справа № 2-2284
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 року Центрально-Міський районний суд м.Макіївки Донецької
області у складі:

головуючого судді                           Максимова
М.Т.

при секретарі                                    Сакаєвій
А.Р.

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Макіївці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1а до ОСОБА_2„Про стягнення суми боргу” ,-

Встановив:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. і просить суд стягнути з
останньої суму боргу в розмірі 1992,14 грн., проценти за користування грошима в
сумі 124,85 грн., а також понесені
витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 30 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та пояснив, що
16.06.2004 року він позичив  ОСОБА_2 гроші в сумі 1000
грн., які остання зобов'язалась повернути йому у червні 2005 року, про що
написала відповідну розписку.  ОСОБА_2.
гроші до вказаного терміну не повернула і 21.06.2008 року їй позивачем було
надіслано повідомлення, у якому було вказано, що  суму боргу потрібно повернути у
терміновому  порядку. Однак, відповідачка
ухилилась від отримання повідомлення і борг
до теперішнього часу не повернула, тому позивач звернувся до суду з цим
позовом.

Відповідачка до залу суду не з'явилась за невідомими суду причинами, про
день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що
в задоволені позову необхідно відмовити з наступних підстав:

З матеріалів справи видно, що 10.06.2004 року відповідачем була написана
розписка наступного змісту: „Я,ОСОБА_2, взяла у борг у ОСОБА_1. 1000(одна
тисяча)грн.. Строк повернення боргу - червень 2005 року ” (а.с.____5_____).

Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошти або інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Дійсно, договір позики між сторонами був укладений у письмовій формі
відповідно до вимог  ст..1047 ЦК України,
та  на підтвердження укладення вказаного
договору та його умов була складена розписка позичальника - ОСОБА_2.

Згідно зі ст.. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір не встановлений
договором або законом.

Однак, суд вважає, що позивач пропустив строк на звернення до суду.

Відповідно до ст..256 ЦК України Позовна давність - це строк , у межах
якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного
права, або інтересу. Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2. зобов'язалась
повернути суму боргу до червня 2005 року, а відповідно до ст.. 257 ЦК України
загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Але позивач звернувся до суду тільки
у серпні 2008 року, тобто позивачем був пропущений строк позовної давності.

Ніяких пояснень з приводу пропущення цього строку позивач суду не надав, а
тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1. не підлягають задоволенню у зв'язку
зі спливом строку позовної давності .

Керуючись ст.ст. 10,11,60,130,174,209,212,213,215
ЦПК України,
на підставі
ст.ст.253-254,257,625,1046,1047 ЦК України, суд,-

В
и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2„Про стягнення суми
боргу” - відмовити .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення, а апеляційної
скарги - протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                               М.Т.Максимов