Справа
№ 2-448 /2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М       У К Р А Ї Н И

05  березня  2008 р.                                    Ренійський районний суд Одеської
області

у складі:   -     головуючого судді Дудник В.І.;

·
при секретарі Касаповій О.У.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання договору
купівлі-продажу  дійсним та визнання
права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2. позов  визнала, проти задоволення позовних вимог не
заперечувала, просила розглянути справу у судовому засіданні без її участі.

Представник
позивачки, діючий від її імені та в її інтересах, на задоволенні пред'явлених
вимог наполягає, просив розглянути справу у його відсутності.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення  у
справі можливо  постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході
розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія договору
купівлі-продажу земельної ділянки від 10.02.2007р.; копія розписки про
отримання грошей у рахунок вартості земельної ділянки; копія державного акту на
право власності на земельну ділянку від 14.03.2006р.

Судом в
ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1. звернулася до
суду  із вищезгаданими вимогами до
ОСОБА_2., зазначивши, що  10.02.2007р.
між нею та відповідачкою була досягнута домовленість про  купівлю-продаж землі, згідно якої
відповідачка продала, а вона купила земельну ділянку площею 3,25 га,
розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського району
Одеської області за 30000 грн. В той же день сторони уклали письмову угоду про
купівлю-продаж земельної ділянки, позивачка передала відповідачці обумовлену
суму, отримання якої підтверджується розпискою останньої від 10.02.2007р.
Згідно п. 5  Договору купівлі-продажу,
продавець зобов'язувався підготувати всі необхідні документи та оформити
договір в нотаріальному порядку у строк до 17.02.2007р. Після вчинення
правочину позивачка доглядає за земельною ділянкою, сплачує всі необхідні
платежі, пов'язані із її користуванням. З метою нотаріального засвідчення
правочину, позивачка неодноразово зверталася до колишнього власника, однак,
ОСОБА_2. від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачки не реагує,
мотивуючи неможливістю приїзду до України (оскільки вона є громадянкою Молдови,
на території якої мешкає), фінансовими складнощами і т.і. При зверненні до
відповідних органів з питанням про переоформлення документації на земельну
ділянку на себе, позивачці було роз'яснено, що
зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий,
належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину.  Враховуючи вищенаведене, позивачка  вимушена
була звернутися із позовом до суду.

Згідно
ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна  повинен бути укладений у письмовій формі і
посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і
недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору
недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута  взаємозгода за всіх істотних умов договору,
покупець передала продавцеві обумовлену суму, продавець передала документи на
відповідну земельну ділянку. Позивачка фактично вступила у володіння і
розпорядження земельною ділянкою, після укладання правочину організувала за нею
належний догляд, використовує її за цільовим призначенням, - тобто правочин між
сторонами фактично відбувся.

Вивчивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і
підлягають задоволенню, оскільки доводи позивачки, викладені у позові, знайшли
своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно
ст. 220 ЦК України договір, укладений  із
порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті
зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору,
але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм
захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином,
по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була
досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачці передані гроші, позивачці
- земельна ділянка, якою вона на теперішній час користується, проте через
нотаріальне непосвідчення договору, не може нею розпорядитися, переоформити на
себе. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості земельної
ділянки підтверджуються письмовим договором купівлі-продажу землі від
10.02.2007р., розпискою відповідачки від 10.02.2007р., крім того, обставини
продажу, передачі грошей сама відповідачка не заперечує. В даний час звернення
за оформленням договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання
позивачки з цього приводу відповідачкою не сприймаються, так як потребують
додаткових матеріальних витрат, приїзду до України.

Згідно
ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності
не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право
власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної
сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально,
дійсним.

Як
виходить з позовних матеріалів, спірна земельна ділянка належить ОСОБА_2. на
підставі державного акту на право власності серії ЯА № 274912 від 14.03.2006р.
В державному акті зазначено, що цільовим призначенням вищевказаної земельної
ділянки є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідачка
ОСОБА_2., яка є громадянкою іншої держави - Молдови, отримала право власності
на земельну ділянку в порядку спадкування. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЗК України
землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними
громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Тому, правомірність укладення угоди купівлі-продажу земельної ділянки сумнівів
у суду не викликає, оскільки сторони діяли у відповідності до земельного
законодавства України.

Виходячи
із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в
повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідачки щодо земельної
ділянки та встановленні  права на неї у
позивачки, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності
на земельну ділянку за позивачкою.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213  ЦПК
України,  ст.ст. 220,  328, 334, 386, 392, 657 ЦК
України, ст. ст.  81, 90 ЗК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Укладений
із порушенням вимоги про нотаріальне посвідчення договір купівлі-продажу,
згідно із яким ОСОБА_2продала, а ОСОБА_1купила земельну ділянку площею 3,25 га,
розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського району
Одеської області,  - визнати  дійсним.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на земельну ділянку площею 3,25 га, розташовану на
території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, яка
на підставі державного акту на право власності серії ЯА № 274912 від
14.03.2006р. була придбана у  ОСОБА_2.

Рішення
суду набирає законної сили  після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не буде подана протягом двадцяти днів після  подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк
оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області  через Ренійський районний суд Одеської
області: 10 днів - з дня проголошення рішення, 20 днів - після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис

Копія
вірна: суддя