Справа № 2-107/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М   У К Р А Ї Н И

25 лютого 2008 року Прилуцький міськрайонний
суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., при
секретарі Іценко Ю.О., представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства “Прилуцький завод “Білкозин”, третя особа
генеральний директор ВАТ “Прилуцький завод “Білкозин” про визнання наказів про
оголошення догани та звільнення з роботи незаконними, про зміну причини
формулування звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду
з позовом до відповідача про визнання незаконними наказу № 279 від 23.11.2007р.
про оголошення йому догани за порушення контрольно-пропускного режиму та наказу
№ 177-к від 12.12.2007р. про звільнення його із займаної посади за появу на
роботі в нетверезому стані за п.7 ст.40 КЗпП України. Просить зобов”язати
відповідача змінити формулювання причини звільнення за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП
України за угодою сторін та стягнути середньомісячну зарплату за час вимушеного
прогулу. Накази вважає незаконними оскільки через конфлікт з
інженерно-технічними працівниками вирішив звільнитися з роботи про що
23.11.2007р. подав заяву, по якій відповідні посадові особи заводу дали згоду
на його звільнення за згодою сторін без застережень. Про притягнення його до
дисциплінарної відповідальності у вигляді догани йому не повідомили, пояснень з
цього приводу не відбирали та й взагалі з контрольно-пропускним режимом його не
знайомили. Через конфліктну ситуацію не бажає поновлюватися на роботі.

У судовому засіданні ОСОБА_1,
підтримуючи позовні вимоги, письмово уточнив їх в частині зобов”язання
відповідача змінити причину його звільнення саме на дату винесення рішення суду
та стягнути на його користь 3981,75 грн. - як середньомісячну зарплату за 75
днів (з 12.12.2007р. по 25.02.2008р.). Також вказав, що 21 та 22 листопада 2007
року на роботі був тверезий, освідування йому не проводили, будь-яких актів з
цього приводу не складалось. Представник ОСОБА_2 повністю підтримав позивача,
просить задовольнити позов, оскільки факт перебування позивача на роботі в
нетверезому стані відповідачем не доведено, а звільнення відбулося як помста
через конфлікт.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали та в письмовому запереченні вказують, що надумане
посилання відповідача на конфліктну ситуації з інженерно-технічними
працівниками заводу не може бути обгрунтованою підставою для визнання наказів
незаконними. Позивач був ознайомлений з наказом про притягнення його до
дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Факт виявлення ОСОБА_1 на
робочому місці в нетверезому стані та порушення ним контрольно-пропускного
режиму 21.11.2007р., а також прибуття його на роботу 22.11.2007р. в нетверезому
стані свідчать відповідні акти, службові та пояснююча записки. Від обстеження
на стан алкогольного сп”яніння позивач відмовився. Вживання ОСОБА_1 алкогольних
напоїв на робочому місці носило неодноразовий характер. Також на балансі ВАТ
“Прилуцький завод “Білкозин” обліковується контрольно-пропускна система та при
цьому кожний працівник має багаторазову перепустку для того щоб пройти на
територію заводу через турнікет на центральному вході.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснив, що він працює майстром ремонтно-механічного цеху ВАТ “Прилуцький завод
“Білкозин”. 21.11.2007р. близько 14 год. 30 хв. він виявив позивача на робочому
місці в нетверезому стані (запах спиртного, невпевнена хода, агресивність в
поведінці, неадекватна реакція на зауваження) про що доповів керівництву,
службі охорони та склав службову записку з цього приводу. 22.11.2007р. від
ОСОБА_1 відчувався сильний запах “перегара”.

Свідок ОСОБА_4. у судовому засіданні
пояснив, що він працює начальником РМЦ та близько 15 год. 21.11.2007р. майстер
ОСОБА_3 повідомив, що виявив позивача “випивши” та подав доповідну записку.
Тоді ж при особистому спілкуванні з ОСОБА_1 дійсно підтвердилось перебування
його у нетверезому стані (сильний запах спиртного, незв”язна мова, нечіткість
рухів) та останній був відсторонений від роботи.  22.11.2007р. зранку позивач мав ознаки
вживання спиртних напоїв, до роботи не був допущений, від дачі пояснень,
підпису актів, проходження медосвідування в категоричній формі відмовився.

Свідок ОСОБА_5 у суді пояснив, що
він працює начальником відділу внутрішньої охорони на ВАТ “Прилуцький завод
“Білкозин”. 21.11.2007р коли у кабінет начальника РМЦ викликали ОСОБА_1, то він
був у стані алкогольного сп”яніння (мав різкий запах алкоголя з рота, невласне
почервоніння обличчя, хитку ходу). Йому (позивачу) було запропоновано переодягнутися
і пройти до прохідної для документування правопорушення. Він дав вказівку
заблокувати електронну картку ОСОБА_1 через турникет. Проте того дня позивач
через прохідну не виходив. 22.11.2007р. ОСОБА_1 мав прояви вживання спиртних
напоїв і стан його був не можливий для допущення до роботи. Ним дійсно
складалися доповідна та відповідні акти, від пояснень та підпису в них ОСОБА_1
відмовився, як і від проходження медичного освідування.

Свідок ОСОБА_6 у суді пояснив, що
він працює заступником начальника охорони у відповідача. 21.11.2007р. в після
обідній час бачив позивача “випивши”, від якого відчувався різкий запах
“самогона”, він хитався. Після закінчення робочого дня ОСОБА_1 через прохідну
не проходив. На слідуючий день він був присутнім при складанні акта про
виявлення позивача, який мав остаточні залишки вживання спиртних напоїв, але
від підпису той відмовився.

Свідок
ОСОБА_7 у судовому засіданні засвідчив про перебування позивача 21 та 22
листопада 2007 року на роботі в нетверезому стані. Тоді ОСОБА_1 вимагав
звільнити його за угодою сторін, але резолюція була “звільнити за п”янку”.
Після складання акту про тимчасове затримання позивача за порушення КПР,
останній відмовився підписати такий акт.

Вислухавши пояснення
сторін, представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання про необхідність відмовити у
позові з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно перебував у трудових відносинах з відповідачем
ВАТ “Прилуцький завод “Білкозин” з 21.05.2002 року по 12.12.2007р. на посаді
токаря (а.с.7-8).

Згідно наказу № 279 від 23.11.2007р.
“Про покарання токаря РМЦ ОСОБА_1” за порушення контрольно-пропускного режиму
21 листопада 2007 року позивачу оголошено догану. У наказі вказується, що в
ході проведеного службового розслідування встановлено, що 21.11.2007р.
керівництвом РМЦ в робочий час був виявлений у нетверезому стані токар ОСОБА_1,
на зауваження майстра він висловився нецензурними словами. Керівництво цеху
вимушене було викликати працівників служби контролю та режиму, які прибули
негайно. Під час переодягання ОСОБА_1, усвідомлюючи свою провину, втік. Через
прохідну по закінченню робочого дня не виходив, зрозуміло що покинув територію
підприємства через огорожу. 22.11.2007р. токар ОСОБА_1 прибув на роботу без
перепустки та в нетверезому стані. Від пояснень категорично відмовився,
повідомив що прибув написати заяву про звільнення. Адміністрація підприємства
змушена була скласти акт про його стан та не допустити до роботи. 23.11.2007р.
ОСОБА_1 прибув на роботу із запізненням на півтори години. Ці випадки сталися
внаслідок безвідповідального ставлення токаря РМЦ ОСОБА_1 до виконання своїх
обов”язків. Об”єктивною причиною даного випадку є низький рівень профілактичної
роботи в ремонтно-механічному цеху по попередженню випадків зловживання
спиртними напоями (а.с. 36).

З даним наказом позивач був
ознайомлений 10.12.2007р., тобто в перший день після його виходу з відпустки
(зв. а.с. 36, 37).

Як вбачається з матеріалів справи
позивач дійсно 21.11.2007р. по закінченню робочого дня через прохідну заводу не
виходив, що підтверджується як показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, так і актом №
02/11 від 22.11.2007р. про порушення КПР (а.с. 22), доповідною начальника
відділу внутрішнього контролю (а.с. 37), копією витягу архіву подій за добу 21
листопада 2007 року (а.с. 39-40), копією інструкції про проведення вступного
інструктажу з охорони праці з правилами внутрішнього трудового розпорядку та
відповідальність за його порушення з якими позивач був ознайомлений
17.05.2002р. про що засвідчує його підпис (а.с. 57-84).

За таких обставин відповідачем у
відповідності до вимог КЗпП України, як правомочним органом, у передбачений
законом строк (не пізніше одного місяця з дня виявлення проступку), з
дотриманням порядку (відповідач, як порушник трудової дисципліни відмовився від
письмового пояснення) застосовано захід стягнення - догана.

Також згідно наказу №172-К від
12.12.2007р. ОСОБА_1 токаря ремонтно-механічного цеху звільнено з 12.12.2007р.
за появу на роботі в нетверезому стані за п.7 ст.40 КЗпП України. Підставою для
звільнення зазначено рішення профкому протокол №57 від 10.12.2007р. (а.с3).

Суд вважає, що звільнення
відповідача відбулося з додержанням вимог трудового законодавства. Так, згідно,
вимог п.7 ч.1 ст.40КЗПП України трудовий договір, укладений на невизначений
строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку
появи на роботі в нетверезому стані.

Факт перебування позивача
21.11.2007р. в робочий час у нетверезому стані підтвердили допитані у суді
свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та про що були складені
службова записка, доповідна, акт № 02/11 від 22.11.2007року (а.с. 21-22,
37-38).

Також відповідачем при розірванні
трудового договору з позивачем були виконані вимоги ст.43 КЗпП України щодо
отримання попередньої згоди профспілкового комітету, членом якого був ОСОБА_1,
на його звільнення з роботи. Подання відповідача до профкому розглядалося у присутності
позивача.

Так згідно копії виписки із
протоколу № 57 від 10.12.2007р. Засідання профкому вбачається, що більшістю
голосів (7 із 9 присутніх) було надано згоду адміністрації на розірвання
трудового договору за п.7 ст.40 КЗпП України (поява на роботі в нетверезому
стані) з членом профспілки, токарем РМЦ ОСОБА_1 (а.с. 29-30).

Здобуті в судовому засіданні докази
підтверджують законність звільнення позивача з дотриманням встановленого
порядку та які не були спростовані ОСОБА_1

За таких обставин суд вважає, що в
даних трудових правовідносинах відповідач вірно врахував всі обставини при
звільненні позивача, а тому позов задоволенню не підлягає також і в частині
зміни формулювання причини звільнення та стягнення середньомісячної зарплати.

Відповідно до
вимог ст.ст. 81, 88 ЦПК України необхідно стягнути з позивача судові витрати:
51 грн. судового збору і 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Керуючись
ст.ст. 3, 10, 60, 81, 88, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 40, 43, 147-149 КЗпП
України, -

В И
Р І Ш И В :

У
позові  ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства “Прилуцький завод “Білкозин”, третя особа генеральний
директор ВАТ “Прилуцький завод “Білкозин” про визнання наказів про оголошення
догани та звільнення з роботи незаконними, про зміну причини формулування
звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити
повністю.

Стягнути
з  ОСОБА_1 на користь держави судовий
збір в розмірі 51 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи на користь державного бюджету м. Прилуки.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький
міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення суду має
бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Також апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий