Справа № 22-ц-676                                      Головуючий в 1
інстанції Івасишин В.П.
19                                                                                   Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі: головуючого - Лащенка В.Д. суддів - Корзаченко
І.Ф.,  Червінко К.С.  при секретарі - Шешко О.Б.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами
акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго",  закритого акціонерного товариства „Страхова
компанія „Крона" на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської
області від 26 листопада 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерної
енергопостачальної компанії „Київенерго",
закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Крона",  третя особа ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

встановила:

У квітні
2006 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до акціонерної енергопостачальної
компанії „Київенерго",  закритого
акціонерного товариства „Страхова компанія „Крона",  третя особа ОСОБА_1  про відшкодування шкоди. Свої вимоги
мотивував тим,  що 5 травня 2003 року на
нерегульованому пішохідному переході по вул.
Грушевського у м.  Києві на нього
здійснив наїзд автомобіль „Daewoo Lanos",  державний
номер НОМЕР_1,  який належить акціонерній
енергопостачальній компанії „Київенерго",
і яким керував водій ОСОБА_1
Внаслідок наїзду автомобіля він з тілесними пошкодженнями був
доставлений до обласного травматологічного центру Київської обласної клінічної
лікарні.

Дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини водія ОСОБА_1,
який під час руху не вжив необхідних заходів до безпеки руху. По факту
порушення Правил дорожнього руху була порушена кримінальна справа,  яка 29 листопада 2005 року була закрита
провадженням.

13
травня 2003 року ОСОБА_2 було зроблено першу операцію на лівій нозі,  а 20 травня 2003 року він був виписаний з
лікарні під нагляд лікаря-травматолога за місцем проживання. Проте,  через погіршення стану здоров"я він на
протязі травня 2003 року по вересень 2005 року продовжував лікування. В 2003
році його було визнано інвалідок 2 групи,
а згідно довідки Київського обласного бюро МСЕК від 29 листопада 2005
року інвалідок 3 групи з 1 грудня 2005 року по 1 грудня 2006 року на період
активного долікування і диспансерного нагляду. Після закінчення навчання в 2003
році через отриманні травми  позивач  не  міг
працевлаштуватися  і  згідно
довідки  Фастівського

міськрайонного
центру зайнятості від 30 червня 2006 року з 19 червня 2006 року перебував на
обліку у центрі зайнятості.

Позивачем
були витрачені кошти на лікування в розмірі 5 211 грн. за період 2003-2004 роки
Київській обласній клінічній лікарні,  на
консультації лікарів обласного ортопедо-травматологічного центру в розмірі 1805
грн.,  на послуги сестри-сиділки,  яка постійно перебувала біля нього після
отримання тілесних ушкоджень в розмірі 550 грн. Крім того він користувався
найманим транспортним засобом приватного підприємця ОСОБА_3 в період з 20
травня 2003 року по 24 червня 2005 року,
за що сплатив останньому 2 895 грн. Також під час наїзду було пошкоджено
його одяг та годинник на суму 420 грн. У зв"язку з отриманими тілесними
ушкодженнями він недоотримав мінімальну заробітну плату в розмірі 8 835 грн.

На лікування у
Фастівській ЦРЛ він витратив 234 грн. 21 коп.

Вважає,  що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень
йому завдані моральні страждання,
оскільки він переніс 9 операцій на лівій нозі,  зазнав фізичного болю,  втратив сон та спокій,  став знервований. На відшкодування моральної
шкоди просив стягнути з власника транспортного засобу акціонерної
енергопостачальної компанії „Київенерго" 30 000 грн.

Рішенням
Фастівського міськрайонного суду від 26 листопада 2007 року позов задоволено
частково. Стягнуто з акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго"
на користь ОСОБА_2 2215 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 16155 грн.
на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто із ЗAT „Страхова
компанія „Крона" на користь ОСОБА_2 6630 грн. 21 коп. матеріальної шкоди.

В
апеляційних скаргах акціонерна енергопостачальна компанії „Київенерго" та
ЗАТ „Страхова компанія „Крона" просять рішення суду скасувати,  посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційні
скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,  що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди,  яка
сталася 5 травня 2003 року на нерегульованому пішохідному переході по вул.  Грушевського у м.  Києві було здійснено наїзд на позивача
автомобілем „Daewoo Lanos",  під
управлінням ОСОБА_1 ,  який належить
акціонерній енергопостачальній компанії „Київенерго". Внаслідок ДТП
позивачу були завдані тілесні ушкодження і він був доставлений до обласного
травматологічного центру Київської обласної клінічної лікарні. Згідно висновку
судово-медичної експертизи № 939-3 від 21 липня 2003 року ОСОБА_2 завдано
тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

По факту
ДТП була
порушена кримінальна справа,  яка
постановою слідчого Печерського РУ ГУ
МВС України в м.  Києві від 29
листопада 2005 року була закрита за відсутністю в діях водія ОСОБА_1  складу злочину.

Відповідно
до акту огляду МСЕК від 22 листопада 2004 року ОСОБА_2 встановлена друга група
інвалідності з 1 грудня 2004 року.

Надані
суду довідки з обласного травматологічного центру Київської обласної клінічної
лікарні,  Фастівської ЦРЛ свідчать про
те,  що тривалий час

лікувався,  переніс декілька операцій. За цей час
позивачем витрачено на лікування коштів на загальну суму 5 445 грн. 21 коп.

Відповідно
до вимог  ст.  450 ЦК
України (1963 p.),  який діяв на час заподіяння шкоди,  організації і громадяни,  діяльність яких пов'язана з підвищеною
небезпекою для оточення,  зобов'язані
відшкодувати шкоду,  заподіяну джерелом
підвищеної небезпеки,  якщо не
доведуть,  що шкода виникла внаслідок
непереборної сили,  або умислу потерпілого.

З
урахуванням зазначеного,  на власника
джерела підвищеної небезпеки покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди.
Проте,  враховуючи,  що акціонерна енергопостачальна компанія
„Київенерго" застрахувала свою цивільну відповідальність перед третіми
особами,  що підтверджується страховим
полісом № Б/3998399,  таку шкоду має
відшкодувати страхова компанія „Крона" в межах страхової суми,  зазначеної у даному полісі.

Оскільки
відповідно до договору страхування передбачена франшиза в розмірі 510 грн.,  страховик повинен відшкодувати позивачу шкоду
в розмірі 4 935 грн. 21 коп.,  а власник
джерела підвищеної небезпеки має відшкодовувати 510 грн.

Задовольняючи
позовні вимоги в частині відшкодування коштів за послуги сестри сиділки в
розмірі 550 грн. та послуги перевезення в розмірі

2   895 грн. суд виходив з того,  що він у зв"язку з отриманою травмою

потребував стороннього догляду та транспортування до лікувальних закладів

протягом 2003-2005 років.

З такими
висновками безспірно не можна погодитися,
оскільки необхідність надання таких послуг не підтверджено. Так в
матеріалах справи відсутні висновок МСЕК або судово-медичної експертизи про
потребу і тривалість у сторонньому чи побутовому догляді.

Крім
того відсутні докази про понесенні витрати і їх необхідність по перевезенню
позивача транспортом приватного підприємця ОСОБА_3 До матеріалів справи додано
тільки розрахунок самого позивача про понесенні витрати (а.с. 45) і відсутні
будь-які квитанції чи чеки.

За таких
обставин рішення суду в цій частині необхідно скасувати і у відшкодуванні таких
витрат необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Покладаючи
обов"язок по відшкодуванню моральної шкоди суд виходив

3   того,  що шкоду має відшкодовувати власник джерела
підвищеної небезпеки,

оскільки він не довів відсутність своєї вини.

Разом з
тим,  відповідно до вимог  ст.
440-1 ЦК України (1963),  який
діяв на момент виникнення даних правовідносин,
моральна шкода,  заподіяна
громадянину або організації діяннями іншої особи,  яка порушила її законні права,  відшкодовується особою,  яка заподіяла шкоду,  якщо вона не доведе,  що моральна шкода заподіяна не з її вини.

З
постанови про закриття кримінальної справи від 29 листопада 2005 року
вбачається,  що водій автомобіля
відповідача ОСОБА_1  в даній дорожній
обстановці діяв відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху і не мав
технічної можливості уникнути наїзду на пішохода,  позивача по справі. Під час розслідування
кримінальної справи було встановлено,  що
аварійна дорожня   ситуація  була
створена  діями  пішохода
ОСОБА_2,   який

порушив п. 4.14 Правил
дорожнього руху. Оскільки в діях водія відповідача відсутня вина,  кримінальна справа провадженням була закрита
відповідно до п. 2  ст.  6 КПК України.

постанова
слідчих органів з цього питання не оскаржена.

На підставі
наведеного колегія суддів вважає,  що
відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди через відсутність вини у
заподіянні шкоди. Оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального
права рішення в цій частині необхідно скасувати,  ухвалити нове рішення,  яким відмовити в позові.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309 ЦПК України,  колегія суддів,  -

вирішила:

Апеляційні
скарги акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго",  закритого акціонерного товариства „Страхова
компанія „Крона" задовольнити частково.

Рішення
Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2007 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов
ОСОБА_2 до акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго",  закритого акціонерного товариства „Страхова
компанія „Крона",  третя особа
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути
з закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Крона" на користь
ОСОБА_2 4935 грн. 21 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути
з акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго" на користь ОСОБА_2
510 грн. матеріальної шкоди.

ОСОБА_2
в позові до акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго" про
відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.