Справа № 22Ц - 3846/2007 р.
Головуючий  у 1-й інстанції Чірков
Доповідач в 2-й інстанції Поліщук М.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем             України

15 січня   2008
року                       Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області
в складі:

головуючого - судді Хопта С.Ф.

суддів  - Поліщука М.А., Касьяненко Л.І.

при
секретарі -Терех Т.В.

розглянула  у відкритому судовому засіданні в м.
Києві     справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2на
рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25
вересня  2007 року у справі за позовом  ОСОБА_1та ОСОБА_3до ОСОБА_2, третя особа:
Хотянівська  сільська  рада
про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали
цивільної справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С Т
А Н О В И Л А:

У
вересні 2006року ОСОБА_1. і  ОСОБА_3.
звернулись в суд із вказаним позовом і просили зобов'язати ОСОБА_2.
усунути  перешкоди  в користуванні частиною земельної
ділянки  громадського користування по
АДРЕСА_2  шляхом  знесення
побудованого паркану.

Позовні
вимоги обґрунтовували тим, що відповідач, який проживає  в АДРЕСА_1,
13 липня 2006року самовільно захватив частину землі загального
користування по вул.Леніна, розпочав будівництво  цегляного паркану і вказаним будівництвом
перекрив розворот для транспорту та під'їзду до дворів будинку позивача та
громадянина ОСОБА_4.

Рішенням
Вишгородського районного суду Київської області від 25 вересня  2007 року позов  задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2усунути
перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки загального користування по
вул.АДРЕСА_2, шляхом  знесення  самочинно
побудованого цегляного капітального паркану.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2. просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення вимог матеріального і процесуального  права.

Перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно  з
законом.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з”ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами,  які були досліджені в судовому
засіданні.

Судом першої
інстанції встановлено,  що рішенням
Хотянівської сільської ради від

21 липня 2006року
ОСОБА_2передано у приватну власність для ведення особистого селянського
господарства 0,031га землі по АДРЕСА_1.

Передана
ОСОБА_2земельна ділянка  площею 0,031га
відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови  і
зайнята відповідачем самовільно.

13 липня
2006року відповідач в с. Осещина Вишгородського районного суду почав самовільне
будівництво  цегляного капітального
паркану по АДРЕСА_1.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив із того, що відповідач
приступив до забудови земельної ділянки без дотримання вимог ст.125 Земельного
кодексу України,  зайняв частину
тупикового проїзду до будинку позивачів, чим порушив  їх права.

Проте з такими
висновками повністю погодитись не можна, поскільки вони  не відповідають обставинам справи та не
узгоджуються із вимогами закону.

Згідно
із ст.15  ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  крім
випадків, встановлених статтею  61
цього Кодексу.

Позивачі
доводили, що  проведення
відповідачем  будівництва цегляного
паркану  на землі  загального користування  є
незаконним  і  порушує
їх  права.

Як вбачається із
матеріалів  справи ОСОБА_5. є  власником земельної ділянки площею 0,25га по
АДРЕСА_3, а  ОСОБА_2. є власником
земельної ділянки, розміром 0,2427га, розташованої по  АДРЕСА_1,
яка надана йому для будівництва та обслуговування житлового будинку
відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого
6.09.2006року.

Проте матеріали
справи не містять доказів того, що відповідач проводить будівництво паркану на
землях  житлової та громадської забудови
і  зайняв частину тупикового проїзду до
будинку позивачів.

Висновок
суду  про те, що передана ОСОБА_2
земельна ділянка є частиною шляху сполучення в населеному пункті не відповідає
вимогам закону, поскільки вказаної категорії земель відповідно до  ст.19 Земельного кодексу України не існує.

Недоведеними,  відповідно до ст.60 ЦПК України, є доводи
позивача про те, що  у відповідача
відсутній документ, який  відповідно до
ст.125 Земельного кодексу України посвідчує його право на земельну
ділянку,  а  також які права позивачів є порушені  діями відповідача.  При
апеляційному розгляді встановлено, що у ОСОБА_2.  є Державний акт на право власності на
земельну ділянку і   цегельний паркан він
будує на власній земельній ділянці.

Суд вийшов за
межі позовних вимог і захистив чуже
цивільне право, зобов'язавши відповідача усунути перешкоди у
користуванні частиною земельної ділянки загального користування по АДРЕСА_2.    Так,
ОСОБА_1.  на праві власності
належить земельна ділянка  по
АДРЕСА_3,  а позивач ОСОБА_3. лише
проживає за вказаною адресою.

Посилання
позивачів на те, що вони вважають свої права порушеними тим, що відповідач
проводить будівництво цегельного паркану
на землях громадської забудови не можуть бути прийняті до уваги,  поскільки
вони направлені на захист чужого права та інтересу.

За вказаних
обставин, коли висновки суду  не
відповідають обставинам справи, порушені
вимоги матеріального права, відповідно до ст.309 ЦПК України  рішення суду підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення   про відмову в
задоволенні позову за недоведеністю  і  необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307,309, 316 ЦПК України колегія
суддів,-

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_2задовольнити.

Рішення
Вишгородського районного суду Київської області від 25 вересня  2007 року скасувати і ухвалити нове рішення:

В задоволенні
позову ОСОБА_1та ОСОБА_3до ОСОБА_2, третя особа: Хотянівська ї сільська  рада
про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий

Судді