Копія                                                                                                                        Справа №2-18/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

03 березня 2008
року

Богуславського районний суд Київської області  в складі :

головуючого судді                                        Тітова
М.Б.

при секретарі
Давиденко М.В.

з участю
позивачки                                     ОСОБА_1

відповідачки
ОСОБА_2

представника відповідачки                          ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в  м. Богуславі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1, звернувшись до суду із даним позовом, просить визнати за
нею та її дітьми ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 в порядку успадкування після смерті батька дітей ОСОБА_7.

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона перебувала
в шлюбі із сином відповідачки ОСОБА_7 з 23 червня 1992 року. Від шлюбу із
ОСОБА_7 вона має трьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, і
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. ІНФОРМАЦІЯ_4 її чоловік помер і після його смерті
залишились спадкове майно у вигляді недобудованого будинку  АДРЕСА_1, а також у вигляді &frac12; частини житлового будинку АДРЕСА_2.

В спірний недобудований будинок вона вселилась із ОСОБА_7  в 1994 році. На час вселення недобудований
будинок являв собою лише зведену коробку з цегли та був покритий залізом.  Розпочинаючи з 1994 року вона із сином
відповідачки за власні кошти укрили шифером покрівлю, на що витратили 80 листів
шиферу, зробили подвійну дерев'яну стелю та зробили утеплення стелі вальками з
глини, побудували цегляні фронтони, всередині будинку зробили всі перегородки
та пічне опалення, встановили двері, засклили вікна, в кімнатах зробили
штукатурку та провели електропроводку. При вселенні для проживання вони
спочатку обладнали одну кімнату і кухню. Після смерті ОСОБА_7 вона  добудовувала будинок сама і за свої кошти
обладнала для проживання дві кімнати, в яких поштукатурила стіни, поклала
підлогу і лише
одна кімната залишилась не обладнаною для проживання. В
2004 році вона побудувала погреб та огорожу, а також фундамент для сараю.

З відповідачкою була домовленість про те, що вона (позивачка) і її чоловік
ОСОБА_7 добудують будинок з метою створення права власності на цей будинок. За
виконані роботи до вселення в будинок, а саме за фундамент і зведені стіни
будинку, її чоловік сплатив відповідачці 6000 гривень грішми та передав 1000
штук цегли.

Окрім того, її чоловікові ОСОБА_7 належала на праві власності &frac12; частина будинку АДРЕСА_2, яку після смерті ОСОБА_7 спадкувала
відповідачка.  Відповідачка запевнила її,
що в зв'язку з отриманням у спадщину &frac12; частини
будинку, що належала ОСОБА_7, вона залишає спірний будинок їй та її дітям.
Однак з 2005 року відповідачка почала вимагати повернення будинку АДРЕСА_1, чим
порушила попередні домовленості.

Позивачка вважає, що має право власності на спірний будинок разом з трьома
дітьми ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7,
який спільно з нею добудував будинок і за частину будинку, що належала відповідачці
до проведення добудови, сплатив їй гроші.

Оскільки в
спірному будинку недобудованою є лише одна кімната, то це є незначною часткою,
а тому посилаючись на ч. 4 ст. 331 ЦК України позивачка вважає, що суд може
визнати право власності на недобудований будинок, якщо буде встановлено, що
частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту, є незначною.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, обгрунтувавши свої вимоги
вищевикладеними фактами.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не
визнала і пояснила, що вона згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом
виданого державним нотаріусом Богуславської районної нотаріальної контори 05
березня 1991 року являється власником незакінченого будівництвом житлового
будинку, що розташований АДРЕСА_1, готовність якого на той час становила 60%.
Вказаний будинок перейшов їй у власність, як спадкоємцю, після смерті матері
ОСОБА_8.  Фактично будинок будувався нею
(відповідачкою) та її чоловіком ОСОБА_9. В 1994 році вона дозволила своєму сину
ОСОБА_7 вселитись в будинок разом з дружиною, яка є позивачкою по справі. До
вселення позивачки будинок мав 60% готовності і згідно довідки Білоцерківського
БТІ на час обстеження в 1987 році було збудовано фундамент стрічковий із
бутового каменю, стіни - 1,5 цегли, перекриття-настил по балках без штукатурки
та підшивки, покрівля двохскатна, азбофанерна, вікна подвійні, двері простої
роботи. На час вселення син ОСОБА_7 з позивачкою в будинку обладнали одну
кімнату та кухню. Вона (відповідачка) особистою працею та коштами допомагала
синові добудовувати будинок. Так нею було зроблене пічне опалення,
поштукатурені стіни. Її другий син ОСОБА_10 привіз ракушняк для зведення
перегородок в будинку ще в 1991 році і потім саме з цього матеріалу були
зроблені перегородки. Позивачка разом із ОСОБА_7 проводила незначну добудову і
не може набути право власності на будинок. Після смерті ОСОБА_7 позивачка  збудувала погреб та звела огорожу. Будинок на
даний час не прийнятий в експлуатацію, а тому позивачка може бути лише
власником тих матеріалів, які використала для будівництва. Оскільки
вклад позивачки в будівництво будинку є незначним, то  вона може порушувати лише питання про
відшкодування витрат понесених на будівництво. Вона категорично заперечує проти
показів позивачки в тій частині, де остання стверджує, що немов би її син
ОСОБА_7 передавав їй 6000 гривень 1000 штук цегли як оплату за попередньо
виконані роботи по зведенню будинку. Також
заперечує проти показів позивачки в тій частині, де остання стверджує,
що були домовленості між нею та позивачкою щодо визнання за ОСОБА_7 і
позивачкою права власності на весь спірний будинок.

Суд, заслухавши
сторони, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне
позов залишити без задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлені такі
факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідачка ОСОБА_2
згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним
нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори 05 березня
1991 року отримала у спадщину після смерті матері ОСОБА_11 незакінчений
будівництвом житловий будинок, готовністю 60%, що розташований АДРЕСА_1.

Згідно довідки комунального підприємства Київської
обласної ради "Білоцерківське міжміське бюро технічної
інвентаризації" від 21.12.2007 року будинок АДРЕСА_1  на час обстеження в 1987 році мав готовність
60%, а саме: було збудовано фундамент стрічковий із бутового каменю, стіни -
1,5 цегли, перекриття-настил по балках без штукатурки та підшивки, покрівля
двохскатна, азбофанерна, вікна подвійні, двері простої роботи.

Згідно висновку
будівельно-технічної експертизи від 14.01.2008 року дійсна вартість будинку
АДРЕСА_1 становить 183410 гривень, а дійсна вартість матеріалів та робіт по
добудові вказаного будинку становить 42270 гривень.

Як вбачається із мотивувальної частини висновку експерта
в вартість проведених робіт по добудові будинку включено: добудова внутрішніх
перестінок, перекриття даху шифером, підшивка подвійної стелі, штукатурка стін
та стелі, викладка стелі глиною, настелення підлоги, електропроводка,  скління вікон, встановлення дверей, окраска
стін, вікон та дверей, побудова колодязя, побудова погреба, благоустрій та
огорожа, фундамент для сараю.

Суд зважаючи на покази відповідачки, свідка ОСОБА_12, які
стверджували, що ракушняк на внутрішні перестінки був придбаний в 1991 році, а
також, що покрівля будинку була покрита шифером до вселення позивачки в спірний
будинок,  приходить до висновку, що
вартість вказаних будівельних матеріалів та робота по покрівлі даху шифером не
можуть бути враховані при визначенні робіт по добудові будинку, в яких приймали
участь позивачка та її чоловік ОСОБА_7

Також довідкою Білоцерківського МБТІ від 21.12.2007 року
підтверджено, що на час обстеження в 1987 році дах будинку був азбофанерним.

Відповідачка надала суду копію накладної №313 від
21.10.1976 року, із якої вбачається, що було придбано 83 листа шиферу на ім'я
ОСОБА_13 та пояснила, що вона сплатила кошти за придбаний в Богуславському РСУ
шифер, а квитанцію виписали на ім'я ОСОБА_13, так як він там працював і являвся
родичем її брата ОСОБА_14.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердив покази
відповідачки в цій частині.

Позивачка не надала суду переконливих доказів про те, що
саме вона із своїм чоловіком ОСОБА_7 придбавали ракушняк для зведення
перестінок та шифер для перекриття даху.

Відповідно до додатків до будівельно-технічної експертизи
вартість ракушняку, шиферу, робіт по покрівлі даху шифером становить 8775
гривень, а  вартість всіх інших робіт по
добудові будинку та використаних матеріалів становить 33495 гривень.

Суд заслухавши покази свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, які підтвердили факт виконання робіт по добудові будинку
позивачкою та її чоловіком ОСОБА_7, вважає доведеним той факт, що позивачка із
своїм чоловіком проводили роботи по добудові будинку.

З урахуванням показів позивачки, вищезазначених свідків
та згідно висновку будівельно-технічної експертизи позивачка ОСОБА_1 спільно із
своїм чоловіком ОСОБА_7 виконали робіт по добудові будинку на суму 33495
гривень, що становить 18,26%  від
вартості недобудованого будинку №132 по вул. Богуславка.

Позивачкою не доведено в судовому засіданні, що її
чоловік ОСОБА_7 передавав відповідачці гроші в сумі 6000 гривень та 1000 штук цегли
як компенсацію за частку відповідачки в будинку та не доведено, що були
будь-які домовленості між нею та відповідачкою щодо визнання за позивачкою та
ОСОБА_7 права власності на весь спірний будинок.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 ЦК України до звершення
будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів обладнання
тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Позивачка безпідставно посилається на ч. 4 ст. 331 ЦК
України та просить визнати за нею і дітьми право власності на недобудований
будинок, оскільки зазначена норма закону виключена та не діє.

Позивачка може порушувати питання про відшкодування своїх
затрат понесених на будівництво або ж про визнання права на будівельні
матеріали використані в процесі створення нерухомого майна, в тому числі і в
порядку спадкування після смерті ОСОБА_7., але такі вимоги в даній справі вона
не заявляє.

Оскільки спірний будинок АДРЕСА_1 на даний час не
прийнятий в експлуатацію і являється незавершеним будівництвом, то відсутні
правові підстави для визнання за позивачкою та її дітьми права власності на
частину цього будинку.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 62, 209, 212, 214, 215,
218 ЦПК України,  328, 331, 1218 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 Київської області залишити без задоволення за
безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Київської області
через Богуславський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий:  суддя           (підпис)
М.Б.Тітов

З оригіналом згідно: суддя