Справа № 2-579/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 серпня 2008 року                                                         Приморський районний суд м. Одеси

у складі:

головуючого судді
Ярош С.В.

при секретарі                Гончарової-Парфьонової О.О.

розглянули у відкритому судовому засіданні у м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2
до ОСОБА_3, Другої Одеської нотаріальної контори, Органу опіки та піклування
Приморської районної адміністрації Одеської міської ради /третя особа - Служба
у справах дітей Одеської міської ради/ про визнання договору дарування
недійсними, суд, -

встановив:

Позивачка,
діючи в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
відповідачів ради /третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради/
про визнання договору дарування недійсними, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у
1996 році, знаходячись у шлюбі з ОСОБА_4 та маючи від шлюбу неповнолітню дитину
ОСОБА_2, 1996 року народження, придбали за договором дарування квартиру
АДРЕСА_1, яку було оформлено на ім'я ОСОБА_4.

ОСОБА_4
не працював, вживав алкогольні напої та неодноразово проходив лікування в ЛТП
м. Вілково Одеської області. У 2001 році він переїхав жити до своєї матерії
ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_2, однак, через 2 роки, вони вказану квартиру продали
та переїхали жити у квартиру АДРЕСА_1, де проживала позивачка зі своїм
неповнолітнім сином.

У
зв'язку з тим, що ОСОБА_4 матеріально не допомагав, а дитина потребувала
лікування та медикаментів, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення
аліментів, після чого ОСОБА_4 подарував квартиру АДРЕСА_1 своєї матері ОСОБА_5

3 січня
2004 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_5, після смерті якої позивачка звернулася до нотаріальної контори
для оформлення спадщини на користь малолітнього сина ОСОБА_2, їй стало відомо,
що власником квартири є ОСОБА_3.

З 1996
року позивачка зі своїм сином проживає та прописану у спірній квартирі, сплачує
всі комунальні послуги. Вона та її син не мають іншого житла.

У
судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила суд його задовольнити,
визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 5 березня 2005 року,
посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори
Сажневою Т.А., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2. недійсним.

Відповідачі
та їх представники у судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду
справи сповіщалися належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник
третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи
сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Дійсно,
як встановлено у судовому засіданні, у 1996 році ОСОБА_1, знаходячись у шлюбі з
ОСОБА_4 та маючи від шлюбу неповнолітню дитину ОСОБА_2, 1996 року народження,
придбали за договором дарування квартиру АДРЕСА_1, яку було оформлено на ім'я
ОСОБА_4.

ОСОБА_4
не працював, вживав алкогольні напої та неодноразово проходив лікування в ЛТП
м. Вілково Одеської області. У 2001 році він переїхав жити до своєї матерії
ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_2, однак, через 2 роки, вони вказану квартиру продали
та переїхали жити у квартиру АДРЕСА_1, де проживала позивачка зі своїм
неповнолітнім сином.

У
зв'язку з тим, що ОСОБА_4 матеріально не допомагав, а дитина потребувала
лікування та медикаментів, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення
аліментів, після чого ОСОБА_4 подарував квартиру АДРЕСА_1 своєї матері ОСОБА_5

3 січня
2004 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_5, після смерті якої позивачка звернулася до нотаріальної контори
для оформлення спадщини на користь малолітнього сина ОСОБА_2, їй стало відомо,
що власником квартири є ОСОБА_3.

З 1996
року позивачка зі своїм сином проживають та зареєстровані у спірній квартирі,
сплачує всі комунальні послуги. Вона та її син не мають іншого житла.

Так, судом було встановлено, що відповідачка
ОСОБА_3. ніколи не мешкала у квартирі АДРЕСА_1, не претендувала на неї та не
реєструвалася.

Таким чином, суд
приходить до висновку, що вказаний правочин є фіктиним, так як відповідно до ч.
1 ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Також,
при укладенні договору дарування як між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, так і між ОСОБА_5
та ОСОБА_3 не було враховано інтересів неповнолітнього ОСОБА_2, який не має
іншого місця проживання та зареєстрован у спірній квартирі.

Отже, з
огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов має бути задоволено.

Керуючись
ст.ст. 234, 236 ЦК України, ст. ст. 10, 11,
209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1,
яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Другої Одеської
нотаріальної контори, Органу опіки та піклування Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради /третя особа - Служба у справах дітей
Одеської міської ради/ про визнання договору дарування недійсними -
задовольнити.

Визнати договір
дарування квартири АДРЕСА_1 від 5 березня 2005 року, посвідчений державним
нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Сажневою Т.А.,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - недійсним.

Рішення може
бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя