Справа № 2-77/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 лютого 2008 року Корсунь - Шевченківський районний суд Черкаської
області в складі: головуючого - судді Гончарука І.М., при секретарі - Водяна
А.М., за участю представника позивача - ОСОБА_1., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Корсунь - Шевченківському  цивільну справу за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3про відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2. звернувся в суд з позовом, і просить ухвалити рішення, яким
стягнути з відповідача ОСОБА_3. в його користь: майнову шкоду в сумі 20 853 грн. 31 коп., та 65 000 моральної шкоди.

Свій
позов позивач мотивує тим, що 12.10.2005 року близько 21:00 години в с. Мошни,
Черкаського району, Черкаської області, рухаючись по узбіччю проїжджої частини
вул. Леніна в районі будинків № 47-№ 51 в напрямку м. Черкаси він був збитий
автомобілем ВАЗ-2108, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням відповідача
по справі ОСОБА_3, що проживає в АДРЕСА_1.

Згідно
постанови Черкаського районного суду, Черкаської області від 01.08.2007 року
ОСОБА_3. звільнено від покарання за вчинений злочин, на підставі п. «б» ст. 1
Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року.

Завдану позивачу майнову шкоду позивач визначає у його витратах,
пов'язаних з лікуванням від травм, отриманих внаслідок ДТП, в сумі 3981.86
грн., вартість санаторно - курортного
лікування на суму 2 500.00 грн., втрачений заробіток на суму 13 306.45
грн., вартість пошкодженого одягу та втраченого майна - 1065.00 грн.. Всі
ці  витрати  позивач поніс по вині відповідача.

Крім
того, в результаті отриманих в ДТП тілесних ушкоджень, позивач став інвалідом
2-ої групи, втратив працездатність, в результаті чого втратив заробіток, який
мав працюючи водієм ПП ОСОБА_4..

Завдана йому в результаті дорожньо -
транспортної пригоди моральна шкода полягає в перенесеному ним стресі,
нервовому зриві та сильному фізичному болі, погіршенні стану його здоров'я,
перенесенні душевного дискомфорту в зв'язку з одержаними травмами та пройденого
лікування, необхідності постійного тривалого лікування, необхідності медичного
підтримання його здоров'я в даний час і в подальшому, порушенні нормальних
життєвих зв'язків, втраті часу на відвідини медичних закладів, правоохоронних
органів, суду, втраті матеріального благополуччя, так як в період лікування і
зараз він не може за станом здоров'я працювати та отримувати заробітну плату.
Крім того, одержані внаслідок ДТП травми є тяжкими та небезпечними для життя,
тому він постійно переживає хвилювання та страх щодо стану його здоров'я в
майбутньому, адже не відомо які негативні наслідки, пов'язані з травмами та
ушкодженнями, які настали внаслідок ДТП, можуть настати в майбутньому.

В результаті отриманих травм йому було встановлено другу
групу інвалідності, в зв'язку з чим ним було назавжди втрачено можливість
працевлаштуватись як людині, яка є повністю дієздатною та повноцінною. В
зв'язку з цим у нього погіршилось і його самопочуття, з'явилось відчуття
дискомфорту, неповноцінності, що постійно принижує та пригнічує його як людину.
Він ще молода людина, а в результаті дорожньо - транспортної пригоди його
позбавлено можливості реалізації своїх мрій та життєвих планів.

При оцінці моральної шкоди ним враховувались ступінь
завданих йому тілесних ушкоджень, тривалість його лікування в наслідок
отриманих травм, та те, що внаслідок ДТП та отриманих травм він став інвалідом
та непрацездатною особою. В даний час на його утриманні знаходяться малолітні
діти - його син, ОСОБА_52002 року народження та ОСОБА_6- 2007 року народження.
В зв'язку з втратою працездатності він позбавлений можливості створення
нормальних умов для матеріального забезпечення своєї сім'ї, що ще більш
пригнічує його, порушує його нервовий стан, змушує нервувати та переживати за
дружину, сина та доньку. Крім того, з настанням літа та підвищенням температури
за станом здоров'я він не може більше 20 хвилин перебувати на сонці так, як
тривале перебування на сонці викликає сильний головний біль, головокружінні,
нудоту, короткочасну втрату пам'яті, кровотечу з носа тощо, що також призводить
до його моральних страждань. Крім того, його донька, якій зараз лише 6 місяців,
народилась раніше встановленого терміну, тобто недоношеною, перебуває в даний
час на диспансерному обліку Корсунь - Шевченківської ЦРЛ та потребує постійного
лікування і нагляду, що, в свою чергу, потребує значних коштів, яких в нього та
його сім'ї не має. Крім того, його донька пройшла курс лікування у відділенні
патології новонароджених та недоношених дітей Черкаської обласної лікарні, про
що свідчить виписка з історії хвороби № 658-Д ( Додаток № 12 ). Усвідомлення
ним факту того, що він не може надати гідну допомогу своїй новонародженій
дитині по причині відсутності коштів , завдає йому сильних моральних страждань
та призводить до нервових зривів.

Доказами, що підтверджують наявність моральної шкоди є
відповідні записи в його медичній картці та відповідні виписки з історії
хвороби після проходження курсу лікування, матеріали кримінальної справи,
пенсійне посвідчення інваліда та свідоцтва про народження дітей.

Крім того, його глибоко морально вразила і сама поведінка
відповідача по даній справі ОСОБА_3. Так, відповідач, знаючи, що він перебуває
в тяжкому стані та проходить курс необхідного лікування не вжив жодних заходів
щодо моральної чи матеріальної підтримки потерпілої особи, яку він збив
автомобілем. Моральну шкоду, що була йому завдана він оцінює в 65 000.00 грн.

Позивач
в судове засідання з'явився позовні вимоги підтримав в повному обсязі та
просить їх задоволити, дав пояснення аналогічні фактам викладеним в його
позовній заяві. Зазначив, що просить стягнути шкоду не з ОСОБА_3., а з
ОСОБА_3., оскільки при написанні заяви допустив помилку. Доповнив їх слідуючим,
що після ДТП він перебував у тяжкому стані. Він змушений був неодноразово на
протязі тривалого часу лікуватися в медичних закладах, а саме: з 13.10.2005
року до 09.11.2005 року на стаціонарному лікуванні в Черкаській міській лікарні
№3. Крім того, йому довелось пройти курс лікування в неврологічному відділенні
Корсунь - Шевченківської районної лікарні в період з 23 листопада 2005 року по
03 грудня 2005 року та з 29 травня 2006 року по 08 червня 2006 року. Після
закінчення курсу лікування за рішенням медико-соціальної експертної комісії м.
Черкаси внаслідок отриманих в результаті дорожньо - транспортної пригоди травм
та ушкоджень здоров'я йому було встановлено другу групу інвалідності, про що
свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2, видане управлінням Пенсійного
фонду України в Корсунь - Шевченківському районі 03.05.2006 року. Крім того, в
зв'язку з незадовільним станом здоров'я він змушений був пройти індивідуальну
програму реабілітації інваліда Черкаської міжрайонної офтальмо-травматологічної
медико - соціальної експертної комісії м.Черкаси. Після закінчення курсу
лікування 08 червня 2006 року йому було рекомендовано пройти курс санаторного
лікування в санаторіях неврологічного типу в м.Саки чи в м.Одеса для
відновлення ушкодженого здоров'я, який він по даний час не пройшов по причині
відсутності необхідних для цього коштів. Крім того, і в даний час він змушений
періодично проходити курси лікування в Корсунь - Шевченківській ЦРЛ , що
потребує значних коштів.

Не
дивлячись на тривале лікування, той стан здоров'я, який він мав до ДТП, не
відновився. З фізично здорової людини він став інвалідом другої групи, має
серйозні проблеми зі здоров'ям, психологічно страждає від усвідомлення свого
статусу інваліда, від проблем з тим що потерпає сильні головні білі перед
змінами погоди, короткотривалому перебуванні на сонці. Тяжкість завданої йому
моральної шкоди найбільше полягає в тому, що в своєму подальшому житті він
приречений на лікування і на інвалідність, відновити втрачений стан здоров'я
неможливо. До ДТП він матеріально забезпечував свою сім'ю, яка складається з
чотирьох осіб - він, дружина, неповнолітній син 2002 р. н. і дочка 2007 р. н.,
матеріальний стан сім'ї був задовільний. Через тяжкий стан свого здоров'я
позивач втратив роботу, заробіток, на даний час ніде не працює, отримує пенсію
в розмірі 450 грн., щомісячно, яка стала єдиним джерелом доходу сім'ї. Не
дивлячись на те, що вина ОСОБА_3., у вчиненні злочину органами досудового
слідства та судом була доведена повністю, про що свідчить постанова суду йому
не відшкодовано заподіяну шкоду і сім'я опинилася у вкрай скрутному
матеріальному становищі.

Представник позивача ОСОБА_1. в судове засідання з'явився позовні вимоги
позивача в частині стягнення майнової шкоди в сумі 20 853 грн. 31 коп.,
та  65 000 моральної шкоди
підтримав в повному обсязі. Та пояснив, що посилання відповідача в його заяві
на те, що позивач сам винен у ДТП, що позивач був п'яний і що він його відвозив
у лікарню, як на підставу відмови в позові і закритті справи є помилковими і
спростовуються висновком СМЕ №190 м/д від 19.04.2006 року відповідно до п. 4.4
якого в крові ОСОБА_2., алкоголь не виявлено, висновком авто - технічної
експертизи №4/130 від 14.07.2006 року відповідно до якої дії водія автомобіля
ВАЗ - 2108 д.н. НОМЕР_1ОСОБА_3. з технічної точки зору, не відповідають вимогам
п.12.2, 12.9 ПДР відповідно до яких у темну пору доби та в умовах недостатньої
видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити
транспортний засіб у межах видимості дороги, водієві забороняється перевищувати
максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де
встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31. Крім того такі доводи відповідача
суперечать протоколу огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від
12.10.2005 року відповідно якого місце пригоди знаходиться у зоні дії знаку
обмеження швидкості руху 40 км., а в експертизі наведеній раніше чітко і
зрозуміло вказано, що в причинному зв'язку з наслідками розглянутої події
знаходяться дії водія, так як він перевищив швидкість руху тим самим позбавив
себе технічної можливості уникнути наїзду на пішохода. Крім цього звільнення
від покарання внаслідок акту амністії не звільняє особу від відшкодування матеріальних
збитків та моральної шкоди відповідно до вимог ЦК України.

Представник позивача вважає, що вказані затрати на лікування понесенні
ОСОБА_2. по винні ОСОБА_3., оскільки постановою Черкаського районного суду
Черкаської області від 01.08.2007 року його визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, звільнено від покарання на підставі п.
«б», ст. 1 ЗУ «Про амністію» від 19.04.2007 року, а заявлений потерпілим
цивільний позов, судом з невідомих причин взагалі не розглядався.

Вiдповiдач ОСОБА_3. в суд не з'явився, хоча був завчасно повідомлений
судом про час та місце розгляду справи, надіслав до суду заяву відповідно до
якої позовну заяву позивача визнав частково. Повністю визнав матеріальні збитки.
Стосовно моральної шкоди вказав, що її визнає частково. Позивач сам винен в
ДТП. Тому справу просить закрити і не розглядати так як його було звільнено по
амністії.

Суд,
розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами
доказів, які у суду сумнівів не викликають, вислухавши позивача, його
представника, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали кримінальної
справи № порушеної відносно ОСОБА_3. за ознаками злочину
передбаченого ч.2, ст. 289 КК України та перевіривши їх доказами, в їх
сукупності, шляхом повного всебічного їх дослідження в судовому засіданні,
приходить до висновку що позов є обґрунтованим підлягає до часткового
задоволення.

Відповідно до вимог ст. 55
Конституції України кожен громадянин має право звернутися до суду за
захистом своїх прав, якщо вважає, що
такі  були  порушені.

Позивач, одержавши  травму  у
жовтні  2005 р. і ставши внаслідок
цього інвалідом 2 групи, станом  на день
ухвалення  даного рішення суду не одержав
будь - яких компенсаційних виплат в зв'язку з одержаними ушкодженнями здоров'я,
та травмами, які одержав внаслідок ДТП, а тому на законних підставах звернувся
до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до вимог ч.1, ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана
правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно п.п.1, п.2, ст. 1167 ЦК України моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини, фізичної особи, якщо шкоди завдано
ушкодженням здоров'я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.1, ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана
каліцтвом, або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово
або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно ч.2, ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи
суд за вибором  потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж
роду  і
такої  ж  якості,
полагодити пошкоджену річ  тощо)
або  відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Розмір збитків,  що  підлягають відшкодуванню   потерпілому, визначається  відповідно
до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи  або  виконання  робіт,
необхідних   для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до вимог ч.3, ст. 1193 ЦК України суд може
зменшити  розмір  відшкодування
шкоди,  завданої фізичною  особою,
залежно  від  її матеріального становища,  крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням
злочину.

Відповідно ч.1, ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка
завдала шкоди ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати
потерпілому заробіток (дохід),  втрачений
ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а
також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю санаторно -
курортного лікування,  придбання  ліків.

Відповідно до ч.2, ст. 1202 ЦК України стягнення
додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу,  може бути здійснене  наперед у разі необхідності попередньої
оплати послуг і  майна  (придбання путівки,  оплата проїзду,  оплата спеціальних транспортних засобів
тощо).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які данні, на
підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять
інформацію, щодо предмета. Сторони мають право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та
заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях, але в порушення зазначених вимог
відповідач не надав суду жодних доказів тих обставин на які він посилається як
на підстави своїх заперечень позовних вимог позивача, а саме надіслав до суду
заяву в якій вказав, що просить справу закрити і не розглядати так як його було
звільнено по амністії.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007
року амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду,
який покладений на винну особу вироком суду або рішенням суду.

Таким чином, розглянувши справу по суті, суд вважає, що  пред'явлений позивачем позов підлягає до
часткового задоволення на  підставі  слідуючих
доказів.

В
судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_3, 12 жовтня 2005 року
близько 21-00 години в с.Мошни, Черкаського району, Черкаської області, порушив
вимоги п.п.12.2, 12.9.6 Правил дорожнього руху України, проявив безпечність та
неуважність,  не вибрав безпечної для
руху швидкість, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода - ОСОБА_2,
внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості.
Тобто  виходячи з викладеного дана шкода
позивачу була заподіяна по вині ОСОБА_3., який на відповідній правовій підставі
володів засобом підвищеної небезпеки внаслідок
порушення  ним  ПДР  і  вона
підлягає  до  безумовного стягнення. Відповідно до
постанови Черкаського районного суду від 01.08.2007 року ОСОБА_3., звільнено
від покарання на підставі Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року з
незрозумілих причин цивільний позов пред'явлений потерпілим по справі залишився
поза увагою суду.

Щодо
стягнення моральної шкоди в розмірі 65 000 грн., суд вважає, що вона підлягає
до часткового задоволення.

При
визначенні розміру моральної шкоди завданої позивачу, суд виходить з характеру
правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, фізичного болю та
страждань позивача, які він зазнав і зазнає на сьогодні, в зв'язку з каліцтвом
та ушкодженням його здоров'я, душевних стражданнях, яких позивач зазнав в
зв'язку з протиправною поведінкою відповідачів по справі, щодо нього та членів
його сім'ї, душевних страждань, які він зазнав у зв'язку з пошкодженням та
втратою його майна, а саме одягу, погіршення його здібностей, можливості їх
реалізації, ступеня вини відповідача діями та байдужим ставленням та поведінкою
якого позивачу завдана моральна шкода, також суд враховує відношення
відповідача, який протягом тривалого часу не зважаючи на характер і тяжкість
нанесених позивачу тілесних ушкоджень в добровільному порядку не відшкодував
позивачу навіть в якісь частині ні матеріальну ні моральну шкоду, що призвело
до додаткових нервових страждань, стресів позивача та його членів сім'ї, що він
внаслідок ДТП на сьогодні є інвалідом другої групи, враховуючи вимоги
розумності і справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди завданої
позивачу в сумі 15 000 грн..

Суд вважає необхідним стягнути з
відповідача дану суму одноразово, відповідно до вимог  ст. 1168
ЦК  України.

При прийнятті рішення суд не бере до уваги, факти викладені відповідачем
у його заяві, оскільки вони є такими, що не відповідають ні вимогам закону ні
моральним засадам.

Суд вважає за
необхідне, стягнути з відповідача в користь позивача вартість ліків придбаних
позивачем на загальну сумі 3 981 грн. 86 коп. відповідно до наданих чеків та
долучених до справи, витрати за санаторне лікування в сумі 2500 грн.,
відповідно до довідки Корсунь-Шевченківської ЦРЛ №241 втрачений позивачем
заробіток внаслідок ушкодження здоров'я відповідно до розрахунку на основі
довідки про доходи в сумі 13 306 грн. 45 коп., вартість пошкодженого одягу та
втраченого майна, а саме: штанів, туфлів, гольфа, телефона марки simens cx 70,
в сумі 1065 грн., що підтверджується товарним чеком №27 від 15.05.2007 року та
протоколом огляду дорожньо - транспортної пригоди, дослідженого судом
відповідно до якого зазначено, що туфель потерпілого залишився на місці ДТП,
після доставки його до лікарні внаслідок чого був втрачений.

Оскільки позов частково задовольняється, то суд стягує з відповідача
судовий збір в сумі 358 грн. 53 коп. в доход держави, та 1 грн. 50 коп. витрат
на інформаційно - технічне забезпечення розгляду судової справи.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60,
208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1168,
1187, 1192, 1193, 1195, 1202 ЦК України, Правилами Дорожнього Руху України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2до ОСОБА_3про відшкодування матеріальних
збитків та моральної шкоди, завданої злочином, - задоволити  частково.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця м.
Черкас, жителя АДРЕСА_1, працює водієм в СПС «Яблуневий сад» водієм в користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. н., паспорт серії НОМЕР_3, виданий
Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, проживає
АДРЕСА_2-  20 853 грн. 31 коп. матеріального збитку,
15 000 моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця м.
Черкас, жителя АДРЕСА_1, працює водієм в СПС «Яблуневий сад» водієм, судовий
збір в сумі 358 грн. 53 коп. в доход держави, та 1 грн. 50 коп.  витрат на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи (ГУДКУ у Черкаській області, р/р 0239 в УДК у
Черкаській області, МФО 854018, код 22809021, код бюджетної класифікації
22050000).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10 денного строку на
подання заяви до Апеляційного суду Черкаської області через  Корсунь - Шевченківський районний суд, про
його апеляційне оскарження, якщо така не буде подана, з дня проголошення
рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області
шляхом подачі заяви до Корсунь-Шевченківського районного суду протягом 10 днів
з дня проголошення рішення, а представниками сторін, в той же строк, з часу
одержання ними копій даного рішення про його оскарження.

Апеляційна скарга на дане рішення суду може бути подана таким чином,
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження даного рішення,
а її копія  в цей же строк повинна бути
подана до Апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий
-підпис.