Справа № 2-10/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К
Р А Ї Н И

29
жовтня 2008 року

Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді                          Деруса А.В.

при
секретарі
Брус Н.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом: ОСОБА_1
до КП «Теплопостачання м. Одеси» про поновлення на роботі, виплату компенсації
за час вимушеного прогулу та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1
з позовною заявою до КП «Теплопостачання м. Одеси» про поновлення на роботі -
на посаді електрозварювальника з шкідливими умовами праці 5-го розряду на КП
«Теплопостачання м. Одеси», виплату компенсації за час вимушеного прогулу в розмірі
1857 грн. за кожен місяці вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в
розмірі 15000 грн.

Позивач в судовому засіданні свої
вимоги підтримав та показав суду, що 01 листопада 2006 року згідно наказу № 9
від 01.11.2006 року його було прийнято на роботу до КП «Теплопостачання м.
Одеси» на посаду електрозварювальника з шкідливими умовами праці 5-го
(найвищого) розряду, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. 25
травня 2007 року згідно наказу № 367-к від 25.05.2007 року його було звільнено
на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за скорочення штату працівників, проте
своє звільнення вважає незаконним з наступних підстав. До 25 травня 2007 року
він не мав уявлення про те, що його можуть звільнити. Доказом цього є те, щ він
не поставив підпису про ознайомлення з наказом, хоча відповідачем було складено
акт про відмову від підпису. Починаючи з 25 травня 2007 року він із-за
незаконних дій відповідача ніде працює.

Згідно рішення Київського районного
суду м. Одеси від 03 березня 2008 року у нього на вихованні та утриманні
знаходиться неповнолітня донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник відповідача до суду
з'явився, позов не визнала, заперечувала проти його задоволення та показала, що
згідно наказу КП «Теплопостачання м. Одеси» від 23 лютого 2007 року № 45 на
підприємстві зроблено скорочення чисельності працівників на 20 %, наказом від
21 березня 2007 року № 196-к ОСОБА_1 був попереджений про скорочення посади,
яку він займав та про звільнення 25 травня 2007 року по п. 1 ст. 40 КЗпП
України, у зв'язку зі скорочення штату. З вищевказаним наказом позивач був
ознайомлений 22 березня 2007 року, від підпису відмовився, про що складений акт
від 22 березня 2007 року. Від запропонованих вакансій, які були в наявності КП
«Теплопостачання м. Одеси» станом на 02 квітня 2007 року, ОСОБА_1 відмовився.
Також відмовився від вакансії електрозварювальника з шкідливими умовами праці
5-го розряду (лист КП «Теплопостачання м. Одеси» від 17 липня 2007 року №
6/9-390-к).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони,
допитавши свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Судом встановлено, 01 листопада 2006
року згідно наказу № 9 від 01.11.2006 року позивача, ОСОБА_1, було прийнято на
роботу до КП «Теплопостачання м. Одеси» на посаду електрозварювальника з
шкідливими умовами праці 5-го (найвищого) розряду, про що зроблено відповідний
запис у трудовій книжці.

25 травня 2007 року згідно наказу №
367-к від 25.05.2007 року позивача було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України за скорочення штату працівників, проте своє звільнення, позивач вважає
незаконним.

До 25 травня 2007 року позивач не мав
уявлення про те, що його можуть звільнити. Доказом цього є те, щ він не
поставив підпису про ознайомлення з наказом, хоча відповідачем було складено
акт про відмову від підпису. Починаючи з 25 травня 2007 року він із-за
незаконних дій відповідача ніде працює.

Згідно наказу КП «Теплопостачання м.
Одеси» від 23 лютого 2007 року № 45 на підприємстві зроблено скорочення
чисельності працівників на 20 %.

Наказом від 21 березня 2007 року №
196-к ОСОБА_1 був попереджений про скорочення посади, яку він займав та про
звільнення 25 травня 2007 року по п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі
скорочення штату.

З вищевказаним наказом позивач був
ознайомлений 22 березня 2007 року, від підпису відмовився, про що складений акт
від 22 березня 2007 року.

Від запропонованих вакансій, які були
в наявності КП «Теплопостачання м. Одеси» станом на 02 квітня 2007 року,
ОСОБА_1 відмовився.

Також відмовився від вакансії
електрозварювальника з шкідливими умовами праці 5-го розряду (лист КП
«Теплопостачання м. Одеси» від 17 липня 2007 року № 6/9-390-к).

Наказом від 25 травня 2007 року №
367-к звільнений по п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням
чисельності працівників підприємства.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України,
при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю.

Аргументом для звільнення позивача
при скороченні штатів була його більше низька продуктивність праці в порівнянні
з іншими працівниками у відповідності зі ст. 42 КЗпП України. Кваліфікація
у всіх однакова. Виробничий стаж на підприємстві електрозварювальника з шкідливими умовами праці 5-го
розряду становить - 6 років 3 місяці 8 днів (з 17 лютого 2000 року по
25 травня 2006 року та з 03 серпня 2006 року по 25 травня 2007 року), переваг перед
іншими працівниками немає.

Згідно рішення Київського районного
суду м. Одеси від 03 березня 2008 року у нього на вихованні та утриманні
знаходиться неповнолітня донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд вважає, рішення КП
«Теплопостачання м. Одеси» про звільнення ОСОБА_1, з посади
електрозварювальника з шкідливими умовами праці 5-го розряду, у зв'язку зі
скорочення штату, оскільки ОСОБА_1 не має переваг перед іншими працівниками є
незаконним, так як на утриманні позивача є неповнолітня донька - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП
України, звільнення одиноких матерів (батьків) при наявності дитини віком до
чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого
ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства,
установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням.

Показання допитаних в суді свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд не бере до уваги, оскільки вважає їх
суб'єктивними.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України про практику розгляду судами трудових спорів від 06 листопада 1992
року № 9 (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року № 15), у
випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від
роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі
трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два
календарних місяці роботи. При цьому враховується положення Порядку обчислення
середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 08 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету
Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348).

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП
України, оплата середнього заробітку за весь час понад один рік провадиться за
вимушений прогул і за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалась
більше одного року і в цьому не було вини працівника.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується особою, яка її завдала, тільки з наявності вини.

У частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що сума явно завищена. Вважає можливим стягнути 3000 грн., виходячи з
Постанови Пленуму Верховного Суду України про судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди від 31.03.1995 року № 4 (зі змінами, внесеними
постановою від 25.05.2001р. № 5).

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 58-60, 131, 209, 212, 214-215, 224-226, 367 ЦПК України, ст.
ст. 22, 23, 166, 1167 ЦК України, ст. ст. 40, 42, 184, 221, 232, 235 КЗпП
України, Постановою Пленуму Верховного Суду України про судову практику в
справах про відшкодування моральної шкоди від 31.03.1995 року № 4 (зі змінами,
внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5), Постановою Пленуму Верховного Суду
України про практику розгляду судами трудових спорів від 06 листопада 1992 року
№ 9 (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року № 15),

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до КП «Теплопостачання м. Одеси» про
поновлення на роботі, виплату компенсації за час вимушеного прогулу та
відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді
електрозварювальника з шкідливими умовами праці 5-го розряду на КП
«Теплопостачання м. Одеси».

Стягнути з КП «Теплопостачання м.
Одеси» на користь ОСОБА_1 компенсацію за час вимушеного прогулу у розмірі 1683
(одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні за кожен місяць вимушеного прогулу.

Стягнути з КП «Теплопостачання м. Одеси»
на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя :
А.В. Дерус