Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К
Р А Ї Н И

22 грудня 2008 року  Барвінківський
районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Андросова О.М.

при секретарі - Сторчай С.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності
на частку у спільному майні подружжя,

встановив:

ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом про визнання права власності на
частку у спільному майні подружжя.

Позивач зазначила, що з 16.10.1987 по 09.10.2008 року перебувала з відповідачем
у зареєстрованому шлюбі. У період спільного проживання ними було придбано у
спільну власність житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1

Позивач прохає визнати за нею право власності на &frac12;
частину зазначеного будинку з господарськими будівлями.

Відповідач до суду повторно не з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не
сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його
відсутності від нього не надходило. Зі згоди представника позивача суд
розглядає справу шляхом заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.
224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що з 16.10.1987
по 09.10.2008 року сторони перебували  у
зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу вони придбали житловий
будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1

Згідно з довідкою Барвінківського
КПТІ  від 15.10.2008 р. № 1149 ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу,
посвідченого 26.12.1992 року державним нотаріусом Барвінківської
державної нотаріальної контори Харківської області, належить житловий будинок, розташований АДРЕСА_1

Зі свідоцтв про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу вбачається, що
вказане майно було придбано сторонами в період шлюбу.

Відповідно
до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 61. СК України об'єктами права спільної
сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які
виключені з цивільного обороту.

Статтею  63 СК України передбачено,
що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо
інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст.70  СК України у  разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Будь - якої домовленості між сторонами щодо спільного майна немає, шлюбний
договір між ними не укладався.

При вирішенні спору про поділ майна
суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення
сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду
інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути
збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні
син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Вирішуючи питання щодо поділу майна суд бере до уваги інтереси сторін,
враховує, що при поділу відсутні будь-які обставини, які б могли б вплинути на
рівність поділу майна між сторонами, оскільки майно, що є предметом поділу,
набуте сторонами за спільні кошти.

Враховуючи викладене,  суд приходить
до висновку, що за позивачем слід визнати право
власності на &frac12; (одну другу) частину  житлового будинку з господарськими будівлями,
розташованих в АДРЕСА_1

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення,
суд присуджує  з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені
нею витрати зі сплати 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Керуючись  ст. ст. 10, 11, 79, 88,
209, 212-215, 217, 218, 224 - 226 ЦПК України, ст.ст. 61, 63, 70, 71,  СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину
житлового будинку з господарськими будівлями, а саме, сараю, гаражу, льоху,
вбиральні, сіней, крильця, огорожі та воріт, розташованих по вулиці АДРЕСА_1
право власності на іншу 1/2 частину вказаного житлового будинку з
господарськими будівлями залишити за ОСОБА_2

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 (тридцять) грн. 00 коп. судових витрат.

Стягнути зі ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в сумі 88
(вісімдесят вісім) грн. 93 коп.

Рішення
може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського
апеляційного суду через Барвінківський районний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі
залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення
може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
О.М.Андросов