справа № 2-119908р.
РІШЕННЯ

іменем України

06
листопада 2008 року                                Барський
районний суд Вінницької області

в складі:
головуючого,  судді  Хитрука В.М.

при секретарі  Чепельській Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар
Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Барської міської ради
Вінницької області про визнання права власності на самочинне будівництво, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до Барської міської ради про визнання права власності
на самочинне будівництво -  нежитлове
приміщення «Магазин» в АДРЕСА_1, загальною площею 48,6 м. кв., вартістю
85427,00 (вісімдесят п'ять тисяч чотириста двадцять сім) гривень 00 коп.

Свої позовні
вимоги позивач мотивує тим, що він самовільно збудував нежитлове приміщення
«Магазин» в АДРЕСА_1 на земельній ділянці,
яку в подальшому набув у приватну власність, на підставі договору
купівлі-продажу, під фактичне розміщення нежитлового приміщення «Магазин», тому
просив, на підставі ст.376 ЦК України, визнати за ним право власності на
самочинне будівництво.

В судовому
засіданні позивач  ОСОБА_1 підтримав
позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач по справі міський голова ОСОБА_2 проти позову незаперечував, в
заяві від 06.11.2008 року, адресованій Барському районному суду зазначив, що
нежитлове приміщення «Магазин», яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1, побудоване
на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети. 11.04.2007 року між
ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_4 було укладеного Договір
купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом
Барського районного нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстром № 1446, на
підставі якого 06.08.2007 року Позивачу було видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1, з цільовим використанням для
комерційної діяльності, площею 0,0070 га в АДРЕСА_1. З огляду на це, а також
те, що дії Відповідача по визнанню цивільного
позову  не суперечать чинному
законодавству та не порушують  чиї-небудь
права, свободи або інтереси,   просив
суд, на підставі  ст. 174 Цивільного
кодексу України, прийняти визнання цивільного
позову Відповідачем, а справу розглядати за відсутності представника
Відповідача.

Вивчивши
матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши
докази, які мають значення для справи, суд дійшов висновків, що дії відповідача щодо
визнання цивільного  позову
не суперечать закону, не порушують чиї-небуть
права, свободи чи інтереси, а тому приймається судом з прийняттям
рішення про задоволення цивільного
позову в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до
суду, позивач заявив вимогу про визнання права власності на самочинно збудоване
на вищезазначеній земельній ділянці нежитлове приміщення «Магазин» в АДРЕСА_1 в
порядку, передбаченому ст.376 ЦК України.

Відповідно до
п.1 ч.1 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав  є визнання права.

В силу ст.328 ЦК
України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Згідно зі ст.331
ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка
виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником
цієї речі. Частина 2 цієї норми передбачає особливості набуття права власності
на новостворене нерухоме майно.

Виняток з
загального правила набуття права власності на новостворене майно особою, яка
його створила, передбачений, зокрема, ч.2 ст.376 ЦК України. Відповідно до цієї
норми особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна,
не набуває права власності на нього.

В окремих
випадках ст.376 ЦК України передбачає можливість визнання права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно в разі наявності обставин, передбачених
ч.ч.3, 5 цієї статті.

Згідно ч.1 ч.3
ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може
бути  за рішенням суду визнане за
особою,  яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети,  за
умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

В силу ч.1
ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належить
земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

11.04.2007 року
між Позивачем та приватним підприємцем ОСОБА_4 було укладеного Договір
купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом
Барського районного нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстром 1446, відповідно
до умов якого Позивач придбав у приватну власність ј частину земельної ділянки
в АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для комерційної діяльності, площею 0,0070
га.

06.08.2007 року
на підставі вищезазначеного Договору купівлі-продажу земельної ділянки Позивачу
було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії
НОМЕР_1, на земельну ділянку з цільовим використанням для комерційної
діяльності, площею 0,0070 га в АДРЕСА_1.

Отже, як
вбачається з матеріалів справи на час набуття у власність Позивачем
вищезазначеної земельної ділянки спірне нежитлове приміщення «Магазин» було
побудоване.

Із матеріалів
справи вбачається, що  спірне нежитлове
приміщення «Магазин» є самочинним будівництвом, оскільки збудоване  на земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети та без належного дозволу. Відповідна земельна ділянка площею
0,0070 га.., що розташована  за адресою:
АДРЕСА_1 була набута Позивачем  у
встановленому порядку за договором купівлі-продажу земельної ділянки від
11.04.2007 року під уже збудоване нежитлове приміщення «Магазин».

Крім того,
Рішенням виконавчого комітету Барської міської
ради від 21.11.2007 року, за № 788 вирішено надати дозвіл Позивачу на
виготовлення паспорту прив'язки зблокованих будівель в АДРЕСА_1.

Згідно висновку
ТОВ Вінницький регіональний центр української корпорації енергозбереження в
агропромисловому комплексі «Украгроенергозбереження» (Ліцензія НОМЕР_2 видана
Міністерством будівництва архітектури  та
житлово-комунального господарства 15.12.2006 року № 50-Л) земельна ділянка, що
відведена для проектованої споруди забезпечує нормативні протипожежні,
санітарні та містобудівні вимоги як для існуючих будинків, так і для
проектованої споруди.

За
даними технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством
"Барське районне бюро технічної інвентаризації" станом на 22.10.2008
року та Довідки -характеристики виданої КП «Барське районне бюро технічної
інвентаризації» № 1319 від 27.10.2008 року, нежитлове приміщення «Магазин» в
АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 16, ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України,  ст.ст. 209, 213-215 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Прийняти
визнання цивільного позову Відповідачем.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення «Магазин» в АДРЕСА_1,
загальною площею 48,6 м. кв., вартістю 85427,00 (вісімдесят п'ять тисяч
чотириста двадцять сім) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Вінницької  області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: