УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„22" лютого 2008р.                                                                    м.  Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючої                                                         Беркій
О.Ю.,

судців:                                                                Горблянського
Я.Д.,  Шишка А.І.,

секретаря                                                            Сем'янчук
С. И.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в
особі Державного казначейства України,
Косівського районного суду про відшкодування моральної шкоди,  спричиненої незаконним порушенням
кримінальної справи та незаконним засудженням , -з участю: апелянта ОСОБА_1,

встановила:

У лютому
2007 року
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Державного казначейства України,  Косівського районного суду про відшкодування
моральної шкоди,  завданої незаконним
притягненням до кримінальної відповідальності.

Зазначав,  що 2
квітня 2001 року
Косівським районним судом стосовно нього була порушена кримінальна справа
за  ст.
ст. 107 ч.1,  126 КК України. 4
січня 2002 року його було визнано винним та призначено покарання у вигляді
штрафу в сумі 1180 грн. та звільнено від покарання у зв'язку з давністю
притягнення до кримінальної відповідальності на підставі  ст.  48 КК України.
Стягнуто з нього в користь ОСОБА_2 700
грн. моральної шкоди.

Справа № 22-ц-351/2008р.                                     Головуючий
у 1 інстанції
Токарук В.І.

Категорія
22                                                              Доповідач
Беркій О.Ю.

2

Зазначений
вирок і

Постанова
апеляційним судом були скасовані і вироком Косівського районного суду від 3 лютого 2003 року його
виправдано і даний вирок вступив в законну силу. Посилаючись на те,  що незаконним притягненням до кримінальної
відповідальності йому заподіяна моральна шкода,
на її відшкодування просив стягнути 240 000грн.

Рішенням
Верховинського районного суду від 19
грудня 2007 року
позов задоволено частково,  стягнуто з
Державного бюджету 10
580 грн. на відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконним засудженням.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судом норм
матеріального права,  зокрема зазначає що
судом не вирішено про відшкодування йому моральної шкоди за незаконне порушення
кримінальної справи,  оскільки в рішення
вказано тільки про відшкодування за незаконне засудження. Судом безпідставно
було зменшено розмір моральної шкоди,
при цьому судом не було враховано всіх обставин справи та обсягу заподіяних
моральних страждань. Крім того,  на 2008 рік встановлено
більший розмір мінімальної заробітної плати,
а тому сума морального відшкодування підлягає перерахунку.

Просить рішення
суду скасувати та постановити нове рішення,
яким стягнути на його користь 240
000 грн.

Державне
казначейство України в апеляційній скарзі посилається на те,  що при винесенні рішення судом не було
враховано,  що позивачем не надано
доказів заподіяння моральної шкоди. Суд при винесенні рішення керувався
нормами  ст. 1167 ч.2 ЦК,
якою не передбачено відповідальності держави за моральну
шкоду завдану органом державної влади. В основу рішення було покладено певні
підстави відшкодування моральної шкоди,
які не підтверджені жодними доказами і можуть слугувати лише
припущеннями. Позивачем не підтверджено,
що погіршення стану здоров'я відбулося внаслідок незаконного засудження.
Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення,  яким в позові відмовити.

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою скаргу підтримав,  апеляційну скаргу Державного казначейства
заперечив,  посилаючись на її
безпідставність.

Представник
Державного казначейства та представник Косівського районного суду в судове
засідання не з'явилися,  хоча про час та
місце судового розгляду належним чином були повідомлені.

Вислухавши
доповідача,  пояснення ОСОБА_1,  перевіривши письмові матеріали справи,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційні скарги до задоволення не
підлягають.

Судами
першої інстанції встановлено,  що 2 квітня 2001 року Косівським
районним судом стосовно ОСОБА_1 була порушена кримінальна справа за  ст.
ст. 107 ч.1,  126 КК України. 4 січня 2002 року його було
визнано винним та призначено покарання у вигляді

2

штрафу в сумі 1180 грн. та звільнено від
покарання у зв'язку з давністю притягнення до кримінальної відповідальності на
підставі  ст.  48
КК України. Стягнуто з нього в користь ОСОБА_2 700 грн. на
відшкодування моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду від 5 березня 2002 року зазначений
вирок скасовано з направленням справи на новий розгляд.

Вироком
Косівського районного суду від 28
жовтня 2002 року
позивача повторно було визнано винним у вчиненні злочину та на підставі  ст. 48 КК України звільнено від покарання у
зв'язку з давністю притягнення до відповідальності.

Ухвалою
апеляційного суду від 24
грудня 2002 року
вирок скасовано,  а справу було
направлено на новий розгляд.

Вироком
Косівського районного суду від 3
лютого 2003 року
ОСОБА_1 виправдано. Даний вирок вступив в законну силу.

Згідно
зі статтями 1,  5 Закону України від 1 грудня 1994 р. "Про
порядок відшкодування шкоди,  завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду" підлягає
відшкодуванню шкода,  завдана
громадянинові внаслідок незаконного засудження,
незаконного притягнення як обвинуваченого,  незаконного взяття і тримання під
вартою,  незаконного проведення під час
розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку,  виїмки,
незаконного накладення арешту на майно,
незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних
дій,  що обмежують права громадян. У
випадках,  зазначених у частині першій
цієї статті,  завдана шкода відшкодовується
в повному обсязі незалежно від вини
посадових   осіб   органів
дізнання,       досудового   слідства,
прокуратури   і   суду.

Відповідно
до частин 2,  3  ст.  13 зазначеного
Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в
межах,  встановлених цивільним
законодавством.  Відшкодування моральної
шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться відповідно до
розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством чи судом.

Таким
чином,  законом прямо передбачено,  що розмір відшкодування моральної шкоди
повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Задовольняючи
частково позовні вимоги позивача,  суд
першої інстанції правильно виходив з того,
що незаконним притягненням до кримінальної відповідальності ОСОБА_1
заподіяно моральну шкоду.

Враховуючи
конкретні обставини справи,  характер
моральних страждань,  їх наслідки й інші
негативні впливи внаслідок порушення кримінальної справи і притягнення позивача
до кримінальної відповідальності та беручи до уваги період   перебування ОСОБА_1

3

під
судом з 2 квітня 2001 року до часу
винесення виправдувального вироку -
3 лютого 2003 року,  виходячи із мінімального розміру заробітної
плати,  колегія суддів вважає,  що відшкодування моральної шкоди судом
обгрунтовано визначено в розмірі 10
580 грн.

У
зв'язку з цим не заслуговують на увагу посилання позивача на те,  що судом не враховано інших обставин та
негативних наслідків завданих незаконним порушенням кримінальної справи та
незаконним засудженням.

Посилання
Державного казначейства на те,  що позивачем
на підтвердження моральної шкоди не представлено доказів і рішення суду
ґрунтується на припущеннях не можуть бути прийняті до уваги,  оскільки судом враховано тривалість
перебування позивача під судом та вимушеність змін у його життєвих стосунках у
зв'язку з незаконним засудженням.

Рішення
суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування,  в межах
доводів апеляційних скарг,  колегія
суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  218,
307,  308,  313-315 , 317 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Державного казначейства України відхилити.

Рішення
Верховинського районного суду від 19
грудня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з часу проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання нею законної
сили.