Справа № 2-2-2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

09  жовтня  2008р.           Христинівський районний суд
Черкаської області

в складі: головуючого судді                         Вітер Л.А.

при секретарі:                                               Бурбі
Р.Ю.

з участю адвоката                                        ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Христинівка справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини А 1588 про
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом
до в/ч А 1588 і прохає стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 5
тис грн. В підтвердження своїх вимог вона вказує, що з 2001р. вона працювала на
посаді завідуючої складом у в/ч.
18.11.2002р. під час виконання трудових обов'язків стався нещасний
випадок, внаслідок якого нею була отримана травма у вигляді консолідованого
перелому хребця та інших ушкоджень. Наступного дня зі сторонньою допомогою була
доставлена на роботу, де повідомила керівництво про нещасний випадок і їй було
запропоновано почекати зі зверненням у лікарню і продовжувати працювати. На
протязі місяця, страждаючи від сильних болей, вона виходила на роботу, але
25.12.2002р. їй стало погано і вона була доставлена в Христинівську ЦРЛ. На
протязі 2003-2006р.р. вона зверталась до командування в/ч з проханням оформити
відповідні документи, які б підтверджували факт отримання травми на
виробництві, що дало б їй можливість проводити більш якісне лікування та
харчування, але їй відмовляли без пояснення причин. На протязі 2003-2006р.р. із
заявами до командування звертались її чоловік та батько, поскільки вона була
обмежена в можливості вільного пересування, але виконати вимоги Закону
були проігноровані. Лише 17.05.2006р. їй була дана відповідь про те, що
порушення сталось з її вини, що виключає можливість складання необхідних
документів для отримання пенсії. Лише після звернення до суду їй вдалось
встановити факт отримання каліцтва на виробництві і згодом подати необхідні
документи для оформлення пенсії. Таким чином, тривале ігнорування її прав на
проведення розслідування нещасного випадку завдало їй душевних страждань через
позбавлення її можливості своєчасно отримати меддопомогу, через запізнення
набуття права на отримання пенсії.

20.06.2007р.
позивачка розширила свої позовні вимоги і вказала, що 26.06.2007р. факт
отримання нею виробничої травми був підтверджений рішенням Христинівського
райсуду і 27.06.2006р. вона була звільнена з роботи за ст. 38 КЗпП України.
Після цього відповідач став на шлях затягування розслідування та фальсифікації
документів по справі. Так, в ході розслідування нещасного випадку був
підготовлений Акт № 2 від 17.07.2006р.
за формою Н-1 та Акт форми Н-5, відповідно до яких вона визнана
невинуватою у нещасному випадку. Згодом вказані акти були перероблені, в
результаті чого вона опинилась винуватцем нещасного випадку, що потягло
зменшення суми страхового відшкодування та розміру пенсійних відрахувань. Після
винесення судового рішення на протязі тривалого часу відповідач не направляв
необхідних документів для проведення медико-соціальної експертизи та оформлення
страхової справи, внаслідок чого Христинівським відділенням ФССНВ була винесена
постанова про призначення страхової виплати лише 16.01.2007р. Вказані обставини
призвели до моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивачка позов підтримала, представник відповідача позову
не визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_1 отримала травму через порушення нею
самою вимог посадових обов'язків та вимог інструкції з охорони праці. Крім
того, позивачка не подала доказів того, що командування частини рекомендувало
їй не звертатись за медичною допомогою у лікувальні заклади, а також доказів,
що підтверджують факт отримання моральної шкоди. Представник також вказав, що
наявність у КЗпП України ст. 237-1 виключає застосування випадків заподіяння
моральної шкоди працівникові ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, що тягне за собою
застосування позовної давності у 3 місяці.

В
судовому засіданні були допитані свідки:

–   ОСОБА_3., який
пояснив, що він являється батьком позивачки і коли донька не змогла відвідувати
в/ч, то він сам приходив до в/ч і прохав оформити необхідні документи про
нещасний випадок, але йому відмовили і рекомендували звертатись до суду.

–   ОСОБА_4, яка пояснила, що працювала у
відповідача і випадків щоб командування частини не пускало ОСОБА_1 на лікування
не було.

–   ОСОБА_5., яка
пояснила, що разом з позивачкою працювала у в/ч, вона жалілась на болі,
втрачала свідомість.

–   ОСОБА_6., яка
пояснила, що також разом з позивачкою працювала у в/ч. Після травми ОСОБА_1мала
проблеми із здоров'ям, їй допомагали дійти до роботи.

–   ОСОБА_7, який
пояснив, що у в/ч працює з 2006р. старшим інспектором з охорони праці, був
головою комісії по розслідуванню нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 коли
склали акт, то потім його переписували і таких актів як йому відомо було
складено 4 чи 5.

–   ОСОБА_8., який пояснив, що працював у в/ч
начальником відділу зберігання. Коли стався нещасний випадок з ОСОБА_1, то
випадків, щоб її не відпускали до лікаря не було.

–   ОСОБА_9 пояснила, що працює у в/ч інспектором
по кадрах. Розслідування по нещасному випадку спочатку не проводилось, а потім
було проведено розслідування - вона була членом комісії.

Вислухавши
сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення, а саме до відшкодування підлягає моральна шкода в сумі
2 тис. грн. на підставі слідуючого.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1, працюючи у відповідача на посаді завскладом,
18.11.2002р. під час виконання трудових обов'язків отримала виробничу травму у
вигляді консолідованого перелому хребця та інших ушкоджень. На протязі
2003-2006р.р. вона зверталась до командування військової частини з проханням
оформити відповідно до вимог чинного законодавства документи, які б
підтверджували факт отримання нею травми на виробництві і дали можливість
отримувати пенсію у зв'язку з трудовим каліцтвом, що дало б її можливість
проводити більш якісне лікування та харчування з метою більш ефективного
одужання, але їй було відмовлено. До командування частини, у зв'язку
неможливістю вільного пересування, звертався батько позивачки з вимогою
оформлення нещасного випадку, але відповідач відмовився зафіксувати факт
нещасного випадку. Відмова відповідача провести розслідування нещасного випадку
на виробництві висловлена також у відповіді 17.05.2006р., що грубо суперечить
вимогам п. 26 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на виробництві. Лише після звернення до
Христинівського райсуду у 2006 році позивачці вдалось встановити факт отримання
каліцтва на виробництві і згодом подати необхідні документи для оформлення
пенсії.

Тривале
ігнорування прав позивачки на проведення розслідування нещасного випадку
завдало її душевних страждань. Внаслідок протиправних дій відповідача вона із
значним запізненням набула права на отримання пенсії у зв'язку з каліцтвом на
виробництві, що призвело до завдання їй моральної шкоди.

26.06.2006р.
факт отримання позивачкою виробничої травми був підтверджений рішенням
Христинівського райсуду. Наступного дня позивачка звільнилась з роботи.

Але і
після винесення рішення суду та звільнення позивачки з роботи відповідач став
на шлях затягування розслідування та фальсифікації документів по справі.

Так, в
ході розслідування нещасного випадку був підготовлений Акт № 2 від 17.07.2007р
за формою Н-1 та Акт форми Н-5, відповідно до яких позивачка визнана
невинуватою у нещасному випадку, що стався з нею.

Згодом
18.07.2006р. вказані акти були перероблені, в результаті чого позивачка
опинилась винуватцем нещасного випадку, що потягло за собою зменшення суми
страхового відшкодування та розміру пенсійних нарахувань.

Після
винесення Христинівським райсудом рішення про отримання ОСОБА_1 виробничої
травми на протязі тривалого часу адміністрація відповідача не надавала
необхідні документи для проведення медико-соціальної експертизи та оформлення
страхової справи, внаслідок чого Христинівським відділенням ФССНВ була винесена
постанова про призначення страхової виплати лише 16.01.2007р. Направлення про
встановлення ОСОБА_1 процентів втрати працездатності від трудового каліцтва
належно оформлена було надане лише 04.10.2006р., хоч ОСОБА_1зверталась за
отриманням такого направлення ще на початку вересня місяця, але документ їй був
виданий без підпису командира в/ч та не завірений печаткою.

Вказані
обставини також завдали позивачці додаткових моральних страждань, вона змушена
була тратити свій час, здоров'я на неодноразове звернення до в/ч для отримання
необхідних документів, але щоразу її вимоги ігнорувались.

Позивачка
свої вимоги про відшкодування моральної шкоди також мотивувала тим, що після
отримання травми відповідач змушував її виходити на роботу через що вона
терпіла фізичний біль, страждала, але вказані факти не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні. Тому судом вказані обставини не можуть
братись до уваги при визначенні розміру моральної шкоди.

Що
стосується посилання представника відповідача на те, що вказана справа повинна
розглядатись в порядку трудового законодавства, то суд вважає, що така позиція
являється безпідставною, поскільки вказані правовідносини (затягування розслідування
нещасного випадку та оформлення документів) не виникають із трудових
правовідносин, тому повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи
вище наведене суд вважає, що відшкодування підлягає моральна шкода в розмірі 2
тис. грн., що відповідає вимогам розумності та справедливості, а також
доказами, що підтверджують завдання цієї шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209,
214-215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. 22 Закону
України «Про охорону праці», п.п. 7, 8, 10, 26 «Порядку розслідування та
ведення обліку нещасних випадків, традиційних захворювань і аварій на
виробництві», -

в и р і ш и в :

Позов
задовільнити частково.

Стягнути з
військової частини А 1588 на користь ОСОБА_1 2 тис. грн. у відшкодування моральної
шкоди.

Стягнути
з військової частини А 1588 51 грн. на користь держави державного мита та 30
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення на р/р 0453 УДК в
Христинівському районі  МФО 854018  У  банк одержувача ГУДКУ в Черкаській
області   код бюджетної класифікації  22050000.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження
та апеляційної скарги, якщо вони були подані у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: підпис

ВІРНО:

Суддя Христинівського

райсуду                                                                                                        Л.А.Вітер