Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І
М Е Н
Е М     У К
Р А Ї
Н И

29
січня 2008 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької
області

в
складі: головуючого судді Філь О.Є.

при секретарі  Дубіна Т.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні  в залі
суду в м. Красноармійську  цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства „Вугільна компанія
„Краснолиманська”, третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Красноармійську, про відшкодування моральної
шкоди, пов”язаної з трудовими відносинами, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ДП ВК
„Краснолиманська” про відшкодування моральної шкоди, пов”язаної з трудовими
відносинами.

В обґрунтування вимог за позовом зазначив, що в період з листопада 1992
року по 26 березня 2007 року він знаходився у трудових відносинах з ДП „ВК
„Краснолиманська”.

05 червня 2006 року його було травмовано на підприємстві, де він працював
при виконання ним трудових обов”язків.

За наслідками розслідування нещасного випадку було видано акт за формою
Н-5, в якому зазначено, що підстав для складання акту за формою НВП, так і за
формою Н-1 не вбачається.

З цим рішенням він не погодився і був вимушений звернутись до суду за
захистом своїх прав.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 20 листопада 2006 року,
залишеним без змін в частині видачі акту за формою Н-1, його позовні вимоги
були задоволені.

Він вважає, що діями ДП „ВК „Краснолиманська” були порушені його права, та
спричинена моральна шкода, яка полягає у наступному:

Йому були заподіяні фізичні на душевні страждання.

Травмуванням йому спричинений фізичний біль, у нього дуже боліла голова,
погіршився сон, він знаходився тривалий час на лікуванні.

У цей період він був вимушений захищати свої права, як на підприємстві, так
і в суді.

Цим йому були заподіяні моральні страждання, був порушений звичайний уклад
його життя, судовий процес тривав довгий час, він дуже нервувався, став
дратівливим, нервовим, все це відобразилося на його спілкуванні з родиною,
друзями.

Окрім цього, доки тривав розгляд цивільної справи, його листки
непрацездатності не оплачувалися, він залишився без грошей, а йому потрібно
було оплачувати лікування та послуги адвоката. Все це його пригнічувало,
принижувало його гідність.

Моральну шкоду він оцінює в 20000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ДП „ВК „Краснолиманська” позов не визнав в повному
обсязі.

Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду
соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Красноармійськ Донецької області позовні вимоги не визнав у
повному обсязі, вважає, що вони не підлягають задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає,
що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових
відносинах з відповідачем по справі  з
10.11.1992 року по 26.03.2007 року (а.с. 9-13).

05 червня 2006 року позивача було травмовано на підприємстві, де він
працював, при виконання ним трудових обов”язків.

За наслідками розслідування нещасного випадку було видано акт за формою
Н-5, в якому зазначено, що підстав для складання акту за формою Н-1 не
вбачається.

З цим рішенням позивач не погодився і був вимушений звернутись до суду за
захистом своїх прав.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 20 листопада 2006 року
встановлений факт нещасного випадку на виробництві, який стався з ОСОБА_1 при
виконанні трудових обов”язків 05 червня 2006 року під час посадки в людську
вагонетку по виїзду на поверхню з шахти після закінчення робочої зміни на ДП
„ВК „Краснолиманська”, ДП „ВК „Краснолиманська” було зобов”язане видати акт за
Формою Н-1 (а.с. 5-6).

Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 01.02.2007 року в
цій частині рішення Красноармійського міськрайонного суду залишено без змін
(а.с. 7-8).

На підставі рішення суду 17.03.2007 року ОСОБА_1 був виданий акт про
нещасний випадок, пов”язаний з виробництвом за формою Н-1 (а.с. 22-23).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування
власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться,
якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв”язків і вимагають він нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

При цьому відповідно до частини другої зазначеної статті
порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна
працівнику каліцтвом або іншим ушкодженням здоров”я, пов”язаним з виконанням
трудових обов”язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Такий порядок визначений Законом України “Про охорону
праці”, відповідно до ч. 1 ст. 9 якого відшкодування шкоди, заподіяної
працівнику внаслідок ушкодження здоров”я або у випадку смерті працівника,
здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до
Закону України “Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили
втрату працездатності” від 23.02.2007 року були виключені положення щодо
відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. При цьому
законом не передбачено норм, які покладають на власника підприємства або
уповноважений ним орган обов”язків щодо відшкодування працівнику, який отримав
травму на виробництві, сум моральної шкоди.

Відповідно до роз”яснень Пленуму Верховного Суду України
від 31 березня 1995 року № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди)” спори про відшкодування заподіянної фізичній чи
юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках,
передбачених законодавством.

Стаття 23 ЦК України визначає лише загальне правило про
можливість відшкодування моральної шкоди у будь-якому випадку посягання на
право учасника цивільного правовідношення. Це загальне правило не
застосовується у тих випадках, коли обсяг цивільно-правової відповідальності
чітко визначений і не включає можливості відшкодування моральної шкоди.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної
несвоєчасною оплатою листків непрацездатності, то позивачем ОСОБА_1порушений
тримісячний строк позовної давності для звернення до суду, передбачений ст. 233
КЗпП України, оскільки цей строк розраховується з дня, коли позивач дізнався,
або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні передбачені
законом підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 233, 237-1 КЗпП України,
Законом України “Про охорону праці”, Законом України “Про  загальнообов”язкове державне соціальне страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили
втрату працездатності”, ст. 23 ЦК України, ст. ст. 212-215, 218 ЦПК  України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства “Вугільна
компанія “Краснолиманська” про відшкодування моральної шкоди, пов»язаної з
трудовими відносинами, відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано Апеляційному суду
Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана
Апеляційному суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: