Апеляційний суд Запорізької області
Справа №
22-83/ 08                                                        Головуючий
у 1 інстанції: Щаслива О.В.
Суддя-д
оповідач:  Подліянова Г.С.
УХВАЛА І

МЕНЕМ УКРАЇНИ

26
лютого 2008 року                                                                                          м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:   Приймака В.М.

Суддів:                    Подліянової Г.С.

Мануйлова Ю. С

При секретарі:
Батарейній 0.0.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.  Запоріжжя
від 27 січня 200броку

по
справі за позовом ЗАТ "Український мобільний зв'язок" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги мобільного зв'язку,  -

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2005 року ЗАТ "Український мобільний зв'язок" звернулось до
суду із позовом до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за послуги мобільного
зв'язку.

В позові
зазначено,  що 10.05.2005 року між
сторонами укладено договори № 2226435 та № 2226353 про надання послуг
мобільного зв'язку,  а також додаткову
угоду до договору № 2226353. Згідно із п. 3.2 договорів абонент зобов'язаний
оплатити рахунки за надані послуги в строк до п'ятнадцятого числа місяця,  наступного за розрахунковим.  Окрім того,
відповідно до п. 11  ст.  40 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування" відповідачка зобов'язана
сплачувати ЗАТ "УМЗ" збір на обов'язкове пенсійне страхування в
розмірі 6 відсотків від вартості послуг мобільного зв'язку одночасно з оплатою
рахунків за послуги зв'язку. Відповідно до п. 1.2 додаткової угоди при достроковому
припиненні договору з ініціативи ЗАТ "УМЗ" у випадку невиконання
відповідачкою прийнятих на себе зобов'язань вона має оплатити договірну санкцію
в розмірі 3, 65 грн. за кожен день,  що
залишився до закінчення терміну дії додаткової угоди,  укладеної на 548 днів.

Надані
до оплати рахунки за період з 01.06.2005 року по 26.09.2005 року в сумі 442
грн. 58 коп. відповідачкою неоплачені,  в
зв'язку з чим договори з нею,  на
підставіп. 5.2 договору,  25 вересня 2005
року розірвано.

Тому
позивач просив суд стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 442
грн. 58 коп.,  договірну санкцію в
розмірі 1901 грн. 65 коп.,  суму
несплачених до УПФУ зборів в розмірі 32 грн. 90 коп.,  пеню в сумі 08 грн. 06 коп.,  а всього 2385 грн. 19 коп.,  а також витрати по сплаті судового збору в
розмірі 51 грн.

Заочним
рішенням Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 27 січня 2006 року позов ЗАТ "Український мобільний
зв'язок" задоволено.

Стягнуто
з ОСОБА_1на користь ЗАТ "Український мобільний зв'язок" 2385 грн. 19 коп. в рахунок
погашення заборгованості за послуги зв'язку та 51 грн. судового збору.

Не
погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1
подано апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права просить заочне рішення суду
скасувати.

Заслухавши
доповідь суді-доповідача,  пояснення
учасників процесу,  перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів прийшла до
висновку,  що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно
зі  ст. . 303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

Згідно
зі  ст. . 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Задовольняючи
позов ЗАТ «Український мобільний зв'язок» про стягнення заборгованості за
послуги мобільного зв'язку,  районний суд
виходив з того,  що позивачем надавалися
відповідачці послуги мобільного зв'язку відповідно до умов складеного між ними
договору,  однак відповідачка порушила
умови договору і не оплатила рахунки за надані послуги в зазначений в договорі
строк,  тому вищезазначена сума
заборгованості підлягає стягненню з відповідачки.

Судова
колегія вважає,  що зазначений висновок
суду відповідає вимогам закону і фактичним обставинам справи.

З
матеріалів справи вбачається,  та
сторонами не заперечується,  що 10 травня
2005 року між позивачем і відповідачкою укладені договори № № 2226435 та
2226353 про надання послуг мобільного зв'язку,
а також додаткову угоду до договору № 2226353.

Надані
до оплати рахунки за період з 01.06.2005 року по 26.09.2005 року в сумі 442
грн. 5 8 коп. відповідачкою не оплачувались,
в зв'язку з чим договори з нею 25 вересня 2005 року були розірвані.

Відповідно
до розрахунку позивача сума заборгованості з урахуванням договірної санкції,  пенею,
сумою несплачених до УПФУ зборів складає 2385 грн. 19 коп.

Згідно
зі  ст.
ст.  526,  530,
549 ЦПК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства,  зобов'язання повинно виконуватися у
встановлений строк,  у випадку порушення
зобов'язання за договором передбачено стягнення з боржника неустойки.

Таким
чином,  колегія вважає,  що суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про стягнення з відповідачки заборгованості за послуги
мабільного зв'язку з урахуванням договірної санкції,  пені,
суми несплачених до УПФУ зборів,
а всього 2385 грн. 19 коп.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що
відповідачка належним чином не була повідомлена про час та місце судового
засідання 27.01.2006 року безпідставні,
оскільки з матеріалів справи вбачається,
що відповідачка викликалася в судове засідання судовою повісткою,  яку вона відмовилася отримати про що свідчить
відповідна помітка на повістці особи,
яка її доставляла ( ах. 14).

Згідно
зі ч. 8  ст.  76 ЦПК України особа,  яка відмовилася одержати судову
повістку,  вважається повідомленою.

Посилання
апеляційної скарги на те,  що до участі у
справі не були залучені інші учасники угоди від 10.05.2005 року,  а саме субділер - ТОВ « Укр. Селл» та ПП «
Зеніт -Центр» не можуть бути підставою для скасування правильного по суті 1
справедливого рішення,  оскільки ними
рішення суду не оскаржено,  їх права не
порушені. Крім того,  процесуальні права
ОСОБА_1цим також порушені не були.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги висновків суду
не спростовують і не дають підстав
вважати про неправильне застосування судом першої

інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313,  314,
315,  317    ЦПК України,  колегія судців,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне
рішення Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 27 січня 2006 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена протягом двох
місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.