РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа
№2-253/2008 рік

02 грудня 2008 року
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючої
судді Бондарьової Г. М.

при секретарі Кобкі Т.В.

з участю представника
позивачаОСОБА_1,представника  відповідачаОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенську про
стягнення страхової виплати моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2007 року позивач
ОСОБА_3.заявив позов до відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті Першотравенську про стягнення страхової виплати
моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних
вимог зазначив, що тривалий час
пропрацював на підземних підприємствах ВАТ «Павлоградвугілля»,на
підземних роботах .

За час роботи ушкодив
здоров»я внаслідок нещасного випадку на виробництві згідно акту форми Н-і № 88
від 05 грудня 1989 року.

За висновком МСЕК від
24 жовтня 1994 року йому було первинно встановлено стійку втрату професійної
працездатності 25% з 09 червня 1994 року.

Після тривалого
лікування працездатність була відновлена до 100%.

В 2003 році після
ускладнення ,яке пов»язане з травмою 1989 року згідно довідки МСЕК від 06
травня 2003 року йому первинно було встановлено 40% стійкої втрати професійної
працездатності та 3 групу інвалідності з 25 лютого 2003 року.

Відділенням ВВД ФССНВУ
у місті Першотравенську постановою № 3389/1 від 03 липня 2003 року йому було
призначено щомісячні страхові виплати,що компенсують відповідну частину
втраченого заробітку.

Проте йому не відшкодована
моральна шкода,яку він несе від отриманого каліцтва,оскільки він став інвалідом
3 групи в 48 років,нездатним до фізичної праці,що спричинює йому фізичні та
моральні страждання.,оскільки він несе фізичні болі,тривалий час лікується,що
змінило його нормальний уклад життя.

Позивач просить
стягнути з відповідача  страхову виплату
за моральну шкоду в розмірі 92000 гривень.

Представник відповідача ВВД ФССНВУ
в місті Першотравенську позовні вимоги не визнала,посилаючись на те,що згідно
ч.3 Розділу Х1 Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань,які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня
1999 року № 1105-Х1У ,який введений в дію з 01 квітня 2001 року  уся заборгованість потерпілим на виробництві
та членам їх сімей,яким до набрання чинності цим Законом підприємства,установи
та організації не відшкодували  матеріальної
і маральної/немайнової/ шкоди,заподіяної ушкодженням здоров»я ,виплачується
цими підприємствами,установами і організаціями,а в разі їх ліквідації без
правонаступництва-Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Оскільки  позивач отримав травму в 1989 році,вперше
оглянутий на МСЕК  24 жовтня 1994 року з
встановленням йому стійкої втрати прфпрацездатності 25%  з 09 червня 1994 року по день переогляду  по 01 листопада 1995 року,але на переогляд не
пройшов,переоглянутий МСЕК лише  06
травня 2003 року з встановленням йому 40% стійкої втрати профпрацездатності та
3 групи інвалідності з 25 лютого 2003 року по травмі від 17 листопада 1989
року,висновок МСЕК від 06 травня 2003 року
не є первинним висновком МСЕК,про що МСЕК внесені відповідні зміни в
висновок МСЕК і вказано,що вказаний висновок
не є первинним,а вказано,що це є
повторно-первинний висновок МСЕК/вказані
документи МСЕК додано ними до матеріалів справи/,тому, оскільки нещасний
випадок та первинний огляд на МСЕК у зв»язку з травмою 1989 року відбулися до
введення в дію Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань
,які спричинили втрату працездатності» який введений в дію з 01 квітня 2001
року, ніяких підстав для виплати позивачу страхової виплати моральної шкоди ВВД
ФССНВУ у місті Першотравенську немає,оскільки вказане відшкодування  належить до відшкодування на  підставі діючих до 01 квітня 2001 року
законів з цього приводу.

Згідно наданих суду заперечень
відповідача позов  також не визнано,з
посиланням на те,що по-перше, 1 січня 2008 року набрав чинності Закон України
„Про Державний бюджет України на 2008 рік” від 28.12.2007 року №107-VI, в якому
на підставі п.44 розділ 2 „Внесення змін до деяких законодавчих актів України”
у Законі України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили
втрату працездатності” у п.3 розділ ХІ „При кінцеві положення”: після абзацу 3
доповнено новим абзацом такого змісту: „відшкодування Фондом соціального страхування
від нещасних випадків моральної (не майнової) шкоди застрахованим і членам їх
сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється с 1 січня
2008 року” тобто з 1.01.2008 року у Фонд соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві відсутній обов'язок, що до відшкодування моральної шкоди
всім застрахованих і членів їх сімей незалежно від часу настання страхового
випадку.

По друге 20 березня 2007 року
набрав чинності Закон України „Про внесення змін до Закон України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності”, яким були
виключенні статті Закону стосовно обов'язку відшкодування Фондом моральної
шкоди.

Відповідно до рішення
Конституційного суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 вказані зміни
визнані конституційними,оскільки громадяни,які постраждали від нещасного
випадку на виробництві чи внаслідок професійного захворювання,відповідно до
положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України,мають
право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого
ним органу/роботодавця/.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не
відшкодовує шкоду завдану каліцтвом, а здійснює страхування від нещасного
випадку, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та
здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності чине законодавства не
передбачає обов'язкову виплату моральної шкоди Фондом, моральна шкода повинна
відшкодовуватися відповідно до ст.1167 ЦК України.

Крім того потерпілим не надано
жодних доказів про стрес, якого він зазнав в результаті отриманого
профзахворювання чи його наслідків, про депресію, чи інші негативні вияви стану
потерпілого. Відповідно до п.5 Постанова Пленуму Верховного суду України №4 від
31.03.1995 року зі змінами та повідомленнями „Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди” обов'язкову з'ясуванню при
вирішенні спору підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями
заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки для вирішення питання
що до наявності факту спричинення моральної шкоди ушкодження здоров'я при
виконанні трудових обов'язків, необхідні спеціальні медичні знання, якими суд
не володіє для об'єктивного вирішення справи по суті одним із основних доказів
являється медичний висновок про встановлення факту наявності моральної шкоди.
Який на їх думку і являється єдиним документом, який може підтвердити факт
спричинення потерпілому - моральної шкоди.

Згідно Порядку встановлення
медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності
у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерством охорони
здоров'я України від 22.11.1995 року №212Ю, саме на органи МСЄК покладений
обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди потерпілим на
виробництві.

Вимоги позивача обґрунтовуються
тільки симптомами ушкодження здоров'я та фактом встановлення у зв'язку з цим
стійкої втрати професійної працездатності. Але відповідно до вимог п.2 ст.34
Закону позивач отримав одноразову допомогу, яка відповідно до п.б частина 1 ст.
21 Закону зветься як „одноразова допомога у разі стійкої втрати професійної
працездатності”.

Позивач втратив професійну
працездатність у професії,  але не
втратив здатність вести звичайний спосіб життя, що підтверджуються висновкам
ЛКК про наявність протипоказань, які види робіт позивач не може виконувати. З
огляду на викладене, наявність протипоказань у роботі ні як не можуть позбавити
позивача можливості реалізації своїх звичок та бажань.

Документи, на які посилається
позивач, як на підставу заподіяння моральної шкоди, це довідка МСЄК і акт
розслідування нещасного випадку є документи, що підтверджують факт нещасного
випадку  і встановлення зв'язку з цим
стійко втрати працездатності для відшкодування частини втраченого заробітку, і
ніяким образом не можуть бути незаперечним доказом заподіяння моральної шкоди.

Посилання на ці документи, як на
єдину підставу для відшкодування моральної шкоди вважають безпідставним.

Позивач не вказав у чому саме
полягає вина відділення ВД ФССНВУ в м. Першотравенську у заподіянні йому
моральної шкоди, а також немає причинного зв'язку між шкодою (втратою
працездатності) та неправомірними діями відділення, не зазначено за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю) ця шкода заподіяна.

Відділення ВД ФССНВУ в м.
Першотравенську позивачеві виплачено одноразову допомогу, провадиться виплата
щомісячних страхових сум, також відшкодовують витрати на медикаментозне та
санаторно - курортне лікування.

Відповідно до ст.34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату
працездатності” ст. 128 ЦПК України просить в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає
встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Поясненнями сторін, матеріалами
справи встановлено, що ОСОБА_3 17 листопада 1989 року
при виконанні трудових обов»язків гірничого майстра шахти ім.М.І.
Сташкова/правонаступником якої на даний час є ВАТ «Павлоградвугілля»/
отримав  травму в області поперека згідно
акту  розслідування форми Н-1 № 88 від 05
грудня 1989 року.

За висновком первинної
МСЕК від 24 жовтня  1994 року йому було
встановлено 25 % стійкої втрати професійної працездатності з переоглядом 01
листопада 1995 року.

ПозивачОСОБА_3.
переогляд  у встановлений  строк не
пройшов.

За висновком  повторно-первинної МСЕК від 06 травня 2003
рокуОСОБА_3. встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності у
зв»язку з травмою від 17 листопада  1989
року згідно акту форми Н-1 № 88 від 05 грудня 1989 року з переоглядом 01
березня 2004 року.

За висновком МСЕК від
24 березня 2004 рокуОСОБА_3. встановлено 20% стійкої втрати професійної
працездатності по тій же травмі з переоглядом 01 березня 2006 року.

За висновком МСЕК від
19 травня 2004 року йому встановлено 40% стійкої втрати професійної
працездатності з переоглядом  01 березня
2006 року по тій же травмі.

За висновком МСЕК від
29 березня 2006 року ОСОБА_3. встановлено 20% стійкої втрати професійної
працездатності  з 01 березня 2006 року
безстроково по тій же травмі від 17 листопада 1989 року.

Вирішуючи позовні
вимоги  позивача по суті заявлених
вимог  про стягнення страхової виплати за
моральну шкоду суд вважає їх
безпідставними виходячи зі слідуючого.

Відповідно до  ч.3 Розділу Х1 Прикінцеві  положення Закону України «Про
загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних захворювань,які спричинили втрату працездатності»
від 23 вересня 1999 року № 1105-Х1У ,який введений в дію з 01 квітня 2001
року  уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей,яким до набрання чинності цим Законом
підприємства,установи та організації не відшкодували  матеріальної і маральної/немайнової/
шкоди,заподіяної ушкодженням здоров»я ,виплачується цими
підприємствами,установами і організаціями,а в разі їх ліквідації без
правонаступництва-Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Оскільки  позивач отримав травму в 1989 році, вперше
оглянутий на МСЕК  24 жовтня 1994 року з
встановленням йому стійкої втрати профпрацездатності 25%  з 09 червня 1994 року по день переогляду  по 01 листопада 1995 року,але  переогляд не пройшов, переоглянутий МСЕК
лише  06 травня 2003 року з встановленням
йому 40% стійкої втрати профпрацездатності та 3 групи інвалідності з 25 лютого
2003 року по травмі від 17 листопада 1989 року,висновок МСЕК від 06 травня 2003
року  не є первинним висновком МСЕК,про
що МСЕК внесені відповідні зміни в висновок МСЕК і вказано, що вказаний
висновок  не є первинним,а вказано,що це
є  повторно-первинний висновок МСЕК,
вказані  документи МСЕК додано
відповідачем до матеріалів справи,/а.с._____________/ тому, оскільки нещасний
випадок та первинний огляд на МСЕК у зв»язку з травмою 1989 року відбулися до
введення в дію Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань
,які спричинили втрату працездатності» який введений в дію з 01 квітня 2001
року, підстави для виплати позивачу страхової виплати моральної шкоди ВВД
ФССНВУ у місті Першотравенську відсутні,оскільки вказане відшкодування  належить до відшкодування на  підставі діючих до 01 квітня 2001 року
законів з цього приводу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,11,209,212,214,215 ЦПК України, Законом України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності”, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Першотравенську про стягнення страхової виплати моральної шкоди в сумі
92000/дев»яносто дві тисячі/ гривень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду в апеляційний суд Дніпропетровської області може бути подано через
Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський
міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:
/Г.М.Бондарьова/