Справа №22Ц-3919/2007                                                                                      Головуючий
у І інстанції Медвідь Н.О.
Доповідач у 2 інстанції Яворський М.А.
У Х В А Л А

іменем України

14 січня 2008 року                                                                                       м.
Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді :
Яворського М.А..

суддів                                   Корзаченко
І.Ф., Червінко К.С.

при секретарі :                   Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Апеляційного суду Київської області матеріали цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області
від 10 жовтня 2007 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1до
ОСОБА_2про визначення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2003 року позивач ОСОБА_1. звернувся з
позовом до ОСОБА_2. про визначення порядку користування земельною ділянкою,
посилаючись на те, що згідно договору дарування, посвідченого
Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою 15.11.1989 року за реєстром
№ 4644 він являється власниками 12 частини житлового будинку, що знаходиться в
м. АДРЕСА_1, власником іншої 1/2 частини цього ж будинку являється відповідач
ОСОБА_2. будинок між співвласниками розділений, має дві квартири з окремими
виходами. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці яка
закріплена за будинком в розмірі 787, 00 кв. м. Оскільки земельна ділянка не
розділена між співвласниками житлового будинку і не була раніше розділена, вона
знаходиться в спільному користуванні, між попередніми власниками та сторонами
склався порядок користування земельною ділянкою, який являється не постійним і
періодично змінюється, тому просив в судовому порядку вирішити вказаний спір.

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2007 року
позовні вимоги задовлено частково. Визначено порядок користування
земельною ділянкою, розміром 787, 00 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1

Виділено ОСОБА_1в користування земельну ділянку площею
348, 8 кв.м. з урахуванням площі під будівлями, що на 36,55 кв.м. менше за
ідеальну частку.

Виділено ОСОБА_2в користування земельну ділянку площею
421, 9 кв.м. з урахуванням площі під будівлями, що на 36,55 кв.м. більше за
ідеальну частку.

Проведено поділ вказаної земельної ділянки відповідно до
варіанту №1  згідно проведеної
будівельно-технічної експертизи № 12510 від 23 серпня 2007 року , а саме лінії
розподілу проведено з точки "А", яка розділяє межу по АДРЕСА_3на
відрізки (2,12 м, 0,66 м, 4, 44 м) ліворуч та (3,37 м, 4,06 м, 4, 32 м, 1,12 м,
1,58 м, 0, 85 м, 2, 62 м) праворуч по існуючому паркану в точку "Б"-0,18м;
З точки "Б" по існуючому паркану в точку "В" - 7,81 м; З
точки "В" по лінії розподілу будинку в точку "Г"; З точки
"Г ' вздовж стіни будинку в точку "Д" -1, 83 м; З точки
"Д" по існуючому паркану в точку "Е" - 10,60 м; З точки
"Е" в точку "Ж" - 3, 83 м.; З точки "Ж" в
точку "И" - 3,60 м; - З точки "И" по існуючому паркану в
точку "К" - 2, 86 м; З точки "К" в точку "Л" - 2,
89 м; З точки "Л" вздовж стіни вбиральні під літ "Д" (2)
в точку "Н" - 1,50 м; З точки "Н" в точку "м"
- 3, 80 м; (Точка "М" розподіляє праву межу ділянки на відрізки (0,80
м, 2,32 м і ліворуч та 10,27 м, 8, 21 м, 1, 80 м, 9, 88 м, 4,5 м) праворуч.

В апеляційній скарзі
позивач по справі ОСОБА_1., посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального законодавства  просить
рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення по суті
справи та визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до
варіанту №3 судової будівельної технічної експертизи № 12510 від 23 серпня 2007 року згідно до якого земельні
ділянки  сторін будуть рівними тобто по
385,35 м.2

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог,
відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню  виходячи з  наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.
308 Цивільного процесуального кодексу України Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач по
справі  ОСОБА_1. згідно договору
дарування, посвідченого Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою
15.11.1989 року за реєстром № 4644 являється власником 12 частини житлового
будинку, що знаходиться в м. АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту реєстровий № 1219 виданого
06.12.1989 року власниками будинку в АДРЕСА_3 по 1/2 частині  в 1989 році були ОСОБА_3. та ОСОБА_1.

Згідно довідки виконкому № 4-5-166/21 від 03.02.1998 року
ОСОБА_3., помер ІНФОРМАЦІЯ_1року, про що у книзі реєстрації актів про смерть,
зроблено відповідний актовий запис № 338.

Відповідач ОСОБА_2. став власником іншої 1/2 частини
житлового будинку згідно договору купівлі-продажу від 17.10.1997 року, відповідно
до якого ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6. продали , а ОСОБА_2. придбав 1/2 частину
житлового будинку в АДРЕСА_3. розташованого на земельній ділянці площею 787, 0
кв.м.

Згідно технічного паспорту № 1219 виданого від 02.11.1996
року власниками будинку по 1/2 частині житлового будинку в АДРЕСА_3 являються
ОСОБА_1. та ОСОБА_2.. Зазначений будинок між сторонами по справі як
співвласниками розділений на дві квартири хз окремими виходами.

За вказаним житловим будинком закріплена земельна
ділянка  загальною площею 787 кв.м. , яка
сторонами по вказаній справі, а також попередніми співвласниками  не була поділена. Разом з тим між
співвласниками вказаного житлового будинку
склався відповідний порядок користування вказаною земельною ділянкою,
відповідно до якого позивач по справі ОСОБА_1. користувався та користується
фактично земельною ділянкою площею 348.8 м.2, що на 36.55 м.2
менше за ідеальну частку, а інший співвласник ОСОБА_3. до смерті та відповідач
ОСОБА_2.  після придбання &frac12; частини будинку
користується земельною ділянкою площею 421.9 м.2, що на 36.55
м.2  перевищує ідеальну
частку.

Вирішуючи вказаний спір та, задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1. частково, суд першої інстанції виходив із того, що між попередніми
співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1було фактично встановлено порядок
користування земельною ділянкою біля вказаного будинку, що відповідає варіанту
№1 Висновку №12510 судової будівельно - технічної експертизи  від 23
серпня 2007 року  тому суд
враховуючи  роз'яснення викладені в п. 22
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25.12.96 року п. 22
"Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді
цивільних справ "  прийшов до
висновку про встановлення порядку користування
земельною ділянкою саме за вказаним
варіантом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність встановлення порядку
користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку, оскільки
дані позовні вимоги ОСОБА_1. ґрунтуються на положенні  ст. 88 ЗК України.

Встановлюючи порядок користування вказаною земельною
ділянкою саме за варіантом №1 висновку №12510 судової будівельно - технічної
експертизи  від 23  серпня 2007 року  суд обґрунтовано послався на те, що вказаний
порядок користування земельною ділянкою склався між попередніми співвласниками
житлового будинку, що відповідно підтверджується і технічним паспортом на
житловий будинок  від 02 листопада 1996
року (а.с. 106, 107) в якому зазначено
що станом на 02 листопада 1996 року
між співвласниками житлового будинку склався фактичний порядок
користування  земельною ділянкою і він
був закріплений встановленням відповідної огорожі, яка  помічена на план схемі (а.с. 7, 8, 107)  поміткою
№4 .

Разом з тим суд першої інстанції помилково послався на
роз'яснення викладені в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13
від 25.12.96 року п. 22 "Про практику застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних справ ", оскільки вказана Постанова
Пленуму ВСУ  втратила чинність 16 квітня
2004 року  на підстав Постанови Пленуму
ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних справ». Тому саме  п. 21 вказаною Постанови Пленуму ВСУ   суду необхідно було керуватися при розгляді
вказаної справи.

Доводи апелянта про те, що  між ним та іншим співвласником житлового
будинку не був встановлений фактичний порядок користування земельною ділянкою
спростовується наявними в матеріалах справи документальними доказами, зокрема і
технічним паспортом на житловий будинок
від  19 квітня 1985 р.  (а.с. 7, 8) та від 02 листопада 1996 року
(а.с. 106, 107) на яких зазначений конкретний розділ земельної ділянки між
співвласниками позначений огорожею під №4.

Посилання
позивача  на покази свідків обґрунтовано
не прийнято судом першої інстанції як доказ
того, що вказаний порядок користування між сторонами не складався
оскільки  вказані покази суперечать
наявним в матеріалах справи документальним доказам технічному паспорту на
житловий будинок&cedil; який належним чином оформлений
БТІ  ще 19 квітня 1985 р. та 02 листопада
1996 року.

Крім того з матеріалів справи також вбачається, що  позивач по справі ще в 1989 році набув права
власності на &frac12; частину вказаного житлового будинку
і на протязі 14 років з позовними вимогами про встановлення порядку
користування земельною ділянкою не звертався, продовжуючи користуватися
земельною ділянкою, згідно до порядку, який був визначений попередніми
співвласниками, що свідчило про його згоду з вказаними межами земельних
ділянок.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
суду першої інстанції та не можуть бути підставою для його скасування.

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і
оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому апеляційну
скаргу відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

УXВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення
Києво-Святошинського  районного суду
Київської області від 10 жовтня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців
з часу набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: