Справа № 2-1179 за 2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

7 листопада 2008 року Прилуцький міськрайонний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого
- судді  Рябота В.І.,

при
секретарі  Риндя Л.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача
ОСОБА_2, до ОСОБА_3,  представники
відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, про захист честі, гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Як зазначає в своїй заяві позивач
він працює на посаді головного державного інспектора з охорони праці в
енергетиці та зв'язку територіального управління Держгірпромнагляду по
Чернігівської області. Між ним та відповідачем, який є приватним підприємцем,
виникли неприязні стосунки через те, що відповідач протягом тривалого часу як в
усній, так і в письмовій формі, скаржиться на нього, позивача, в різні
інстанції. Остання скарга відповідачем була направлена безпосередньо на ім'я
голови уряду України ОСОБА_6. в якій звинувачує його, позивача, в перевищенні
службових повноважень і тим самим вчиняти незаконні дії, та інші образливі
вислови. Мотивуючи тим, що викладені в скаргах факти не відповідають дійсності
позивач і просить суд визнати відомості, викладені в скарзі від 18 березня 2008
року на ім'я голови уряду України ОСОБА_6. такими, що не відповідають
дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача, стягнути з
відповідача суму моральної шкоди в розмірі 2000 грн. та понесені ним судові
витрати, і зобов'язати відповідача вибачитися перед ним шляхом направлення на
ім'я начальника територіального управління Держгірпромнагляду по Чернігівської
області письмового звернення з визнанням своїх скарг неправдивими.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали заявлені вимоги.

Відповідач та його представники
заявлених вимог не визнали в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені
вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав:

Так суд вважає, що висловлення
відповідача, що «Однією з перших забаганок ОСОБА_1. була «співпрацювати» з ним,
відповідачем, коли він займався монтажем пожежної сигналізації», є вигадкою
відповідача, оскільки не зрозуміло, яка «співпраця» можлива між державним
інспектором з охорони праці в енергетиці та зв'язку та монтажником
пожежної сигналізації?

Також суд вважає, що вислів «Цей
«горе інспектор» не заслуговує добрих відгуків, а характеризується з негативної
сторони» є образливим для позивача і принижує його честь, гідність та ділову
репутацію, оскільки ні в матеріалах справи, ні в судовому засіданні відповідач
не надав ніяких доказів, підтверджуючих таку характеристику позивача.

Суд вважає, що вислів відповідача,
що «На його погляд ОСОБА_1. не має ніякого відношення до підписання актів
державної комісії» є дійсно особистою, і не правильною, думкою відповідача,
оскільки позивач не сам себе призначав членом комісії, а його включали в
комісію на підставі офіційних запрошень до участі в роботі комісії ( а.с. 24,
75 ).

Вислів відповідача, «що таки, як
ОСОБА_1., пустили глибоко своє коріння» взагалі носить незрозумілий характер, (
тобто яке коріння, куди і які це має наслідки? ), але на думку суду є
образливим для позивача і принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Що стосується висловлювання, що «в
приписах не вказується дата виконання недоліків та їх усунення», то оскільки
бланк припису має стандартну форму і в ньому не передбачена графа дати
виконання ( а.с. 20 - 23 ), то внесення таких даних, на думку суду не є
обов'язковим. При цьому суд також враховує, що самі підприємці, стосовно яких
складалися приписи, дані приписи не оскаржували і не надавили відповідачу
повноважень на оскарження даних приписів.

Посилання
відповідача, що позивач в приписах «посилається на ГОСТ, який устарілий та
перевиданий», то суд також не може прийняти дане посилання до уваги, оскільки
позивач в своїй діяльності користується тими нормативними документами, якими
його офіційно забезпечують. Що стосується зазначеного «ГОСТу», то дійсно він
був прийнятий в новій редакції, але офіційно не перевидавався і до позивача не
доводився, оскільки мається лише електронна версія даного документу. При цьому
суд враховує, що фактично припис позивача в даній частині також ніким не
оспорювався.

Вислів
відповідача, що позивач «штучно затягує підписання державних актів, через те що
в нього особисті рахунки з суб'єктами підприємницької діяльності» взагалі
ніякими доказами не підтверджені, і не зрозуміло, які можуть бути «особисті
рахунки?».

Посилання відповідача, що «Займаючи
посаду державного службовця треба не перевищувати свої уповноваження…» також
нічим не обґрунтовано і на думку  суду є
образливим для позивача і принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Що стосується інцендента на день
енергетика з охоронником ОСОБА_7., то в судовому засіданні сам ОСОБА_7.
підтвердив, що дійсно в 2004 році у нього був інцендент з ОСОБА_1., в зв'язку з
чим він спочатку написав скаргу на ім'я керівництва позивача, але перед новим
2005 роком відкликав її, оскільки вони помирилися. Під скаргою відповідача на
ім'я голови уряду він також підписувався, оскільки відповідач ввів його в
оману, а коли він розібрався з тим, що було в скарзі, він відмовився від
підпису. Таким чином, оскільки з моменту інценденту минуло понад три роки, то
його можливо не брати до уваги, при цьому необхідно зауважити, що ОСОБА_7. не
надавав відповідачу повноважень на його захист і розповсюдження даних
відомостей.

Що стосується факту розслідування
позивачем нещасного випадку в с. Лосинівка Ніжинського району, то суд також
вважає, що відповідача ніхто не уповноважував проводити своє розслідування
даного випадку, і що скарзі відповідач виклав своє особисте бачення даної
події, крім того в скарзі він зазначив, що «підприємець змушений був звернутися
до прокуратури», хоча в судовому засіданні свідок ОСОБА_8. повідомив, що він до
прокуратури не звертався, а звертався лише в територіальне управління і на
підтвердження цього надав суду копію листа № 50 від 12 серпня 2004 року. Проте
суд вважає, що даний лист не може бути доказом, оскільки з часу поді минуло
більше чотирьох років, але чомусь у свідка зберігся даний лист, зміст якого
фактично вказує на вчинення позивачем службового злочину, при цьому, за
повідомленням територіального управління, у них такий лист відсутній ( а.с. 119
), тобто суду не надано доказів, що наданий лист було складено саме в серпні
2004 року, а не пізніше.

Що стосується піднятих відповідачем
питань де проживає позивач і скільки він має квартир, то на думку суду дане
питання взагалі не повинно розглядатися судом, оскільки це є конфіденційна
інформація і її збирання та розповсюдження можливе лише за згодою, стосовно
якої вона стосується.

Також суд вважає, що вислови
відповідача «керівництво територіального управління зацікавлене тримати на
посаді головного державного інспектора ОСОБА_1., … для того, щоб він
продовжував викидати вибрики та вити верьовки з підприємців» є образливим для
позивача і принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Оцінюючи наведене в сукупності суд
приходить до висновку, що скарга відповідачем написана з особистого,
упередженого, негативного відношення відповідача до позивача і ставить за мету
будь-яким чином негативно охарактеризувати позивача, оскільки відповідачем
збираються негативні факти декілька річної давнини, інші факти взагалі не
підтверджуються, вислови відповідача стосовно позивача дійсно носять образливий
характер, з метою негативної характеристики позивача в судове засідання
відповідачем запрошуються свідки, свідчення яких взагалі не мають відношення до
суті справи ( свідок ОСОБА_9., яка пояснювала, що позивач зловживає спиртними
напоями, хоча в скарзі відповідача про це взагалі не згадувалося ), а тому суд
вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, при цьому суд
вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню, оскільки не заперечуючи, що діями відповідача позивачу дійсно
завдано моральну шкоду, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано належним чином
суму шкоди, а тому вона підлягає задоволенню в сумі 200 грн., що на думку суду
є достатнім.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 209, 213,
214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1. задовольнити
частково.

Визнати відомості викладені ОСОБА_3.
в скарзі від 18 березня 2008 року на ім'я голови уряду України ОСОБА_6. такими,
що не відповідають дійсності.

Зобов'язати ОСОБА_3 вибачитися перед
ОСОБА_1. шляхом направлення на ім'я начальника територіального управління
Держгірпромнагляду по Чернігівської області письмового звернення з визнанням
своїх скарг неправдивими.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1. 200 грн. в відшкодування моральної шкоди, 17 грн. в відшкодування
судового збору та 7 грн. 50 коп. в відшкодування витрат на
інформаційно-технічне забезпечення, в іншій частині заявлених вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення суду має бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, також
апеляційна скарга, без подачі заяви про апеляційне оскарження, може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: