Справа  № 2 - 1289\
Ялтинський міський суд Криму
у складі судді  :
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі   Ялтинського міського
суду цивільну  справу  за  позовом
ОСОБА_1 до Ялтинської міської Ради, виконавчого комітету Ялтинської міської
Ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третій особи: комунального
підприємства (КП) Ялтинське бюро технічної інвентарізації про скасування
рішення виконкому, зобов'язання усунути перешкоди в користуванні власністю і по
зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним
,суд

В
С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Ялтинського міського суду із зазначеним позовом у порядку процесуальних вимог
цивільного судочинства і просить суд частково скасувати
рішення виконкому Ялтинської міської ради № 423 від 25 березня 2005 року «Про
затвердження рішення міжвідомчої комісії про реєстрацію будов і внутрішніх
перепланувань, списків приміщень пригодних і не
пригодних для постійного проживання п.1.14 дозволу реєстрації  ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 і зобов'язати
відповідачів усунути перешкоди, які вони чинять позивачці у
користуванні квартирою 2/5 квартири
АДРЕСА_1, шляхом поновлення вікна, двері і сходинку на другий поверх, надати доступ до місць загального користування.

Позовні
вимоги обґрунтовуються тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 і 25 часток квартири
АДРЕСА_1. Відповідачка ОСОБА_2 є власницею 35 часток вказаної квартири. Як
вважає позивачка, ОСОБА_2 самовільно була здійснена реконструкція квартири, в
ході якої був надбудований третій поверх. Зведення надбудови було здійснено без
її (позивачки) згоди, як співвласника квартири, також без її згоди,
зареєстровано виконкомом надбудови Ялтинською міською радою, чим порушене її
право власниці, виникли перешкоди, які треба усунути відповідачам, поновити
вікно, двері і сходинку на другий поверх. Позовні вимоги по зустрічному позову
не визнала, пояснивши що підстави для визнання
договору дарування недійсним відсутні.

Представник відповідача Ялтинської міської ради, виконкому Ялтинської
міської ради позовні вимоги не визнав, вважає, що рішення про реєстрацію
зведених ОСОБА_2.  будов було ухвалене
виконкомом в рамках повноважень, прийнято на підставі норм діючого
законодавства.

Відповідачі, їх представники позовні вимоги не визнали вважають їх не
обґрунтованими, оскільки належні  ОСОБА_6
25 частки квартири є ізольованим приміщенням, що не має ніяких місць
загального користування з частками, що належать відповідачам, узгодження про
вікно і двері були надані раніше співвласником цієї квартири. ОСОБА_6 було у
1998 році подароване тільки приміщення житловою площею 55,6 кв м та комора
площею 1,9 кв.м, вона не має ніяких місць загального користування і на протязі
10 років по користуванню не виникали спори, перешкоди вони не створювали, тому
підстав для задоволення позову не виникає. У зв'язку з тим, що квартира
знаходилася в поганому стані, вони здійснили її реконструкцію, отримали всі
необхідні узгодження і здійснили реєстрацію змін у встановленому законом порядку.
При цьому, за час будівництва, ніяких претензій ОСОБА_6.  їм не пред'являла.

Не мається також ніяких підстав і для скасування рішення виконкому
Ялтинської міської ради № 423 від 25 березня 2005 року про затвердження рішення
міжвідомчою комісією про реєстрацію будов і внутрішніх перепланувань  списків приміщень і дозволу реєстрації  ОСОБА_3 цих приміщень. ОСОБА_3 пред'явила до
суду зустрічну позовну заяву, у якої вимагає визнати договір дарування 2/5
частки квартири АДРЕСА_2, укладений між нею та відповідачкою ОСОБА_6., 04
червня 1998 року і посвідчений приватним нотаріусом Ялтинського  нотаріального округа ОСОБА_7 -  недійсним,
тому, що між сторонами виникла помилка щодо природи правочину, та прав
та обов'язків сторін.

Третя особа, КП Ялтинське бюро технічної інвентарізації у судове засідання
не з'явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином,
просить суд розглянути справу у її відсутність.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що ОСОБА_6. на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 згідно договору дарування від
04.06.1998 року (2/5 квартири АДРЕСА_1) та свідоцтва про право власності на
спадщину від 11.12.1998 року (квартира АДРЕСА_1).

Згідно з договором дарування,
частка, дарована ОСОБА_6., включає житлову кімнату 4-8 площею 34,6 кв. метрів,
житлову кімнату 4-9 площею 21,0 кв. метрів, комору 4-10 площею 1,9 кв. метрів
(а.с. 12).

ОСОБА_2 є власницею 35 часток квартири АДРЕСА_1, на підставі договору міни
квартири від 27 грудня 2005 року (а.с. 14-16,19).

Рішенням виконкому Ялтинської міської ради № 423 від 25 березня 2005 року
було затверджено рішення міжвідомчої комісії про реєстрацію будов і внутрішніх
перепланувань, списків приміщень пригодних і не
пригодних для постійного проживання п.1.14 дозволу реєстрації  ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 і дозволена
реєстрація наступних приміщень: коридору 2-9 площею 14,2 кв. метр, душу 2-10
площею 1,4, кв. метр, кладової 2-11 площею 2,0 кв. метрів, жилої кімнати 2-4
площею 11,7 кв. метрів, житлової кімнати 2-5 площею 17,1 кв. метр, житлової
кімнати 2-8 площею 12,2 кв. метр; дано вказівку КП БТІ м. Ялта внести
відповідні зміни до інвентарних справ і технічних паспортів, оформити свідоцтво
про право власності (а.с. 21-22).

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або інтересів.

Позивачка стверджує, що зведенням ОСОБА_1 вказаних будов і їх подальшою реєстрацією
було порушено її право власника частки квартири, у зв'язку з чим вона просить
також усунути з їх сторони перешкоди у користуванні, відновити вікно,
двері і сходинку на другий поверх, надати доступ до місць загального
користування.

Згідно ст. 317 ЦК України, змістом права власності є право володіння, користування і
розпорядження своїм майном.

Разом з тим, як пояснила позивачка в судовому  засіданні, порушення її прав полягає у тому,
що вона не давала згоди на виробництво реконструкції квартири, що вони
звеличили розмір прибудови, а також надали до реєстрації недійсні документи.

Суд приходить до висновку, що позивачкою не надані конкретні письмові
докази того, що зведенням усіма відповідачами приміщень квартири було порушене
право особисто ОСОБА_6. на володіння, користування і розпорядження частками
квартири, що належать їй, а також, що відповідачі чинять їй перешкоди у
користуванні, тому суд вважає, що її доводи про порушення її права власності
залишилися недоведеними, тоді як відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх
доводів і заперечень.

Судом було встановлено, що існує набравши чинності рішення Ялтинського
міського суду від 24 липня 2008 року по цивільній справі №2-3237/2008 року,
яким було відмовлено ОСОБА_6. про визнання протиправним та скасування рішення виконкому від 08 листопада 2007 року,
зобов'язання  знести прибудову, здійснити
відновні роботи та надати доступ до місць загального користування (а.с.179). Судом
вже було визнано, що реконструкція спірних приміщень не є самочинними, тому
підстав для скасування рішення виконкому Ялтинської міської ради
№ 423 від 25 березня 2005 року не мається.

Також суд вважає не обґрунтованими і доводи позивачки про надання їй доступу
до місць загального користування, оскільки ніяких доказів того, що при
придбанні ОСОБА_6. 25 часток квартири, їй
передавалися в користування ще і які-небудь приміщення, позивачкою суду
не представлено. Як пояснила в суді сама ОСОБА_6., ще колишніми власниками
квартири, які передали їй в дар її частину, квартира була фактично поділена і
на момент придбання нею часток квартири, їй, також як і ОСОБА_2, були передані
у власність ізольовані, відокремлені один від одного глухою стіною приміщення,
які мали власні входи - виходи. Яких-небудь претензій до колишніх власників
квартири з приводу надання їй доступу до яких-небудь місць загального
користування, ОСОБА_6. не пред'являла.

Крім того, як встановлено судом, земельна ділянка площею 0,1033 га, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1, у тому числі і квартира
АДРЕСА_1, знаходиться в користуванні ОСОБА_8, на підставі державного акту на
право постійного користування землею від 10 грудня 1998 року, № 51 (а.с.59-60).

Таким чином, суд вважає, що оскільки доводи ОСОБА_6. про порушення її права
власника, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, то її вимоги є
не обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що спірний договір дарування частки квартири  вчинений відповідно до вимог ст.203 ЦК
України і підстави для визнання його недійсним у суду відсутні.

04 червня 1998 року приватним нотаріусом Ялтинського  нотаріального округа
ОСОБА_7 був посвідчений договір дарування 2/5 частки квартири АДРЕСА_2, між
ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_6., був зареєстрований в
реєстрі за НОМЕР_1,

Суд вважає, що вказана угода відповідає
вимогам закону, вказаний договір, підписаний ОСОБА_3, яка не заперечувала факт
ознайомлення з текстом укладеної угоди і його підписанням.

У відповідності з вимогами ст.215
ЦК України підставою недійсності угоди є невиконання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які встановлені ст.203 ЦК України, тобто
волевиявлення  учасника правочину має  бути вільним і відповідати його внутрішній
волі.

Судом встановлено, що бажання ОСОБА_3 провести|виробити,справити| відчуження частки квартири на користь
ОСОБА_6. на момент здійснення операції|угоди|
відповідало її внутрішній волі і сторони повною мірою усвідомлювали правові
наслідки|результати| довершеної|досконалої| угоди|угоди|.

Проте, суду не
представлено  безперечних доказів того,
що ОСОБА_3. і ОСОБА_6. помилялися з фактів та обставин вчиненого правочину і
дана помилка мала істотне значення.

Таким чином,
вказана обставина не може бути підставою для задоволення зустрічного позову
ОСОБА_1 про визнання недійсним оспорюваного договору дарування від 04 червня
1998 року.

У відповідності
з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд засновує рішення
тільки на тих  доказах, які були
досліджені в судовому засіданні.

Суд також приймає до уваги той факт, що після складання договору пройшло
більш ніж десять років, разом з тим загальна позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки - ст.257 ЦК України.

На
підставі викладеного, керуючись
ст.ст.203 ч.3,,215,229,257,261 317, 319, 376 386,391,717,719ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 212, 213, 215, 217, 218  ЦПК України,  суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Ялтинської міської Ради, виконавчого комітету
Ялтинської міської Ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третій
особи: комунальному підприємству
Ялтинському бюро технічної інвентарізації про скасування рішення виконкому,
зобов'язання усунути перешкоди в користуванні власністю - відмовити.

У зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування
недійсним - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному суді АРК через Ялтинський міський суд у
порядку та строки згідно ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: