Справа № 2-9088/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2008
року                          Приморський
районний суд м. Одеси в складі: головуючого -
судді  Кічмаренко С.М.

при секретарі - Тимофійчук Х.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Одесі
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з  позовом про визнання права власності на
колишній ліхтар будинку АДРЕСА_1 площею 2,8 кв.м. , указуючи на те, що
відповідно до договору купівлі-продажу від 02.03.2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є
власниками  квартири № 1 будинку АДРЕСА_1
в рівних частках.  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
помер. Його спадкоємцем, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом
від 07.04.2008 року є ОСОБА_1 До їхньої квартири приєднувалося нежиле
приміщення - колишній будинковий ліхтар, яким крім них ніхто не користується.
Вони з дозволу єдиного сусіда відповідача по справі приєднали приміщення
колишнього ліхтаря до своєї квартири, зробивши в ньому допоміжне приміщення,
при цьому змінилася загальна площа квартири, збільшившись до 85,9 кв.м.

Вищевикладене, як вважають позивачі, підтверджує їх право
власності на приміщення колишнього будинкового ліхтаря, площею  2,8 кв.м.

У судовому засіданні представник позивачів підтримала
позовні вимоги у повному обсязі і просить суд визнати за позивачами право
власності на приміщення колишнього будинкового ліхтаря, яке розташоване у
будинку АДРЕСА_1 площею 2,8 кв.м., а також визначити, що загальна площа
квартири № 1 будинку АДРЕСА_1 що належить позивачам, становить 85,9 кв.м., а
жила площа - 47,1 кв.м.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнав і не заперечує проти їх
задоволення.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши сторони, суд вважає, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2  є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Так, у судовому засіданні було встановлено, що відповідно
до договору купівлі - продажу від 02.03.2002 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є
власниками  в рівних частках  квартири № 1 будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і його спадкоємцем, згідно
свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.04.2008 року є ОСОБА_1,
позивач по справі.

До квартири, яка належать відповідачам, приєднувалось
приміщення колишнього будинкового ліхтаря, площею 2,8 кв.м., яким крім
позивачів ніхто не користується.

Позивачі з дозволу співвласника приміщення колишнього
будинкового ліхтаря ОСОБА_3 приєднали спірне
приміщення до квартири, яка знаходиться у їх власності, при цьому
змінилася загальна площа квартири позивачів, збільшившись до 85,9 кв.м., а
житлова - 47,1 кв.м.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України №
1-2/2004 від 02.03.2004 року у справі за конституційним зверненням ОСОБА_5 та
інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону
України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за
конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення
положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні
приміщення багатоквартирних будинків) співвласники багатоквартирного будинку є
співвласниками його допоміжних приміщень (горища, підвалу та ін.). П. 1.1.
резолютивної частини даного рішення проголошує, що „допоміжні приміщення
(підвали, сараї, комори, горища, колясочні тощо) передаються безоплатно у
спільну власність громадян одночасно з приватизацією (набуття права власності)
ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження
права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення будь-яких
додаткових дій.

Згідно із п. 1.2. вказаного рішення власник (власники)
неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником
(співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих
квартир.

Таким
чином, приміщення колишнього будинкового ліхтаря, площею 2,8 кв.м. є загальною
спільною власністю мешканців будинку АДРЕСА_1, тобто відповідача.

Відповідно до п. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартир у
дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної
сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або
всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди,
будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також
власників нежилих приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Так як відповідач, співвласник  приміщення будинкового ліхтаря, площею 2,8
кв.м. розташованого в будинку АДРЕСА_1 не заперечує проти його передачі
позивачам у власність, то за ними повинно бути визнане право власності на
спірне приміщення колишнього будинкового ліхтаря, площею 2,8 кв.м.
розташованого в будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України №
1-2/2004 від 02.03.2004 року момент виникнення права власності на квартиру є й
моментом виникнення права спільної власності на допоміжні приміщення.

Підтвердженням вищевикладеного є вимоги ст. 328 ЦК
України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Відповідно до ст. 10 ч. 2   Закону України від 10.06.1992 року «Про
приватизацію державного житлового
фонду»   власники   квартир
багатоквартирних   будинків   є
співвласниками   допоміжних
приміщень   будинків.   Допоміжні
приміщення   (комори,   сараї,
і   ін.)   передаються
у   власність квартиронаймачів
безкоштовно й окремо приватизації не підлягають.

Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов
про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Таким чином, суд приймає до уваги, що в даний час право
власності на спірне приміщення колишнього будинкового ліхтаря, загальною площею
2,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку
ніким не оскаржено і не оскаржується, що дозволяє суду дійти обґрунтованого
висновку про те, що необхідно визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності
на  дане приміщення, а також визначити,
що загальна площа квартири № 1 будинку АДРЕСА_1 що належить позивачам,
становить 85,9 кв.м., а житлова - 47,1 кв.м.

Керуючись ст.ст. 4-8, 10, 11,
15,  130, 169, 174, 212, 214, 215, 218,
223  ЦПК
України, ст. 41 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від
02.03.2004 року № 4-рп/2004 «У справі по конституційному звертанню ОСОБА_5 й
інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 ст.10 Закону України
«Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст.1, 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 15, 16, 20, 328, 346, 382 ЦК
України, ст.ст. 7, 8, 10, 11, 60, 130, 208, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
суд  -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2  право власності на приміщення колишнього
будинкового ліхтаря, площею 2,8 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, у
рівних частках.

Визначити, що загальна площа квартири № 1 будинку
АДРЕСА_1 становить 85,9 кв.м., а житлова площа становить 47,1 кв.м.

Дане рішення є підставою для державної реєстрації КП
„Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості” права власності на квартиру № 1 будинку АДРЕСА_1 загальною площею
85,9 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської
області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі заяви про
його апеляційне оскарження протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення
і подачі апеляційної скарги, протягом 20 (двадцяті) днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя :                                                                                                            С.М. Кічмаренко