Справа № 2-720/2008
Рішення

іменем України

07
серпня 2008 року

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . А.В. Загреби

при секретарі . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . О.Л. Сеник

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до виконавчого комітету Новоукраїнської
міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на самочинне
будівництво, -

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права
власності на самочинне будівництво. Вказав, що придбав  23 січня 1986 року домоволодіння, що
розташоване в АДРЕСА_1За період проживання на належній йому ділянці, збудував
підсобні приміщення, а саме: сараї на плані позначені буквами «а», «а1V», «В», «Ее»,
«Ж», «И».. Вказані будівлі не завдають незручностей сусідам. Так як будівлі не
були внесені до технічного плану домоволодіння, позивач просить суд встановити
право власності на самочинно збудовані в його садибі будівлі.

Позивач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, надав
заяву у якій просить суд розглянути справу у відсутності представника, позовні
вимоги визнає, заперечень не мають.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення
позову.

Заслухавши думку позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1проживає у АДРЕСА_1. Вказаний будинок був придбаний позивачем на
підставі договору купівлі-продажу від 23 січня 1986 року (а.с. 6). На належній
позивачу земельній ділянці без належного дозволу та затвердженого проекту
самочинно побудував:  сараї, будівлі, що
зазначені під літерами - «а» та «аIV» з порушенням протипожежних норм, а будівлі що зазначені
«В», «Ее», «Ж», «И», побудовані без порушень, що підтверджується актом
Ульянівського МБТІ  від 03 червня
2008  року (а.с. 8).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності
набувається  в порядку визначеному
законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право
зводити на ній будівлі та споруди, закриті водойми, здійснювати перебудову, а
також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Враховуючи викладене та те, що самовільне будівництво позивач здійснив на
власній земельній ділянці, вимог про знесення самовільно збудованих будівель
власник сусідньої земельної ділянки не ставить, суд вважає за можливе позовні
вимоги задовольнити та визнати право власності за позивачем на самовільно
збудовані господарські будівлі.

Керуючись ст. ст. 209, 213, 215 ЦПК України, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1на самочинно побудовані  сараї, які на плані позначені  під буквами: «а», «аIV», «В», «Е», «Ж», «И», які
розташовані на присадибній ділянці житлового будинкуАДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею копій до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя                                                         А.В. Загреба