Справа
№ 2-36
М            У К Р А Ї Н И
Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого-судді                        Сташківа Б.І.
при секретарі                                 Павлюс Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Бережанах справу за позовом ОСОБА_1
міської Ради про визнання права власності на спадкове майно,-
вказуючи, що 7 травня 1993 року рішенням виконкому Бережанської міської ради №
95 її чоловікові ОСОБА_2 було виділено в АДРЕСА_1 земельну ділянку для забудови
та 15 грудня 1993 року акт виносу в натурі плану земельної ділянки та розбивки  контурів фундаментів і після цього приступили
до будівництва, впродовж 1993-2005 років вони спільно зводили будинок, процент
його готовності складає 92 відсотки, оскільки будинок не завершений
будівництвом, то документи на право власності не були виготовлені. Після смерті
її чоловіка ОСОБА_2  залишилось спадкове
майно у вигляді квартири АДРЕСА_2 та житлового будинку, розташованого в
АДРЕСА_1 і  хоч вона є спадкоємцем цієї
спадщини, проте отримати її не може, оскільки нотконтора відмовила їй у видачі
свідоцтва  на спадщину, оскільки
відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок  на ім'я
її чоловіка, звернулася до суду з позовом, яким просить  визнати за нею право власності на спадкове
В судовому засіданні позивачка свої
позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити.
особи на стороні позивачки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
заперечень щодо задоволення позовних
вимог їх матері не мають, на спадкове майно після смерті батька не претендують,
відмовляються від спадкування на користь позивачки.
Представник  Бережанської міської ради  заперечень щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не має.
судовому засіданні позивачка  ОСОБА_1
пояснила, що вона разом із покійним чоловіком ОСОБА_2 та синами будували
житловий  будинок, розташований на АДРЕСА_1,  і їм на праві приватної власності належить по
1/2 частині даного будинковолодіння.
ІНФОРМАЦІЯ_1 її  чоловік ОСОБА_2
помер, після смерті чоловіка вона звернулась в держнотконтору та Бережанське
МБТІ для переоформлення чоловікової частки на себе, оскільки сини
відмовилися  від своїх часток  у спадковому майні на її користь.
позивачка пояснила, що після смерті чоловіка вона фактично прийняла спадщину,
бо залишилась проживати у квартирі, в якій вона проживала разом з ним до його
смерті і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, а
незавершений будівництвом будинок прийняти у спадок не змогла через відсутність
правовстановлюючого документу на ім'я її
чоловіка, так як будинок недобудований документи на право власності не оформлялись
Суд,
розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення  позивачки,
представника Бережанської міської ради
та  дослідивши письмові докази,
прийшов до висновку, що  позовні вимоги
позивачки є підставними і підлягають до задоволення, виходячи з таких
відповідності з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав
разом  із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї.
Судом
встановлено, що позивачка на день відкриття спадщини проживала в АДРЕСА_2.
Також встановлено, що з 1993 року по 2005 рік вона спільно з чоловіком будувала
житловий будинок, хоч в інвентарній справі забудівниками зазначені її чоловік
ОСОБА_2 та син ОСОБА_3, однак останній був в цей час неповнолітнім, тому
будівництво вели спільно батьки, їм на праві спільної власності належало по &frac12;
частині даного будинковолодіння , що підтверджується
звідним актом будівель і споруд, виданим Бережанським МБТІ  20 січня 2007 року.
В судовому засіданні також
встановлено, що позивачка по день смерті свого чоловіка постійно  проживала з ним однією сім'єю, вони  разом вели спільне господарство.
Із долученого до справи свідоцтва
про смерть вбачається,
що чоловік позивачки  ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
в судовому засіданні свідоцтво про одруження та паспорт позивачки  свідчать, що ОСОБА_2  був
чоловіком позивачки, а із її пояснень, здобутих в судовому засіданні
видно, що вона є єдиним спадкоємцем спадкового майна, яке залишилось після
смерті її чоловіка, оскільки їх діти - сини ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7 відмовилися від спадкування належних їм часток на її користь,
про що свідчать їх письмові заяви.
Оскільки чоловік позивачки на випадок своєї смерті не розпорядився належним
йому майном, а її діти відмовляються від спадкування батькової частки на
користь своєї матері, то згідно закону спадкоємцем майна, яке до смерті
належало ОСОБА_2, є позивачка по справі ОСОБА_1, а тому за нею слід визнати
право на спадкове майно, що залишилось після смерті її чоловіка, а  саме на
житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1.
На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.10,14,213,215 ЦПК України та ст.1268 ЦК України, суд,-
за позивачкою ОСОБА_1  право
власності на спадщину за законом, що залишилась після смерті її чоловіка
ОСОБА_2, у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку, готовність
якого складає  92 %, підвал- 62 %,
мансарда - 93 %, який знаходиться  по АДРЕСА_1, що належала  її покійному чоловіку ОСОБА_2.
Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження
даного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти  днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: