Справа
№ 2-2125/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
листопада   2008 року                                                                м.
Сімферополь

Київський
районний суд м. Сімферополя у складі: головуючого судді - Діденка Д.О., при
секретарі Павлюковій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 в тому числі в інтересах н/л ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернула ся до суду із  зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги
тим, що вона є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_2, якому 10.02.2002 р. о 20.00
год. на АДРЕСА_1 неповнолітній ОСОБА_3 завдав
тілесні ушкодження  у вигляді
перелому кісток носу зі зміщенням та відкрито заволодів  грошима в сумі 1 грн., зіпсував куртку, чим
завдав шкоду на суму 51 грн. На лікування сина також  витрачено 227,44 грн. Крім того, 05.03.2002
р.   о 11.30 год. На території
школи-гімназії №1 ОСОБА_3 повторно
спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження - ударив ногою у пахову область,
чим завдав фізичний біль  та моральні
страждання. За даними фактами Залізничним районним судом м.Сімферополя  порушено
кримінальну справу стосовно ОСОБА_3 Позивачці, як матері ОСОБА_2 також
завдано моральну та матеріальну шкоду, яка виразилася у витратах на лікування в
сумі 704,2 грн. В зв'язку з викладеним, просить стягнути судові витрати,  у відшкодування матеріальної шкоди 1181,39
грн. та у відшкодування моральної шкоди 70000 грн.

Позивачка
в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що 29.01.2003 р. постановою
Залізничного райсуду до неповнолітнього ОСОБА_3, який 10 лютого та 05 березня
2002 р. завдав її сину тілесні ушкодження, вжито  заходи
виховального характеру у вигляді застереження. ОСОБА_3 свою вину в
судовому засіданні визнав. Факт завдання шкоди здоров'ю та витрати на лікування
сина підтверджуються  медичними
документами та квитанціями. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що діями ОСОБА_3 її
сина було принижено, доведено до важкого психічного стану, порушенням звичайних
стосунків.

Відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, позов не визнали, пояснили, що ОСОБА_3 тілесних ушкоджень
ОСОБА_2 не завдавав, 28.10.2008 р.  у
порушенні кримінальної справи за цим фактом відмовлено. В судовому засіданні у
Залізничному райсуді ОСОБА_3 визнав лише наявності  конфлікту з ОСОБА_2.

Відповідачка
ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлена
належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши
сторони та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не
підлягає з наступного.

Судовим
розглядом встановлено, що 18.11.2002 р.
Залізничним районним судом м.Сімферополя
стосовно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу  за фактом завдання ним ударів неповнолітньому
ОСОБА_2 10 лютого та 05 березня 2002 р. , за ознаками злочину, передбаченого
ч.1  ст.126 КК України.

Постановою
того ж суду від 10.12.2007 р.
кримінальну справу закрито в зв'язку зі спливом строку давності.

Ухвалою
Апеляційного суду АР Крим від 18.03.2008 р. задоволено апеляції законного
представника ОСОБА_2 та звільненого від покарання ОСОБА_3 - постанову суду від
10.12.2007 р. скасовано, справу направлено для проведення додаткового
розслідування.

Постановою
ст. слідчого СВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в  АР Крим Вдовенка  К.Н. від
28.10.2008 р. кримінальну справу стосовно ОСОБА_3 закрито в зв'язку з
відсутністю в його діях складу злочину.

Згідно
ч.2 ст.59 ЦПК України  обставини справи,
які за законом  мають бути  підтверджені певними  засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно
ст..62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не
може  бути піддана кримінальному
покаранню , доки її вину  не буде
доведено  в законному порядку  і встановлено обвинувальним вироком.

Позивачка
звернулася до суду з вимогами про відшкодування шкоди, завданої злочином, проте
допустимих доказів, а саме: вироку суду або постанови про закриття справи з
підстав, зазначених у ст.ст. 7,7-1 КПК України, не надала.

В
зв'язку з викладеним вимоги про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не
підлягають.

В зв'язку
з недоведеністю вини відповідачів  у
завданні шкоди внаслідок злочину або інших неправомірних дій, не підлягають
також задоволенню вимоги про відшкодування моральної шкоди.

На підставі ст. 28 КПК України,
ст. ст. 1166, 1167  ЦК України, керуючись
ст. ст. 11, 60, 88, 212-215, ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 в тому числі в інтересах н/л ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

На
рішення може бути подана апеляційна скарга в
Апеляційний суд Автономної Республіки Крим через Київський районний суд міста
Сімферополя протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя