справа №2-77/08
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2008 року                                                                       м.
Запоріжжя

Заводський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

Головуючого судді   Забіяко Ю.Г.

при секретарі                     Вінник
Л.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Електрометалургійний завод
„Дніпроспецсталь", треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виплату авторського гонорару за раціоналізаторську пропозицію з
урахуванням індексу інфляції та стягнення компенсації за завдану моральну
шкоду, видачу свідоцтва

ВСТАНОВИВ:

У
листопаді 2005 оку ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ВАТ
„Електрометалургійний завод „Дніпроспецсталь" про виплату авторського
гонорару за раціоналізаторську пропозицію з урахуванням індексу та стягнення
компенсації за завдану моральну шкоду. У процесі розгляду справи позивач
неодноразово змінював та доповнював позовні вимоги та остаточно просив стягнути
гонорар за раціоналізаторську пропозицію з урахуванням індексу інфляції у сумі
62307грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000грн. та видати свідоцтво
про авторство раціоналізатора. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач
посилався на те, що 04.02.2002р. відповідачем була використана
раціоналізаторська пропозиція НОМЕР_1 по демонтажу аераційних ліхтарів за
допомогою траверси в одну захватку баштовим
краном „БК-1000" без зупинки роботи металургійних печей ЕП-2, ЕП-4, ЕП-6,
що підтверджується актом використання від 04.02.2002р. До цього вказані роботи
проводилася під час зупинки роботи металургійних печей на 4-5 діб.
Раціоналізаторська пропозиція була розроблена ним, ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
Відповідачем ВАТ „Дніпроспецсталь" нарахував та виплатив авторам біля
5000грн. тільки за зниження вартості будівництва, а винагороду за отриманий
прибуток безперервної роботи металургійних печей не було виплачено. Відповідно
до ст.,54 Указу Президента України №479/92 від 18.09.1992р. за несвоєчасну
виплату винагороди винний у цьому відповідач повинен сплатити йому за кожний
прострочений день пеню в розмірі 0,04% суми, належної до сплати, і всього складає
за період з 04.04.2003р. по 06.02.2008р. трьом авторам 77438грн., а з
урахуванням індексу інфляції і пені складає 186923грн., а йому, як одному
автору припадає 62307грн. Крім цього, вважає, що йому завдано моральну шкоду,
оскільки внаслідок боротьби за свої права у нього стався серцевий напад, в
результаті якого він залишився інвалідом 3 групи. Також просив видати свідоцтво
про авторство раціоналізатора.

В
судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги на підставах, які
викладені в позові та пояснив, що підприємство йому виплатило винагороду
виходячи з положень Інструкції Державного комітету у справах винаходів та
відкриттів Ради Міністрів СРСР від 15.01.1974р. „Про порядок виплати винагороди
за відкриття, винаходи та раціоналізаторські пропозиції-", з урахуванням
того, що відповідач визнав суму економії в розмірі не менше 782000 грн., а тому
була недоплачена сума винагороди у розмірі 10% від вказаної економії, в розмірі
73200грн, яку необхідно визначити з індексом інфляції, а також необхідно стягнути
пеню в розмірі 0,04%.

Представники відповідача з позовними вимогами не були згодні та надали свої
заперечення, та пояснили, що рацпропозиція позивача та інших співавторів не
відноситься к
технологічному (виробничому) процесу виготовлення сталі
або прокату, так як є тільки лише одним із способів реконструкції баштового
крану, та відноситься к
рацпропозиціям, використання яких не впливає на отримання
доходу. Розрахунок позивача суми авторської винагороди як різниці в смітній
вартості затрат на проведення робіт по реконструкції газоочисток СПЦ-2 є
неправильним, оскільки згідно висновку Бюджетного управління підприємства сума
авторської винагороди розраховується виходячи з амортизаційних відрахувань.
Крім цього рацпропозиція позивача відноситься до тих рацпропозицій,
використання яких не має відношення до отримання підприємством доходу, а
виникає інший позитивний ефект, це економія трудових ресурсів, часу, матеріалів
та інше.

Треті
особиОСОБА_3 М.І., ОСОБА_2. з позовними вимогами були згодні та пояснили, що в
2002р. ними в співавторстві була розроблена раціоналізаторська пропозиція та
вони отримали винагороду, яка була визначена в рівних долях та їм були видані
посвідчення.

Суд,
вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, третіх осіб, вивчивши
і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази,
приходить до висновку, що позов не обгрунтований, тому не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно
до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В
судовому засіданні було встановлено, що 04.02.2002р. на ВАТ
„Електрометалургійний завод „Дніпроспецсталь" була зареєстрована заява за
НОМЕР_1 співавторів на раціоналізаторську по демонтажу аераційних ліхтарів за
допомогою траверси в одну захватку баштовим
краном „БК-1000", дата початку використання рацпропозиції підтверджується
актом від 04.02.2002р. (а.с.5-6, 10). Для демонтажу аераційних ліхтарів було
запропоновано використовуючи стрілу баштового крану, виготовити траверсу та
встановити її на кран БК-1000, що підтверджується заявою на рацпропозицію
(а.с.5). Тобто цією рацпропозицією було змінено технічні характеристики цього
крану.

Раціоналізаторська
пропозиція була створена в співавторстві ОСОБА_1.,ОСОБА_3
М.І. та ОСОБА_2. Згідно
їх угоди винагорода між авторами розподіляється порівну, що вбачається із їх
заяви та підписів (а.с.5-6).

Згідно
службової записки начальника бюджетного управління Кийко С.Г. до застосування
рацпропозиції розрахунок не складався та не затверджувався, економія не
розраховувалась, тому винагорода повинна виплачуватися по дійсній вартості
рацпропозиції, в зв'язку з чим вважалось за потрібне після висновку технічної
ради, виплатити винагороду по дійсній вартості, з урахуванням вищезазначених
доводів та обов'язковості підтвердження правильності вибору бази порівняння
відповідними службами заводу(а.с.7). Таким чином до впровадження пропозиції
кошторис не складався та не затверджувався, тому економія не підраховувалася і
винагорода була сплачені по дійсній цінності пропозиції.

В
зв'язку з неможливістю підтвердження розрахунку економічної ефективності
(відсутністю бази порівняння) технічною радою підприємства було прийнято
рішення про виплату винагороди по дійсній цінності по спеціально розрахованій
схемі. Згідно з протоколом засідання технічної ради ВАТ „Дніпроспецсталь"
від 22.04.2005р. було прийнято рішення про виплату авторської винагороди за
рацпропозицію співавторам згідно його дійсної вартості в розмірі 5344,00 грн.,
із розрахунку 2,5% від розміру умовного прибутку, яка склала 219792,00грн.
(а.с.87), згідно з розпорядженням начальника БПРТІ, яке було передано до
бухгалтерії, сума до сплати позивачу ОСОБА_1. склала 1666,00грн. (а.с.12-16).

Згідно
довідок бухгалтерія відповідача повідомляє, що документ щодо нараховування
ОСОБА_1 таОСОБА_3 винагороди за рацпропозицію поступив в серпні 2005р., однак
останні за виплатами не зверталися (а.с.107-108). Це також підтверджується тим,
що одному із співавторів ОСОБА_2. була виплачена винагорода в серпні 2005р.
(а.с.17). Згідно платіжної відомості від 20-24 січня 2006р.ОСОБА_3 . та позивач
ОСОБА_1. також отримали винагороду, що не заперечує позивач а підтверджується
їх підписами на цьому документі (а.с.102).

Посилання
позивача на ту обставину, що після використання рацпропозиції не зупинялися
роботи металургійних печей ЕП-2, ЕП-4, ЕП-6, які раніше не працювали 4-5 діб, а
тому мали додатковий прибуток спростовуються матеріалами справи, а саме
фактична рентабельність за 2002-2003р.р. була негативна та складала -14,8% та
-3,8%, крім цього за той період були простої печей ЕП-2 - 81,6%, ЕП-4, ЕП-6
відповідно 51,9% та 54,4% (а.с.151-154), таким чином прибуток від додаткового
випуску продукції відсутній.

Вимоги
позивача щодо видачі йому посвідчення про авторство рацпропозиції не підлягають
задоволенню, оскільки це посвідчення йому було видано, що підтвердив сам
позивач та підтвердили представники відповідача в судовому засіданні.

Вимоги
позивача щодо стягнення моральної шкоди необгрунтовані, всупереч вимогам ст.ст.
10, 60 ЦПК України не надано доказів, отже підстав для їх задоволення немає.

Позивач
обґрунтовує свої вимоги щодо суми належної йому як винагороди за рацпропозицію
виходячи із суми економії в розмірі 782000грн., хоча невідомо з чого ця сума
ним розраховується та матеріалами справи не підтверджується.

Посилання
позивача на розрахунок економічного ефекту у розмірі 709232грн., підписаний
тільки начальником СПЦ-2 та економістом цеху, є неналежним доказом та не може
бути прийнятий до уваги, оскільки даний розрахунок не затверджений Бюджетним
управлінням підприємства, (а.с.9).

На
підприємстві ВАТ „Дніпроспецсталь" діє Стандарт СТП2.10-2000 Система
забезпечення якості, зі змінами внесеними наказами Голови Правління №212 від
23.02.2001р. та №42 від 22.02.2002р., відповідно до п.4.3 якого розрахунок
прибутку від використання рацпропозиції проводиться на підставі фіксованих
витрат (довідок), що пов'язані з використанням рацпропозиції і які складені на
підставі первинних документів. Розрахунок прибутку від використання
рацпропозиції, розмір яких перевищує 500грн., виконується економістом цеху,
підписується начальником цеху, перевіряється та підписується начальником бюро
економічного аналізу та затверджується начальником Бюджетного управління
(а.с.58-80,119).

Якщо
використання рацпропозиції дає певний економічний ефект (прибуток), то
складається розрахунок ефективності за рік. Винагорода за рацпропозиції, що не
дають економічного ефекту, але

які мають інший позитивний
результат, виплачується у розмірі, визначеному в залежності від їх дійсної
цінності з урахуванням досягнутого позитивного ефекту та обсягу використання.

Відповідно
до ст.ст.53, 54 Тимчасового положення право на винагороду має автор
(співавтори) раціоналізаторської пропозиції протягом 2 років від дати початку
її використання на підприємстві, яке видало автору свідоцтво на цю
раціоналізаторську пропозицію. Розмір винагороди визначається умовами договору
між автором і підприємством і не може бути менше: 10 відсотків доходу, одержуваного
щорічно підприємством від використання рацпропозиції, або 2 відсотків від
частки собівартості продукції (робіт, послуг), що припадає на рацпропозицію,
корисний ефект від якої не впливає на одержання доходу.

Відповідно
до ст.9 Тимчасового положення раціоналізаторською визнається пропозиція, яка є
новою і корисною для підприємства, якому вона подана, і передбачає створення
або заміну конструкції виробів, технології виробництва і застосовуваної техніки
або складу матеріалу. Раціоналізаторська пропозиція є корисною для
підприємства, якому вона подана, якщо її використання діє змогу підвищити
економічну ефективність або одержати інший позитивний ефект цим підприємством.

Відповідно
до ст.481 ЦК України раціоналізаторською пропозицією є визнана юридичною особою
пропозиція, яка містить технологічне (технічне) або організаційне рішення у
будь-якій сфері її діяльності.

Доводи позивача щодо сплати йому відповідно до ст.54 Тимчасового положення
про правову охорону об'єктів промислової власності та раціоналізаторських
пропозицій в Україні, затвердженого Указом Президента України від 18.09.1992р.,
пені в розмірі 0,04 відсотка суми належної до сплати за несвоєчасну виплату
винагороди, неспроможні, оскільки відповідно до цієї статті ця санкція
застосовується до власника патенту, але позивачу було видано посвідчення на
раціоналізаторську пропозицію, а не патент, який видається Державним патентним
відомством України, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають
задоволенню. Відповідно до ст.2 цього Тимчасового положення раціоналізаторські
пропозиції дістають охорону у формі посвідчення на раціоналізаторську
пропозицію на підприємстві, в установі, чи в організації, які визнали
пропозицію раціоналізаторською.

Винагороду позивачу сплачено по дійсній цінності рацпропозиції в розмірі
2,5% від умовного прибутку в сумі 219792грн., що підтверджується протоколом від
22.04.2005р. (а.с.12-15).

Таким
чином розмір винагороди не був визначений умовами договору між співавторами та
підприємством, а тому виплачений у розмірі 2% від частки собівартості продукції
(робіт, послуг), яка стосується рацпропозиції, позитивний ефект від якої не
вплинув на отримання прибутку.

На
підставі викладеного та керуючись Тимчасовим положенням про правову охорону
об'єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в Україні,
затверджене Указом Президента України від 18.09.1992р., ст.ст.481-484 ЦК України, ст.ст.57-60, 88,209,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ВАТ
„Електрометалургійний завод „Дніпроспецсталь" про виплату авторського
гонорару за раціоналізаторську пропозицію з урахуванням індексу інфляції та
стягнення компенсації за завдану моральну шкоду, видачу свідоцтва -відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Заводський
районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст.294 ЦПК України, рішення набирає законної сили після
закінчення цього строку.