УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року                                                                                 м.  Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Бідочко
Н.П.,  Вакарук В.М. ,  Меленко О.Є

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  Хустської
державної нотаріальної контори,  третя
особа без самостійних вимог на стороні відповідача -Ізянська
сільська рада про визнання недійсним свідотства про право на спадщину за
законом за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду
Закарпатської області від 29
листопада 2005 року, -

встановила:

У
вересні 2002 р.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
дарування будинку,  що знаходиться в АДРЕСА_1 та свідоцтва
про право власності на нього,  який вона
подарувала своєму синові ОСОБА_2

У
березні 2004р. ОСОБА_1 в порядку  ст. 103
ЦПК України (в редакції 1963р.) уточнила свої первісні позовні вимоги,  просила суд визнати частково недійсним та
скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.06.2002р. нр. 3484,
видане Хустською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2

Змінені
позовні вимоги позивачки обґрунтовувала тим,
що після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 ,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,  вона
стала власником 1/2 частини житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 і цей будинок
1/2 частини

Справа № 33-ц-160кс/08р.                               Головуючий у 1 інстанції
Волощук О.Я.

Категорія
40                                                        Доповідач
Бідочко Н.П.

2

належав її покійному чоловікові ОСОБА_3 .

ОСОБА_1
стверджувала,  що її заява від
03.06.2002р. про відмову від своєї частки спадкового майна на користь сина
ОСОБА_2 є незаконною,  оскільки дана
внаслідок погроз з боку секретаря Ізянської сільської ради та сина ОСОБА_2

У травні
2004р. ОСОБА_1 в порядку  ст.  103
ЦПК України (в редакції 1963р.) знову змінила предмет позову,  просила суд на підставі  ст. 22 КпШС України визнати за нею право
власності на частину будинку свого покійного чоловіка,  що знаходиться в АДРЕСА_1,  та просила скасувати свідоцтво про право на
спадщину за законом в 1/2 частині,
видане 04.06.2002р. за нр. 3484
її сину ОСОБА_2

Рішенням
Хустського районного суду від 06.07.2004р. позов задоволено.

Ухвалою
апеляційного суду Закарпатської області від 22.02.2005р. рішення районного суду
скасовано,  справу направлено на новий
розгляд.

У березні 2005р.
ОСОБА_1 змінила предмет позову та підставу його задоволення.

Просила
суд задовольнити змінений позов з підстав порушення державним нотаріусом
чинного законодавства при видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за
законом і з цих підстав визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за
законом,  видане Хустською державною
нотаріальною конторою за №3484
її сину ОСОБА_2

Рішенням
Хустського районного суду від 14
червня 2005р. позов ОСОБА_1 задоволено.

Свідоцтво
про право на спадщину за законом,  видане
Хустською державною нотаріальною конторою 04.06.2002р. за реєстром №3484
ОСОБА_2 визнано недійсним.

Рішенням
Апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопад 2005р. рішення
місцевого суду скасовано,  ухвалено нове
рішення,  яким у задоволенні позовної
заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Посилаючись
на порушення судами норм матеріального і процесуального права ОСОБА_1 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
справу направити на новий розгляд.

Колегія
суддів вважає,  що підстави для перегляду
оскаржуваного судового рішення відсутні.

Відмовляючи
в позові ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за
законом,  виданого 04.06.2002р.ОСОБА_2,  Апеляційний суд виходив з того,  що секретарем Ізянської сільської ради та
державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори при прийнятті
заяви ОСОБА_1 про відмову від спадщини та видачі

3

ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом вимоги  ст.
ст.  43,  68 Закону України „Про
нотаріат" та Іструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусом України порушено не було.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.  335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними
обставини,  що не були скасовані в
рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи,  що
судове рішення ухвалене з додержанням судами норм матеріального чи
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч.1  ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового його скасування.

Отже,  колегія судців вважає,  що доводи касаційної скарги висновків суддів
не спростовують.

Керуючись  ст.
ст. 332,  336 ЦПК
України,  колегія суддів судової палати в
цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду
Івано-Франківської області, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2005
року,  залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.