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку, з лютого
2003 року їй встановлена інвалідність першої групи безстроково та вона потребує
стороннього догляду, а тому між позивачем і відповідачем ОСОБА_2, яка є дочкою
позивача, була досягнута домовленість про укладення між ними договору довічного
утримання з передачею після смерті позивача належної їй 1/3 частини вказаної
вище квартири її дочці ОСОБА_2 у власність.

25.04.2003 року
ОСОБА_2 прийшла до своєї матері ОСОБА_1 разом з нотаріусом і запропонувала
матері підписати договір, запевнивши її при цьому, що це саме такий договір,
про який між ними була досягнута домовленість.

Також судом
установлено, що нотаріус запропонував позивачу ознайомитись з текстом договору,
але у зв'язку з тим, що договір був складений українською мовою, якою позивач
погано володіє, та у позивача поганий зір, а тому, довірившись дочці та не
припускаючи обману з її боку, вона підписала договір, не прочитавши його
тексту.

Проте в
подальшому відповідач не здійснювала догляд за своєю матір'ю, не дивлячись на
те, що остання неодноразово нагадувала дочці про необхідність виконання нею
своєї зобов'язань за укладеним між ними договором, вважаючи при цьому, що між
ними був укладений договір довічного утримання.

Лише в травні
2007 року відповідач зізналась матері в тому, що між ними був укладений договір
дарування, а не договір довічного утримання.

З огляду на
викладені обставини, суд вважає доведеними доводи позивача відносно того, що
нею було вчинено договір дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, який нею
оспорюється, в результаті обману з боку відповідача ОСОБА_2.

Крім того, суд
вважає, що причина пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом
до відповідача є поважною, отже цей строк підлягає поновленню.

Частиною першою
статті 57 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв станом на час вчинення
сторонами зазначеного вище правочину дарування, визначено, що правочин,
вчинений внаслідок обману, може бути визнаний недійсним за позовом потерпілого.

Одночасно судом
установлено, що ОСОБА_1 дотепер проживає в квартирі АДРЕСА_1 та разом з іншими
власниками цієї квартири утримує її, сплачуючи усі належні комунальні платежі за
користування квартирою, а відповідач ОСОБА_2 не вселилась в квартиру і ніколи
не намагалась це зробити, у зв'язку з чим, в свою чергу, застосування судом
відповідних правових наслідків недійсності правочину у даному випадку є зайвим.

Задовольняючи
позовні вимоги позивача, суд стягую з відповідач на користь держави судовий
збір в сумі 98,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду справи в сумі 30,00 грн.

На підставі
викладеного і керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212,214-215 ЦПК України, ст.57 ЦК
України в редакції 1963 року, ч.5 ст.267 ЦК України в редакції 2003 року, суд,
-

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1
строк звернення до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа - Комунальне
підприємство „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації
об'єктів нерухомості”, про визнання правочину дарування недійсним.

Задовольнити
позов ОСОБА_1.

Договір
дарування від 25 квітня 2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу Селезньовою Г.М. за р.№ 793, зареєстрований
Одеським МБТІ 28.05.2003 року під № 450 на стор.15 в книзі 448пр., за яким
ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар 1/3 (одну третю) частину квартири
АДРЕСА_1, - визнати недійсним.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь держави :

-     судовий збір в
сумі 98 (дев'яносто вісім) грн. 00 коп. ;

-     і витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового розгляду справи в сумі 30 (тридцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський
районний суд м.Одеси шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання рішення в
повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції
або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя                                                                                              Н.А.Ільченко