Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

“25” січня  2008
року                                                                                                м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді               САВЛУК Т.В.

при секретарях                 Паріста Я.С.,
Бідненко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну  справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання дитини
до закінчення навчання та стягнення аліментів за минулий час,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_1,
звертаючись з позовом до суду,  просить
стягнути з відповідача на своє утримання
аліменти у розмірі 270,00 грн. щомісячно до закінчення навчання,  а також аліменти за попередній період,
починаючи з квітня 2006 року з якого відповідач відмовилась її утримувати, з
підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач
ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила стягнути з
відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 270,00 грн. щомісячно, а також
стягнути  аліменти за попередній період
починаючи з квітня 2006 року,   пояснила,
що відповідач по справі - це її матір, вона та її неповнолітні брат з сестрою
разом з батьками проживають в одній квартирі, однак в  2006 року батьки розірвали шлюб, вона та її
неповнолітня сестра ОСОБА_3 вирішили залишитись з батьком, а їх неповнолітній
брат ОСОБА_4 став проживати разом з відповідачкою, з того часу вона та її
сестра перебувають на повному утриманні батька, який піклується про неї,
придбаває необхідні речі, а відповідачка займається лише своїм сином, а їх життям
не цікавиться, відповідачка має постійне місце роботи, за станом здоров'я може
працевлаштуватись на іншу більш оплачувану роботу, тому спроможна надавати
матеріальну допомогу, на даний час вона навчається на денному відділені  медичного факультету Національного медичного
університету ім. О.О. Богомольця, навчання безкоштовне, однак стипендію вона не
отримує, працювати змоги не має, оскільки має приділяти багато часу підготовці
до навчання, тому просить зобов'язати відповідача на період її навчання сплачувати
щомісячно аліменти в сумі  270,00 грн., а
також стягнути з відповідача аліменти за минулий час, починаючи з квітня 2006
року, в тому ж розмірі, оскільки з цього часу відповідачка не надає їй
матеріальної допомоги.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у
запереченнях на позов (а.с.10),
додатково пояснила, що вона, її колишній та троє дітей проживають в
одній квартирі, шлюб між ними розірвано в 2006 році, за взаємною домовленістю,
її повнолітня донька ОСОБА_1, позивачка по справі, залишилась проживати разом з
батьком та перебуває на його утриманні, а їх неповнолітній син проживає разом з
нею, її середньомісячна заробітна плата складає 1200-1300 грн. на місяць, син
навчається, займається спортом, що потребує додаткових витрат, тому цих
грошових коштів їм не вистачає, вона вимушена була звернутись до суду з позовом
про стягнення аліментів на утримання сина, за рішенням суду з її чоловіка
ОСОБА_5 , який є батьком дитини та позивача, щомісячно стягуються аліменти в
сумі  200,00 грн., тому враховуючи
загальний їх місячний дохід вона не спроможна сплачувати аліменти на утримання
їх повнолітньої доньки, також зазначила, що щомісячний дохід її чоловіка в
декілька разів перевищує її доходи, тому позивачу її батьком надається
необхідна матеріальна допомога, вона має необхідні для життя речі, тому не
потребує додаткової матеріальної допомоги.

Заслухавши
пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

За
нормою  ст.198  Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані    утримувати    своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою ст.199 Сімейного
кодексу України передбачено обов'язок
батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання,
якщо  повнолітні  дочка, син
продовжують  навчання  і  у
зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати
їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

При  визначенні
розміру  аліментів з одного з
батьків суд бере до уваги
можливість  надання  утримання
другим  з  батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України)

Як
роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006
року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок
батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової
сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який
перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у
зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати
таку допомогу.

Судом
встановлено, що на час звернення до суду, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається на
другому курсі медичного факультету №4 Національного медичного університету ім.
О.О. Богомольця,  денна форма навчання,   бюджетник, з червня по листопад 2007 року
стипендія позивачу не нараховувалась, даний учбовий заклад  має закінчити у липні 2012 року.

Відповідно
до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінивши
наявні у справі докази, пояснення сторін, суд вважає, що позивачем не надано
належних доказів, які мали підтвердити той факт, що позивач потребує
матеріальної допомоги та/або потребує додаткових витрат на своє утримання,
позивач не заперечувала, що після розірвання шлюбу між її батьками, вона
добровільно вирішила проживати разом з батьком, який до цього часу, незважаючи
на досягнення нею повноліття, продовжує її матеріально підтримувати, батько
позивача має  постійну роботу та отримує
регулярний заробіток, його середньомісячна заробітна плата складає 3110,17
грн., в той же час, відповідач виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_4,
1993 року народження, а її
середньомісячна заробітна плата складає 1200,00 грн..

Також, суд враховує, що виходячи зі змісту ст. 182 СК
України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку, за
винятків випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Таким
чином, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання дитини
до закінчення навчання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно
до ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути
присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати.

Під час
розгляду судової справи позивачем не надано доказів, які мали підтвердити той
факт, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача,
обґрунтовуючи лише дані вимоги тим, що після розірвання шлюбі між батьками,
тобто після  01 квітня 2006 року
відповідач відмовилась сплачувати аліменти на її утримання.

Таким
чином, суд вважає, що в частині заявлених позовних вимог щодо стягнення з
відповідача аліментів з 01 квітня 2006 року, позов задоволенню не підлягає,
оскільки позовні вимоги в цій частині не обґрунтовані.

Виходячи
з наведеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання дитини
до закінчення навчання та стягнення аліментів за минулий час є необґрунтованим
та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи
наведене та керуючись ст.ст. 191, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України,
ст.ст. 10, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу
України,  суд

Вирішив:

В позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення
аліментів на утримання дитини до закінчення навчання та стягнення аліментів за
минулий час відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 20-ти днів після
подачі заяви про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом 10-ти
днів з дня проголошення рішення.

С у д д я