Справа № 2-839/2008 рік
Р І ШЕ Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

10 листопада  2008
року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого
- судді Журавель В.А.

При
секретарі - Куба О.В. ,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3 особа ОСОБА_3,   про
відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки

В с т а н о в и в :

Позивач
звернувся до суду, посилаючись на те, що 29 травня 2007 року об 11 год. 48 хв.
ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ-21043 державний номер НОМЕР_1, рухаючись по
вул. Плеханівській в районі будинку № 35 у м. Харкові внаслідок  порушення п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього
руху України допустив зіткнення з автомобілем МАЗДА  державний номер НОМЕР_2, який належить
позивачу, та яким на той час згідно доручення керувала ОСОБА_3.  Згідно постанови Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 25.07.2007 року на ОСОБА_2 за скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП
накладено  штраф в сумі 34 грн.
Внаслідок ДТП автомобілю позивача було спричинено механічні пошкодження, згідно
довідки сервісного центра «Шкода» вартість
ремонтних робіт складає 3 838 грн. 00 коп., після встановлення нового
бамперу необхідне фарбування  цієї
запчастини, вартість цих робіт складає 879 грн. 60 коп. згідно рахунку-фактури
ТОВ «Автоцентр». Але відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодувати
завдану матеріальну шкоду. Крім того, діями відповідача  позивачу було спричинено моральну шкоду. Так,
позивач переніс нервове потрясіння, оскільки внаслідок ДТП було пошкоджено
новий дорогий автомобіль позивача, довгий час він не мав змоги користуватися
автомобілем. При цьому його дочка навчається в 1 першому класі і дружина
позивача була вимушена возити дочку громадським транспортом, що потребує
додаткового часу та  викликає незручності  для малолітньої дитини. Крім того, у травні
2007 року дружина позивача перебувала на стаціонарному лікуванні і автомобіль
був потрібен для її пересування по місту. Тому позивач просив стягнути з
відповідача на його користь  матеріальну
шкоду в розмірі 4 717 грн. 60 коп., 240 грн. за надання юридичної допомоги,
судовий збір в сумі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 30 грн.,  всього матеріальну шкоду в
сумі 5 038 грн. 60 коп. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача
моральну шкоду в сумі 3000 грн.

В
судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просив додатково стягнути з
відповідача  витрати по сплаті вартості
проведення експертизи в сумі 455 грн. 27 коп., банківський збір в сумі 9 грн.
11 коп. Також позивач погодився із сумою матеріальної шкоди, визначеної
експертом  в розмірі 1885 грн. 50 коп. По
суті позову надав судові аналогічні пояснення та додатково пояснив, що до цього
часу свій автомобіль не відремонтував.

Відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, фактично погодився із тим, що саме його
було визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді,  яка сталася 29 травня 2007 року, пояснив , що
постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності не
оскаржував, але при цьому зазначив, що порушив Правила дорожнього руху України,
оскільки інший автомобіль, номер якого не було встановлено, також порушив
Правила, що і привело до ДТП.  Із
первісною сумою позову не погодився, але не визнав суму матеріальної шкоди,
визначеної експертом. Проти стягнення моральної шкоди заперечував, оскільки
кілька разів пропонував  позивачу та його
дружині мирним шляхом врегулювати питання відшкодування шкоди, для чого придбав
на СТО новий бампер, але позивач відмовився за свої кошти пофарбувати  його. Тому надалі цей бампер відповідачем
було продано. При визначення розміру шкоди відповідач просив прийняти до уваги
стан його здоров»я, а також те, що на його утриманні перебуває хвора мати.

3 особа
ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила судові, що  дорожньо-транспортна пригода сталася з-за
вини ОСОБА_2, який після ДТП запропонував їй невелику суму, яку б не вистачило
для провадження ремонту. Надалі відповідачу було запропоновано за свої кошти
відремонтувати автомобіль позивача, але він відмовився.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, позов таким,
що  підлягає  задоволенню.

Як
встановлено у судовому засіданні  29
травня 2007 року  об 11 год. 48 хв.
ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ-21043 державний номер НОМЕР_1, рухаючись по
вул. Плеханівській в районі будинку № 35 у м. Харкові не вибрав безпечну
швидкість руху  і не дотримав безпечну
дистанцію з автомобілем МАЗДА державний номер НОМЕР_2 під керування водія
ОСОБА_3., яка рухалась у попутному напрямку, допустив зіткнення з автомобілем
МАЗДА.

Постановою
Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 червня   2007 року ОСОБА_2 визнано винним у ДТП, яке
сталося 29 травня 2007 року і притягнуто за адміністративної відповідальності
за  ст. 124 КУпАП за порушення п. п.
12.1, 13.1  Правил дорожнього руху
України, та стягнуто штраф в сумі 34 грн.
/ а. с. 6  /.

Як
вбачається  з висновку
експерта-товарознавця № 5318  від 11
серпня 2008 року  внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди  автомобілю
позивача МАЗДА завдані наступні механічні пошкодження:  бампер задній деформовано з із згином в
середній частині, в лівій частині з порушенням цілісності матеріалів. Сума
матеріальної шкоди від пошкодження автомобілю МАЗДА державний номер НОМЕР_2
складає 1885  грн. 50 коп. / а. с.
55-58/.

У зв»язку із
зверненням до суду позивач також поніс наступні витрати: по  сплаті витрат на юридичну допомогу в сумі 240
грн.,  витрати, пов'язані з проведенням
судової експертизи в сумі 455 грн. 27 коп., судовий збір у розмірі 51 грн. та
витрати на інформаційно - технічне забезпечення 30 грн., банківський збір  9 грн. 11 коп.  / а. с.
9, 15-16, 63/.

Відповідно
до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкоди завдана майну фізичної або
юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування , якщо  вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно
до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі / право власності, інше речове право , договір
підряду, оренди тощо/ володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом
, використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

П. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року із наступними
змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» передбачає, що під володільцем джерела
підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності , повного
господарського відання, оперативного управління або з інших підстав  /договору оренди, довіреності тощо/.

Згідно
до ст.  60  ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Частина 2 ст. 59 ЦПК України
передбачає, що  обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути
підтверджені іншими засобами доказування.

Величина
матеріальної шкоди визначена  експертом -
автотоварознавцем, якого попереджено про кримінальну відповідальність за ст.
384 ЦК України, тому суд вважає, що саме висновок експерта є належним  письмовим доказом щодо розміру матеріальної
шкоди, який повинен бути прийняти судом. У зв'язку із чим суд вважає, що
стягненню підлягає  матеріальна шкода в
розмірі 1885 грн. 50 коп., визначна
експертом.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є власником
автомобілю ВАЗ-21043, суд приходить до висновку, що відповідач повинен
відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в сумі 1885 грн. 50 коп., пов'язану зі
спричиненням автомобілю позивача механічних пошкоджень.

Також суд вважає
за необхідне  стягнути з ОСОБА_2  понесені позивачем  судові витрати, а саме по  сплаті витрат на юридичну допомогу в сумі 240
грн.,  витрати, пов'язані з проведенням
судової експертизи в сумі 455 грн. 27 коп., судовий збір у розмірі 51 грн. та
витрати на інформаційно - технічне забезпечення 30 грн., банківський збір  9 грн. 11 коп.

Відповідно до
ст. 1167 ЦК України  моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовому
засіданні встановлено, що позивач переніс нервове потрясіння, оскільки
внаслідок ДТП було пошкоджено новий дорогий автомобіль, до теперішнього
часу  він не має змоги користуватися
автомобілем. При цьому дочка позивача навчається в 1 першому класі і його
дружина вимушена возити дочку громадським транспортом, що потребує додаткового
часу та  викликає незручності  для малолітньої дитини. Крім того, у травні
2007 року дружина позивача перебувала на стаціонарному лікуванні і автомобіль
був потрібен для її пересування по місту. Том у суд вважає за необхідне частково
задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди.

На підставі
вищенаведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 1166,
1167, 1187 ЦК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від
27.03.1992 року із наступними змінами та доповненнями «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд

В И Р І
Ш И В :

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  матеріальну
шкоду  у розмірі 1885 грн. 50 коп. /одна
тисяча вісімсот вісімдесят п'ять  гривень
п'ятдесят  копійок/.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати : витрати, пов'язані з
проведенням судової експертизи, в сумі 455 грн. 27 коп.,  по сплаті послуг по наданню юридичної
допомоги  - 240 грн., по сплаті судового
збору 51 грн. , банківський збір 9 грн. 11 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення 30 грн.,
а всього 785 грн. 38 коп.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд
протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження і після цього протягом 20 днів шляхом подання апеляційної скарги або
у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України .

Суддя
В.А.Журавель