Справа №22ц - 908 /2008р.                                                           Категорія
Головуючий у першій інстанції-
Бодашко Л.І. Доповідач -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07»
лютого 2008р.                                                                                        м. Одеса

Колегія суддів судової палати
у  цивільних  справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -Троїцької Л.Л.,

суддів - Сидоренко І.П., Каранфілової В.М.

при секретарі - Басовій Н.М.
розглянувши у   відкритому   судовому
засіданні апеляційну   скаргу ОСОБА_1
на рішення Нантського районного суду Одеської області від 26 серпня 2005р. по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У липня 2005р. позивачка звернулась до суду з даними позовом до
відповідачки, посилаючись на те, що в червні 2004р. вона передала доньки
відповідачки ОСОБА_1 на тимчасове зберігання гроші в сумі 625 доларів США та 320грн.

Звернувшись до ОСОБА_1 з вимогою про повернення грошей, остання заявила, що
гроші викрадені. Відповідачка ОСОБА_1взяла на себе зобов'язання повернути
їй гроші, про що у присутності свідків була
складена розписка. В розписці ОСОБА_1зобов'язалась до червня 2005р.
повернути борг, проте у встановлений строк гроші не повернула.

На підставі
викладеного, ОСОБА_2просила суд стягнути з відповідачки на її корись борг у
сумі 3 650грн., витрати за надання юридичної допомоги - 50грн. та витрати по
сплаті держмита - 51 грн.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 26 серпня 2005р.
позовні вимоги ОСОБА_2задоволені частково.

Суд стягнув з
ОСОБА_1на користь позивачки 3 484,61грн. (сума боргу із витратами на надання
юридичної допомоги та сплату державного мита за відрахуванням 50 доларів США, повернутих
відповідачкою добровільно).

В апеляційній
скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів,
заслухав суддю-доповідача, який виклав доводи апеляційної скарги, зміст
рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково вимоги позивачки, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_2передала на зберігання дочці відповідачки 625
доларів США та 320грн.,
які остання їй не повернула. Зобов'язання щодо повернення боргу замість дочки
взяла на себе ОСОБА_1, про що у присутності свідків склала відповідну розписку
і згідно ст.1049 ЦК України зобов'язана повернути позикодавцеві гроші. Оскільки
50 доларів США відповідачка
повернула добровільно, сума, яка підлягає стягненню з неї

2

разом
з витратами на надання юридичної допомоги та сплату державного мита
встановлена судом у 3 484,61грн.

Між тим, з такими висновками суду
колегія погодитись не може.

Згідно ст.202 ЦПК України в редакції 1963р., рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Суд обґрунтовує рішення лише на тих
доказах, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до
ст.30 ЦПК України в редакції 1963р., кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Згідно пояснень
ОСОБА_2в судовому засіданні 26.08.2005р., вбачається, що спірну суму грошей
вона передавала на зберігання дочці відповідачки - ОСОБА_1 (а.с.ІЗ-зворот).

Із розписки
даної ОСОБА_114.05.2004р. також вбачається, що гроші вона у позивачки не брала,
а остання передала їх на зберігання її дочці (а.с.4).

Посилання ОСОБА_2на те, що відповідачка дала розписку про повернення грошей
за свою доньку, не можуть служити підставою, що свідчить про існування між сторонами
боргових відносин.

При викладених
обставинах колегія не може погодитись з висновками суду про те, що між
сторонами були зобов'язання, які витікають із договору позики і регулюються
ст.ст. 1046,1049 ЦК України.

З позовом з інших підстав і до інших осіб ОСОБА_2не
зверталась.

Суд дані
обставини не врахував, не розібрався у виникненних між сторонами правовідносинах і постановив рішення не засноване
на матеріалах справи з неправильним застосуванням норм матеріального
права.,

З урахуванням вищевикладеного, колегія вважає, що рішення суду на підставі
ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про
відмову у задоволенні позовних вимог як необгрунтованих.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1
ст.307, ст.317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Балтського районного суду Одеської області від 26 серпня 2005р. скасувати.

В позові ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає чинності негайно, однак, може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на протязі 2-ох
місяців з дня його проголошення.