Справа|річ| № 2 -58/2008 р.
РІШЕННЯ

|розв'язання,вирішення,розв'

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

20
лютого 2008 р. Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в
складі:

головуючого
-                 ВИННИЧЕНКО П.П.
при секретарі -
ОЛІЙНІК Т.А.

за участю адвокатів -
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши|розгледівши|
у відкритому|відчиненому|
судовому засіданні в місті Ізюмі|ізюмі|
справу за позовом ОСОБА_3  до ОСОБА_4 про
визнання права власності на автомобіль та визнання договору купівлі-продажу
автомобіля частково не дійсним,

|помешканням|

УСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулась до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності на
автомобіль та визнання договору купівлі-продажу автомобіля частково не дійсним
і просила:

-             визнати за нею право власності на
цілий автомобіль марки VOLKSWAGEN T-4
НОМЕР_1, 2003 року випуску;

-             визнати,  що договір купівлі-продажу(біржовий правочин)
№ 10-585 від 11 серпня 2006 року про продаж автомобіля VOLKSWAGEN T-4 був в дійсності укладений між
ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець).

На
підтвердження своїх позовних вимог позивачка вказала наступне:

З 15
липня 1996 року позивачка і син відповідачки ОСОБА_6проживали однією сім*єю і
вели спільно всі справи, мали спільний сімейний бютжет. У 1998 році у них
народився син, який записаний на батька і проживав разом з ними. Для ведення їх
сімейного бізнесу їм був потрібен грузопасажирський автомобіль і вони вирішили
придбати такий автомобіль.

В
звязку з тим, що у чоловіка уже був автомобіль, а його мати - відповідачка по
справі, є ветераном праці і має пільги, то вирішили, щоб зекономити на платежах
по оформленню автомобіля, тимчасово зареєструвати автомобіль на відповідачку і
оформити на неї угоду. Відразу ж після оформлення договору відповідачка видала
доручення на право керування цим автомобілем сину позивачки ОСОБА_7, що
фактично управляв цим автомобілем. Договір купівлі-продажу було здійснено в
Ізюмському міському ДАІ за 51000 гривень. При цьому угода і всі умови
купівлі-продажу були оговорені раніше між її чоловіком і власником спірного
автомобіля - третьою особою ОСОБА_8. Відповідачка до угоди ніякого відношення не  мала, при передачі грошей вона була відсутня.
Посвідчення на керування автомобілем відповідачка не має, грошей на придбання
автомобіля у неї не було. Оформлення угоди на відповідачку було здійснено
тільки для того щоб менше платити державі і ініціювала це відповідачка і
підбила на це сина. Цей мікроавтобус був придбаний для сімейного бізнесу.

Спірний
автомобіль ні єдиного дня не був у користуванні відповідачки і ніякого
відношення до нього вона не мала. Після раптової смерті у серпні 2007 року
ОСОБА_6 відповідачка почала вимагати повернути їй автомобіль. Позивачка
вважала, що після смерті чоловіка вона є повним власником спірного автомобіля,
оскільки відповідачка не вклала в цей автомобіль ні єдиної копійки.
Відповідачка не мала зовсім коштів і всі затрати по похоронах померлого ОСОБА_6
понесла позивачка. За чотири дні до смерті її чоловік продав належну йому
машину і хотів оформити спірний автомобіль на себе, але не встиг цього зробити.
Вона прожила із померлим ОСОБА_6 понад 11 років однією сім*єю, виховували
спільну дитину, разом вели господарство і тому вважала, що спірний автомобіль є
спільною власністю їх сім*ї.

На
підставі викладеного вважала, що позов підлягає задоволенню.

Відповідачка
ОСОБА_4 позов не визнала повністю. І на заперечення протии позовних вимог
вказала наступне:

Вона
є повноправним власником спірного автомобіля, про що свідчать
правовстановлюючи  документи на цей
автомобіль. Автомобіль вона купила за свої власні кошти, які збирала протягом
деякого часу. Вона сама вирішила купити цей автомобіль тому, що він їй
сподобався. І хоча вона не вміє керувати автомобілем, але постійно ним
користувалась коли він їй був потрібен. Кошти вона зібрала коли займалась
підприємницькою діяльністю. Не заперечувала, що померлий постійно їй допомагав
матеріально. Вказала, що дійсно гроші і всі процедури оформлення угоди
виконував її син, але робив він це з її волі. Гроші вона йому передала до
укладення угоди. Вважала позовні вимоги не обгрунтованими та не підтвердженими
доказами. Вказала, що гроші на автомобіль вона одержала частково від продажу
належного їй автомобіля ВАЗ 21099 1996 року випуску. Наполягала на тому, що в
похоронах сина вона несла матеріальні затрати.

Вислухавши
пояснення сторін, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, документи, суд
приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

До
таких висновків, суд приходить з наступних підстав:

Сторонни
не оспорюють той факт, що позивачка і син відповідачки ОСОБА_6 понад 11 років
фактично проживали однією сім*єю, мають сина ОСОБА_9, 1998 р. Народження, якого
виховували до дня раптової смерті ОСОБА_6. Цей факт встановлено і рішенням суду
від 20 вересня 2007 року і підтвердили всі допитані в суді свідки.

Сторонни
не оспорюють той факт, що спірний автомобіль був придбаний за 51000 гривень у
продавця ОСОБА_8, що діяв по дорученню його дружини ОСОБА_5. При цьому сторони
і третя особа підтвердили, що продавець повністю виконав умови угоди - передав
належний йому автомобіль і отримав у повному обсязі його вартість у грошовому
еквіваленті.

З
викладеного, суд робить висновок, що продавець, в даному випадку, повністю
виконав умови договору зі своєї сторонни і крім того в суді не заявляв ніяких
вимог, отже говорити про недійсність договору у повному обсязі не має підстав,
оскільки одна сторона повністю виконала умови угоди і не вимагає скасування
цієї угоди.

Сторонни
не оспорюють той факт, що померлий і позивачка займались бізнесом пов*язаним з
транспотуванням товарів і робили це на спірному автомобілі, для чого останній і
був придбаний.

Свідок
ОСОБА_10 - племінник відповідачки, підтвердив у суді, що даний спірний
автомобіль куплено померлим для зареєстрованої фірми ТОВ «Вертикаль-М-98» за
кошти померлого ОСОБА_6 і для цього він навіть брав гроші в борг, так як
повністю суми на покупку автомобіля не вистачало. Автомобіль оформили на матір,
оскільки налоги платити менші. Суд вважає свідчення достовірними.

Свідок
ОСОБА_11 пояснив, що у 2006 році за 3-4 місяці до Нового Року померлий брав у
нього в борг 50000 гривень на покупку автомобіля, при цьому договір займу вони
оформили пізніше, оскільки свідок виїжджав у термінових справах. У суду не має
причин не довіряти свідку.

Свідок
ОСОБА_7 у суді пояснив, що він є сином позивачки. Вони всі - він, його мати і
померлий ОСОБА_6 займались сумісним бізнесом - оптикою. Спірний автомобіль
купували для роботи. Перед покупкою автомобіля ОСОБА_6 показував йому цей
автомобіль. Гроші на покупку автомобіля ОСОБА_6 позичав у ОСОБА_11. Грошей на
покупку спірного автомобіля померлий у своєї матері і брата не брав. Ніяким
бізнесом відповідачка не заямалась. В ДАІ мати померлого видала доручення на
керування спірним автомобілем на нього, оскільки, фактично автомобілем управляв
тільки він. До цього раніше у померлого був автомобіль ВАЗ 21099, яким управляв
свідок за дорученням, яке на його ім*я видавала теж відповідачка, так як і той
автомобіль було оформлено на її ім*я. Вказав, що померлий і він допомагали
відповідачці і її другому сину в перевозках. Суд вважає свідчення достовірними.

Свідок
ОСОБА_12 подтвердил суду, раніше він працював водієм у ОСОБА_6 і йому
достовірно відомо, що померлий купував для себе автомобіль ВАЗ 21099, який
оформи на відповідачку, щоб менші платити налоги. Вказав, що померлий займався
бізнесом разом з сином дружини ОСОБА_7. Спірний автомобіль померлий купив для
роботи і для цього позичів грошей у своїх друзів. Суд вважає свідчення
достовірними.

Свідок ОСОБА_13 підтвердила в суді, що син
відповідачки ОСОБА_6 часто приїздив на автомобілі до матері, допомагав їй
матеріально. Від відповідачки вона чула, що та купила сину автомобіль і білий
автобус. У 2000 році відповідачка торгувала у ларку  на базарі - продавала хліб. На автомобілі син
возив відповідачку куди їй було потрібно. Суд вважає ці свідчення достовірними.

Свідок
ОСОБА_14 підтвердила, що син відповідачки з матір*ю допомагали їй перевезти
речі з квартири в сарай. Вказала, що раніше відповідачка торгувала хлібом і
продуктами. Син ОСОБА_6 часто бував у матері - допомагав їй. Вказала, що у
відповідачки був невелички город. Вказала, що у відповідачки була машина, а
потім вона продала її і купила білу. Позивачка на свідчення свідка указала, що
речі свідку перевозив не син відповідачки, а її син ОСОБА_7, на що свідок
нічого не змогла відповісти. Ці свідчення суд не може взяти до уваги, оскільки свідок
нічого конкретного не могла пояснити.

Свідок
ОСОБА_15 - син відповідачки, пояснив, що автомобілі купувала відповідачка і про
це вона йому говорила коли він приїжджав у 2006 році в Ізюм. Вказав, що в
матері були гроші. Вказав, що його брат ОСОБА_6 взяв без дозволу його гроші, що
були у матері і вони із-за цього поскандалили. Він теж допомагає матері
матеріально, допомагав і ОСОБА_6 продуктами, грошима. Суд вважає ці свідчення
частково достовірними в тому, що померлий син відповідачки ОСОБА_6 постійно матеріально
допомагав матері. Решту свідчень суд розцінює критично, як свідчення
зацікавленої особи.

Свідок
ОСОБА_16- рідна сестра чоловіка відповідачки, підтвердила в суді, що обидва
автомобілі на ім*я відповідачки купував її померлий племінник ОСОБА_6 за свої
кошти, які він разом з позивачкою заробляв займаючись бізнесом. Від померлого
їй відомо, що свій бізнес він і позивачка розпочали за гроші, які позивачка
отримала від продажу нерухомого майна і ці кошти були вкладені у справу. Їй
достовірно відомо, що відповідачка живе бідно і коштів на покупку автомобілів у
неї не було. Вказала, що вона повністю займалась похоронами племінника. Всі
кошти на всі ритуольні послуги, поминки до єдиної копійки вклала позивачка
ОСОБА_3. Перед тим, як померлого відвезли до моргу свідок поцікавилась у
відповідачки як вона матеріально буде брати участь у витратах на похорони, на
що відповідачка їй відповіла, що грошей у неї не має і що померлий винен гроші
її сину ОСОБА_15 Після цього всі розрахунки, і в тому числі по тій квитанції,
що надала суду відповідачка, оплачувала свідок, а гроші на всі витрати їй
давала позивачка, яка сама не могла, за станом здоров*я, займатись похороном.
Підтвердила, що відповідачка була присутня при цьому, але жодної копійки не
заплатила, навіть вінок від її імені був заказаний за гроші позивачки.

На ці
свідчення відповідачка не змогла нічим заперечити. Суд свідчення свідка
ОСОБА_16 вважає достовірними.

Відповідачка не заперечувала, що всі документи на спірний
автомобіль знаходились у померлого і позивачки, яка це підтвердила у суді, як
сама так і свідки.

Згідно з страхового полісу № ВА/ 9418233 видно, що цей
поліс видано не на ім'я відповідачки, а на ім'я померлого ОСОБА_6 і ОСОБА_7
/л.с. 7/.

Відповідачка в суді не змогла назвати ні марки, ні моделі
спірного автомобіля, навіть не знала в якій валюті проводився розрахунок за
куплений автомобіль, не має прав на керування транспортними засобами, спірний
автомобіль в її володінні ніколи не був. За таких обставин, суд не може вважати,
що відповідачка купила спірний автомобіль.

Продавець автомобіля - третя особа по справі ОСОБА_8 в
суді посвідчив, що він і померлий ОСОБА_6 давно займались одним бізнесом і були
знайомі. Він хотів продати автомобіль і попросив ОСОБА_6 знайти покупця на
автомобіль Т-4. ОСОБА_6 сказав, що сам купить автомобіль, вони домовились про
ціну і час здійснення угоди купівлі-продажу. Про всі умови угоди він домовлявся
тільки з померлим, який купував автомобіль для свого бізнесу. З відповідачкою
він ні про що не домовлявся, вперше побачив її тільки в ДАІ, коли підписували
угоду, при цьому вона ніякої участі в здійсненні угоди не приймала, лише
підписала папери. Сам він вважав, що угода здійснюється між ним і померлим. В
теперішній час ні він ні його дружина не мають ніяких претензій до автомобіля і
вважають, що вони добросовісно виконали свою частину угоди - передали
автомобіль у належному стані і отримали за нього оплату.

Згідно договору купівлі-продажу /біржова угода/ № 10 -
585 від 11 серпня 2006 року слідує, що ОСОБА_5, по дорученню ОСОБА_8, продала
автомобіль VOLKSWAGEN T-4, а ОСОБА_4 купила цей автомобіль
за 51000 гривень./л.с. 64-65/.

