Справа № 2-68/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

01 квітня 2008
р. Козелецький районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого судді - Карпенко Г.М.,

при секретері - Бєлік В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козелець
справу за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України, Козелецької
районної державної нотаріальної контори, Головного управління юстиції в
Чернігівській області, третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування майнової та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася
в суд із позовом до відповідачів та третьої особи про відшкодування майнової і
моральної шкоди, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1померла її мати ОСОБА_3 після
смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з
надвірними будівлями, розташованими в АДРЕСА_1, який належав матері на підставі
свідоцтва про  право власності від 23
вересня 2004 року. Вона являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги на
дану спадщину як дочка померлої.

На початку
вересня 2004 року, до виповнення 6-місячного строку з часу відкриття спадщини,
вона подала заяву в Козелецьку державну нотаріальну контору про прийняття даної
спадщини разом із необхідними документами та сплатила державне мито в сумі 45
грн. Після неодноразових звернень, 20.12.2004 року вона отримала свідоцтво про
право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок з надвірними
будівлями і зареєструвала в МБТІ на своє ім'я.

В 2007 році вона
вирішила продати зазначене домоволодіння і для оформлення договору
купівля-продажу звернулася в Козелецьку державну нотаріальну контору для
оформлення. Але їй було відмовлено у вчиненні даного правочину з тих підстав,
що свідоцтво про право на спадщину за законом яке вона отримала 20.12.2004 року
в нотконторі, не було зареєстровано державним нотаріусом Козелецької
держнотконтори ОСОБА_2. в реєстрі нотаріальних дій і не зареєстрована спадкова
справа та її заява про прийняття спадщини, чим порушені її права та законні
інтереси. Тому вона змушена була звернутися до суду за захистом своїх порушених
прав.

Рішення
Козелецького районного суду від 19 листопада 2007 року її позов був задоволений
і визнано за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок з
надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1.

Своїми
незаконними та недбалими діями при виконанні службових обов'язків державний
нотаріус ОСОБА_2 заподіяв їй значну майнову шкоду. Для відчуження отриманого у
спадок домоволодіння вона підготувала необхідні документи на виготовлення яких
витратила 626 грн. (151 грн. сплатила в МБТІ, 300 грн. для виготовлення
документів на продаж присадибної земельної ділянки і 175 грн. за послуги
нотаріуса). Але скористатися ними не змогла, так як свідоцтво про право на  спадщину житлового будинку з надвірними
будівлями виявився недійсним. І при укладенні договору купівлі-продажу даного
домоволодіння вподальшому , їй буде потрібно по новому готувати дані документи.
При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вона сплатила 45 грн.
державного мита. Коли вона узнала, що ці витрати марні, вона нервувала, загострилися
її хронічні хвороби і вона лікувалася, на ліки витратила 416 грн. Усього їй
заподіяна майнова шкода на суму 1367 грн. (626 грн.+ 45 грн.+416 грн.+30 грн.
судових витрат + 250 грн. за надання правової допомоги).

крім того,
державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори ОСОБА_2 їй
заподіяна значна моральна шкода. Вона перенесла душевні страждання, хвилювання,
нервові потрясіння, погіршилося її здоров'я, загострилися хронічні хвороби і
вона лікувалася. З вини відповідача їй заподіяна моральна шкода, яку вона
оцінює у 6000 грн.

Просить
відшкодувати майнову і моральну шкоду за рахунок держави з державного бюджету,
та відшкодувати понесені нею судові витрати - 30 грн. за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 підтримала свій позов повністю і пояснила, що вона в грудні
2007 року продала спадковий будинок та земельну ділянку біля нього. В
нотаріальній конторі у 2004 році вона отримала свідоцтво про право на спадщину
за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1,
і зареєструвала його в МБТІ на своє ім'я. Свідоцтво про право власності на
домоволодіння на ім'я матері ОСОБА_3. вона отримала вже після смерті матері
23.09.2004 року. Позивач також пояснила, що в грудні 2004 року вона в
нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на
грошові вклади після смерті матері і на даний час переоформила їх на своє ім'я
без будь-яких перепон. У 2005 році вона отримала в нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку розміром 5.91 га після
смерті матері та отримала свідоцтво про право власності на земельні ділянки
біля будинку згідно Державних актів на ім'я матері, та переоформила їх на своє
ім'я без будь-яких перепон.

Представник
відповідача Державного казначейства України в судове засідання не з'явився,
просив слухати справу без представника, надав заперечення на позов, у якому
позов не визнав, просив відмовити в позові оскільки державне казначейство
України є окремою юридичною особою, має самостійні кошториси видатків, печатку
із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням, самостійно несе
відповідальність за своїми зобов'язаннями, прав та охоронюваних законом
інтересів позивача не порушувало, тому правові підстави для вирішення питання
про взаємовідносини між позивачем та Державним казначейством України відсутні.

