РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11  березня 2008 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах

апеляційного
суду Житомирської області в складі:

головуючого
- судді                   Малахової Н.М.

суддів:                                         Жизневської
А.В.,  Матюшенка І.В.

при секретарі

судового
засідання                  Лаговській О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду у м.
Житомирі

апеляційну
скаргу представника позивачів ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Баранівського

районного суду
Житомирської області   від 10 грудня 2007
року у справі за

позовом      ОСОБА_1,
ОСОБА_2   до

приватного
сільськогосподарського підприємства „Арко-МД" про стягнення

заробітної
плати,  компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з

порушенням   термінів
її  виплати,    середнього
заробітку   за   час
затримки

розрахунку,  відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У травні
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом,
у якому просив стягнути з відповідача на його користь 10436 грн. 60
коп.3аборгованості по заробітній платі,
33538 грн. за роботу в надурочний час,
6848 грн. за роботу у вихідні та святкові дні,  1400 грн. компенсації за порушення термінів
виплати заробітної плати,  6578 грн.
компенсації за невикористані відпустки,
4900 грн. за порушення терміну проведення розрахунку при звільнені,  10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Зазначав,  що працював у відповідача у
період з 2 травня 2001 року по 30 квітня 2005 року на посаді начальника
відділку „Льогово" з оплатою праці в 1, 4 рази більшою від мінімального
розміру,  виконував і інші роботи,  працював без вихідних,  у святкові дні та надурочно,  проте відповідач нараховував йому заробітну
плату в неповному обсязі,  а при його
звільнені не виплатив всі належні йому кошти.

ОСОБА_2
у травні 2007 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на
її користь 3122 грн. заборгованості по заробітній платі,  420 грн. компенсації втрати частини заробітку
у зв'язку з порушенням термінів її виплати,
6288 грн. середнього заробітку за час затримку розрахунку,  5000 грн. моральної шкоди. Зазначала,  що працювала у відповідача доглядачем худоби
з 1 квітня 2004 року по 20 червня 2005 року з оплатою праці в розмірі 250 грн.
на місяць,  проте,  відповідач нараховував їй заробітну плату в
меншому

розмірі,   ніж  була
домовленість,   при  звільнені
не  провів  з
нею  повний розрахунок.

Ухвалою
судді від 20 серпня 2007 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням
Баранівського районного суду позови задоволені частково. Стягнуто з ПСП
„Арко-МД" стягнуто на користь ОСОБА_1 422, 89грн. компенсації за
невикористану відпустку за 2001-2003 рік,
50 грн. середньомісячного заробітку і рішення в цій частині допущено до
негайного виконання. Крім цього,  стягнув
на його користь 218 грн.85 коп. компенсації за невикористану відпустку за
2004-2005 роки,  1500 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
149 грн.74 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку
порушенням термінів її виплати,  1000
грн. витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги. У решті позову відмовлено
за безпідставністю.

Стягнуто
з ПСП „Арко-МД" на користь ОСОБА_2 229 грн.87 коп.3аборгованості по
заробітній платі,  100 грн.80 коп.
середньомісячного заробітку і рішення в цій частині допущено до негайного
виконання,  а також 105 грн. 44 коп.
компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її
виплати,  2923 грн.20 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
500 грн. витрат по оплаті правової допомоги. В решті позову відмовлено
за безпідставністю. Стягнуто з ПСП „Арко-МД" 51 грн. в доход держави та 30
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування вказаного рішення у частині
відмови у задоволені позовних вимог та направлення справи в цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції. Вказується,  що при ухвалені рішення в цій частині судом
порушені норми матеріального та процесуального права. Зокрема,  що судом не прийняті до уваги вимоги  ст. 21 КЗпП України,   ст.
ст. 29,  30 Закону України "
Про оплату праці",  висновки суду не
відповідають обставинам справи,  суд не
застосував положення  ст.  ст.
95,  106, 107, 108, 110 КЗпП
України,   ст.  ст. 9, 10, 22,  33 Закону України „Про оплату праці".

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Встановлено,  що позивачі працювали у відповідача на
відділку ПСП „Арко-МД" -„Льогово" з неповним робочим днем.  Позивач ОСОБА_1 був керівником цього відділку
,  вів облік виконаних робіт. У день
звільнення позивачів з роботи відповідач не провів виплату всіх належних їм
сум.  Зокрема,  ОСОБА_1 не було виплачено 414 грн. 80
коп.3аборгованості по заробітній платі,
в тому числі 218 грн. 80 коп. компенсації за невикористану відпуску в
2004-2005 роки та 149 грн.44 коп. компенсації втрати частини заробітку у
зв'язку з порушенням термінів її виплати. ОСОБА_2 у день її звільнення не було
виплачено 330 грн.60 коп.3аборгованості по заробітній платі та 105 грн. 44 коп.
компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її
виплати.

Тому,      задовольняючи     частково     позовні
вимоги,      суд     дійшов обгрунтованого висновку,  що вказані суми підлягають стягненню на
користь позивачів.

Крім
того,  є обгрунтованим висновок суду про
стягнення на користь позивачів у відповідності до положень  ст.
117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки розрахунку. Розмір
середнього заробітку обраховано з заробітної плати,  що мали позивачі за останні два місяці,  які передували їх звільненню.

Проте,  є невірним висновок суду щодо безпідставності
позову в частині відшкодування моральної шкоди.

У
відповідності до положень  ст.  237-1 КЗпП України позивачі мають право на
відшкодування моральної шкоди,  оскільки
відповідач протягом тривалого часу не виплачував належні їм грошові суми,  що вплинуло на їх нормальні життєві
зв'язки,  потребувало додаткових зусиль
для організації свого життя.

Тому
,  колегія суддів вважає,  що рішення суду в цій частині підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. Розмір
грошового відшкодування моральної шкоди визначається в сумі 1000 грн. кожному з
позивачів з урахуванням обставин справи.

Відмовляючи
у задоволені решти позовних вимог,  суд
першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку,  що ОСОБА_1 не надав доказів,  що він працював надурочний час,  у святкові та вихідні дні. Крім цього,  пояснення ОСОБА_1 в цій частині
спростовуються наявними в матеріалах справи копіями табелів обліку робочого
часу за 2003-2005 рік та довідкою відділу статистики у Баранівському районі
(а.с.  16-33, 56, 77-81). Позивачі не
надали також доказів,  що розмір
заробітної плати у ОСОБА_1 повинен бути в 1, 4 рази більше встановленої
законодавством мінімальної зарплати,  а у
ОСОБА_2 250 грн. на місяць. В наказах про прийняття позивачів на роботу вказане
питання не обговорювалося (а.с.  9,  72),
проте з табелів обліку робочого часу вбачається,  що позивачі працювали на умовах неповного
робочого часу. Крім того,  свідок
ОСОБА_4,  яка працювала головним
бухгалтером у відповідача пояснила,  що
ОСОБА_1 будь-яких претензій по оплаті праці під час роботи не пред'являв.

Доводи
апеляційної скарги,  що суд не застосував
положення  ст.  ст.
95,  106, 107, 108,  110 КЗпП України,   ст.
ст. 9, 10, 22,  33 Закону України
„Про оплату праці",  висновків суду
не спростовують,  оскільки оплата праці
позивачам проводилася за виконаний обсяг роботи. Позивачі не надали суду
доказів,  що відповідачем порушувалися
положення  ст.  110 КЗпП щодо надання їм інформації про
розмір їх заробітної плати.

У решті
рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  309,  313,
314,  316 ЦПК України,  колегія суддів-

вирішила:

Апеляційну
скаргу представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Баранівського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2007 року в
частині відмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволені позову про відшкодування
моральної шкоди за безпідставністю скасувати та ухвалити в цій частині нове
рішення.

Позов
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «Арко-МД» на користь
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1000 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди.

У решті рішення
залишити без зміни.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути
оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Справа №
22 ц/549        Головуючий у суді 1 -ї інст.  Головня В.П.

Категорія
53        Доповідач суддя Малахова Н.М.