Справа № 22-ц-103
2008р.                  Головуючий
у 1-й інстанції     Шелєхова А.В.
Категорія 5                                                     Суддя-доповідач
У Х В А Л А

іменем  України

22 січня 2008 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого
- Смирнової Т.В.

суддів
-  Данильченко Л.О., Ільченко О.Ю.

з
участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

та
осіб, які беруть участь у справі -
позивачки ОСОБА_1,

відповідачки
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2007 року
у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у здійсненні права користування домоволодінням.

Вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду Данильченко Л.О., пояснення апелянта-відповідача ОСОБА_2, яка
підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення на ці доводи позивачки
ОСОБА_1, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2007 року позов ОСОБА_1
задоволено в повному обсязі.

Зобов'язано
ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні приміщенням 1-1 пл. 2,9
кв.м. у будинку № АДРЕСА_1 в м. Суми і передати ключі від цього приміщення.

В
апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої
інстанції та направити позов ОСОБА_1 та додані документи на розслідування до
відділу боротьби з економічною злочинністю, тому що вважає, що в діях позивачки
є ознаки злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

Апелянт
вважає, що суд порушив норми матеріального і процесуального права, рішення суду
не відповідає обставинам справи.

Зазначає,
що позивачка надала договір дарування,
від 13 вересня 1996 року та невідомо який технічний паспорт, та
пояснювала, що їй подаровано &frac12; частина галереї 1-1 та
тепла передня 1-2, однак апелянт стверджує, що цих приміщень станом на 13
вересня 1996 року вже не існувало.

Так,
ці приміщення перестали існувати ще у 1972 році в результаті першої
реконструкції будинку, на місці їх з'явились коридор 1-1, коридор 1-2, ванна
кімната 1-9, кухня 1-10, що зазначено у технічному паспорті від 17 березня 1988
року, у експлікації якого немає відомостей про теплу передню 1-2 та галерею
1-1, про які веде мову позивачка.

Апелянт
вважає, що позивачка може претендувати лише на жилу частину будинку, а не на
прибудову, яка проведена за кошти відповідачки ОСОБА_2

Судова
колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимоги матеріального і процесуального права.

Не
може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції було встановлено, що
позивачка ОСОБА_1. є власником &frac12; частини житлового
приміщення, що знаходиться за адресою м. Суми, АДРЕСА_1, з відповідною частиною
надвірних будівель, на підставі договору дарування від 13 вересня 1996 року
(а.с.6-7).

Відповідачці
ОСОБА_2 належить на праві власності друга половина вказаного домоволодіння.

Згідно
договору дарування, ОСОБА_1 в користування перейшла частина будинку, яка
складається з кімнати пл. 17, 4 кв.м., кімнати пл. 9,2 кв.м., кухні пл. 8,6 кв
м., половини галереї І, половини теплої передньої, зазначених на плані
Сумського бюро технічної інвентаризації від 27 липня 1964 року (а.с. 78) під
цифрами: 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, «а», половина сараю «Б», половина льоху «В»,
половина погрібника «Г», половина вбиральні «Д», половина огорожі № 1-4.

Після
проведених переобладнань згідно технічного паспорту будинку від 24 липня 2007
року, галерея «а» переобладнана в приміщення 1-9, 1-10, 1-1 (а.с.8-9).

Позивачка
фактично проживає у спірному будинку, а відповідачка не проживає (а.с.5), але
замкнула приміщення 1-1 на свій замок, в зв'язку з чим позивачка вимушена
користуватись ходом до будинку через приміщення 1-11, що для неї незручно.

Задовольняючи
позов, суд першої інстанції виходив з того, що
сторони не заперечували того факту, що приміщення 1-1 є частиною галереї
«а», половина якої була подарована позивачці, а тому вона має право
користуватися цим приміщенням і відповідачка незаконно перешкоджає у
користуванні цим  приміщенням.

Колегія
суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних
підстав.

По-перше,
колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта з приводу того, що
технічний паспорт, наданий позивачкою, є неофіційним і невірним, оскільки при
порівнянні поетажного плану технічного паспорту від 17 березня 1988 року
(а.с.41), на який посилається апелянт, та поетажного плану технічного паспорту
від 24 липня 2007 року, наданого позивачкою (а.с.9), встановлено, що ці
поетажні плани не мають ніяких розбіжностей,
а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Крім
того, апеляційним судом була витребувана з КП «Сумське БТІ» копія поетажного
плану з інвентаризаційної справи на спірне домоволодіння від 23 червня 1964
року (а.с.78).

При
порівнянні поетажного плану від 23 червня 1964 року (а.с.78) з поетажним
планом, зробленим після реконструкції (а.с. 41, 9) , встановлено, що приміщення
під номерами 1-8, 1-7, 1-6, 1-5, 1-4, 1-3 та 1-2  не змінювалися взагалі, а галерея, позначена
на старому плані літерою «а», на новому плані переобладнана в приміщення 1-9,
1-10, 1-1.

В
договорі дарування  &frac12; частини житлового будинку чітко зазначено. які приміщення будинку
подаровані позивачці (а.с.6-7).

Таким
чином, виходячи даних поетажних планів, старого та нового, позивачці належать:

-
кімната 1-5 площею 9,2 кв.м.,

-
кімната 1-4 площею 17,4 кв.м.,

-
кухня 1-3 площею 9,1 кв.м.,

І
з приводу даних приміщень заперечень з боку апелянта не надходило.

Крім
того, позивачці належить половина теплої передньої (як вона названа в договорі
дарування) під номером 1-2.

При
цьому вбачається, що це приміщення було зазначено і на поетажному плані від
1964 року під номером 1-2, і залишилось незмінним під номером 1-2 на поетажних
планах від 1988 року та від 2007 року,
тому доводи апелянта про те, що такого приміщення як тепла передня не
існує, є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах справи.

Також
необґрунтованими є доводи апелянта про те, що позивачка не має права
претендувати на добудову, яка з'явилася на місці бувшої галереї «а».

Так,
з договору дарування чітко вбачається, що в користування обдарованої переходить
половина галереї.

Як
вже було встановлено судом першої інстанції, і це не заперечувалось самими
сторонами, і це також вбачається з поетажних планів, галерея не зникла взагалі,
а була реконструйована відповідачкою в такі приміщення: коридор 1-1, ванна
кімната 1-9 та кухня 1-10.

Оскільки
позивачка мала право користуватись &frac12; частиною бувшої
галереї, через яку здійснювався вхід до будинку, то відповідно і при
реконструкції даної галереї в неї це право залишилось, вона цю частину не
відчужувала, а тому неправомірними є дії відповідачки по створенню позивачці
перешкод у користуванні частиною приміщення 1-1, яке утворилось на місці бувшої
галереї, і через яке тепер здійснюється вхід до будинку.

Реального
розподілу спірного домоволодіння сторони по справі не проводили.

Інші
доводи апеляційної скарги  не
спростовують висновків суду.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно
з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, надав правильну оцінку
доказам по справі та правильно вирішив спір, а тому відсутні підстави для
скасування рішення суду.

На
підставі викладеного, керуючись  ст.303,
п.1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313-315, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів:

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 29 листопада 2007 року в даній справі
залишити без зміни.

Ухвала
набрала законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.

Головуючий
-

Судді
-