Представник
відповідача Козелецької державної нотаріальної контори в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Представник
відповідача Головного управління юстиції в Чернігівській області в судове
засідання з'явився, позовні вимоги позивача не визнав, надав суду заперечення в
якому також позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з наступних
підстав. При перевірці фактів, викладених у позовній заяві відповідачем
встановлено, що 7.09.2004 року до Козелецької районної державної нотаріальної
контори позивачкою подано заяву про прийняття спадщини після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, час її надходження та номер спадкової справи до майна
померлої на цій заяві не зазначені. Це свідчить про не заведення у Козелецькій
райдержнотконторі спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Крім того, у
книзі обліку і реєстрації спадкових справ Козелецької держнотконтори за
2002-2005 роки за порядковим номером 409 заведено спадкову справу не до майна
померлої ОСОБА_3 а до майна іншої особи. А у алфавітній книзі обліку спадкових
справ Козелецької держнотконтори за 2000-2005 роки відсутні дані щодо звернення
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3. спадкової справи.

На підтвердження
чи спростування факту невизнання спадкової справи 8.10.2007 року та 11.10.2007
року завідувачем Козелецької держнотконтори сформовано витяг зі  Спадкового реєстру, згідно яким за параметрами
за прізвищем ОСОБА_3 у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

У зв'язку зі
звільненням 26.09.2005 року з посади завідуюча Козелецької державної нотконтори
ОСОБА_2., який ніби-то 20.12.2004 року видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на
спадщину за реєстровим номером 3174 витребувати від нього пояснення чи залучити
до перевірки фактів, викладених у позові не можливо, оскільки зв'язок із
ОСОБА_2. відсутній. Щодо свідоцтва про право на спадщину зареєстрованим за
номером 3174 виявлено, що в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, цієї
нотконтори №2 за 2004 рік за реєстровим №3174 міститься запис про видачу
свідоцтва про право на спадщину не позивачці. До того ж ця нотаріальна дія
зареєстрована за датою вчинення 16 листопада 2004 року а не 20 грудня . Разом з
тим, з числа вчинених нотаріусом ОСОБА_2. 20 грудня 2004 року нотаріальних дій
перевірено наявність видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, але з
реєстрового номера 3452 по реєстровий номер 3468, жодної нотаріальної дії на
ім'я позивачки в Козелецькій держнотконторі 20.12.2004 року не вчинено.

Відповідач
вказує, що реєстрація в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій свідоцтво про
право на спадщину, яке слугувало підставою для пред'явлення позовних вимог до
нього та до Козелецької райдержнотконтори, не відбулася. Крім того відповідно
до ст. 42 ЗУ „Про нотаріат” нотаріальна дія вчиняється після оплати в день
подачі всіх необхідних документів. Але в підтвердження оплати за видачу
свідоцтва про право на спадщину позивачка надала квитанції, за якими здійснено
проплати аж у 2007 році в той час як предметом судового спору є видача
свідоцтва про право на спадщину, що здійснена у 2004 році. Виходячи з
викладеного, відповідач вважає, що видача цього свідоцтва про право на
спадщину, як нотаріальна дія не є вчиненою, в зв'язку з чим він вважає, що факт
видачі 20 грудня 2004 року позивачці ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за
реєстровим номером 3174 саме у приміщенні Козелецької районної держнотконтори,
як місці вчиненні нотаріальної дії, не підтверджений, а тому і заявлені вимоги
щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди та суми заявлених вимог не є
обґрунтованими.

Третя особа
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився жодного разу. Про час і місце судового
засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про
вручення судової повістки. Причину своєї неявки до суду не повідомив. Суд
вважає, що ОСОБА_2 не з'явився в судове засідання без поважної причини.

Судом
встановлені слідуючі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно наданих
суду документів встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка являється
матір'ю позивачки ОСОБА_1 і після смерті якої відкрилася спадщина.

Із досліджених в
судовому засіданні матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3.,
інвентарної справи на домоволодіння АДРЕСА_1, технічного паспорта на житловий
будинок вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на житловий
будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 після її смерті на
підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого
Пилятинською сільською радою 23 вересня 2004 року на підставі рішення виконкому
Пилятинської сільської ради №33 від 17.08.2004 року.

Із копії
свідоцтва про право на спадщину за законом наданого суду позивачкою вбачається,
що 20 грудня 2004 року нотаріус Козелецької державної нотаріальної контори
ОСОБА_2 видав їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті
матері ОСОБА_3. на житловий будинок з надвірними будівлями розташований
АДРЕСА_1. Як вказано у зазначеному свідоцтві, воно зареєстровано в реєстрі за
№3174, номер спадкової справи 409/2004 року.

Із інвентарної
справи МБТІ вбачається, що на підставі зазначеного вище свідоцтва про право на
спадщину за законом, за ОСОБА_1зареєстровано право власності на спадкове
домоволодіння 13.06.2005 року.

Із досліджених в
судовому засіданні матеріалів цивільної справи та копії спадкової справи після
смерті ОСОБА_3., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що спадкова справа не
зареєстрована нотаріальною конторою, заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини
датована 07.09.2004 року не зареєстрована.

Примірник
оригіналу свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.2004 року у
матеріалах спадкової справи відсутній.

Із досліджених
судом матеріалів справи вбачається, що
за реєстровим номером 3174 в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій
міститься запис про видачу свідоцтва про право на спадщину іншій особі з датою
вчинення дій 16 листопада 2004 року, а не 20 грудня 2004 року. Окрім того, за
номером 409 спадкової справи значиться інша спадкова справа відносно інших
осіб.

Як встановлено
судом, ОСОБА_1 у 2007 році звернулася до Козелецького райсуду із позовом до
Головного управління юстиції в Чернігівській області, Пилятинської сільської
ради Козелецького району, Козелецької районної державної нотаріальної контори
та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, стягнення майнової
та моральної шкоди.

При цьому
сплатила 30 гривен. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної
справи та оплатила послуги адвоката в сумі 250 гривен за складання позовної
заяви про визнання права власності на спадщину за законом та стягнення майнової
та моральної шкоди.

Рішенням
Козелецького райсуду від 19 листопада 2007 року позовні вимоги про визнання
права власності на спадкове майно ОСОБА_1 задоволені. Визнано за нею право
власності на житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані в
АДРЕСА_1.

Ухвалою
Козелецького райсуду від 19 листопада 2007 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині
стягнення майнової та моральної шкоди залишено без розгляду згідно поданої
заяви ОСОБА_1

У відповідності
з нормами ЦПК України під час розгляду цивільної справи суд при задоволенні
позовних вимог одночасно вирішує питання про відшкодування нанесених судових
витрат та допомоги адвоката.

Як вбачається із
рішення суду від 19 листопада 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.
Але суд не вирішив питання про відшкодування понесених позивачкою судових
витрат у розмірі 30 гривень на інформаційно-технічне забезпечення судового
розгляду справи та в розмірі 250 гривень за надану юридичну допомогу адвоката
по складанню позовної заяви. Оскільки дані судові витрати понесені позивачкою
ОСОБА_1 по цивільній справі №2-995, яка розглянута судом 19 листопада 2007 року
із задоволенням позовних вимог, вони не можуть бути задоволені при розгляді
іншої судової справи по якій маються свої судові витрати.

Із інвентарної
справи МБТІ на домоволодіння АДРЕСА_1 вбачається, що на підставі рішення
Козелецького райсуду від 19.11.2007 року за ОСОБА_1 18 грудня 2007 року визнано
право власності на будинок.

Із досліджених
судом матеріалів справи не встановлено вини відповідачів у понесених позивачкою
ОСОБА_1 витрат в сумі 626 гривень за виготовлення документів на продаж
присадибної земельної ділянки, та послуги нотаріуса і МБТІ.

В судовому
засіданні не доведено, що 20 грудня 2004 року при видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом, позивач сплатила державне мито в сумі 45 грн. 03 коп. і
сама ОСОБА_1 не надала суду про сплату даної суми державного мита 20.12.2004
року, відсутня квитанція про сплату даної суми державного мита і копії
спадкової справи яка не зареєстрована.

Із матеріалів
справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 хворіє на ряд хронічних захворювань,
являється інвалідом другої групи і часто проходить курс стаціонарного
лікування.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 не надала доказів, які б достовірно підтверджували той факт,
що саме понесені нею витрати в сумі 626 грн. викликали нервові хвилювання, що
явилося причиною загострення її хронічних захворювань з приводу яких вона
неодноразово лікувалася в лікарні та витратила в зв'язку з цим на ліки 416
гривень.

Суд вважає даний
факт недоведеним в суді і такий що не підлягає задоволенню.

Позивач просить
відшкодувати також моральну шкоду в сумі 6000 гривень, яку їй заподіяно
державним нотаріусом ОСОБА_2., котрий видав їй правовстановлюючий документ на
спадкове майно, який виявися недійсним.

Вислухавши
пояснення позивачки та заперечення відповідачів, дослідивши матеріали цивільної
справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено доказів,
які б підтверджували, яким чином заподіяна позивачу моральна шкода. Позов у цій
частині не підлягає задоволенню.

Як встановлено в
судовому засіданні із показів позивачки та наданих нею документів, після смерті
матері ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_1 отримала в нотаріальній конторі 01.12.2004
року свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади, а 06.06.2005
року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки згідно
державних актів на право приватної власності на землю. Зареєструвала дане
спадкове майно на своє ім'я та на даний час продала спадковий будинок та
земельну ділянку біля будинку.

На підставі
вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.
10, 11, 209, 212, 214-215, 88 ЦПК України, Законом України „Про нотаріат”,
Законом України „Про державний бюджет на 2008 рік”, Положенням про  Державне казначейство України затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 р.№1232, суд

В И Р
І Ш И В :

В позові ОСОБА_1
до Державного казначейства України, Козелецької районної державної нотаріальної
контори, Головного управління юстиції в Чернігівській області, третьої особи
ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської
області через Козелецький районний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя