РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
лютого 2008р.                                                                                 м.Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого
:                                    Павлишиної
А.Т.

суддів:                                                Меленко
О.Є„ Проскурницького П.І.

секретаря:                                          Довжинській
Н.Б.

з
участю:

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
апеляційну   скаргу   ОСОБА_1 на рішення  Івано-Франківського міського суду від   18 грудня 2007р.

встановила:

12.11.2004р
. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до державного міського підприємства
„Івано-Франківськтеплокомуненерго" про поновлення на роботі, стягнення
зарплати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував
тим, що працював у відповідача з 1994р. на посаді машиніста котлів теплового
району № 4 . Наказом № 84 „к" від 2.08.2004р. він звільнений з роботи в
зв"язку зі скороченням штату за ст. 40 п. 1 КЗпП України. Вважаючи
звільнення незаконним, оскільки при звільненні не враховано його переваги для
залишення на роботі та не запропоновано іншу роботу, просив суд задовольнити
його позов.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 18.12.2007р. в позові відмовлено за
пропуском строку позовної давності.

Справа №
22-ц-355 / 2008р.                         Головуючий
у Іінстанції '.Барашков
В.В.

Категорія
2                                                     Доповідач
: Павлишина А.Т.

В
апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1 посилається на те, що суд постановив
невірне рішення , так як не прийняв до уваги об"єктивні обставини, що
перешкоджали йому звернутися в суд у встановлений законом строк, тому вважає
рішення суду неправильним, просив його скасувати та постановити нове рішення
про задоволення його позову.

Вислухавши
доповідача, доводи апелянта та його представника, які вимоги апеляційної скарги
підтримали, заперечення представника відповідача на апеляційну скаргу, перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до  часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції мотивував тим, що при
звільненні позивача з роботи було допущено порушення трудового законодавства,
але позивачем пропущено строк для звернення до суду з позовом без поважних
причин, тому в задоволенні його вимог відмовлено з цих підстав.

Такі
висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, є помилковими, а
тому рішення суду підлягає до скасування з постановлениям по справі нового рішення з наступних
підстав.

З
матеріалів справи вбачається, що позивач працював у державному міському
підприємстві „Івано-Франківськтеплокомуненерго" на посаді машиніста котлів
теплового району №4 (трудова книжка, а.с. 6) та був звільнений з цієї посади
наказом № 84"к" від 2.08.2004р. за ст..40 п.1 КЗпП України в
зв"язку зі скороченням штатів(а.с.7). Також з матеріалів справи видно, що
наказами директора ДМП „Івано-Франківськтеплокомуненерго" № 105 від
15.04.2004р. та № 128 від 19.05.2004р. прийнято рішення про скорочення штатів у
теплових районах міста Івано-Франківська (крім районів, що обслуговують
лікувальні установи) та затверджено нові штатні розписи теплових районів. Штатним
розписом теплового району № 4 (а.с. 10) з 20.05.2004р. посади апаратників та
машиністів котлів не передбачені. Судом було встановлено, що машиністи котлів
та апаратники теплового району № 4, в тому числі і позивач, про скорочення
їхніх посад були попереджені 25.05.2004р. під розписку (а.с.33). З акту від
25.05.2004р. вбачається , що позивач від запропонованої посади слюсаря
відмовився. Дану обставину не заперечив в суді і сам позивач, мотивуючи відмову
тим, що посада слюсаря менш оплачувана за посаду машиніста котлів. Будь-яку
іншу вакантну посаду позивач вказати не зміг, а як пояснив представник
відповідача та вбачається з штатного розпису, інших вакантних посад, крім посад
з числа кількох введених посад слюсарів, не було.

При
наведених обставинах суд приходить до висновку, що звільнення позивача з роботи
відбулося з дотриманням вимог   ч.1,2 ст.
40, ч.9 ст.43, 49-2 КЗпП України.

Не
заслуговує на увагу посилання позивача на недотримання відповідачем при його
звільненні вимог ч.2 ст. 42 КЗпП, щодо його переважного права на залишення на
роботі, оскільки передбачена законом норма про переважне право на залишення на
роботі при скороченні чисельності або штату застосовується при звільненні
працівників в межах однієї посади чи професії, а як встановлено судом скорочені
всі посади машиністів котлів.

Виходячи з
встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову
ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю
позовних вимог.

На підставі
наведеного,   ч.1,2 ст. 40, ч.9ст.43,
49-2  КЗпП України,   керуючись ст.ст.305,309,311,314 ЦПК України,   апеляційний суд   :

вирішив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення      Івано-Франківського   міського
суду   від               18.12.2007р.скасувати
та

постановити
нове рішення:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до державного міського підприємства
„Івано-Франківськтеплокомуненерго" про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити .

Рішення
набуває чинності негайно, однак може бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців .