Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
розглянувши у  попередньому судовому засіданні в м. Києві 25
лютого           2008 року справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання договорів
купівлі-продажу дійсними, позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Одеської спеціалізованої біржі нерухомості, третя особа - ОСОБА_5, про поділ
майна  подружжя й позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, ОСОБА_1,  ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Одеської спеціалізованої біржі нерухомості про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру за касаційними
скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 4
червня 2007 року і ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 4 жовтня  2007 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1961 року до
2006 року перебував з відповідачкою у шлюбі, під час якого вони придбали 1/3 та
2/3 частини  квартири АДРЕСА_1, яку
оформили на дружину. Договори указаної квартири були оформлені на товарній
біржі та не були посвідчені нотаріально.
Крім того, ними в період шлюбу було
придбано й інше майно, у тому числі автомобіль та 2 гаражі.
Просив визнати указані договори
дійсними, провести поділ майна подружжя, визнавши за ним право користування
гаражем НОМЕР_1 та право власності на &frac12; частину спірної квартири й інше майно.
ОСОБА_2 подала до суду зустрічний
позов, у якому зазначала, що  спірна
квартира АДРЕСА_1 придбана за кошти доньки - ОСОБА_5, а тому не являється
спільним майном подружжя.
Просила поділити певне майно  подружжя, визнавши за нею право  на таке майно, у тому числі на гараж НОМЕР_1
по вул. Ільфа і Петрова, 18-а, у м. Одесі, і зобов'язати відповідача передати
майно, яке знаходиться у нього.
У листопаді 2006 року ОСОБА_5
подала до суду позов, у якому зазначала, що спірну квартиру АДРЕСА_1 фактично
придбала вона, але оформлено квартиру було на її матір - ОСОБА_2.
Враховуючи, що вказаний договір
купівлі-продажу було укладено на біржі, просила
визнати вказаний договір дійсним, визнати за нею право власності на
Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 4 червня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Одеської області від 4 жовтня  2007 року,
позов ОСОБА_1 задоволено,  визнано
договори купівлі-продажу частин спірної квартири дійсними, проведено поділ
майна,  визнано за ОСОБА_1 право
власності на &frac12; частину
зазначеної квартири, автомобіль,
телевізор "Шарп", відеомагнітофон "Хітачі" та інше
майно, визнано за ним право користування гаражем НОМЕР_1 по вул. Ільфа і
Петрова, 18-а; позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 право
користування гаражем НОМЕР_2 по вул. Ільфа і Петрова, 18-а та право власності
на певне майно. У задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У
обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_2
посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм
процесуального права та ставить питання про скасування судових рішень й
ухвалення нового рішення.

ОСОБА_5 у
касаційній скарзі посилається на невстановлення
належним чином обставин, що мають значення для справи, невідповідність
висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм процесуального права та  просить скасувати судові рішення й ухвалити
нове рішення.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави
для  скасування  судових  рішень
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про
те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л
а:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м.
Одеси від 4 червня 2007 року і ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 4
жовтня  2007 року відхилити і залишити
вказані судові рішення без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

А.Г. Ярема

Є.Ф. Левченко

Ю.Л. Сенін