справа № 2-337-2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

07  жовтня  2008р.           Христинівський районний суд
Черкаської області

в складі: головуючого судді                         Вітер Л.А.

при секретарі:                                               Бурбі
Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Христинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди укладеною
та права власності на нерухоме майно та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання договору найму житлового будинку та
визнання осіб такими, що втратили право користування цим жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1. звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 і прохає визнати укладеною угоду купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на даний житловий будинок.

В підтвердження своїх вимог вона
вказує, що в 1998 році між нею та відповідачем ОСОБА_2 було досягнуто
домовленості про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1. Умови даної угоди
вона виконала повністю, про що свідчить розписка від 05.03.1998р. про оплату
суми в розмірі 2600 грн. до 07.09.1998р., а попередньо до надання розписки нею
було сплачено 900 грн., тому вона являється власником будинку з
07.09.1998р.  05.03.1998р. вона разом зі
своїми трьома дітьми поселилась до вказаного будинку, зробила відповідні
поліпшення - переробила грубу, встановила металеву димохідну трубу, поставила
перестінок, газифікувала будинок та літню кухню, огородила будинок, встановила
ворота та хвіртку, обробила земельну ділянку, висадила кущі малини, смородини,
агрусу, полуниці. Тому вимоги, викладені в попередженні від 25.02.2008р. про
виселення з будинку, суперечать умовам угоди та чинному законодавству.

Не погоджуючись з позовом,
відповідачка подала зустрічний позов і прохає розірвати укладений між нею та
ОСОБА_1. 05.03.1998р. усний договір найму жилого приміщення та виселити із
будинку АДРЕСА_1ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та н/лОСОБА_5. без надання іншого
жилого приміщення. Свої вимоги вона мотивує тим, що вона являється власником
вказаного будинку і 05.03.1998р. уклали з ОСОБА_1. усний договір найму
житлового будинку, відповідно до якого та мали право поселитись в ньому та
проживати, користуватись будинком, господарськими спорудами та будівлями і була
зобов'язана доглядати цей будинок. Але в порушення умов договоруОСОБА_1.
поселила в будинку своїх дітей та н/л онука та провела без її згоди певні
переобладнання, 20.02.2008р. вона звернулась до ОСОБА_1. із письмовим
попередженням про вивільнення житлового приміщення, але відповідачі цього не
зробили добровільно. Вона має намір користуватись цим будинком, але незаконні
дії відповідачів позбавляють її реального права здійснювати своє право
власності.

В судовому засіданні:ОСОБА_1., її
представник позов підтримали, зустрічного позову не визнали, посилаючись на
повну сплату ціни будинку за угодою купівлі-продажу від 1998р.; представник
відповідача за основним позовом - позову не визнав, підтримав позовні вимоги по
зустрічній позовній заяві, посилаючись на те, що жодних коштів його
довірителька за будинок не отримала; відповідачка ОСОБА_3. зустрічний позов не
визнала і посилаючись на повну сплату ціни за будинок її матір'ю ОСОБА_1;
відповідач ОСОБА_4. в судове засідання не з'явився - в заяві прохає справу
слухати в його відсутність.

В судовому засіданні були допитані
свідки:

-    ОСОБА_6.,
який пояснив, щоОСОБА_1 проживає по-сусідству з ним в с. Сичівка. В
1999р.-2000р. ОСОБА_2приїздила в гості до ОСОБА_1. Він чув розмови, щоОСОБА_1
купила спірний будинок у ОСОБА_2.

-    ОСОБА_7.
пояснила, що в  1999р. до неї на збереження
принеслаОСОБА_1. гроші в сумі 1700 грн. і пояснила, що купила будинок, але всю
суму не сплатила, поскільки були відсутні кошти. Тому зібрала кошти, які
необхідно передати продавцю. Через декілька місяців до неї додому
приїхалаОСОБА_1. і забрала гроші. Разом з нею була і ОСОБА_2

-    ОСОБА_8 пояснив,
що проживає в с. Сичівка і працював сільським головою. В 1998р. до нього і
сільську раду приходили ОСОБА_2 з сином таОСОБА_1. говорили, що хотять оформити
розписку по купівлі-продажу будинку і сплату коштів за будинок в 1999 році.

Вислухавши
сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що основний позов не
підлягає до задоволення, а зустрічний - підлягає задоволенню повністю на
підставі слідуючого.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником житлового будинку у АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом НОМЕР_1 від 03.06.1998р.

05.03.1998р. ОСОБА_2 уклала з
відповідачкою ОСОБА_1. усний договір найму належного їй на праві власності
вказаного житлового будинку, у відповідності до якого вона мала право
поселитись у будинку та проживати там, користуватись будинком, належними до
будинку господарськими спорудами та будівлями, присадибною земельною ділянкою,
меблями та посудом у будинку, без сплати коштів за найм житла.ОСОБА_1. бажала
придбати вказаний будинок з часом, коли матиме на таку покупку гроші, а ОСОБА_2
не заперечувала таку можливість у майбутньому продати будинок, оскільки
проживала в іншій області України. Позивачка написала розписку про те, що
зобов'язується сплатити за будинок гроші в сумі 2600 грн. до 07.09.1998р. Але
такої суми до 07.09.1998р. в неї не було, що стверджується показами свідка
ОСОБА_7., відповідно до якихОСОБА_1. збиралась передати кошти в сумі 1700 грн.,
які в неї зберігались, в 1999р. за купівлю будинку. Тому твердження позивачки
ОСОБА_1., що вона являється власником будинку з 07.09.1998р., поскільки саме до
цього часу сума грошей в розмірі 2600 грн. була нею сплачена повністю являються
неправдивими. Про відсутність коштів у ОСОБА_1. для сплати за будинок свідчать
також і квитанція № 7/3 від 21.03.2006р. про приймання переказу по пошті,
відповідно до якоїОСОБА_1. надіслала 200 грн. ОСОБА_2 за посуд. Про сплату
коштів в розмірі 2600 грн. до 07.09.1998р.ОСОБА_1. та її дочка ОСОБА_3. також
чітко не вказали, а лише пояснювали що вся оговорена сума сплачена, а чи то
грішми чи іншим товаром (саме на отримання продуктів харчування наполягала
ОСОБА_3.) і в який строк не вказали.

Представник
позивача за основним позовом ОСОБА_9 в підтвердження вимог про визнання угоди
купівлі-продажу будинку між сторонами наводить п.4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 28.04.1978р. «Про судову практику у справах про визнання
угод дійсними», відповідно до якої визначено, що якщо одна з сторін повністю
або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Дійсно, судом встановлено, що
продавець ОСОБА_2 у виконання умов договору передала будинок у
користування,ОСОБА_1. переселилась у вказаний будинок, користується ним,
поселила у будинок своїх дітей та онука, що не було обумовлено власником
будинку, а також незаконно (без згоди власника) переобладнала будинок, навколишню
території, не сплативши 2600 грн. ціни за будинок, тобто не виконала умов
договору і ухиляється від виконання цих умов.

ОСОБА_1, її дочка стверджують, що
передали кошти за будинок повністю, що заперечують ОСОБА_2 та її представник.

Відповідно до вимог ст. 44 ЦК
України (в редакції Закону України 1963р.) та ст. 208 ЦК України у письмовій
формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує
у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Недодержання сторонами письмової форми
правочину, яка
встановлюється законом, не має наслідком його недійсність. Заперечення однією із сторін
факту вчинення правочину може доводитись письмовими доказами. Рішення суду не
може ґрунтуватись на свідченнях свідків (ст. 45 ЦК України 1963р. та ст. 218 ЦК
України).

Таким чином позивачкаОСОБА_1 в
підтвердження своїх доводів виконання умов договору - сплати 2600 грн. ціни
позову не надала належних і достовірних доказів, тому її твердження про оплату
2600 грн. не можуть братись до уваги судом, поскільки продавець заперечує даний
факт.

З таких самих підстав (ст.227 ЦК в
редакції Закону 1963р.) не може бути визнана угода купівлі-продажу будинку,
поскільки відповідно до вимог Закону договір купівлі-продажу будинку повинен бути
нотаріально посвідчений. Підстав вважати, щоОСОБА_1 виконала повністю або
частково умови угоди, не мається.

Таким чином, твердження про те,
щоОСОБА_1 є власником даного житлового будинку з 07.09.1998р. є безпідставним,
поскільки вона не сплатила ОСОБА_2кошти в сумі 2600 грн., тому у визнанні угоди
укладеною необхідно відмовити.

25.02.2008р. ОСОБА_2 попередила
ОСОБА_1. про розірвання усного договору найму житла та виселення її з будинку,
оскільки подальше незаконне перебування позивачки у будинку позбавляє її
законного права на володіння, користування та розпорядження майном, тобто на
реалізацію права власності, передбаченого ст. 41 Конституції України,
алеОСОБА_1. та члени її сім'ї не бажають добровільно залишити будинок.

Суд
вважає, що відповідачі незаконно проживають у будинку ОСОБА_2, тому підлягають
виселенню з спірного житлового приміщення без надання їм іншого житла.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, Законом України «Про
власність», ст.ст. 202, 203, 218, 208, 655 ЦК України, ст.ст. 42, 43, 153, 151,
44, 46, 48, 227 ЦК України (в редакції 1963р.), -

в и р і ш и в :

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання укладеною угоди
купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та права власності на зазначений житловий
будинок за ОСОБА_1. - відмовити.

Зустрічну
позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 05.03.1998р. усний договір найму жилого
приміщення у будинку АДРЕСА_1 та виселити із вказаного жилого приміщення:
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та н/л ОСОБА_5 без надання іншого жилого приміщення.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне
оскарження та апеляційної скарги, якщо вони були подані у встановлені строки. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: підпис

ВІРНО:

Суддя Христинівського

райсуду                                                                                                        Л.А.Вітер