УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 року                                                                                 м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                              Бойчука І.В.,

суддів                                          Пнівчук
О.В., Мелінишин П.П.,

секретаря                                    Самуляк О.М.,

з участю                                      представників
сторін

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Тисменицької міської ради про визнання недійним рішення ради від 08.08.2007
року в частині надання дозволу на влаштування пандусу, заборону проведення
будівельних робіт за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Тисменицького
районного суду від 25 грудня 2007 року, -

встановила:

Рішенням
Тисменицького районного суду від 25 грудня 2007 року відмовлено ОСОБА_1. у
задоволенні позову до ОСОБА_2., ОСОБА_3. та Тисменицької міськради про визнання
недійсним рішення ради від 08.08.2007 року щодо надання дозволу на влаштування
пандусу, заборону проведення будівельних робіт, знесення самовільно збудованого
фундаменту та площадки для влаштування сходів.

В
апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1. вказала, що суд не застосував при
розгляді спору принцип розумності (ст. 3 ЦК України), оскільки є недоцільним
будівництво особами з особливими потребами індивідуальних пандусів до своїх
квартир.

Справа № 22-ц-315 /2008р.                           Головуючий у І
інстанції Струтинський P.P.

Категорія
44                                                   Доповідач
Бойчук І.В.

2

Суд не дав оцінки тому факту, що місцевою радою не приймалося
рішення про виділення ОСОБА_2. та ОСОБА_3. земельної ділянки під будівництво
площадки і пандусу до квартири АДРЕСА_1, згоду
на це мали дати усі жителі будинку. Будівництво відповідачі проводять з
істотними відхиленнями від проекту, що не заперечив сам ОСОБА_2.

Суд не
застосував вимог п.4 ст. 376 ЦК
України та всупереч вимог ст. 62, 67 ЦПК України не дав оцінки показам
ОСОБА_2. у останніх судових засіданнях.

Просить рішення
суду скасувати, задовольнивши її позовні вимоги.

В
засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав доводи апеляційної
скарги з мотивів наведених у ній.

Представник
ОСОБА_2. доводів апеляційної скарги не визнав і пояснив, що рішення суду є
обгрунтованим.

Вислухавши
доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом
встановлено, що квартира АДРЕСА_1 куплена
ОСОБА_2., членом сім"ї якого є ОСОБА_3 Обидвоє є інвалідами і мають право
на створення відповідних умов для підхолу до свого житла, зокрема, влаштування
пандусу.

Проект
на влаштування пандусу виготовлено на підставі рішення Тисменицької міської
ради від 08.09.2007 року і
затверджено начальником технічного бюро при Тисменицькому відділі
містобудування і архітектури.

Судом
також досліджено, що згідно вимог чинного законодавства дозвіл на виконання
будівельних робіт по влаштуванню пандусу зі сходами не вимагається, оскільки це
не є будівництвом нового окремого об"єкту, а лише добудовою до квартири.
Дозвіл сусідів суміжних квартир та інших, ними отримано.

Не встановив суд
і порушеного права позивачки будівництвом пандусу та сходів.

Оскільки
жителями будинку АДРЕСА_1
не створено товариства співвласників квартир і не визначено за ними розміру
прибудинкової території, то згоди усіх власників квартир на спірне будівництво
у розумінні ст. 42 ЗК України не потрібно. За таких обставин колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування з
мотивів наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.
ст. 218, 307, 308,
313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Тисменицького районного суду від 25 грудня
2007 року залишити без зміни.

3

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців у касаційному
порядку.