Справа № 2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17
жовтня 2008 року
м. Кіровське

Кіровський
міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді
Артеменко Л.І.

при секретарі
Омельчук Г.О.

за участю позивача                                                   ОСОБА_1

представника відповідача                                        Догонової
Г.В.

представника третьої особи на стороні відповідача  Хараман О.М.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 з повним фіксуванням судового
процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - комплексу «Оберіг»
інвентарний номер 10480009 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до  Відкритого акціонерного  товариства «Шахта «Комсомолець Донбасу»,
третя особа на стороні відповідача - відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті Кіровське Донецької області, про зобов'язання
провести дорозслідування нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом та
складання акту за формою Н-1,

встановив:

03
вересня  2008 року позивач звернувся   до суду з вимогами про встановлення змін та
доповнень до акту про нещасний випадок на виробництві, складений відповідачем 7
квітня 1992 року за № 100,  посилаючись
на те, що  відповідачем при складані акту
допущені недоліки та помилки щодо відомостей про його вік, розряд за професією,
не розшифрований підпис особи, що затвердила акт та дата його затвердження, а
також не заповнені кілька пунктів акту. На теперішній час стан його   здоров'я погіршився, він звернувся до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в місті Кіровське Донецької
області (далі - Фонд) за направленням на МСЕК, однак в видачі направлення їй
було відмовлено з посиланням на невідповідність акту про нещасний випадок на
виробництві  за змістом фактичним даним.

Під час
провадження по справі  позивач
змінив  позовні вимоги,  з тих же підстав просив зобов'язати
відповідача провести дорозслідування нещасного випадку, що стався з ним  6 квітня 1992 року та  пов'язаного з виробництвом, за результатами
якого  скласти акт за формою Н-1
відповідно до вимог Положення про розслідування та облік нещасних випадків на
виробництві, що діяло на час розслідування та складання акту,  видати йому.

Суду
пояснив, що  саме відмова Фонду в видачі
направлення на МСЕК через невідповідність акту про нещасний випадок фактичним
обставинам з'явилась причиною його звернення
до відповідача з вимогами про внесення до нього відповідних змін та
доповнень, але відповідач, фактично визнаючи  розбіжності при складанні акту на відсутності
на підприємстві матеріалів розслідування нещасного випадку,  відмовляється видати йому новий акт,
посилаючись на неурегульованість цього питання законодавством та звільнення з
підприємства осіб, які складали акт.
Також пояснила, що раніше він не звертав уваги на зміст акту, оскільки
фактично за цим актом  пройшов МСЕК,
отримував  суми у відшкодування
шкоди  від відповідача. Просив позовні
вимоги задовольнити.

Представник
відповідача, діючий за довіреністю без обмеження повноважень, проти задоволення
позову фактично не заперечував. Суду пояснив, що  відповідач визнає і раніше визнавав той факт,
що з позивачем  6 квітня 1992 року під час
виконання виробничого завдання стався нещасний випадок, внаслідок якого він
втратив працездатність.  Розслідування
нещасного випадку було проведено в 1992 році, за результатами
розслідування  7 квітня 1992 року  склали акт про нещасний випадок на
виробництві за №  100. Визнала, що
відомості щодо віку та розряду по професії позивача , зазначені в акті,  не відповідають дійсності, однак  вони не можуть внести до акту зміни, як і
видати  новий акт через неврегульованість
цього питання на законодавчому рівні, і лише видали довідку щодо змісту акту
позивачу для пред'явлення до Фонду.

Представник
третьої особи, діюча без обмежень повноважень, суду пояснила, що  дійсно позивач звертався до Фонду за
направленням на МСЕК на підставі акту про нещасний випадок на виробництві від
07.04.1992 року за №100, однак в видачі направлення йому було відмовлено через
розбіжності відомостей в акті іншим наданим документам, на підставі ст.. 35
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного  випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі -
Закон).

Вислухав
позивача, представника відповідача, представника третьої особи на стороні
відповідача, дослідивши показання надані сторонами письмові докази, судом
встановлено наступне:

Позивач, 1 серпня 1956 року
народження,  перебував в трудових
відносинах з відповідачем з 6 листопада 1982 року по 2 серпня 1995 року, станом
на 6 квітня 1992 року працював машиністом гірничо-виїмкових машин 6 розряду
(а.с.9-18). Сторонами визнано, що  з
позивачем  6 квітня 1992 року під час
виконання трудових обов'язків стався нещасний випадок, внаслідок якого він
втратив працездатність.  Розслідування
нещасного випадку було проведено в квітні 1992 року, за результатами
розслідування  відповідачем складено акт
про нещасний випадок на виробництві за №
100 (а.с.19-21). Відповідачем нещасний випадок, що стався з позивачем,
взятий на облік. Сторонами визнано, що всі відомості щодо обставин нещасного
випадку, зазначені в акті, відповідають дійсності та внесені до нього за
результатами розслідування,  за винятком
відомостей щодо віку та розряду по професії позивача; матеріали розслідування
нещасного випадку не збереглися.

Судом
досліджений акт № 100 про нещасний випадок на виробництві  від 11 квітня 1992 року, в якому
зазначено,  що 6 квітня 1992 року з ОСОБА_1  стався нещасний випадок та його
обставини.  Акт за  змістом щодо віку та розряду по професії
позивача дійсно не відповідає  фактичним
обставинам, дата складання акту відсутня, підпис посадової особи, що затвердила
акт, не розшифровано.

Правовідносини
сторін регулюються Законом України „Про охорону праці” та  Положенням про розслідування та облік
нещасних випадків на виробництві, затвердженим постановою  Президії ВЦРПС, Державного комітету СРСР з
нагляду за безпечним веденням робіт в промисловості і атомній енергетиці № 8-12
від 17 серпня 1989 року (далі -Положення).
Згідно  ст.. 25 Закону України
„Про охорону праці” власник підприємства зобов'язаний провести розслідування нещасного
випадку, за результатами якого скласти акт. Спір між власником підприємства та
працівником вирішується в порядку, встановленому для трудових спорів. Згідно
пп. 1.2, 1.4 Положення  розслідуванню
підлягають травми, що призвели до втрати працівником працездатності терміном не
менш як на один робочий день, які оформляються актом форми Н-1.  Згідно п.1.5 Положення відповідальність за
правильне та своєчасне розслідування та облік нещасних випадків, складання
актів форми Н-1 несе керівник підприємства. Згідно змісту  п.1.7 Положення  спори з приводу складання акту за формою Н-1
чи змісту акту підлягають вирішенню в порядку, передбаченому законодавством про
розгляд трудових спорів. Згідно ст.. 55 Конституції України  порушені права особи підлягають судовому
захисту.

Суд
приходить до висновку, що відповідачем розслідування нещасного випадку, що
стався з позивачем  6 квітня 1992 року
під час виконання трудових обов'язків, було проведено у відповідності з
Положенням,   дії відповідача з взяття
нещасного випадку  на облік  відповідають Положенню, і ці обставини  визнають
учасники процесу, однак на порушення ст..25 Закону України „Про охорону
праці”,  пп. 2.2  Положення
комісія неповно з'ясувала дані про особу потерпілого, що потягло
внесення до акту форми Н-1  відомостей,
що суперечать дійсним обставинам, та взагалі не заповнення п.11.3 цього акту, а
на порушення п.  2.4  Положення
керівник підрозділу, де стався нещасний випадок, не заповнив п.15 акту
форми Н-1,   що унеможливило
реалізацію  позивачем права на звернення
до Фонду за направленням на МСЕК для
огляду на предмет встановлення втрати професійної працездатності згідно
вимог ст.. 30, 35 Закону, якими передбачено,
що Фондом на підставі заяви потерпілого приймаються разом з іншими
документами акт розслідування нещасного випадку за встановленою формою.

Таким
чином, проаналізував надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що права позивача на  отримання
акту про нещасний випадок, що стався з ним під час виконання трудових
обов'язків 6 квітня 1992 року,  який
повинен був складений за встановленою формою Н-1  за результатами розслідування нещасного
випадку, проведеного відповідачем згідно вимог діючого на час
розслідування  Порядку та за змістом
відповідати результатам розслідування,  порушені
відповідачем і підлягають  судовому
захисту шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі. При цьому суд  бере до уваги, що матеріали розслідування
нещасного випадку у відповідача на порушення вимог  п.2.3. Положення не збереглися.

На
підставі ст.. 25 Закону України „Про охорону праці”, пп. 1.2,1.4,1.5,1.7,
2.2.,2.3.,2.4  Положення про
розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженим
постановою  Президії ВЦРПС, Державного
комітету СРСР з нагляду за безпечним веденням робіт в промисловості і атомній
енергетиці № 8-12 від 17 серпня 1989 року,
керуючись  ст. ст.  209, 212, 213, 215  ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов   задовольнити.

Зобов'язати
Відкрите акціонерне товариство «Шахта «Комсомолець Донбасу»  провести додаткове розслідування нещасного
випадку, що стався 6 квітня 1992 року на виробництві з ОСОБА_1, за результатами
якого скласти акт за формою Н-1, встановленою Положенням про розслідування та
облік нещасних випадків на виробництві, затвердженим постановою  Президії ВЦРПС, Державного комітету СРСР з
нагляду за безпечним веденням робіт в промисловості і атомній енергетиці № 8-12
від 17 серпня 1989 року та видати його потерпілому.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання  заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву
про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву на апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після
подання заяви, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до
Судової палати по цивільним справам Апеляційного суду  Донецької області сторони можуть подати  через Кіровський міський суд протягом
десяти  днів з дня проголошення рішення,
а апеляційну скаргу - протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження в
строк, встановлений для  її подання.

Суддя: