РІШЕННЯ                                  Справа
№ 2-366/2008 рік

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого
2008
року
м. Первомайський

Первомайський
міськрайонний суд Харківської
області у складі: судді Библів С.В., при
секретарі Герасименко Н.Ф., розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення суми 600
гривень
за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
у грудні 2007 року звернувся до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2600 гривень за
договором позики, посилаючись на те, що 25 серпня 2007
року уклав з ним договір позики згідно якого, передав йому грошові кошти в сумі 600 грн. на термін
до 01.10.2007
року, про що позичальник надав йому розписку, проте у вказаний строк свої зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув. Крім того,
позивач просить стягнути з відповідача 51 грн. сплаченого держмита та 30 грн.
за інформаційно-технічні витрати.

Представник відповідача, за довіреністю ОСОБА_3., у судовому засіданні позов не визнала повністю і пояснила,
що розписка писалася без участі ОСОБА_2., оскільки останній
з позивачем не знайомий, а якщо і були знайомі, то розписка була написана під
впливом погрози. Розписка була складена для витребування боргу за пошкоджене
майно.

Представник позивача пояснила, що 25 серпня 2007 року він передав
відповідачу згідно з письмовою розпискою грошову суму у розмірі 600 грн.
зобов'язався повернути вказану суму до 01 жовтня 2007 року, однак своїх
зобов'язань не виконав.

У матеріалах справи є розписка відповідача,
в якій зазначено викладене позивачем (а.с.7).

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові
докази, встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини - дійсно, між
позивачем та відповідачем 25 серпня 2007 року був укладений договір позики, на
підтвердження чого надано письмову розписку. За умовами договору позики
ОСОБА_1. пизичив ОСОБА_3. суму грошей у розмірі 600 грн. з зобовязанням
повернути гроші до 01 жовтня 2007 року.

Суд вважає заявлені позовні вимоги позивача про стягнення суми боргу за
договором позики законними, обгрунтованими та у повному обсязі підтвердженними
зібраними у справі доказами і такими, що підлягають задоволенню з таких
підстав:  у відповідності до ст. 1046 ЦК
України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був
укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суми позики); згідно ч.1 ст.
1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У
розписці строки повернення позики визначені - до 01 жовтня 2007 року, проте
борг на сьогодняшній день не погашений, але причини невиконання таких
зобов'язань правового значення для справи не мають.

Представник
відповідача заперечує, що в момент написання розписки спірна грошова сума
передавалася позивачем відповідачеві, проте таких
доводів суд не може прийняти. Дійсно, у позичальника є право відповідно до
ст.1051 ЦК України оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти
або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у
меншій кількості, ніж встановлено договором. На підтвердження укладення
договору позики була надана письмова розписка, а у тій же 1051 статті вказано, якщо договір позики
має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були
одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості,
ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості
представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини, проте зазначених обставин відповідач та його представник у судовому
засіданні не навели.

Тому, суд
вважає, що договір позики був укладений, бо сторонами додержані всі істотні
умови договору, розписка письмова, гроші передані, тому сума боргу підлягає стягненню
на користь позивача.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню повністю.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 1046-1051
ЦК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця с.Вільховатка
Великобурлуцького району Харківської області та мешканця м. АДРЕСА_1на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, уродженця та мешканця
м. АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, за договором
позики 600 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2на
користь ОСОБА_1. державне мито у сумі 51 гривня 00 копійок,
а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
даної справи у сумі 30 гривень.

Всього з відповідача на користь
позивача стягнути 681 гривню 00
копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя