Справа № 22ц-398/2008                                Головуючий у 1
Категорія - цивільна
Доповідач -Горобець Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

ішутко
в.м.

суддів:

горобець
т.в., шевченка в.м.

при секретарі:         з участю:

Зіньковець О.О. сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Корюківського районного суду Чернігівської області  від 25 грудня 2007 року у справі за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення
місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів, звільнення від сплати
аліментів, стягнення моральної шкоди та судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з
апеляційною скаргою на рішення Корюківського районного суду Чернігівської
області від 25 грудня 2007 року, яким визначено місце проживання малолітньої
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканкою с. Камки Корюківського району Чернігівської області. Також,  зазначеним рішенням  встановлено порядок участі ОСОБА_1 у
вихованні та спілкування з його сином ОСОБА_3 - два дні на тиждень (субота та
неділя) у денний час - з 10.00 до 15.00 години; зобов'язано ОСОБА_2 не чинити
перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкування з сином ОСОБА_3 у призначений для
спілкування час, а в решті позовних вимог відмовлено у зв'язку з їх
безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його
позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність висновку суду обставинам справи. На думку
апелянта, рішення суду постановлено  без
дотримання  вимог ст. 158 СК України, згідно
яких рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, а особа,
яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана
відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто
проживає окремо від дитини. Суд не врахував, що відповідачка не виконує рішення
органу опіки та піклування умисно, чим перешкоджає йому у вихованні дитини і
такими діями спричинила йому  моральну
шкоду. Крім того, судом не враховано, що відповідачка  не працює, за дитиною не доглядає, дитину
залишила у своєї матері, а сама виїхала невідомо куди, не здійснює догляду за
станом здоров'я дитини, не обстежує її в
лікарні, що підтверджується довідкою райлікарні. Також судом не
враховані  надані характеристики  на нього і відповідачку.

Порушення судом норм
процесуального права апелянт пов'язує з тим, що до участі у справі були
притягнуті установи: КМСН, Холминська РЛ, опікунська рада, які ніякого
відношення до даної справи не мають, судом не приймалось відповідне рішення про
їх статус участі у справі, а також з тим, що суд вийшов за межі заявлених
позовних вимог, визначивши місце проживання дитини з  відповідачкою, оскільки остання про це суд не
просила, а він також у своєму позові не заявляв вимог про визначення місця
проживання дитини з відповідачкою.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ст.15 Закону України „Про охорону дитинства” дитина, яка
проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними
регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право
спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

При вирішенні спору щодо
місця проживання дитини,  відповідно до
положень ст.161 СК України,  суд бере до
уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Висновок суду першої
інстанції у даній справі про визначення місця проживання малолітньої
дитини  разом з матір'ю відповідає
вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Зокрема, з висновку органу
опіки та піклування  вбачається, що
дитина батька майже не знає, він вихованням та її утриманням не займається, а
тому перш за все інтересам дитини буде відповідати залишення її проживати  з матір'ю, де вона проживала весь час
(а.с.66). З висновку методиста-психолога, яким було обстежено малолітнього
ОСОБА_3 вбачається, що дитина нічого про батька не знає, що свідчить  про те, що дитина  ніколи не спілкувалася з батьком або
спілкувалася, але дуже давно (а.с.67).

Крім того, наявність у
позивача заборгованості по аліментам за період
з липня 2004 по листопада 2007 року у розмірі 5542 грн. 86 коп.,
свідчить про те, що він з часу припинення сторонами подружнього життя та
спільного проживання ухилявся від обов'язку утримувати дитину (а.с.56-57).
Доказів того, що він надавав дитині будь-яку матеріальну допомогу, вживав усіх
можливих заходів щодо участі у вихованні дитини, або , що в інтересах дитини
буде передача його на проживання та виховання до батька, позивач  суду не надав.

Спосіб участі батька у
вихованні дитини, шляхом періодичних побачень у суботу та неділю у денний час з
10.00 до 15.00 години  встановлено судом
з врахуванням віку дитини, стану її
здоров'я, особистої прихильності дитини до матері та абсолютної
байдужості до батька, з врахуванням попереднього ставлення батька до дитини,
тобто з врахуванням обставин, передбачених ч.2 ст. 159 СК України.

Апеляційний суд вважає,
що   рішення суду першої інстанції в
даній частині не суперечить положенням ст.159 та 161 СК України, оскільки щодо
такого способу участі у вихованні та спілкування позивача з дитиною не
заперечувала як відповідачка, так і орган опіки та піклування, про що суду було
надано відповідний висновок ( а.с.49-50)

Керуючись ст.ст.  303,
307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,  суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  відхилити.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 грудня
2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді: