Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

“25” січня  2008
року                                                                                                м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді               САВЛУК Т.В.

при секретарях                 Паріста Я.С.,
Бідненко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну  справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3  про стягнення аліментів на
утримання дитини до закінчення навчання та стягнення аліментів за минулий час,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1,
звертаючись з позовом до суду,  просить
стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) до
закінчення навчання, а також аліменти за попередній період, починаючи з квітня
2006 року,  з якого відповідач
відмовилась утримувати доньку, обґрунтовує свої вимоги тим, що шлюб з
відповідачем розірвано, з квітня 2006 року відповідач відмовилась утримувати
доньку, на даний час донька перебуває на його утриманні, однак враховуючи, що
кожен з батьків має виконувати обов'язок утримувати дитину, просить зобов'язати
відповідача приймати участь в утриманні їх неповнолітньої доньки шляхом виплати
аліментів.

Позивач
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки  ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частини
з усіх видів заробітку (доходу) до закінчення дитиною навчання, а також
аліменти за попередній період, починаючи з квітня 2006 року з якого відповідач
відмовилась утримувати доньку, пояснив, що він та його колишня дружина,
відповідачка по справі, та троє їх дітей проживають всі разом в одній квартирі,
однак в квітні 2006 року шлюб між ними розірвано, за попередньою домовленістю
він виховує та утримує двох доньок  -
ОСОБА_2, 1990 року народження, та повнолітню
доньку ОСОБА_4, в той же час за рішенням Дніпровського районного суду
міста Києва від 08 жовтня 2007 року він сплачує аліменти на свого
неповнолітнього сина ОСОБА_5, 1993 року народження, який проживає разом з
відповідачем, однак відповідач матеріальної допомоги на утримання їх
неповнолітньої доньки не надає, але в розмовах
погрожує донькам, що вони повинні будуть утримувати її у разі настання  непрацездатності, тому просить на період
навчання доньки стягнути з відповідача аліменти на її утримання.

Позивач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що дійсно її
батьки, позивач та відповідач по справі, розірвали шлюб, однак всі разом вони
проживають в одній квартирі, але відповідач матеріальної допомоги на її
утримання не надає, хоча має постійний заробіток, разом з відповідачем
залишився проживати її брат ОСОБА_5, на якого за рішенням суду батько сплачує
аліменти, але батько не має достатньо коштів, щоб належним чином утримувати її
особисто,  з вересня 2005 року вона
навчається  у вищому професійному училищі
№25 м. Києва за професією швачка, який має закінчити в червні 2008 року, навчання
безоплатне, однак існують інші потреби, які пов'язані з навчанням, а також
витрати на проживання та придбання особистих речей, які не можуть бути
задоволені її батьком в повному обсязі, добровільно надавати допомогу
відповідач відмовляється.

Відповідач
ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у
запереченнях на позов (а.с.22-23),
додатково пояснила, що вона, її колишній та троє дітей проживають в
одній квартирі, шлюб між ними розірвано в 2006 році, за взаємною домовленістю,
дві доньки залишились проживати разом з батьком та перебувають на його
утриманні, а їх неповнолітній син проживає разом з нею, її середньомісячна
заробітна плата складає1200-1300 грн. на місяць, син навчається, займається
спортом, що потребує додаткових витрат, тому цих грошових коштів їм не
вистачає, тому вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на
утримання сина, за рішенням суду з позивача щомісячно стягуються аліменти в
сумі  200,00 грн., тому враховуючи
загальний їх місячний дохід вона не спроможна сплачувати аліменти на утримання
їх неповнолітньої доньки, також зазначила, що щомісячний дохід позивача в
декілька разів перевищує її доходи, позивач спроможний утримувати дитину,
придбаває їй необхідні речі, тому дитина не потребує додаткової матеріальної
допомоги.

Заслухавши
пояснення позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали
справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За умов
частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За
рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Так,
звертаючись з позовом до суду, позивачем заявлено вимоги про стягнення з
відповідача аліментів на  утримання
неповнолітньої доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частини з усіх
видів заробітку (доходу) до закінчення дитиною навчання.

Відповідно
до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з
тим, протягом розгляду судової справи позивач заявлені позовні вимоги
підтримував з підстав, викладених у позовній заяві, із заявами про зміну
позовних вимог до суду не звертався.

За
нормою  частини
першої ст.199 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок  батьків утримувати повнолітніх дочку, сина,
які продовжують навчання, якщо
повнолітні  дочка, син  продовжують
навчання  і  у зв'язку з цим потребують матеріальної
допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років
за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При  визначенні
розміру  аліментів з одного з
батьків суд бере до уваги
можливість  надання  утримання
другим  з  батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України)

Як
роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006
року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок
батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової
сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який
перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у
зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати
таку допомогу.

Судом
встановлено, що на час звернення  з
позовом до суду,  дитина - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, не досягла повноліття, однак
з вересня 2005 року ОСОБА_2 навчається у вищому професійному училищі №25
м.Києва за професією швачка, форма навчання - безкоштовна, денна, отримує
стипендію в розмірі 105,00 грн. щомісячно,
даний учбовий заклад  має
закінчити у червні 2008 року.

Відповідно
до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінивши
наявні у справі докази, суд вважає, що
позивачем не надано належних доказів, які мали підтвердити той факт, що
його неповнолітня донька потребує матеріальної допомоги та/або потребує
додаткових витрат на своє утримання, сторони підтвердили, що добровільно
визначили місце проживання дитини та узгодили питання утримання доньки за
рахунок позивача, в той же час позивач має постійну роботу та отримує
регулярний заробіток, його середньомісячна заробітна плата складає 3110,17
грн., в той же час, відповідач виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_5,
1993 року народження, а її
середньомісячна заробітна плата складає 1200,00 грн..

Таким
чином, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3  про стягнення аліментів на утримання дитини
до закінчення навчання  є необґрунтованим
та таким, що не підлягає задоволенню в цій частині.

Відповідно
до ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути
присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати.

Під час
розгляду судової справи позивачем не надано доказів, які мали підтвердити той
факт, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача,
обґрунтовуючи лише дані обставини тим, що після розірвання між ними шлюбу з 01
квітня 2006 року відповідач відмовилась сплачувати аліменти, у зв'язку з чим
вони фактично проживають окремо, хоча разом з дітьми продовжують в одній
квартирі, спільного господарства не ведуть.

Таким
чином, суд вважає, що в частині заявлених позовних вимог щодо стягнення з
відповідача аліментів з 01 квітня 2006 року, позов задоволенню не підлягає,
оскільки позовні вимоги в цій частині не обґрунтовані.

Виходячи
з наведеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3  про стягнення аліментів на утримання дитини
до закінчення навчання та стягнення аліментів за минулий час є необґрунтованим
та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи
наведене та керуючись ст.ст. 180-184, 191,199, 200 Сімейного кодексу України,
ст.ст. 10, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу
України,  суд

Вирішив:

В позові
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3  про
стягнення аліментів на утримання дитини до закінчення навчання та стягнення
аліментів за минулий час відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 20-ти днів після
подачі заяви про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом 10-ти
днів з дня проголошення рішення.

С у д д я