Дело № 2-НОМЕР_32008рік
ІМЕНЕМ             УКРАЇНИ
18 листопада  2008 року          Орджонікідзевський районний суд м. Харькова у
головуючого - судді Глібко
при секретарі - Гарбуз О.В.,
за участю представників
сторін - ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової
компенсації за невикористану відпустку та середній заробіток за час затримки розрахунку
Позивачка ОСОБА_3. звернулася до суду із позовом , в
якому просила постановити рішення і стягнути з відповідача суму не виплаченої
компенсації при звільнені за невикористану відпустку у розмірі 1354 грн. В
обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що із відповідачем ОСОБА_4.
перебувала у трудових стосунках з жовтня 2003 року до 28 листопада 2005 року та
працювала на посаді продавця товарів. Під час звільнення відповідач ОСОБА_4. не
провів повного розрахунку з нею, а саме не сплатив компенсацію за невикористану
відпустку. Крім того, не видав при звільненні ОСОБА_3. трудову книжку, у
зв'язку із чим вона була позбавлена можливості приступити до іншої роботи, а
зв'язку із затримкою видачі трудової книжки та зобов'язати відповідача видати
трудову книжку. Також, позивачка вважає, що діями відповідача їй завдано
Протягом розгляду цивільної справи
позивачка неодноразово уточнювала і змінювала свої позовні вимоги, та
остаточно  в своїй позовній заяві від  20.10.2008 року просила  постановити рішення , яким стягнути з
відповідача грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період з
2003 року по 2005 рік у сумі 960 грн. Та просила стягнути з відповідача на її
користь середній заробіток за час затримки розрахунку та несвоєчасну видачу
трудової книжки станом  01.10.008 року
В судовому засіданні представник
позивачки  ОСОБА_1. підтримав позовні
вимоги довірительки в повному обсязі, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4. позовні вимоги не
визнав, пояснив, що розрахунок з ОСОБА_3. був проведений у повному обсязі при
звільнені, та підстав для задоволення вимог, щодо стягнення середнього
заробітку він не вбачає, вважає їх не обґрунтованими. Крім того, пояснив, що
майже з наступного дня після звільнення ОСОБА_3. працювала у сусідньому
магазині продавцем. Щодо несвоєчасної видачі трудової книжки пояснив, що йому
не було відомо, що трудова книжка ОСОБА_3. перебувала в його магазині, а тому
він не мав наміру утримувати її умисно. Просив в задоволені позову відмовити.
Суд, вислухавши сторони,
представників, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного…
Судом встановлено, що  фізична особа - підприємець ОСОБА_4  здійснює свою діяльність згідно свідоцтва про
державну реєстрацію, виданого виконкомом Ленінської районної ради м. Харкова
від 17.01.2001 року №НОМЕР_1.
В судовому засіданні було
встановлено також, що з жовтня 2003 року по 28 листопада 2005 року ОСОБА_3
працювала реалізатором у фізичної особи - підприємця ОСОБА_4. на торгових
місцях НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на території Центрального ринку.  Даний факт не оспорювали сторони. Також судом
встановлено, що ОСОБА_3. працювала у ОСОБА_4. без відповідного оформлення, а
саме будь - який трудовий договір між сторонами не укладався, відповідний запис
до трудової книжки не вносився.
Крім того, ОСОБА_4. пояснив, що
протягом всього часу роботи ОСОБА_3. він вписував її у патент та до інших
даних, а саме до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого на користь
платників податку і сум утриманого з них податку. Також , ОСОБА_4. пояснив, що
він своєчасно сплачував всі необхідні витрати, а саме подоходні збори на  реалізаторів, про що надав відповідні
квитанції до суду (а.с. 53-108).
Представник позивачки   ОСОБА_1. пояснив суду, що зверненням до суду
сталося те, що під час звільнення ОСОБА_3. 28.11.2005 року ОСОБА_4. не провів
повного розрахунку з останньою. У зв'язку із тим, що вона працювала без
відпустки ОСОБА_4. не сплатив суму компенсації за невикористану відпустку, та
не повернув їй трудову книжку в день звільнення. Як пояснив в судовому
засіданні представник ОСОБА_3. - ОСОБА_1. його довірителька протягом тривалого
часу зверталася до відповідача із проханням провести з нею повний розрахунок,
та повернути трудову книжку, на що ОСОБА_4. відповідав, що не має печатки, та
йому необхідно сходити до центру займаності для проведення відповідного запису.
В подальшому ОСОБА_4. змінив місце свого проживання та ОСОБА_3. була змушена
прикладати зусилля для його розшуку. Трудову книжку  ОСОБА_3. отримала вже після втручання
правоохоронних органів, а саме 28.08.2008 року у приміщенні Ленінського
районного суду м. Харкова.
ОСОБА_4. спростовував в судовому
засіданні викладені обставини, посилаючись на те, що з ОСОБА_3. він
розрахувався при звільненні. Пояснив, що дійсно її заробітна плата складала 600
грн. на місяць, та при звільненні 28.11.2005 року їй була виплачена заробітна
плата в повному обсязі, а крім того, виплачені гроші за невикористану
відпустку. При цьому, в якому розмірі були сплачені гроші ОСОБА_4. назвати не
зміг. Також не надав суду жодного письмового доказу того факту, що ОСОБА_3.
отримала від нього вказані гроші під час розрахунку.  В обґрунтування заперечень  ОСОБА_4. посилався на Закон України Про
внесення змін до Декрету Кабінету міністрів України «Про прибутковий податок з
громадян» де в п.1 ст. 14 передбачено , що у разі сплати фіксованого податку
платник такого податку звільняється від ведення обов'язкового обліку доходів і
витрат. Також, ОСОБА_4. пояснив, що ОСОБА_3. працювала у нього без  оформлення, т.я. сама не мала бажання
відвідати центр зайнятості для проведення відповідної реєстрації, пояснювала це
тим, що постійно була зайнята. Щодо не видачі трудової книжки ОСОБА_4. пояснив,
що не знав, про її перебування у контейнері, та знайшов трудову книжку ОСОБА_3.
випадково, під час інвентаризації, та відразу віддав робітника прокуратури.
Суд критично ставиться до пояснень
Відповідно до ст. 48 КЗпП України
трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно ст. 116 КЗпП України  при звільненні працівника виплата всіх
сум,  що належать йому від   підприємства,  установи,
організації,  провадиться  в  день
звільнення. Якщо працівник
звільнення  не  працював,
мають  бути  виплачені
не пізніше наступного дня
звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Про  нараховані суми, належні
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника
перед виплатою зазначених сум.
розмір  сум,  належних
звільненні,  власник або
уповноважений ним орган в усякому випадку
повинен в зазначений у цій статті строк
виплатити  не  оспорювану
Згідно ст. 117 КЗпП України  в  разі невиплати
або  уповноваженого ним
органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені встатті 116 цього
Кодексу,   при  відсутності
підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові
його середній заробіток за весь час затримки  по
При наявності  спору
про   розміри   належних
працівникові  сум  власник
або  уповноважений  ним
сплатити зазначене в цій статті відшкодування в  тому
спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь
працівника частково,  то  розмір
відшкодування  за  час
визначає орган,  який виносить
рішення по суті спору.

Пояснення відповідача, щодо сплати
ОСОБА_3. повного розрахунку під час звільнення були підкріплені в суді
поясненнями свідків, а саме , свідок ОСОБА_5., опитана в судовому засіданні
пояснила, що разом із ОСОБА_3. працювала у ОСОБА_4. Та бачила, що в день
звільнення ОСОБА_3. в 2005 році дружина власника - ОСОБА_6. передавала ОСОБА_3.
суму грошей, більшу , ніж завжди проводилися виплати. Яка це була сума, та що
за виплати пояснити суду не змогла. Крім того, ОСОБА_5. пояснила, що під час
інвентаризації у контейнері вона знайшла трудову книжку ОСОБА_3., звідки вона
там з'явилася пояснити не може, вважає, що під час ремонту вдома ОСОБА_3.
перенесла до роботи для зберігання свої речі.

Крім того, свідок ОСОБА_6. теж
підтвердила в судовому засіданні факт проведення розрахунку з ОСОБА_3. в день
звільнення, пояснила, що гроші їй передала особисто, та не змогла назвати суми,
та що це були за виплати.

Суд критично ставиться до
вищевказаних  пояснень свідків, т.я. вони
будуються на припущеннях, що є недопустимим.

Будь - які інші письмові  докази відповідачем  суду не були надані, а тому суд задовольняє
вимоги позивачки, щодо стягнення з відповідача 960 грн. компенсацію за
невикористану відпустку. При цьому суд виходить із того, що відповідно до
діючого законодавства щорічна відпустка складає не менш ніж 24 календарних дні
за відпрацьований рік. Згідно ч.1  ст. 83
КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація
за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.  Т.я. ОСОБА_3. працювала у ОСОБА_4. два роки з
урахуванням оплати 20 грн. на день (24 дні +24= 48х20 грн. = 960 грн.).

Щодо стягнення середнього заробітку,
за час затримки розрахунку при звільненні та несвоєчасної видачі трудової
книжки ОСОБА_3. суд задовольняє дані вимоги, та стягує суму середнього
заробітку з дати звільнення з 28.11.2005 року по день постановлення рішення, із
урахуванням , що середній заробіток позивачки складав 600

грн. При цьому суд не
погоджується з доводами відповідача, щодо відсутності його вини у несвоєчасній
видачі трудової книжки. Судом встановлено, що постановою Ленінського районного
суду м. Харкова від 28.08.2008 року було закрито кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_4. за ч.1 ст. 172 КК України, у зв'язку із спливом строку
давності притягнення його до кримінальної відповідальності. (а.с.144). Як видно
із даної постановити судом було встановлено, що
ОСОБА_4. навмисно, протягом тривалого проміжку часу, з жовтня 2003 по 28
листопада 2005 року не укладав в письмовій формі трудовий договір з працівником
ОСОБА_3., чим порушив  конституційні
права ОСОБА_3., а також грубо порушив законодавство про труд , а саме ст.ст.
24, 24-1 КЗпП України, не зробив відповідний запис у трудовій книжці ОСОБА_3.
про  прийняття її на роботу, що потягло
втрату її безперервного стажу. Вищевказана постанова набрала законної сили, та
не оскаржувалася зацікавленими особами у встановленому законом порядку.

Також , в постанові  прокурора Ленінського району м. Харкова про
порушення кримінальної справи від 24.12.2007 року за ст. 172 ч.1 КК України
відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_4. було встановлено, що останній з
28 листопада 2005 року до часу порушення кримінальної справи не повернув
ОСОБА_3. її трудову книжку (а.с.113).

Згідно ч.4 ст. 61 вирок у
кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про
цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, в судовому засіданні
не знайшло своє підтвердження заперечення ОСОБА_4., який пояснив, що наступного
дня після звільнення від нього ОСОБА_3. працювала у фізичної особи - підприємця
ОСОБА_7. Дані факти спростовуються доказами, а саме даними податкової інспекції
у Київському районі м. Харкова, відповідно яких у заявах на одержання патенту
ОСОБА_7. прізвище   ОСОБА_3. не значиться
(а.с. 154-177). Також, відповідно копії трудової книжки ОСОБА_3. останній запис
під №4 від 12.09.2002 року, інші записи відсутні (а.с.143).

Сума середнього заробітку , що
підлягає стягненню з відповідача на користь судом рахується наступним чином 35
місяців 20 днів х на 600 грн. середнього заробітку = 21400 грн. яка і підлягає
стягненню із відповідача.

На підставі викладено, керуючись
ст.ст.  10,11, 61,169,209,212-215 ЦПК
України, ст. ст. 24, 24-1, 48, 83, 116, 117 КЗпП України, суд -

В  И
Р   І   Ш
И   В   :

Позовну заяву  ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку та
середній заробіток за час затри розрахунку при звільнені - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
960 грн. грошову компенсацію за невикористану відпустку та 21400 грн. середній
заробіток , а всього 22360 грн. (двадцять дві тисячі триста шістдесят гривень).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом
подачі в 10 денний термін з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

СУДДЯ
:
О.В.ГЛІБКО