Згідно довідки про доходи відповідачки видно, що за 2003
і по 31 грудня 2004 року вона дохід від підприємницької діяльності не
отримувала; з 01 квітня 2004 по 31 грудня 2004 року згідно звітів платника
єдиного податку отримала дохід 20000 гривень; з 01 січня 2005 року по 06 травня
2005 року дохід не отримувала. Інших даних про доходи відповідачки остання не
надала. На запитання про розмір її пенсії відмовилась відповідати.  /л.с. 70/.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_6 за 2005 рік вони склали
814 000 гривень. /л.с. 106/.

З
наданих довідок про доходи, суд приходить до висновку, що доходи померлого були
значно перевищували доходи відповідачки, що і підтвердили свідки, вказані вище.

Згідно з довідок ККП видно, що ритуальні послуги похорону
померлого ОСОБА_6 повністю фінансувала свідок ОСОБА_16, що вона і підтвердила в
суді. /л.с.107-112/.

Суд пояснення відповідачки у частині, що вона вкладала
кошти у похорон померлого, вважає не відповідними дійсності. І вважає, що
свідокОСОБА_16говорила правду - що у відповідачки коштів не було.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що
спірний автомобіль VOLKSWAGEN T-4 був куплений повністю на кошти
померлого ОСОБА_6 який і є дійсною, а не удаваною стороною у договорі
купівлі-продажу автомобіля. ОСОБА_6 на той час понад 11 років знаходився у
шлюбних відносинах з позивачкою і вів з нею разом сімейний бізнес.

Також суд приходить до висновку, що угода договору
купівлі-продажу автомобіля VOLKSWAGEN T-4 зі сторони ОСОБА_4 була
удаваною, здійсненою з ціллю приховати угоду між її сином та ОСОБА_8, щоб
ухилитись від податків на користь держави у повному обсязі. В той же час
угода  договору купівлі-продажу
автомобіля VOLKSWAGEN T-4 зі сторони продавця ОСОБА_8 була
повністю чинною і була виконана в повному обсязі. Продавець не бажає розірвання
угоди і свою волю він виклав у суді. Отже в даному випадку діє правочин, який
насправді був учинений сторонами: померлим ОСОБА_6 і ОСОБА_5.

Враховуючи ті факти, що померлий ОСОБА_6 і позивачка
понад 11 років проживали однією сім'єю, суд приходить до висновку, що
автомобіль VOLKSWAGEN T-4 був придбаний на їх спільні
кошти, отже позивачка як дружина померлого має право на &frac12; частину спільного майна. В даному
випадку - на половину спірного автомобіля.

Оскільки після смерті ОСОБА_6 минуло понад 06 місяців
спадкоємці мають право на спадок &frac12; частини автомобіля VOLKSWAGEN T-4, що
належала померлому. В даному випадку спадкоємцями першої черги є дружина -
позивачка, мати померлого - відповідачка і син померлого.

Згідно викладеного, суд вважає можливим частку дружини
визнати за нею, оскільки спадкоємців троє то кожен з них має право на 1/6
частину автомобіля, звідси, суд вважає необхідним визнати за позивачкою, як
дружиною померлого право власності на (1/2 + 1/6) = 2/3 спірного автомобіля, а
не на весь автомобіль, як просить позивачка.

Решта 1/6 та 1/6 мають бути розділені між сином померлого
та його матір*ю. Але оскільки вказані особи не заявили таких вимог в
установленому порядку, суд залишає відкритими ці частки для отримання спадщини
вказаними спадкоємцями або відмови їх від цієї спадщини.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст.
203, 204, 215, 216, 217, 235, 386, 391, 392, 1216, 1258, 1261 ЦК України,
ст.ст. 60-74 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_3 право
власності на 4/6 автомобіля марки VOLKSWAGEN T-4 НОМЕР_1, 2003 року випуску, а
правовстановлюючи документи, в цій частині, на ім*я ОСОБА_4 визнати такими, що
втратили чинність.

Установити,
що договір купівлі-продажу(біржовий правочин) № 10-585 від 11 серпня 2006 року
про продаж автомобіля VOLKSWAGEN T-4
був в дійсності укладений між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець).

Рішення
питання про 2/6 частки в праві власності на автомобіль VOLKSWAGEN T-4 НОМЕР_1, 2003 року випуску
залишити без розгляду до вирішення питання про спадок спадкоємцями - сином
померлого і його матір*ю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Харківської області шляхом подачі протягом 10 днів заяви про оскарження, а
потім у термін 20 днів - апеляційної скарги через Ізюмський міськрайонний суд.

Гол-чий: