АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22- 562/08                                        Головуючий
у 1-й інстанції: Кофанов А.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4
березня 2008року                                                                                               м.  Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                                         Приймака
В.М.

суддів:                                                     Мануйлова Ю. С

Подліянової
Г.С.

при
секретарі:                                         Батарейній
О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2007
року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
за участю третьої особи : ОСОБА_3,
про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,  завданої внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
ОСОБА_2  звернулась до суд з позовом до
ОСОБА_1 ,  зазначаючи,  що 14 травня 2006 року,  у вечірній час,  ОСОБА_3,
керуючи належним їй автомобілем ВАЗ-21083 держномер НОМЕР_1,  в с Люцерна,
Вільнянського району,  Запорізької
області,  зіткнувся з автомобілем ГАЗ -21
реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1  Внаслідок ДТП,  яка сталася
з вини відповідача,  її автомобіль
було пошкоджено.

Пославшись
на вказані обставини,  просить стягнути з
відповідача матеріальну шкоду у розмірі 14 263 грн. 83 коп.,  з яких : 14 093 грн. 12 коп.- вартість
поновлювального ремонту,  225 грн.-
витрати за проведення автотоварознавчого дослідження,  5 грн. 71 коп. -за відправку телеграми. Крім
того,  вважає,  що з вини відповідача завдана моральна
шкода,  яку вона оцінює у 2 000 грн.

Рішенням
Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2007 року
позов задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  14 258 грн. 12 коп. матеріальної шкоди та 800
грн. моральної шкоди,  а також понесені
нею судові витрати в сумі 160 грн. 18 коп. пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

В іншій
частині позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись
на порушення судом,  норм процесуального
права,  неповне з'ясування обставин,  що мають значення для справи,  просить рішення суду скасувати і справу
направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Вислухавши
доповідача,  дослідивши обставини справи
та доводи апеляційної скарги,  колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно
до п.1 ч.1  ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги
і залишення рішення без змін.

Згідно  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Відповідно
до статей 1166, 1187 ЦК України
шкода,  завдана майну фізичної або
юридичної особи ,  відшкодовується в
повному обсязі особою,  яка її завдала.

Шкода
завдана джерелом підвищеної небезпеки ,
відшкодовується особою,  яка на
відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право,  договір
підряду,  оренди тощо) володіє
транспортним засобом ,  механізмом,  іншим об'єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як
роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови "Про практику
розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від
27.03.1992 р. № 6,  розглядаючи позови
про відшкодування шкоди,  суди повинні
мати на увазі,  що шкода,  заподіяна особі чи майну громадянина або
заподіяна майну юридичної особи,  підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла,  за умови,  що дії останньої були неправомірними,  між ними і шкодою є безпосередній причинний
зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як
встановлено судом і таке вбачається із матеріалів справи,  позивачу ОСОБА_2  на праві приватної власності належить
автомобіль ВАЗ-21083 держномер НОМЕР_3.

Судом
також встановлено,  що 14 травня 2006
р.,  у вечірній час ,  в с
Люцерна,  Вільнянського району,
Запорізької області сталася дорожньо- транспортна пригода,  у результаті якої автомобіль позивача
ВАЗ-21083 під керуванням третьої особи ОСОБА_3 зіткнувся з автомобілем ГАЗ-21
під керуванням відповідача ОСОБА_1
Вказані обставини визнані всіма учасниками процесу та підтверджені
матеріалами Вільнянського РВ УМВС України у Запорізькій області.

Обставини
дорожньо-транспортної пригоди та вина відповідача у її скоєні підтверджені
постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 липня 2006р.
(а.с. 38),  якою особою винною у ДТП,  внаслідок якої пошкоджено автомобіль
позивачки,  є відповідач ОСОБА_1,  який за висновком суду порушив п. 16.11
Правил дорожнього руху,  а саме:
виїджаючи з другорядної дороги,  не надав
перевагу у русі автомобілю ВАЗ-2108,  що
належить позивачу,  скоївши при цьому
адміністративне правопорушення,
передбачене  ст. 124 КупАП.

Вказана

постанова
суду від 13 липня 2006 р.
у адміністравтивній справі не скасована.

У
відповідності до ч.4  ст. 61 ЦПК України

постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду,  що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи,  стосовно якої
ухвалено цю постанову,  з питань,  чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Зважаючи
на вищезазначене,  суд дійшов
обгрунтованого висновку щодо вини ОСОБА_1  у скоєнні вказаного ДТП.

У
зв'язку з Цим не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта щодо відсутності
його вини у скоєнні вказаної ДТП,  а
також,  що винуватцем її є водій ОСОБА_3

Зважаючи
на це,  не заслуговують на увагу
посилання відповідача на висновки автотехнічної експертизи (а.с. 66-70),  з яких вбачається,  що зробити висновок про винність чи
невинуватість ОСОБА_1  у дорожньо-транспортній
пригоді не є можливим.

Крім
того,  вказана експертизи не дає
відповіді щодо механізму скоєння дорожньо-транспортної пригоди та причинного
зв'язку між діями водіїв та подією ДТП.

Згідно
до  ст. 1166,  ч.1
ст. 18ЦК України шкода,  завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини
іншої особи,  відшкодовується винною
особою.

Відповідно
до акту автотоварознавчого дослідження (а.с. 4-14),  розмір матеріальної шкоди,  завданої ОСОБА_2 ,  як володільцю автмобіля ВАЗ-21083,  складає 1.4 033., грн. 12 коп.

Правильність
висновків цього дослідження ОСОБА_1.  не
заперечував.

Суд
першої інстанції оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності,  прийшов правильного висновку,  що матеріальна шкода,  заподіяна позивачу ОСОБА_2  в сумі 14 033 грн. 12 коп.,  та витрати,
понесені нею на проведення автомтоварознавчого дослідження у сумі 225
грн. підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з
вимогами  ст. 1167 ЦК України
моральна,  шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю відшкодовуються особою,
яка її завдала за наявності її вини.

Судом
першої інстанції правильно встановлено,
що у зв'язку з винним діями Губернського у дорожньо-транспортній пригоді
ОСОБА_2 ,  заподіяна моральна шкода,  викликана тим,  що їй завдано моральних страждань через
пошкодження її майна,  вона була
позбавлена можливості користуватися автомобілем,  їй необхідно було докладати додаткові зусилля
для відновлення звичного способу життя. З урахуванням обставин справи,  характеру правопорушення,  глибини страждань позивачки,  суд,
виходячи принципів розумності та справедливості,  частково задовольнив її вимоги
позивачки,  стягнувши на її користь
моральну шкоду у розмірі 800 грн.

У
відповідності до роз'яснень Верховного Суду України,  що містяться у п.9 постанови Пленуму від 27
березня 1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" коли відшкодування шкоди у натурі
неможливо,  потерпілому відшкодовуються в
повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи
втраченого майна. Постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого
відшкодування вартості майна,  що не може
використовуватись за призначенням,  але
має певну цінність,  суд одночасно
повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування
збитків,  особі,  відповідальній за шкоду.

З
висновку спеціаліста № 925 експертного автотоварознавчого дослідження
консультативно-автоекспертного бюро ВАТ "ВЕП"Стандарт-Сервіс"
від 16 червня 2006 р. (а.с. 4-18) вбачається,
що вартість деталей,  які
підлягають заміні,  складає 7 810 грн. 54
коп.,  і їх перелік зазначено у додатку А
до висновку № 925 (а.с.  12).

Ухвалюючи
рішення суд першої інстанції не взяв до уваги вказаних вище роз'яснень
Верховного Суду України та висновків дослідження спеціаліста-товарознавця і не
обговорив питання передачі ОСОБА_1 пошкоджених деталей після відшкодування ним
збитків.

Враховуючи
викладене,  пошкоджені деталі підлягають
передачі відповідачу після відшкодування ним матеріальної шкоди ,  завданої в результаті ДТП. Керуючись  ст.
ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України,
колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2007 року у
цій справі залишити без змін. Доповнити резолютивну частину рішення реченням
наступного змісту:" Зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1пошкоджені
деталі,  які підлягають заміні,  з автомобіля ВАЗ-21083 реєстраційний номер
НОМЕР_3,  зазначені у додатку А висновку
спеціаліста № 925 експертного . автотоварознавчого дослідження
консультативно-автоекспертного бюро ВАТ "ВЕП"Стандарт-Сервіс"
від 16 червня 2006 року після відшкодування ним матеріальної шкоди у сумі 14
258 грн. 12 коп."

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте,
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців шляхом
подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України.