Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р
А Ї Н И

Справа № 2 - 628/2008р.

01 грудня 2008 року                     Кременецький районний суд
Тернопільської області  у складі:  головуючого судді Зембри Є.Й.

за участю секретаря Бончик А.П.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременці справу за позовом
ОСОБА_2, інтереси якого в судовому засіданні представляє ОСОБА_3 до ОСОБА_4, де
третьою особою, яка не заявляє самостійних позовних вимог на стороні
відповідача виступає Почаївська міська рада про визнання частково недійсним свідоцтва
про право власності на будинковолодіння та визнання права власності на Ѕ
частину будинковолодіння,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтва про право
власності на будинковолодіння та визнання права власності на Ѕ частину
будинковолодіння.

В судовому засіданні позивач
свої вимоги підтримав та суду пояснив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з
відповідачкою з травня 1978 року по 19.04.2005 року. Під час шлюбу ними було збудовано
житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований АДРЕСА_1, на який
відповідачка в 2002 році отримала свідоцтво про право особистої власності,
оформивши таким чином спірне будинковолодіння на своє ім'я.

Оскільки згоди про добровільний
поділ спільної власності подружжя  вони
не досягли, позивач просить визнати частково недійсним свідоцтво про право
власності на будинковолодіння та визнати за ним право власності на Ѕ частину
будинковолодіння, не ставлячи вимоги про реальний поділ будинковолодіння.

Відповідачка в судовому
засіданні позовних вимог не визнала та пояснила, що дійсно будівництво
житлового будинку вони розпочали спільно з позивачем. Сімейне життя з позивачем
не склалось, він неодноразово залишав сім'ю, зраджував їй у подружній вірності,
їздив на заробітки, хоча матеріально сім'ю належним чином не забезпечував. З 25
грудня 1998 року позивач виписався з спірного будинку та залишив її саму з
трьома дітьми, повідомивши, що у нього є інша жінка.

Відповідачка також пояснила, що в
подальшому завершенням будівництва житла та господарських будівель, а також
утриманням дітей вона займалась сама. Оскільки позивач ухилявся від обов'язку
по утриманню свого неповнолітнього сина, то у серпні 2003 року вона змушена
була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивач тривалий час
ухилявся від сплати аліментів, в результаті чого станом на 01.12.2007 року
виникла заборгованість в сумі 6534 гривні 90 копійок.

Відповідачка також пояснила,
що оскільки позивач все таки частково брав участь у будівництві, то вона
погоджується, щоб виділити йому ј частину спірного будинковолодіння.

Суд, вислухавши сторони, пояснення
свідків, дослідивши матеріали справи, інвентарну справу на будинковолодіння
АДРЕСА_1, документацію по газифікації, приходить до висновку, що позовні вимоги
до задоволення не підлягають.

Судом встановлено такі факти
та відповідні їм правовідносини.

Згідно довідки № 296 від
20.08.2007 року, виданої відділом реєстації актів цивільного стану 14.05.1978
року сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований Почаєвською міською
радою, актовий запис № 31.

Рішенням виконавчого комітету
Почаївської міської ради народних депутатів № 176 від 27 серпня 1987 року
ОСОБА_4 було дозволено будівництво одноповерхового житлового будинку та
господарського будинку АДРЕСА_1.

Згідно записів будинкової
книги, в будинковолодінні АДРЕСА_1 ОСОБА_2 прописаний з 11.07.1997 року по
25.12.1998 року.

З акту опиту свідків,
складеного 8 квітня 2008 року депутатом Октович Л.В., вбачається:  що ОСОБА_2 з 1998 року і на момент складення
даного акту в будинковолодінні АДРЕСА_1 не проживає. Коли позивач залишив
сім'ю, в житловому будинку було закінчено тільки 2 кімнати, які опалювалися
однією грубкою, ще дві кімнати були непоштукатурені, без підлоги та без
опалення. Завершувала будівництво даного будинку ОСОБА_4 самостійно -
добудувала веранду, погріб, ванну, закінчувала другу частину будинку всередині
і ззовні, закінчувала господарські будівлі, що підтверджується експлікацією
внутрішніх площ до плану житлового будинку.

Згідно свідоцтва про
розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано відділом реєстрації актів
цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської
області 19 квітня 2005 року, актовий запис № 71.

З довідки виданої
Кременецьким районним комунальним бюро технічної інвентаризації № 289 від
21.04.2008 року вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право власності виданого на підставі рішення
виконкому Почаївської міської ради за № 95 від 27.09.2002 року.

Інвентаризаційна вартість
будинковолодіння станом на січень 1998 року, який був побудований на той час, в
цінах на сьогоднішній період згідно акту депутатського обстеження від
08.04.2008 року становить 36 128 гривень.

Інвентаризаційна вартість спірного
житлового будинку і господарських
будівель, згідно зведеного оціночного акту по будинковолодінню станом на
18.04.2008 року становить 85 626 гривень.

Відповідно до експлікації
внутрішніх площ до плану житлового будинку АДРЕСА_1, 18.04.2008 року було
проведено реєстрацію поточних змін, що полягають у поліпшеннях житла і його
добудові, в результаті чого збільшилась загальна площа житлового будинку з 97,3
кв.м. до 114, 2 кв.м., підсобна площа зросла відповідно з 8,3 кв.м. до 34,9
кв.м.

Відповідачкою було впорядковано
подвір'я: в 2000 році - зведена огорожа шиферна - площею 101,5 кв.м. вартістю
4412 гривень, огорожа -металевою сіткою, площею 12 кв.м., вартістю 813 гривень;
в 2003 році - вимощення бетоном, площею 70 кв.м. - вартістю 2789 гривень; в
2005 році - вимощення косткою, площею 54,3 кв.м. - вартістю 5926 гривень, було
побудовано підвал, площею 24,7 кв.м., інвентаризаційною вартістю - 2943
гривень,  на загальну суму 16883 гривні.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що в
1987 році його мамі виділили земельну ділянку, а в 1989 році було розпочато
будівництво. В 1994 році вони перейшли жити у нову хату, в якій було закінчено
тільки дві кімнати. Свідок також пояснив, що він, навчаючись в духовній
семінарії з 1998 року допомагав матері закінчувати роботи біля хати. З його
допомогою вони переробили ванну, облагородили сарай, виложили бруківку, зробили
заливки до хліва, вставили подвійні вікна, переробили на хаті дах. Будівництво
проводилось за його та материні кошти, а батько - ОСОБА_2 не давав грошей, часто
приходив додому випивший та ображав маму. Він з 1997-1998 р.р. разом з сім'єю
не жив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6
суду пояснив, що останні десять років позивач, який є його батьком, з сім'єю не
проживає. Коли в 1994 році їх сім'я перебралась жити в спірний будинок, у ньому
були закінчені тільки дві кімнати, батько протягом тривалих проміжків часу
бував відсутній вдома, грошей в сім'ю не давав. Всі роботи по завершенню
будівництва житла, впорядкуванню подвір'я та підсобних приміщень проводила мати
- відповідачка по справі, за свої гроші, власними силами. В цьому їй допомагали
брат ОСОБА_5, і він сам, хоча на той час навчався у сьомому класі.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що
ОСОБА_4 розпочали будівництво в 1987 році, однак вона не бачила, щоб біля хати
працював позивач, з сім'єю він не проживає приблизно останніх десять років.

Суд критично оцінює покази свідка
ОСОБА_2, який суду пояснив, що спірний будинок був закінчений будівництвом в
1994 році, а також те, що позивач залишив сім'ю в 1999-2000 році, оскільки такі
його свідчення суперечать дійсним обставинам справи, та здобутим доказам по
справі.

Представлена в судовому засіданні
документація по газифікації до уваги братися не може, оскільки з інформації,
яку вона містить не можна зробити висновок про те, коли саме будинок було
повністю газифіковано.  Ці документи не
свідчать про завершеність чи незавершеність будівництва при здійсненні
газифікації.

З рішення про розірвання шлюбу від
04.03.2005 року між сторонами у даному спорі вбачається, що причиною розірвання
шлюбу було те, що відповідач тривалий час не проживав з сім'єю.

Про факт, що відповідач залишив
сім'ю набагато раніше від розірвання шлюбу свідчить і те, що при виконанні
рішення суду про примусове стягнення аліментів від 15 вересня 2003 року було
встановлено, що відповідач проживає на території Бобринецького району
Кіровоградської області.

Відповідно до статті 70 Сімейного кодексу
України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про визнання
частково недійсним свідоцтва про право власності на будинковолодіння та
визнання права власності на Ѕ частину будинковолодіння, суд може відійти від
засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення,
зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до частини 2 статті 372
ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається,
що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають
істотне значення, а саме тим, що один із подружжя не забезпечував сім'ї
матеріально, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини.

Враховуючи вищезазначене та
керуючись статтею 70 СК України та статтею 372 ЦК України, суд приходить до
переконання, що при поділі спільної сумісної власності сторін, необхідно
відійти від засади рівності часток подружжя, оскільки судом  встановлено, що позивач не вправі
претендувати на Ѕ частку в спільній сумісній власності, оскільки майно, а саме
будинковолодіння, що є предметом позову значно зросло, як у розмірах так і в
грошовому вираженні, порівняно з тим, що воно являло собою на момент, коли
позивач фактично залишив сім'ю.

Оскільки позивач не погодився на
запропоновану відповідачкою частку у спільній
сумісній власності та не змінив своїх позовних вимог в сторону їх
зменшення, суд відмовляє в задоволенні заявленого позову за безпідставністю і
недоведеністю позовних вимог, вирішуючи спір в межав заявлених позовний вимог.

Керуючись статтями 10, 60, 61, 208,
209, 213, 214, 215 ЦПК України, статтями 68, 70 СК України, статтею 372 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В
:

В позові ОСОБА_2, інтереси якого в
судовому засіданні представляє ОСОБА_3 до ОСОБА_4, де третьою особою, яка не
заявляє самостійних позовних вимог на стороні відповідача виступає Почаївська
міська рада про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на
будинковолодіння та визнання права власності на Ѕ частину будинковолодіння -
відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Судові
витрати залишити на сторонах в розмірах, які вони понесли.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через
Кременецький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
частини 4 статті 295 ЦПК України.

Головуючий: