УХВАЛА

Іменем  України

04
березня 2008 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого -
судді  Павицької Т.М.

суддів     Жигановської О.С. ,  Косигіної Л.М.

при секретарі
Порохня М. М.

розглянувши
у відкритому (закритому) судовому засіданні в м.  Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Ружинської селищної ради про встановлення факту,  що має юридичне значення та визнання права
власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ружинського районного суду Житомирської області від 15 січня 2008 року,  -

встановила :

У жовтні
2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Ружинської селищної ради про
визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовувала
тим,  що її брат ОСОБА_2 з вересня 1997
року до 2002 року проживав однією сім'єю в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3
,  яка померлаІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 після
смерті ОСОБА_3  продовжував проживати в
будинку,  який на праві власності належав
останній. 03.01.2006 року ОСОБА_2 помер. Оскільки вона є спадкоємицею після
смерті брата ОСОБА_4,  а тому просила
визнати за нею право власності  на
жилий будинок.

Під час
розгляду справи ОСОБА_1 доповнила позовні вимоги та просила встановити факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3
в період з вересня 1997 року по 25 жовтня 2002 року.

Рішенням
Ружинського районного суду Житомирської області від  15 січня
2008 року у задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судове рішення та ухвалити нове -
про задоволення її вимог. Вважає,  що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи,  суд дав неправильну оцінку показам свідків та
матеріалам справи.

Справа
№22ц/595     Головуючий в суді 1-ї
інст.  Нейло В. М.

Категорія
26, 54        Суддя - доповідач Павицька
Т.М.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З
матеріалів справи видно,  що ОСОБА_3  та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної
власності належала АДРЕСА_1. ОСОБА_5 помер
в 1997 року.

Як
пояснила ОСОБА_1 в суді першої інстанції,
ОСОБА_2 з вересня 1997 року проживав однією сім'єю з ОСОБА_3 ,  вони вели спільне господарство,  турбувалися одне про одного. Однією сім'єю
вони прожили до смерті ОСОБА_3

Судом
встановлено,  що ОСОБА_2 був прописаний у
спірній квартирі з 18.07.2000 року. ОСОБА_3
померлаІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті ОСОБА_2 продовжував проживати у
квартирі. Помер ОСОБА_2 03.01.2006 року.

Звертаючись
до суду з позовом ОСОБА_1 просила встановити факт проживання однією сім'єю
ОСОБА_2 та ОСОБА_3  в період з вересня
1997 року по жовтень 2002 року,  а саме
більше п'яти років. Встановлення даного факту їй необхідно для  спадкування після смерті  брата ОСОБА_2

Відповідно
до вимог  ст.  12 64 ЦК
України право на спадкування за законом у четверту чергу мають особи,  які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю
не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Цей
п'ятирічний строк обчислюється на підставі правил п.4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України.

Так,  відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК,  що набрав чинності з 01 січня 2004 року,  положення зазначеного Кодексу застосовуються
до цивільних відносин,  що виникли після
набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин,
які виникли до набрання чинності ЦК України,  положення цього Кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків,  що виникли до набуття
чинності Кодексом або продовжують існувати після набуття ними чинності.

Спільне
проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3  однією
сім'єю припинилосяІНФОРМАЦІЯ_1,  тобто до
набуття чинності ЦК України,  прийнятого 16 січня 2003 року.

Таким
чином проживання однією сім'єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3  з вересня 1997 року по жовтень 2002 року не
створює жодних правових наслідків та не надає права ОСОБА_2 бути спадкоємцем
четвертої черги після смерті ОСОБА_3 ,  а
ОСОБА_1 бути спадкоємцем спірного спадкового майна після смерті ОСОБА_2

З огляду
на наведене,  суд першої інстанції
правильно відмовив в задоволенні позову ОСОБА_1Підстав для скасування рішення
не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  209,  303,
304,  307,  308,
313- 315 ЦПК України,   колегія
суддів

ухвалила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ружинського районного суду Житомирської області від  15 січня
2008 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.