Справа № 22-ц-499/2008        Головуючий у першій інстанції - білокур в.І.
Категорія - цивільна
Доповідач - шарапова ол.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

Страшного
М.М.

суддів:

шарапової
о.л., Губар В.С.

при секретарі:

сетченко
н.м.,

за участю:

ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення  Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області   від 26 грудня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення  боргу, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2007 року ОСОБА_1. звернувся
до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2. позичені гроші в розмірі
101000 грн. 00 коп., що еквівалентно 20000 доларам США, 15 відсотків за
прострочення строку повернення коштів за весь період заборгованості по
поверненню коштів, що складає 18937 грн. 50 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач 18 жовтня 2005 року позичив грошові кошти в сумі 20 000 доларів США.
Вказані кошти ОСОБА_2. зобов”язувався повернути
18.01.06 року, а також сплати 15% від позиченої суми, але свої
зобов”язання не виконав.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26
грудня 2007 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2. на користь  ОСОБА_1. 101000 грн. відшкодування за
договором позики, 9089 грн. 50 коп. відсотків за час користування та
прострочення строку повернення позики, 1100 грн. 90 коп. судових витрат по
справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить оскаржуване рішення скасувати та  постановити нове про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду постановленим з
порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи та не є доведеними. ОСОБА_2. посилається на те,
що відповідно до наданої ОСОБА_1. розписки, він мав отримати кошти в
майбутньому, але в подальшому така необхідність зникла. Крім того , між ним та
позивачем не був укладений договір позики у встановленій законодавством формі,
а тому суд дійшов невірного висновку, що розписка є письмовою формою договору
позики. При написанні розписки свідки присутні не були. Також апелянт зазначає,
що судом порушено норми процесуального права, а саме ст.11 ЦПК України,  оскільки позивачем не заявлялися вимоги про
стягнення 3% річних, але суд, постановлюючи
рішення про стягнення 3% річних, вийшов за межі заявлених позовних
вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд  вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
18.10.2005 року ОСОБА_2. отримав від ОСОБА_1. позику в сумі 20000
доларів США, що підтверджується оригіналом розписки, написаної особисто ОСОБА_2.
та відповідно до якої останній зобов”язався
повернути позику 18.01.2006 року, а також 15% від суми позики, а тому на
користь позивача слід стягнути позичені кошти в сумі 101000 грн., 15 % за
користування позикою за період з 18.10.05 року по 18.01.06 року в сумі 3787 грн.
50 коп. та 3 % за користування позикою за період з 18.01.06 року  по час звернення до суду в сумі 5302 грн. 50
коп.

Проте з таким висновком суду частково
не погоджується апеляційний суд виходячи з наступного.

За змістом ст. 1046 - 1049 ЦК України
за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій
стороні ( позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов”язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший
документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,
якщо інше не встановлено договором або законом.
Позичальник зобов”язується повернути позикодавцеві позику у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що 18 жовтня 2005 року
ОСОБА_2. була написана розписка, згідно якої він бере у борг 20 000 доларів США
та зобов”язується повернути вказану суму 18 січня 2006 року , а також  15 % від суми щомісяця; оригінал вказаної
розписки знаходився у ОСОБА_1.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої
інстанції в частині стягнення позичених коштів в сумі 101000 грн. та 15 % за
користування позикою за період з 18.10.05 року по 18.01.06 року в сумі 3787
грн. 50 коп., який відповідає вимогам законодавства та матеріалами справи.

Доводи апелянта про те, що між ним та
позивачем не був укладений договір позики у встановленій законодавством формі,
а розписка не є письмовою формою договору позики, апеляційний суд вважає
такими, що не заслуговують на увагу, оскільки недодержання  сторонами обов”язкової письмової форми
договору позики не має наслідком визнання такого правочину недійсним, а
розписка, яка була написана ОСОБА_2. 18 жовтня 2005 року ( а. с. 8 зворот)
свідчить про те, що останній на відповідних умовах отримав позику в сумі 20 000
доларів США.

Доводи апелянта про те, що відповідно
до наданої розписки, він мав отримати кошти в майбутньому, але так їх і не
отримав належними доказами не підтверджені.

Проте, апеляційний  суд не може
погодитися з висновком суду першої інстанції в частині стягнення 3 % за
користування позикою за період з 18.01.06 року
по час звернення до суду в сумі 5302 грн. 50 коп., оскільки ОСОБА_1.
такі позовні вимоги не заявлялися, а  суд
першої інстанції постановлюючи рішення  в
цій частині вийшов за межі заявлених позовних вимог,  порушивши вимоги ст.11 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що рішення суду
постановлено з порушенням вимог законодавства.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні.

Керуючись ст. ст.  1046 - 1050 ЦК
України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК  України, апеляційний  суд,

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2-
задовольнити частково.

Рішення Прилуцького   міськрайонного суду Чернігівської
області   від 26 грудня 2007 року - змінити,
стягнувши з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1заборгованість за договором позики
в сумі 101000 грн., відсотки за користування позикою в сумі 3787 грн. 50 коп.
та у відшкодування судових витрат  1077
грн. 88 коп.

Рішення набирає законної
сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:                                                    Судді: