Справа№2-2045/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

Місто Ковель
16 жовтня 2008 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді АГЕЄВОЇ Є.О.,

за участю секретаря КЛЕВЕЦЬКОЇ О.М.,

з участю  позивачки
ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину нерухомому майні ,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом  до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ
частку у нерухомому майні - на Ѕ частину житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 .   Позовні вимоги обґрунтувала тим , що з
травня 1983 року перебуває у фактичних шлюбних стосунках із відповідачем у
справі , проживають однією сім'єю без шлюбу, мають спільну дитину - ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження . За спільні кошти 19 січня 1984 року купили
зазначений житловий будинок із господарськими спорудами, в якому проживають
однією сім'єю по теперішній час. Через зловживання відповідачем спиртними
напоями , скандали , спільне проживання із відповідачем  вважає неможливим , згоди про поділ спільного
майна не досягнуто , тому просить визнати за нею право власності на Ѕ частину
житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлений позов
підтримала з підстав,викладених у позовній заяві, просить визнати за нею право
власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1        .

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав , оскільки
вважає , що спільне проживання з позивачкою не склалось з вини останньої ,
просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки .

Суд,
вислухавши пояснення позивачки , відповідача , заслухавши свідків та з'ясувавши
обставини справи , вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Вимогами
ст.392 ЦК України встановлено, власник майна може пред'явити позов про визнання
права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою , а
також , у разі втрати документа, що засвідчує його право власності.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм
правовідносини .

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 1983 року
перебувають у фактичних шлюбних стосунках , мають спільну дитину - ОСОБА_3
,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження . що стверджується свідоцтвом про народження
від  05 вересня 1985 року ,виданим
Відділом ЗАГСу Ковельського міськвиконкому .

Судом також встановлено , що сторони , перебуваючи з
відповідачем у фактичних шлюбних стосунках , проживаючи однією сім'єю без шлюбу
, за спільні кошти придбали за договором купівлі-продажу житловий будинок із
господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

Згідно з реєстраційним посвідченням Волинського обласного
БТІ від 30 січня 1984 року, договором купівлі-продажу від 19 січня 1984 року ,
посвідченим державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори ,
відповідач ОСОБА_2 являється власником житлового будинку з господарськими по
АДРЕСА_1. Із будинкової книги помешкання по АДРЕСА_1 вбачається ,що крім
відповідача ОСОБА_2 за цією адресою зареєстровані позивачка ОСОБА_1 та
ОСОБА_3Той факт , що сторони вселились у придбаний будинок та проживають у
ньому по теперішній час однією сім'єю ствердили у судовому засіданні свідки
ОСОБА_4,ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Відповідно до вимог
ст.74 Сімейного кодексу України ,якщо жінка та чоловік проживають однією
сім'єю ,але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі ,
майно ,набуте ними за час спільного проживання , належить їм на праві спільної
сумісної власності ,якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.  На майно ,що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка ,які не перебувають у шлюбі між собою ,
поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу України , а саме положення
цього кодексу про право спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з вимогами ст.60 Сімейного кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності незалежно від того,що один з них не мав з поважної причини
самостійного заробітку.

Вимогами ст.70 Сімейного кодексу України встановлено ,що
у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка  є
рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором .

Таким чином суд
приходить до висновку , що позивачка має законне право на Ѕ частину нерухомого
майна - житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , придбаного
сторонами в період спільного проживання однією сім'єю без шлюбу , тому за
ОСОБА_1 слід визнати право власності на Ѕ частину житлового будинку з
господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

Керуючись
ст.ст.10,11,209,212,214-215 ЦПК України , на підставі ст.392 ЦК
України,ст.ст.60,70,74 Сімейного кодексу України , суд,

В
И Р І Ш И В:

Заявлений
позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ
(одну другу) частину житлового будинку та господарських споруд  в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня складення рішення у повному обсязі заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або в порядку ч.4ст.295 ЦПК України.

ГОЛОВУЮЧА
Є.О.АГЕЄВА