Справа № 2-257
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 грудня 2008 року                         Диканський
районний   суд Полтавської області у
складі:

головуючої                                        -    судді Щабельської І.В.

при секретарі                                     -             Іванченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду с-ща Диканька цивільну справу за позовом Відкритого
акціонерного товариства “Банк “Фінанси та кредит” до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення
заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Відкритого акціонерного товариства “Банк “Фінанси та кредит” та ОСОБА_1 про
дострокове розірвання договору поруки та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2006 року між позивачем
та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір НОМЕР_1 на суму 11 000 дол.
США на строк до 12 квітня 2010 року під 16 % річних.

13 жовтня 2006 року між позивачем
та відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки ОСОБА_2,
згідно якого відповідачка ОСОБА_2  взяла
на себе зобов'яння відповідати перед позивачем солідарно разом з відповідачем
ОСОБА_1 у разі порушення останнім зобов'язань по кредитному договору
НОМЕР_1.

13 жовтня 2006 року між позивачем
та відповідачами ОСОБА_1 та Прібіком О.М. був укладений договір поруки ОСОБА_3,
згідно якого відповідач ОСОБА_3  взяв на
себе зобов'яння відповідати перед позивачем солідарно разом з відповідачем
ОСОБА_1 у разі порушення останнім зобов'язань по кредитному договору
НОМЕР_1.

Вказуючи на те, що відповідач
ОСОБА_1 свої зобов'язання  за вказаним вище договором кредиту не
виконує, в результаті чого станом на 27.06.2008 року виникла заборгованість по
сплаті основного  кредиту, процентів,
пені на загальну суму 9 516 дол. 10 центів США, що складає 46 142 грн. 62 коп.
по курсу Національного банку України, позивач звернувся до суду з позовом про
дострокове розірвання вказаного кредитного договору та стягнення з відповідачів
солідарно вказаної вище суми,  а також
судових витрат по справі.

В подальшому позивачем була подана
суду заява про зміну позовних вимог в частині процентів та пені, згідно якої
позивач просить стягти з відповідачів солідарно станом на 27 листопада 2008
року заборгованість за кредитом в сумі 5231,49 дол. США, заборгованість за
простроченим кредитом в сумі 2492, 22 дол. США, заборгованість за простроченими
відсотками в сумі 541,08 дол. США, пеню в сумі 4663,29 дол. США, а всього разом
12 928, 08 дол. США, що по курсу Національного банку України стоном на 27
листопада 2008 року складає 87 158 грн. 52 коп., достроково розірвавши договір
кредиту, та стягти судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до
суду з зустрічним позовом до позивача ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та
відповідача ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору поруки та стягнення
солідарно з відповідачів моральної шкоди в сумі 25 000 грн. та судових витрат
по справі, посилаючись на порушення банком своїх зобов'язань в частині
повідомлення його як поручителя про порушення відповідачем ОСОБА_1 своїх
зобов'язань за кредитним договором.

Представник позивача в судовому
засіданні змінені вимоги позивача підтримав у повному об'ємі і позов просив
задовольнити, виходячи з вимог, викладених у позовній заяві та у судовому
засіданні, вказавши, що відповідачем ОСОБА_1 погашення заборгованості по
кредиту припинилось з жовтня 2007 року, після чого ним систематично
порушувались умови кредитного договору і лише у жовтні 2008 року ним було
сплачено 370 дол. США, які пішли на погашення заборгованості за простроченими
відсотками. Тому просив достроково розірвати кредитний договір та стягти з
відповідачів солідарно заборгованість в сумі 12 928,08 дол. США у валюті США,
пославшись на необхідність виконання зобов'язань за договором віповіднодо його умов, де передбачена
оплата кредиту саме у валюті США.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
судовому засіданні  позовні вимоги банку
визнали повністю, вказавши, що несплата відповідачем ОСОБА_1 коштів по кредиту
мала місце через скрутне матеріальне становище їхньої сім'ї, не заперечували
проти сплати заборгованості по кредиту. В подальшому в судове засідання
протягом тривалого часу неодноразово не з'являлись, причини своєї неявки суду не повідомляли,
хоча про час розгляду справи постійно повідомлялись у передбаченому законом
порядку, тому закінчення розгляду справи по суті 22 грудня 2008 року було
проведене за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому
засіданні поданий
до нього позов  не визнав,
просив у його задоволенні щодо нього відмовити, посилаючись на п. 5.1.
кредитного договору, де вказано, що порука припиняється, якщо кредитор протягом
6 місяців з дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не заявив вимоги до
поручителя. При цьому вказував, що вперше відповідач ОСОБА_1 допустив порушення
виконання зобов'язання по кредитному дововору ще восени 2007 року, пропустивши
строк сплати чергового платежу, у зв'язку з чим вважав, що банк
пропустив передбачений договором поруки шестимісячний строк пред'явлення до нього вимоги як до
поручителя.  Свій зустрічний позов підтримав в
повному  об'ємі та
просив його задовольнити, вказавши, що невиконання відповідачами за зустрічним
позовом своїх зобов'язань,
передбачених кредитним договором та договором поруки, спричинили йому моральну
шкоду, яка виразилась у порушенні сну та погіршенні стану здоров'я після
звернення банку до суду з позовом до нього. Тому просив розірвати укладений між
ним, банком та відповідачем ОСОБА_1 договір поруки та стягти з відповідачів на
його користь солідарно 25 000 грн. на відшкодування  моральної шкоди.

Відповідачі за зустрічним позовом ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та
ОСОБА_1 зустрічний позов ОСОБА_3 не визнали, просили у його задоволенні
відмовити за безпідставністю позовних вимог. При цьому представник банку
пояснив, що відповідно до п. 6.2 договору поруки договір набуває чинності з
моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятого на
себе зобов'язання.

Розглянувши матеріали
справи, вислухавши пояснення представника позивача за первинним позовом - ВАТ
«Банк «Фінанси та кредит», відповідачів, дослідивши докази по справі, суд
вважає, що первинний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічні позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Із змісту укладеного між ТОВ Банк
«Фінанси та кредит» та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору НОМЕР_1
вбачається, що договір укладався на строк до 12 квітня 2010 року із сплатою 16 % річних.
Відкрите акціонерне товаристов «Банк Фінанси та кредит» є правонаступником ТОВ
Банк «Фінанси та кредит». Згідно даного договору позичальник зобов'язаний
щомісячно у строк до 10 числа сплачувати платежі за кредитом відповідно до
графіка погашення кредиту. У випадку порушення позичальником своїх зобов'язань він
зобов'язаний
сплатити банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день
прострочення. Згідно п. 7.3 договір набирає чинності з моменту його підписання
сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих на себе зобов'язань.

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України,
зобов'язання
має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та у
встановлений договором строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування
чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки. Ст.
ст. 549 та 550 ЦК України визначають поняття та підстави виникнення права на
неустойку, різновидом якої є пеня.

Відповідно до ст.. 598 ЦК України
зобов'язання
припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановленим договором
або законом. У випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки,
передбачені договором або законом, зокрема сплата неустойки та розірвання
договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має
право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати
належних відсотків. Відповідно до ст. 611 ч. 1 п. 1 ЦК України у разі порушення
зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема
розірвання договору.

Із пояснень у суді сторін
вбачається, що банк у передбачений договором строк та порядку надав відповідачу
ОСОБА_1 кредитні кошти, а останній
порушив зобов'язання,
передбачені кредитним договором, припинивши сплату заборгованості по кредиту та
відсотки, тому, відповідно до закону та до умов самого договору позовні вимоги
банку про  дострокове
розірвання кредитного договору підлягають задоволенню.

Частковому задоволенню також
підлягають вимоги банку про стягнення з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 солідарно загальної суми заборгованості по кредиту, яка станом на день
зміни позовних вимог 27 листопада 2008 року складає 12 928, 08 дол. США. Однак,
вирішуючи дане питання суд вважає необхідним заборгованість стягти у
національній валюті України, виходячи із наступного: відповідно до ст.. 99
Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Ст.. 533 ЦК України передбачає, що
грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом відповідної валюти, якщо інший порядок її визначення
не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Договором кредиту інший порядок визначення суми, яка підлягає сплаті у гривнях,
визначений не був, іншими нормативно-правовими актами вказане питання по даному
виду правовідносин також не визначається, тому суд вважає необхідним стягти з
відповідачів солідарно на користь позивача суму, еквіваленту 12 928,08 дол.
США, яка станом на 27 листопада 2008 року - день зміни позовних вимог за курсом
Національного Банку України склала 87 158 грн. 52 коп.

При цьому суд не приймає до уваги
пояснення у суді представника банку про необхідність стягнення вказаної суми
саме у валюті США, який послався на положення Декрету Кабінету Міністрів
України від 19 лютого 1993 року із наступними змінами, так як вказаний декрет
визначає загальний порядок  валютного
регулювання та валютного контролю та порядок проведення валютних операцій на
території України, одночасно визначаючи право надання і одержання резидентами  кредитів в іноземній валюті. Однак ч. 3
вказаного Декрету також визначає, що валюта України є єдиним законним засобом
платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати
будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим декретом, іншими актами валютного законодавства  України.

Прийняття судом рішення та вступ його в закону силу передбачає подальше
його примусове виконання органами державної виконавчої служби України. При
цьому органи державної виконавчої служби не мають відповідних дозволів
/ліцензій/ на проведення розрахункових операцій /операцій з перерахунку коштів/
у будь-якій іноземній валюті. Прийняття рішення про стягнення боргу у долларах
СЩА унеможливить подальше виконання вказаного рішення у примусовому порядку.
Тому суд вважає необхідним розмір заборгованості стягти сааме у національній
валюті України.

Суд також вважає необхідним стягти з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та
ОСОБА_3  на користь позивача понесені ним
судові витрати по справі.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3
задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 553 ЦК України,
за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за
виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо інше не встановлене
договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник,
включаючи повну сплату боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо
інше не встановлене договором поруки.

Відповідно до ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання або у разі
зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. Порука також припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання
строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п. 3. 2 кредитного
договору строк виконання основного зобов'язання боржником ОСОБА_1  закінчується 12 квітня 2010 року, тому саме з
цього дня як дня виконання забезпеченого порукою зобов'язання необхідно
обчислювати строк, протягом якого кредитор зобов'язаний звернутися до
поручителя з вимогою про сплату боргу. За таких обставин суд не приймає до
уваги твердження позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 щодо прострочення
банком строку звернення до нього з відповідною вимогою і не вбачає підстав для
розірвання договору поруки.

Суд також не вбачає порушення прав позивача за зустрічним позовом
ОСОБА_3 та завдання йому моральної шкоди діями по зверненню з позовом до суду,
так як кожна особа, яка вважає своє право порушеним має право звернутися за
захистом свого порушенного чи оспорюваного права до суду.

За таких обставин зутрічні вимоги підлягають вдхиленню в повному
об'ємі.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 99 Конституції України, ст. ст. 526, 527, 530, 533, 553-555, 559, 611,
1050, 1054 ЦК України, Декретом Кабінету міністрів України № 15-93 від 19
лютого 1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» із
наступними змінами, ст.ст. 10, 59, 60, 169, 208-209, 212-215 ЦПК України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги відкритого
акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» задовольнити частково.

Розірвати кредитний договір
НОМЕР_1, укладений 13 жовтня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та
ОСОБА_1

Стягти солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3  на користь Відкритого
акціонерного товариства “Банк “Фінанси та Кредит” 87 158 /вісімдесят сім тисяч
сто п'ятдесят вісім/ грн. 52 коп.  на
рахунок № 62 в філії «Полтавське РУ «ВАТ «Банк «Фінанси та кредит»,
МФО 331832, ЗКПО 26435422.

Стягти з ОСОБА_1 на користь Відкритого
акціонерного товариства “Банк “Фінанси та Кредит” на рахунок № 62 в
філії «Полтавське РУ «ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», МФО 331832, ЗКПО 26435422
в рахунок відшкодування судових витрат 300 /триста/ грн.. 52 коп.

Стягти з ОСОБА_2 на користь
Відкритого акціонерного товариства “Банк “Фінанси та Кредит” на рахунок №
62 в філії «Полтавське РУ «ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», МФО 331832,
ЗКПО 26435422 в рахунок відшкодування судових витрат 300 /триста/ грн.. 52 коп.

Стягти з ОСОБА_3 на користь
Відкритого акціонерного товариства “Банк “Фінанси та Кредит” на рахунок №
62 в філії «Полтавське РУ «ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», МФО 331832,
ЗКПО 26435422 в рахунок відшкодування судових витрат 300 /триста/ грн.. 52 коп.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі
через Диканський районний суд  протягом
10 днів з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження та подання
апеляційної скарги протягом 20 днів подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча:                                /підпис/

Копія вірна:

Суддя

Диканського районного
суду
І.В. Щабельська

ДОВІДКА

Рішення
в законну силу не вступило.

Суддя

Диканського районного
суду
І.В. Щабельська

22 грудня 2008 року