РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ           Справа
№2-863/2008 рік

12 листопада   2008
року Малинський районний суд Житомирської області в складі

головуючої  судді
Збицької К.Д.

при
секретарі                                    Кравець
Л.Ю.,

з
участю сторін,

представника
органу опіки та піклування Романенко С.Л.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті Малині цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 доОСОБА_2 (третя особа - орган опіки та піклування Малинської
міської ради)   про розірвання шлюбу та
передачу дітей на її виховання, -

встановив
:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, який
був зареєстрований 22 вересня  2001 року
Просить передати малолітніх дітей - доньокОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1народження та
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, яких утримує у себе відповідач, на виховання
їй.

У судовому засіданні позивач
підтримала свої вимоги та пояснила, що відношення з відповідачем погіршились
під час її другої вагітності. Відповідач став вживати алкогольні напої,
зраджував їй, вигнав з дому. Другу дитину вона народила, проживаючи в матері.
Були випадки, що після сварок з матір»ю вона залишала на деякий час дітей з
нею. Скориставшись таким випадком, відповідач забрав дітей від матері влітку
цього року і до цього часу утримує їх у себе. Вона створила належні умови для
виховання дітей у будинку матері. Відповідач проживає з іншою жінкою, тому
примирення з ним вважає неможливим. Просить позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач,
не заперечуючи проти   розірвання шлюбу,
не визнав позов в частині визначення місця проживання дітей, посилаючись на
невідповідність наведених позивачкою мотивів фактичним обставинам справи.    Пояснив, що сімейні  відносини з позивачкою були добрі до 2006
року. З цього часу вона стала вживати алкогольні напої, приходити додому
невчасно, що породжувало конфлікти. У квітні 2007 року після чергової
сварки   забрала речі й переїхала до
батьків. Про вагітність йому не сказала.
Після народження другої дитини продовжувала проживати в батьків. 30
червня цього року  сестра позивачки
повідомила його, що ОСОБА_1 кілька днів немає вдома,  дітей вона залишила з матір»ю пенсіонеркою.   Це було приводом до того, що він змушений
був забрати їх до себе, бо діти були недоглянуті, молодша донька хвора.  До цього часу виключно він опікується дітьми,
вони проживають разом з ним. Він фактично створив нову сім»ю, тому примирення
вважає неможливим, шлюб просить розірвати, а дітей і в подальшому залишити на
його вихованні, відмовивши позивачці в цій частині позову.

З»ясувавши
обставини справи та перевіривши їх доказами у межах заявлених позовних  вимог,
заслухавши  свідків, представника
органу опіки та піклування,   суд визнає,
що позов  підлягає частковому
задоволенню.

Судом
встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 вересня 2001 року. Мають двох
малолітніх дітей - доньокОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
народження.  З 2006 року в сімейних
стосунках подружжя почалися конфлікти, що призвело до припинення подружнього
життя з квітня 2007 року та розпаду сім»ї, в чому мається вина обох
подружжя.   За цей час відповідач
фактично створив нову сім»ю. Як позивачка, так і відповідач примирення     вважають неможливим

2.

За наведених
обставин  суд дійшов висновку про
доцільність задоволення позову в частині
розірвання шлюбу.

Відповідно до
статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно зі
статтею 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли
згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними
може вирішуватись судом.

При вирішенні
спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських обов»язків, особисту прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, які мають
істотне значення.

Сторони у
справі, будучи батьками малолітніх ОСОБА_3та ОСОБА_5, не досягли згоди щодо
визначення місця їх проживання.

При з»ясуванні
судом ставлення  батьків до виконання
своїх батьківських обов»язків встановлено, що до 30 червня 2008 року діти
проживали разом з матір»ю в будинку, належному матері позивачки. Згідно акту
обстеження житлово-побутових умов від 05 липня 2008 року, складеного в
присутності матері позивача,   в цьому
будинку були створені побутові та житлові умови для дітей. Разом з тим в ньому
відмічено, що мати дітей ОСОБА_1. веде аморальний спосіб життя, зловживає
алкоголем, часто на 7-10 днів зникає з дому. З 30 червня до складення акту
вдома не появлялась. Вихованням дітей переважно займалася бабуся  ОСОБА_3 (а.с.10).

За свідченнями
свідка ОСОБА_6  - директора
дитячо-юнацької спортивної школи, де працює тренером відповідач, негаразди в
сім»ї ОСОБА_1 почалися з того часу, коли позивачка стала вживати алкогольні
напої. Позивачка в стані сп»яніння влаштовувала сварки як за місцем роботи
чоловіка, так і вдома в присутності старшої доньки. Вживала алкогольні напої і
під час вагітності.  В даний час діти
доглянуті відповідачем, чисті, нагодовані.

Свідок ОСОБА_7-
завідуюча дитячим відділенням Малинського медичного об»єднання - засвідчила, що
до неї звертався відповідач в липні 2008 року після того, як забрав дітей.
Пояснив, що мами вдома немає. Десятимісячна
ОСОБА_3 була худа, бліда, мала ознаки рахіту, анемії, гіпотрофії, про що
маються записи  у медичній картці.  Там же зазначено, що дитина часто залишалась
на опікування бабусі.   За час
перебування дитини у батька стан її здоров»я змінився, вона поправилась, має здоровий
вигляд та нормальний розвиток.  Мама з
дитиною до неї не зверталася.

Мати відповідача
свідок ОСОБА_8 з телефонних розмов з матір»ю позивачки знає, що її невістка
зникала на кілька днів з дому, залишаючи дітей, гуляла. Це змусило її сина
забрати дітей. Він піклується про них, доглядає, тому вважає що їх слід
залишити з батьком.

Мати позивачки
свідок ОСОБА_9причиною розпаду сім»ї доньки вважає поведінку відповідача, який
не хотів народження другої дитини. Не заперечує, що після сварок, які виникають
у них з дочкою, остання неодноразово йшла з дому. Дітей залишала на неї. Після
того як відповідач забрав дітей, вона жила десь на квартирі. Останній місяць
після лікування від алкоголізму позивачка проживає разом з нею, веде себе
нормально. Визнала, що відповідач відпускає ОСОБА_4 на вихідні до них.

В акті від 12
серпня 2008 року про повторне обстеження матеріально-побутових умов зазначено,
що зі слів бабусі ОСОБА_10.  її дочка
ОСОБА_1. з 30 червня додому не з»являлась, місце її знаходження матері не відоме
(а.с.31).

3.

Разом з тим в
акті від 23.09.2008 року зазначено, що діти проживають разом з батьком,
оскільки мати їх вихованням не займається (а.с.30).

З довідок
Малинського міського відділу міліції, постанов від 21.11.2007 року та
19.08.2008року, постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від
12.07.2008 року  видно, що позивачка
схильна до правопорушень, неодноразово притягувалась до адміністративної
відповідальності за появу в нетверезому стані в громадських місцях, дрібне
хуліганство (а.с.12,13,27-29).

За місцем
роботи  як позивачка, так і відповідач
характеризуються позитивно (а.с.14,24).

Вирішуючи
питання про визначення місця проживання дітей суд перш за все виходить з
інтересів дітей.

З характеристики
на старшу доньку сторінОСОБА_3від 19.11.2007 року видно, що дитина відвідувала
дитячий садок «Ялинка». Дівчинка має гарні розумові та фізичні здібності,
комунікабельна. Дитину приводять і забирають з дошкільного закладу тато,
бабуся, дідусь, а зовсім рідко мама. Часто в нетверезому стані. Тато приділяє
велику увагу у вихованні та навчанні дитини, постійно цікавиться її життям  в дитячому закладі (в чому не проявляє
зацікавленості мама), буває на святкових ранках, купує всі необхідні речі - одяг,
іграшки, книги (а.с.15).

У судовому
засіданні позивачка визнала, що з 1 вересня 2008 року вона ні разу не
спілкувалася з вчителем чи вихователем своєї доньки, не цікавилась її успіхами,
проблемами. Забравши дитину зі школи 7 листопада 2008 року, вона не відвела її
на заняття 10 листопада з тієї причини, що проспала. Наведене свідчить про
байдужість матері до долі дітей.

На
підставі наведеного та з врахуванням висновку органу опіки та піклування,
підтриманим у судовому засіданні його представником, суд дійшов висновку про
те, що   і в подальшому місце  проживання дітей  слід визначити з батьком. При цьому також
враховує наявність частих конфліктів між позивачкою та її матір»ю, в якої вона
проживає.

Позивачка
є потерпілою від аварії на ЧАЕС і відповідно до п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів
України „Про державне мито” має пільги по його сплаті. Відповідач документів
про наявність  пільги не надав, тому суд
покладає на нього сплату державного мита при реєстрації розірвання шлюбу та
частково стягує з нього на користь позивачки судові витрати на правову допомогу
у розмірі 80 гривень.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 88,212,
213,215 Цивільно-процесуального             кодексу                       України,
на підставі ст.ст. 105,160,161Сімейного кодексу України, -

рішив :

задовольнити
позов частково.

Розірвати шлюб
між ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
та ОСОБА_1    ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,   зареєстрований  22 вересня 2001 року  відділом реєстрації актів цивільного стану
міста Новоград-Волинського  Житомирської   області.

В задоволенні позову в частині передачі малолітніх дітей
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження на її
виховання відмовити за безпідставністю. Визнати місце проживання дітей з
батьком ОСОБА_2

Покласти оплату
державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в сумі 8грн.50коп.  наОСОБА_2.

ОСОБА_1  звільнена від його сплати на підставі п.18
ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”.

Стягнути
зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 80 гривень на відшкодування понесених нею витрат на
правову допомогу.

Сторони
мають  право оскаржити в  апеляційному порядку  рішення суду повністю або частково,  подавши заяву про апеляційне оскарження   до
апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний
суд     протягом десяти днів після
проголошення рішення та апеляційну скаргу
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, а у разі її
подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Головуюча