УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2008 року                                                                                 м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої                                                         Пнівчук
О.В.,

суддів                                                                  Матківського
Р.Й., Беркій
О.Ю.,

секретаря                                                             Сем»янчук
С. Й.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третьої особи - Яблуницька сільська рада про усунення перешкод в користуванні
земельними ділянками і відшкодування завданих збитків за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1- ОСОБА_4на рішення Яремчанського міського суду від 05
грудня 2007 року, -

встановила:

ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Яблуницька сільська
рада про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками і відшкодування
збитків.

Свої
вимоги мотивувала тим, що відповідачі чинять перешкоди у проході та проїзді до
ділянок шляхом захаращення частини дороги лісоматеріалом та утриманням
вантажних автомобілів.

Посилаючись
на те, що діями відповідачів по обмеженню в користуванні дорогою та відповідно
і земельною ділянкою їй заподіяно моральну шкоду, позивачка просила стягнути на
її відшкодування 1650  грн.

Рішенням
Яремчанського міського суду від 05 грудня 2007 року в задоволенні позову
ОСОБА_1. відмовлено.

Справа
№22-ц-235/2008 р.                                   Головуючий
у І інстанції Гандзюк Д.М.

Категорія
33                                                            Доповідач
Пнівчук О.В.

2

На дане
рішення представник ОСОБА_1. -
ОСОБА_4. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом
допущено порушення норм чинного законодавства, які регулюють спірні
правовідносини, а також висновки суду не відповідають дійсним обставинам
справи.

Апелянт
зазначив, що поза увагою суду залишилась та обставина, що земельна ділянка
ОСОБА_2. межує зі спірною дорогою, яка служить сусідам проїздом та проходом.

Суд не
призначив на клопотання позивача відповідної експертизи на предмет встановлення
меж земельних ділянок ОСОБА_2. та ОСОБА_3. відносно проїжджої частини дороги та
безпідставно не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_5., яка підтвердила факт існування
та використання під»їздної дороги.

Апелянт
вважає також, що суд першої інстанції не дав належної оцінки акту обстеження
присадибної ділянки від 17.09.2007
року так як він складався без вивчення технічної документації на земельні
ділянки сторін.

Посилаючись
на зазначені обставини апелянт просив рішення суду скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

Представник
ОСОБА_1. - ОСОБА_4.
в засіданні апеляційного суду вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_2. доводи
апеляційної скарги заперечив.

Представник
Яблуницької сільської ради та ОСОБА_3. в судове засідання не з»явилися.

Вислухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Із
матеріалів справи вбачається, що позивачці ОСОБА_1. згідно Державних актів на
право власності на земельні ділянки від 16
травня 2007 року
(а.с 5, 6) належать
земельні ділянки в АДРЕСА_1: -
0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських
будівель та споруд, 0,
05 га для ведення особистого селянського господарства.

Відповідачу
ОСОБА_2. відповідно до Державного акту на право власності на землю від 13 липня 2006 року належить 1, 7664 га земельної
ділянки для ведення особистого селянського господарства, що в урочищі АДРЕСА_1
(а.с. 46).

Земельні ділянки
сторін не є суміжними.

Відповідно
до ст. 152 ч.1, 2
ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови
захисту прав власності на землю.

3

Власник
земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права
володіти земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

ОСОБА_1.
предъявила позов
про усунення перешкод в користуванні її земельними ділянками, посилаючись на
те, що відповідачі чинять перешкоди в користуванні дорогою, яка є єдиним
заїздом до її земельних ділянок.

Постановляючи
рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про те, що через земельну ділянку відповідача не
проходить дорога загального користування.

Згідно
викопіювання з генплану с.
Яблуниця (а.с. 42), державного акту на право власності на землю
виданого ОСОБА_2., та акту обстеження присадибної ділянки ОСОБА_2. від 17.09.2007 року
встановлено, що через земельну ділянку ОСОБА_2. наАДРЕСА_1не проходить
під»їздна дорога до інших сусідніх земельних ділянок.

Натомість
судом встановлено, що до земельних ділянок належних позивачці ОСОБА_1. існує
інша під»їздна дорога, якою користуються жильці уч. АДРЕСА_1 і будь-яких
перешкод в користуванні зазначеною дорогою немає.

Та
обставина, що відповідач ОСОБА_2. на прохання окремих жителівАДРЕСА_1дає згоду
на проїзд через власну земельну ділянку не може бути доказом існування дороги
загального користування.

Доводи
апелянта про те, що суд безпідставно відмовив у призначенні судової земельної
технічної експертизи на предмет встановлення меж земельних ділянок ОСОБА_2. не
заслуговують на увагу, оскільки позивачкою не представлено доказів існування
дороги загального користування з боку земельної ділянки відповідача.

Рішення
суду першої інстанції постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та
процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність
висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1. -
ОСОБА_4. відхилити. Рішення Яремчанського міського суду від 05 грудня 2007 року залишити
без зміни.

4

Ухвала
набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з часу набрання законної сили.