РІШЕННЯ

Іменем     України

23 січня
2008 року Голосіївський районний суд м.
Києва

В складі
головуючого             судді Чередніченко
Н.П.

При
секретарі                                    Харченко
Т.С.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до Голосіївської районної в м.  Києві державної адміністрації ,  Управління державного
архітектурно-будівельного контролю м.
Києва про визнання права власності на самочинне будівництво, -

встановив:

Позивачі
звернулися з вказаним позовом до суду мотивуючи свої вимоги тим ,  що 23 серпня 1955 року рішенням виконавчого
комітету Київської міської ради депутатів трудящих були закріплені за
землекористувачами землі забудованих кварталів Подільського,  Залізничного,
Молотовського та Кагановичського районів. Зокрема відповідно до даного
рішення за матір'ю чоловіка позивачки ,
ОСОБА_1 ,  та її чоловіком,  ОСОБА_3,
була закріплена у користування земельна ділянка площею 1408 кв. м. ,  що розташована по АДРЕСА_1

На даній
земельній ділянці розташований будинок,
житловою площею 44,  8 кв. м.
,  який на той час складався з чотирьох
квартир з окремими входами. Квартира №АДРЕСА_1складалась з житлової кімнати
площею 11,  2 кв. м. ,  кухні площею 5,  8 кв. м. ,
сіней площею 2,  3 кв. м.  Квартира АДРЕСА_2 складалась з житлової
кімнати площею 11,  3 кв. м. ,  кухні площею 7,  8 кв. м. ,
кладової площею 1,АДРЕСА_1кв. м. ,
сіней площею 1,  6 кв. м.  Квартира АДРЕСА_3 складалась з житлової
кімнати площею 10,  0 кв. м.  Квартира АДРЕСА_4складалась з житлової кімнати
площею 6,  5 кв. м. ,  коридору площею 4,  6 кв. м.
Окрім того,  на даній земельній
ділянці розташовувався сарай площею 24,
32 кв. м.

Відповідно
до свідоцтва про право на спадщину від 09 жовтня 1951 року на той час власником
зазначеного домоволодіння був ОСОБА_3.,
батько ОСОБА_2..

ІНФОРМАЦІЯ_1
батько позивача,  ОСОБА_3.,  помер. Після його смерті залишилось спадкове
майно у вигляді зазначеного домоволодіння. Спадкоємцями після його смерті були:
його дружина,  ОСОБА_1. ,  та два сини,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4..

Для
оформлення спадщини до Другої Київської державної нотаріальної контори
звернулись лише діти померлого,  ОСОБА_2
та ОСОБА_4..

06
грудня 1960 року я,  ОСОБА_2 та брат
позивачки ,  ОСОБА_4.,  отримали свідоцтво про право на
спадщину,  відповідно до якого кожен з
них став власником 1/3 частини домоволодіння.

Однак
рішенням Народного суду Московського району м.
Києва від 28-29 березня 1961 року за дружиною померлого,  ОСОБА_1 ,
визнано право власності на 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1,  визнавши в цій частині недійсним свідоцтво
про право на спадщину від 06 грудня 1960 року. Право власності на 2/3 частин
домоволодіння зареєстроване в Київському міському БТІ від 29 липня 1961 року.

На
підставі даного рішення ОСОБА_2 26 липня 1972 року зареєстрував у Київському
міському БТІ своє право власності на 1/6 частину зазначеного домоволодіння.
Також 16 квітня 1973 року в Київському міському БТІ було зареєстровано право
власності ОСОБА_4. на 1/6 частину домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_1. . Після її
смерті залишилось спадкове майно у вигляді 2/3 частин спірного домоволодіння.
Єдиним спадкоємцем після її смерті був її син,
ОСОБА_5. ,  який фактично прийняв спадщину,  але юридично не оформив своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_3
помер брат позивача,  ОСОБА_4.. Після
його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/6 частини домоволодіння.
Єдиним спадкоємцем після його смерті є його брат,  позивач по справі,  ОСОБА_2. Однак для оформлення документів про
прийняття спадщини ОСОБА_2 звернувся до Першої Київської державної нотаріальної
контори лише 29 березня 2006 року. На даний час свідоцтва про прийняття
спадщини він ще не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_4
помер чоловік позивачки,  ОСОБА_5. . Спадкоємицею
після його смерті є його дружина,
позивачка по справі,  ОСОБА_1.,  яка 05 грудня 1984 року отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на 2/3 частини домоволодіння,  видане Першою Київською державною
нотаріальною конторою та зареєстроване в Київському міському БТІ 10 грудня 1984
року.

На
зазначеній земельній ділянці,  виділеній
у користування,  ОСОБА_1побудувала два
гаража площею 17,  2 м.  кв. та 19,
2 м.  кв. Окрім того,  до своєї частини будинку до квартири
№АДРЕСА_1позивачка добудувала тамбур площею 4,
8 м.  кв. та вбиральню площею 1, 0
м.  кв.

А співвласник
домоволодіння,  ОСОБА_2,  у квартирі АДРЕСА_2 перебудував кімнату
площею 11, 3 м.  кв. та кухню площею 7,  8 м.  кв.,
таким чином збільшив кімнату до розміру 18,  4 м.  кв.,
та зменшив кухню до розміру 6,  6 м.
кв. ,  а також добудував коридор
площею 6,  6 м.  кв. На спільній земельній ділянці побудував
художню майстерню площею 21, 7 м.  кв.,
що підтверджується технічним паспортом на будинок.

На даний
час ОСОБА_1.
проживає в квартирі №АДРЕСА_1зазначеного будинку,  яка складається з двох житлових кімнат площею
16,  4 кв. м.  та 10,
8 кв. м. ,  кухні площею 10,  0 кв. м. ,
тамбуру 4,  8 кв. м. ,  кладової площею 2,  3 кв. м. ,
вбиральні площею 1,  0 кв. м.   ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_2 даного
будинку,  що складається з житлової
кімнати площею 18, 4 кв. м. ,  кухні
площею 6, 6 кв. м.  та коридору площею
6,  6 кв. м.

У 2006
році ОСОБА_1. та
ОСОБА_2 звернулись до Голосіївської районної в м.  Києві державної адміністрації з заявою про
надання дозволу про введення в експлуатацію самовільних прибудов до житлового
будинку та господарських споруд.

30
березня 2007 року розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної
адміністрації призначена державна комісія по прийняттю в експлуатацію
самовільно добудованих приміщень та господарських споруд до житлового будинку
по АДРЕСА_1

Рішенням
Державної приймальної комісії самовільне будівництво та господарські споруди до
будинку 4 по АДРЕСА_1 прийняті в експлуатацію,
що підтверджується актом державної приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 06 квітня 2007 року.

На даний
час право власності на самовільні прибудови не визнано,  хоча вони і прийняті в експлуатацію. Крім
того,  земельна ділянка,  на якій розташоване домоволодіння,  знаходиться у спільному користуванні та
порядок користування нею не встановлений.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1. та позивач ОСОБА_2. в судовому
засіданні позов підтримали за вищевикладеними обставинами та

просили позов задовольнити в повному обсязі,  а саме визнати за ОСОБА_1. право власності на
квартиру АДРЕСА_1,  що складається з двох
житлових кімнат площею 16,  4 кв. м.  та 10,
8 кв. м. ,  кухні площею 10,  0 кв. м. ,
тамбуру 4,  8 кв. м. ,  кладової площею 2,  З кв. м. ,
вбиральні площею 1,  0 кв. м. ,  та на два гаража площею 17,  2 кв. м. ,
та 19,  2 кв. м. ,  що знаходиться по АДРЕСА_1.

Визнати
за ОСОБА_2.право власності на квартиру АДРЕСА_2 в буд.  4,  що
складається з житлової кімнати площею 18, 4 кв. м. ,  кухні площею 6, 6 кв. м.  та коридору площею 6,  6 кв. м.
та на художню майстерню площею 21,
7 кв. м. ,  знаходиться по
АДРЕСА_1.

Представник
відповідача Голосіївської РДА в м.  Києві
в судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти його задоволення ,  оскільки у позивачів по справі відсутні
законні підстави для визнання за ними права власності на самочинне будівництво.

Представник
Управління державного архітектурно-будівельного контролю м.  Києва в судове засідання не з»явивився ,  направивши на адресу суду лист з проханням
слухати справу у його відсутність .

Вислухавши
пояснення сторін ,  дослідивши матеріали
справи ,  судом встановлено наступне.

23
серпня 1955 року рішенням виконавчого комітету Київської міської ради депутатів
трудящих були закріплені за землекористувачами землі забудованих кварталів
Подільського,  Залізничного,  Молотовського та Кагановичського районів.
Зокрема відповідно до даного рішення за матір'ю чоловіка позивачки ,  ОСОБА_1 ,
та її чоловіком,  ОСОБА_3,  була закріплена у користування земельна
ділянка площею 1408 кв. м. ,  що
розташована по АДРЕСА_1(а.с.  11-14)

На даній
земельній ділянці розташований будинок,
житловою площею 44,  8 кв. м.
,  який на той час складався з чотирьох
квартир з окремими входами. Квартира №АДРЕСА_1складалась з житлової кімнати
площею 11,  2 кв. м. ,  кухні площею 5,  8 кв. м. ,
сіней площею 2,  3 кв. м.  Квартира АДРЕСА_2 складалась з житлової
кімнати площею 11,  3 кв. м. ,  кухні площею 7,  8 кв. м. ,
кладової площею 1,АДРЕСА_1кв. м. ,
сіней площею 1,  6 кв. м.  Квартира АДРЕСА_3 складалась з житлової
кімнати площею 10,  0 кв. м.  Квартира АДРЕСА_4складалась з житлової
кімнати площею 6,  5 кв. м. ,  коридору площею 4,  6 кв. м.
Окрім того,  на даній земельній
ділянці розташовувався сарай площею 24,
32 кв. м.

Відповідно
до свідоцтва про право на спадщину від 09 жовтня 1951 року на той час власником
зазначеного домоволодіння був ОСОБА_3.,
батько ОСОБА_2..

ІНФОРМАЦІЯ_1
батько позивача,  ОСОБА_6.,  помер. Після його смерті залишилось спадкове
майно у вигляді зазначеного домоволодіння. Спадкоємцями після його смерті були:
його дружина,  ОСОБА_1. ,  та два сини,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4..

Для
оформлення спадщини до Другої Київської державної нотаріальної контори
звернулись лише діти померлого,  ОСОБА_2
та ОСОБА_4..

06
грудня 1960 року я,  ОСОБА_2 та брат
позивачки ,  ОСОБА_4.,  отримали свідоцтво про право на
спадщину,  відповідно до якого кожен з
них став власником 1/3 частини домоволодіння.

Однак
рішенням Народного суду Московського району м.
Києва від 28-29 березня 1961 року за дружиною померлого,  ОСОБА_1 ,
визнано право власності на 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1,  визнавши в цій частині недійсним свідоцтво
про право на спадщину від 06 грудня 1960 року. Право власності на 2/3 частин
домоволодіння зареєстроване в Київському міському БТІ від 29 липня 1961
року,  (а.с. 14)

На
підставі даного рішення ОСОБА_2 26 липня 1972 року зареєстрував у Київському
міському БТІ своє право власності на 1/6 частину зазначеного домоволодіння.
Також 16 квітня 1973 року в Київському міському БТІ було зареєстровано право
власності ОСОБА_4. на 1/6 частину домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_1. . Після її
смерті залишилось спадкове майно у вигляді 2/3 частин спірного домоволодіння.
Єдиним спадкоємцем після її смерті був її син,
ОСОБА_5. ,  який фактично прийняв спадщину,  але юридично не оформив своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_3
помер брат позивача,  ОСОБА_4.. Після
його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/6 частини домоволодіння.
Єдиним спадкоємцем після його смерті є його брат,  позивач по справі,  ОСОБА_2. Однак для оформлення документів про
прийняття спадщини ОСОБА_2 звернувся до Першої Київської державної нотаріальної
контори лише 29 березня 2006 року. На даний час свідоцтва про прийняття
спадщини він ще не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_4
помер чоловік позивачки,  ОСОБА_5. . Спадкоємицею
після його смерті є його дружина,
позивачка по справі,  ОСОБА_1.,  яка 05 грудня 1984 року отримала свідоцтво
про право на спадщину за законом на 2/3 частини домоволодіння,  видане Першою Київською державною нотаріальною
конторою та зареєстроване в Київському міському БТІ 10 грудня 1984 року.

На
зазначеній земельній ділянці,  виділеній
у користування,  ОСОБА_1. побудувала два
гаража площею 17,  2 м.  кв. та 19,
2 м.  кв. Окрім того,  до своєї частини будинку до квартири
№АДРЕСА_1позивачка добудувала тамбур площею 4,
8 м.  кв. та вбиральню площею 1, 0
м.  кв.

А
співвласник домоволодіння,  ОСОБА_2,  у квартирі АДРЕСА_2 перебудував кімнату
площею 11, 3 м.  кв. та кухню площею 7,  8 м.  кв.,
таким чином збільшив кімнату до розміру 18,  4 м.  кв.,
та зменшив кухню до розміру 6,  6 м.
кв. ,  а також добудував коридор
площею 6,  6 м.  кв. На спільній земельній ділянці побудував
художню майстерню площею 21,  7 м.  кв.,  що підтверджується технічним паспортом на будинок.

На даний
час ОСОБА_1.
проживає в квартирі №АДРЕСА_1зазначеного будинку,  яка складається з двох житлових кімнат площею
16,  4 кв. м.  та 10,
8 кв. м. ,  кухні площею 10,  0 кв. м. ,
тамбуру 4,  8 кв. м. ,  кладової площею 2,  3 кв. м. ,
вбиральні площею 1,  0 кв. м.  А ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_2 даного
будинку,  що складається з житлової
кімнати площею 18, 4 кв. м. ,  кухні
площею 6, 6 кв. м.  та коридору площею 6,
6 кв. м.

У 2006
році ОСОБА_1. та
ОСОБА_2 звернулись до Голосіївської районної в м.  Києві державної адміністрації з заявою про
надання дозволу про введення в експлуатацію самовільних прибудов до житлового
будинку та господарських споруд.

30
березня 2007 року розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної
адміністрації призначена державна комісія по прийняттю в експлуатацію
самовільно добудованих приміщень та господарських споруд до житлового будинку
по АДРЕСА_1

Рішенням
Державної приймальної комісії самовільне будівництво та господарські споруди до
будинку 4 по АДРЕСА_1 прийняті в експлуатацію,
що підтверджується актом державної приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 06 квітня 2007 року.

У
відповідності до вимог  ст. . 376 ЦК України У відповідності до вимог  ст. . 376 ЦК України житловий будинок,
будівля,  споруда,  інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом ,  якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці . що не була відведена для цієї мети ,  або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту ,  або з істотним
порушенням будівельних норм і правил.

На
вимогу власника ( користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно ,   яке
самочинно збудоване на ній ,   якщо це не
порушує права інших осіб .

На
підставі наведених фактів вимоги позивачів обґрунтовані та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись   ст.
376 ЦК України,     ст.
ст.  212-215 ЦПК України,   -

Вирішив :

Позов
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на квартиру №АДРЕСА_1в буд.   4,
що складається з двох житлових кімнат площею 16,   4 кв. м.
та 10,   8 кв. м.  ,
кухні площею 10,   0 кв. м.  ,
тамбуру 4,   8 кв. м.  ,
кладової площею 2,   3 кв. м.  ,
вбиральні площею 1,   0 кв.
м.  ,
та на два гаража площею 17,   2
кв. м.  ,   та 19,
2 кв. м.  ,   що знаходиться по АДРЕСА_1

Визнати
за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в буд.   4,
що складається з житлової кімнати площею 18,   4 кв. м.
,   кухні площею 6,   6 кв. м.
та коридору площею 6,   6 кв.
м.   та на художню майстерню площею
21,   7 кв. м.  ,
знаходиться по АДРЕСА_1

На
рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження рішення суду протягом
десяти днів з дня проголошення рішення та подана апеляційна скарга протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження
,   якщо заяву про апеляційне оскарження
не було подано . Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження ,   але апеляційна скарга не була подана в строк
,   встановлений   ст.  . 294 ЦПК
України ,   рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку . У разі подання апеляційної скарги рішення
,   якщо його не скасовано ,   набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом .