У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України у складі:

Головуючого:                          Яреми А.Г.

Суддів: Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,
Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського
міського відділу соціального захисту населення, третя особа - управління Пенсійного
фонду України в м. Нікополі Дніпропетровської області про визнання статусу члена
сім`ї загиблих під час
Великої Вітчизняної війни та відшкодування
шкоди,

в с т а н о в и л а :

У березні 2004 року ОСОБА_1 звернулась у суд із позовом
до Нікопольського міського відділу соціального захисту
населення, третя особа - управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі Дніпропетровської
області, про визнання статусу члена сім`ї загиблих під час Великої Вітчизняної
війни та відшкодування шкоди, пов'язаної з невиплатою надбавки
до пенсії.

Позивач посилалася на те, що вона є дочкою батьків, які загинути в період військового часу. Проте
в порушення ст.10 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту”, відповідачем їй було відмовлено у наданні відповідного статусу, через
що вона не може користуватись пільгами та отримувати надбавку до пенсії. Позивачка вважала, що такі дії відповідача порушують її права та суперечать
законодавству.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 14 грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня
2007 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постановлені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно
з ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи
про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів, що
виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також
з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

З 1 вересня 2005 року
набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, який визначив
повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної
юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення
адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 4  цього Кодексу визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 п. 1
ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних
повноважень, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу, є орган державної
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п.7 Прикінцевих
та перехідних положень КАС України після набрання чинності цим Кодексом заяви і
скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також
апеляційні, касаційні скарги, подані і не розглянуті до набрання чинності
Кодексом адміністративного судочинства України, розглядаються в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Судом встановлено, що вимоги
ОСОБА_1 зводяться до визнання незаконними
дій Нікопольського міського
відділу соціального захисту населення щодо визнання статусу члена сім'ї загиблих під час Великої Вітчизняної
війни.

Оскільки спір між сторонами виник з
приводу оспорювання дій суб'єкта владних повноважень - Нікопольського міського
відділу соціального захисту населення при здійсненні ним владних управлінських
функцій на основі законодавства, пов'язаного з визначенням статусу особи з
метою надання пільг та призначення надбавки до пенсії, то він підлягав
вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

В порушення зазначених
норм процесуального законодавства суд першої інстанції помилково розглянув
непідвідомчий йому спір після 1 вересня 2005 року (після набрання чинності КАС
України) за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України,
а суд апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції на це
уваги не звернув та залишив в силі помилково ухвалене рішення.

Враховуючи, що порушення норм процесуального права, яке призвело
до неправильного вирішення справи, допустив суд як першої
так і апеляційної інстанції, судові рішення підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч.2 ст.
338 ЦПК України, для розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 343, 344 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 частково
задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 травня 2007 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала
оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Ярема А.Г.

Судді:                                                                                 Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.

Сенін Ю.Л.