№
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

17 вересня 2008 року                                                                                          місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

судді                            Попової С.А.,

при
секретарях           Больсуновій Г.О.,
Ченгал О.М.,

за участю
адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовомОСОБА_3,
ОСОБА_4доОСОБА_5про визнання таким, що втратив право користування жилим
приміщенням, і зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовомОСОБА_5доОСОБА_3,
ОСОБА_4про вселення і зобов"язання надати ключі, зміну умов договору найму
жилого приміщення,

треті особи -     ОСОБА_6

житлово-комунальне підприємство
«Азовжитлокомплекс»,

Відділ громадянства, іміграції і
реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ ГУМВС
України в Донецькій області, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2007 року позивачОСОБА_3і
ОСОБА_4. звернулись до суду із позовом до відповідачаОСОБА_5 про визнання його
таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 що
складається з 3 жилих кімнат площами 21,8кв.м., 14,7кв.м. і 14,3кв.м., одна з
яких жилою площею 14,3кв.м. належить на праві приватної власності ОСОБА_6. В
обгрунтування заявлених вимог посилалися на те, що відповідач, будучі
зареєстрованим в цьому помешканні, не проживає в ньому фактично з 2000 року,
залишивши добровільно спірне помешкання і забравши всі свої речі, участі у
витратах по утриманню квартири не приймає і, маючи свою сім"ю - дружину і
дитину проживає в АДРЕСА_2 Між тим вони, ОСОБА_3. як наймач квартири, і
ОСОБА_4. як  член її сім"ї, змушені
нести за відповідача витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, а також
через реєстраціюОСОБА_5 в спірному помешканні позбавлені можливості отримувати
субсидії для компенсації оплати на житло. Враховуючи непроживання відповідача у
спірному жилому приміщенні понад встановлені житловим законодавством строки
просили визнатиОСОБА_5  таким, що втратив
право користування зазначеним жилим приміщенням, скасувавши його реєстрацію в
цій квартирі.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_3. підтримала свої позовні вимоги і пояснила, що жилу
кімнату площею 14,3кв.м., що перейшла у її власність в порядку спадкування
після смерті її матері, вона подарувала синові ОСОБА_6., який періодично
проживає в квартирі. Протягом 2001-2002р.р. в квартирі проживала донька ОСОБА_4
разом із мужчиною. Близько у 2001 році онук, що є сином її синаОСОБА_7, залишив
після смерті свого батька квартиру, забрав речі: шифонер, диван, одяг,
постільне, пояснив ухід тим, що його дружина ОСОБА_8не погодиться разом з нею
проживати, зважаючи на її стан здоров"я. Їй відомо, що близько 2 років
онук жив у Росії. Донька ОСОБА_4 близько 3-4 років з 2003 року проживала в Росії,
у зв"язку з чим її відвідували соціальні працівники, візити закінчились з
поверненням доньки у березні 2007р. ОнукОСОБА_8. з 2000р. по сьогодення
приходить її провідувати з циклічністю 1 раз на місяць, доглядав за нею,
допомагав в побуті, протягом січня-листопада 2006р. онук передавав їй гроші в
рахунок оплати комунальних послуг по 50грн. щомісячно, інших витрат по
утриманню житла не ніс. Звернення до суду із позовом про зняття з
реєстраційного обліку відповідача мотивувала можливістю за таких умов отримати
субсидію по комунальних послугах і бажанням проживати в квартирі із донькою по
різних кімнатах, зважаючи на її стан здоров"я, за яким вона потребує
окремої кімнати. Раніше вона займала кімнату 21,8кв.м., а зараз - 14,7кв.м.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_4., підтримуючи позовні вимоги, пояснила, що
приїхала з Росії у 2007 році, була відсутня з 2003 року. До виїзду в Росію в
квартирі проживало 7 осіб, але ніхто не бажав оплачувати комунальні послуги.
Після смерті свого батька племінникОСОБА_8. у 2001 році вивіз свої речі. Про
наявність чи відсутність ключів у відповідача їй нічого невідомо. Зараз вона з
матір"ю займає дві жилі кімнати: вона - кімнату 21,8кв.м., мати -
14,7кв.м. Їй відомо, що відповідачОСОБА_8. зараз знімає інше житло.

ВідповідачОСОБА_8., заперечуючи проти пред"явлених
до нього позовних вимог, заявив зустрічний позов доОСОБА_3. і ОСОБА_4. про
вселення і зміну умов договору найму жилого приміщення. В обгрунтування своїх
вимог посилався на те, що за ордером у 1973 році спірна квартира надавалась
його бабусі ОСОБА_3 дядькові ОСОБА_6., тітці ОСОБА_4. і його батькові ОСОБА_7.
В цій квартирі він постійно проживає і зареєстрований з народження з 1978 року,
проживав разом із батьком, матір"ю і сестрою. У 1999 році після розірвання
шлюбу між батьками мати із сестрою виїхали з цього помешкання, а він із батьком
залишились там проживати і фактично займали жилу кімнату площею 14,7кв.м., а
бабуся із тіткою - жилу кімнату площею 21,8кв.м. У 2001 році помер його батько.
У квітні 2002 року він зареєстрував шлюб ізОСОБА_8. Однак, створеною
сім"єю, він не міг проживати в спірному житлі з метою запобігання
негативних наслідків для стану здоров"я вагітної дружини, оскільки бабуся
не бажала проживати в своїй кімнаті разом із донькою ОСОБА_4. і її цивільним
чоловіком. Він був змушений тимчасово з 2002 року орендувати інше житло, куди
забрав необхідні речі, а меблі - 2 серванти, тумбу, килим, посуд, постільні
предмети, одяг залишив в своїй кімнаті, які, як з"ясувалось, були втрачені
внаслідок пожежі у 2004 році. Після виїзду замки в квартирі поміняли і він з
цього часу не мав змоги потрапити до квартири. Бабуся не заперечувала його
права на це жиле приміщення, оскільки з нею і ОСОБА_4. відбулась домовленість,
що він не подає позов про вселення, здійснює за себе квартплату і його не
знімають з реєстраційного обліку. На виконання домовленості він частково
здійснював квартплату, передаючи на ці цілі бабусі ОСОБА_3 як наймачу кошти,
крім того, надавав як бабусі матеріальну допомогу у вигляді харчів, догляду
і увійшов в становище літньої бабусі, яка бажала знаходитись сама в кімнаті. З
метою зберігання гарних з нею стосунків не писав до відповідних органів
звернень з приводу перешкоджання в користуванні спірним житлом. Наміру залишати
дане жиле приміщення, яке є для нього єдиним і постійним, не мав, відвідує
лікарню за місцем реєстрації. Але на даний час за відсутності погодження по
житловому спору із відповідачами, порушенням відповідачами домовленості про
зберігання за ним цього житла, погіршенням стосунків із дружиною і тимчасовим
проживанням у зв"язку з цим у друга, просив постановити рішення про його
вселення, оскільки проживати ніде, і зобов"язати відповідачів за його
позовом надати ключі від квартири, ОСОБА_4 існуючий договір найму житла,
закріпити за ним право користування ізольованою кімнатою площею 14,7кв.м., а за
відповідачками за його зустрічним позовом - ізольовану жилу кімнату площею
21,8кв.м.

В ході
судового розглядуОСОБА_8. уточнив позовні вимоги, підтримуючи зустрічний позов
в повному обсязі в первісній редакції, доповнив вимогою про залишення підсобних
приміщень: коридор, кухню, ванну кімнату, туалет - у загальному користуванні
сторін.

Відповідачі за
зустрічним позовом ОСОБА_3., ОСОБА_4. їх представник ОСОБА_9 в судовому
засідані заперечували проти зустрічного позову і факту чинення перешкод
відповідачеві в користуванні спірним жилим приміщенням. Зазначали, щоОСОБА_8.
добровільно залишив помешкання, дублікат ключів він не просив, наносив
періодично лише гостєві візити до бабусі і не мав на меті постійне проживання у
спірному помешканні. Особисті речі вивіз сам.

Залучений у
якості третьої особи ОСОБА_6. в судовому засіданні підтримав позовні
вимогиОСОБА_3. і ОСОБА_4., заперечував проти вимог зустрічного позовуОСОБА_5
Пояснив, що є власником жилої кімнати площею 14,3кв.м. на підставі договору
дарування, укладеного 08.10.2002р. між дарувальником - матір"ю ОСОБА_3 і
ним, як обдарованим. Деякий час знаходився в місцях позбавлення волі,
відбуваючи покарання, періодично проживає в спірному помешканні з 1979
року.ОСОБА_8. залишив помешкання у 2000 році, періодично виїзджав до м.
Ростова, не надавав кошти на оплату комунальних послуг, а у 2002 році
відповідач вивіз всі свої речі. Протягом січня-жовтня 2006р., як йому відомо зі
слів матері, відповідач надавав їй кошти в рахунок оплати своєї частки в
комунальних витратах, підстригав і допомагав купати бабусю. Питання про зняття
відповідача з реєстраційного обліку постало у зв"язку з підвищенням
вартості комунальних послуг, через що матері не стачає коштів на харчування,
необхідінстю отримання нею субсидії, а також окремого її проживання від інших
членів сім"ї в ізольованій жилій кімнаті.

В
судовому засіданні представник житлово-комунального підприємства
"Азовжитлокомплекс" ОСОБА_10., що діє за довіреністю, залишила
розв"язання позовів на розсуд суду і надала заяву про подальший розгляд
справи у відсутність представника третьої особи.

Залучений
у якості третьої особи ВГІРФО Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ ГУ
УМВСУ в Донецькій області просив розглянути справу у відсутність свого
представника.

Свідок
ОСОБА_11, що є працівником соціальної служби, в судовому засіданні пояснила, що
ОСОБА_3. в період її обслуговування протягом 2003-2007р.р. казала, що онук
відвідує її, але, як вона зрозуміла, його дружина не бажає проживати разом із
нею. Зняли з обслуговування позивачку у березні 2007р. у зв"язку з
приїздом її доньки. В кімнаті площею 14,7кв.м. вона бачила до пожежі в будинку
і залитті квартири тюки і нібито кровать. Після пожежі в цій кімнаті стала проживати
ОСОБА_3. і вже були тут наявні інші речі, аніж до пожежі. Ремонт після пожежі
був у всіх кімнатах.

СвідокОСОБА_12.,
що проживає по-сусідству зі сторонами, в судовому засіданні пояснив, що рідко
заходить доОСОБА_3., вона скаржилась, що доглядати її хвору нікому.

Свідок
ОСОБА_13, що проживала по сусідству зі сторонами до 1978 року, в судовому
засіданні пояснила, що допомагала збирати речіОСОБА_3. для переїзду в
профілакторій після пожежі в будинку. Допомагає з 2001 року до сьогодення в
побуті ОСОБА_3 яка проживала деякий час сама. Позивачка казала, що онук не
приходить, т.я. в нього сім"я.

Свідок ОСОБА_14,
що є колишньою дружиноюОСОБА_6., в судовому засіданні пояснила, що не проживає
в спірній квартирі з 1982 року, але з 2000 року навідувалась раз на місяць до
свекрухиОСОБА_3. Після похорон батька відповідача ОСОБА_7, свекруха казала, що
онук ОСОБА_5 забрав речі: сервант і телевізор і виїхав з помешкання. Кімната
відповідача до пожежі в будинку була порожня. Протягом 2001-2003р.р.
ОСОБА_4ОСОБА_4 жила в цій квартирі з чоловіком ОСОБА_15 ОСОБА_3. казала, що
періодично до неї приходить онук ОСОБА_5 приносить печиво, напої, надає
незначні суми на комунальні послуги, ліки, а проживає він на квартирі, оскільки
дружина не бажає жити із нею як старою жінкою.

СвідокОСОБА_16.,
що навчався із ОСОБА_7 батькомОСОБА_5, а також є сусідом сторін, в судовому
засіданні пояснив, що бачив як в кінці 2001 року 2 чоловіки
допомагалиОСОБА_5виносити його і батька меблі: сервант, диван, шифонер,
залишались можливо, як пам"ятає, стул, холодильник, мішок речей, матрас. З
2000р. він заходив по-сусідські доОСОБА_3., допомагав іноді в побуті.
КвартируОСОБА_3 після пожежі залили. В це помешкання ОСОБА_6. періодично
приходить переночувати, а проживає в іншому місці.

Свідок
ОСОБА_17., що проживає по-сусідству зі сторонами, в судовому засіданні пояснив,
що товаришОСОБА_8. 3-4 роки тому пішов із дружиною проживати на квартиру, міняв
декілька квартир. У бабусіОСОБА_3. із онуком ОСОБА_8. були нормальні стосунки.
До пожежі в їх будинку бачив в кімнаті ОСОБА_5стінку, кровать, телевізор. При
пожежі з їх квартири виносили всі речі сушитись, зокрема з кімнати
ОСОБА_5виносили, як пам"ятає, стінку.

Свідок
ОСОБА_18 що є матір"ю відповідачаОСОБА_5, в судовому засіданні пояснила,
що залишила спірне житло у 1999 році із донькою, а чоловік ОСОБА_7 залишився
проживати із сином. Чоловік помер у 2001 році. Від сина знає, що він надавав
бабусі кошти по 50грн. щомісячно для квартплати. Оскільки приїхала ОСОБА_4 із
чоловіком, то синові із дружиною там ніде було проживати, т.я. ОСОБА_4 і бабуся
займали по кімнаті.

СвідокОСОБА_19,
що є онукоюОСОБА_3. і сестроюОСОБА_5, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5
із батьком залишились проживати в спірній квартирі, як батьки розійшлись.
Бабуся неодноразово казала, що то ваша кімната і вона буде закріплена за братом
ОСОБА_5, з цього приводу, як їй відомо від сторін, у них була домовленість.
В-останнє це казала, коли неможливо було спільно проживати в двох кімнатах
хворій бабусі, тітці ОСОБА_4. із співмешканцем і братові ОСОБА_5. із вагітною
дружиною. Бабуся казала, що ОСОБА_5 може повернутись в будь-який час, речі його
залишались в квартирі. Вона з 2005 року працювала у м. Маріуполі, проживала в
кімнатіОСОБА_5 де залишились його телевізор, стінка, диван, стол. Бабуся ніколи
не казала, що бажає виписати ОСОБА_5через неоплату комунальних платежів. Зі
слів бабусі і брата знає, що ОСОБА_5 знімав квартиру, але приносив кошти для
оплати квартири.

Свідок ОСОБА_8 що є дружиноюОСОБА_5
(а.с. 21зв.), в судовому засіданні пояснила, що до реєстрації їх шлюбу
30.04.2002р. чоловік проживав у спірній квартирі, в нього у користуванні була
окрема кімната, в якій були телевізор, сервант, тумба під телевізор, шкаф
платяной, диван. Деякий час вони проживали то в його квартирі, то у її батьків.
В 2002р. у квартирі чоловіка стала проживати його тітка ОСОБА_4. в кімнаті
бабусі, приводила друзів, які курили, в той час як вона була у стані
вагітності. Вони змушені були піти з квартири і орендувати інше житло. Чоловік
відвідував щотижня бабусю і надавав їй кошти на оплату комунальних послуг по
50грн. щомісячно протягом 2 років з моменту їх домовленості про зберігання за
чоловіком права на його кімнату, про що знала і ОСОБА_4. Бабуся не пропонувала
чоловікові проживати разом із нею. 1 раз чоловік казав, що його не впустили до
квартири. Зазначені речі з квартири не вивозили, вони були пошкоджені внаслідок
залиття від пожежі. З приїздом ОСОБА_4. у 2007 році та стала проживати в
кімнаті бабусі, а ОСОБА_3. - в меншій кімнаті чоловіка. Коли виникла необхідність
повернутись до спірної квартири, то бабуся відмовила у вселенні чоловіка, адже
він не звертався з приводу прешкоджання в користуванні житлом, оскільки з
бабусею малась домовленість. На даний час проживає окремо від чоловіка
внаслідок сварки влітку 2008р., їй відомо, що він проживає у свого друга.
Зареєстрована вона згідно із даними адресного бюро у своїх батьків по АДРЕСА_3
(а.с. 18).

Заслухавши сторони, їх представників,
свідків, дослідивши письмові матеріали справи та інші матеріали справи, суд вважає
позовОСОБА_3. і ОСОБА_4. таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний
позовОСОБА_5 таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі - за наступних
підстав.

З ордеру
на жиле приміщення НОМЕР_1від 23.04.1973р. вбачається, що жиле приіщення, яке
складається з 2 жилих кімнат квартири АДРЕСА_1 надане ОСОБА_3 на склад родини з
4 осіб, до якої входили 2 сини - ОСОБА_6. і ОСОБА_7, донька ОСОБА_4. (а.с. 6).

Відповідно
до ст. 64 ЖК України члени сім"ї наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов"язки, що
випливають з договору найму жилого приміщення.

Сторонами
не оспорюється, що відповідачОСОБА_8. є синомОСОБА_7, який помер у 2001
році.

А тому,
відповідачОСОБА_8. проживаючи з народження з 1978р. в спірному помешканні,
набув рівних з наймачем і іншими членами сім"ї прав і обов"язків, що
витікають з договору найму жилого приміщення.

По даній
квартирі маються 2 розподілених особистих рахунки (а.с. 53).

Так, за особистим
рахункомНОМЕР_2власником 1 жилої кімнати жилою площею 14,3кв.м. в квартирі
АДРЕСА_1внаслідок договору дарування від 08.10.2002р. є залучений у якості
третьої особи по справі ОСОБА_6. Технічний паспорт виданий ОСОБА_6. містить
опис об"єкту нерухомості, що знаходиться у власності, зокрема, жила
кімната площею 14,3кв.м. і 1/2 частки підсобних приміщень (а.с. 8, 48-49, 100).
Втім, власник зазначеної частки значиться знятим з реєстраційного обліку за
цією адресою з 19.12.2003р.

З особистого рахунку НОМЕР_3, даних паспортів
сторін вбачається, що на даний час в 2-х кімнатах квартири № 15, що відноситься
до державного житлового фонду, будинку АДРЕСА_1зареєстровані: наймач - ОСОБА_3.
з 1966р. і члени її сім"ї - донька ОСОБА_4. з 1986р., онукОСОБА_8. з
1978р. (а.с. 7, 21).

Статтею
71 ЖК України передбачений
шестимісячний строк, протягом якого за тимчасовою відсутністю членів сім"ї
наймача за ними зберігається жиле приміщення. У випадку відсутності за поважних
причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Житловою організацією ЖКП «Азовжитлокомплекс»
за запитом було складено 18.06.2007р.
акт, за змістом якогоОСОБА_8. не проживає в спірному помешканні з
2000р., місце його проживання невідоме (а.с. 9).

Зі свідоцтва про одруження, виданого
відділом РАГС Орджонікідзевського РУЮ м. Маріуполя Донецької області,
вбачається, що відповідачОСОБА_8. зареєстрував шлюб 30.04.2002р. із ОСОБА_8,
про що вчинено актовий запис заНОМЕР_4 Від даного шлюбу подружжя має дитину
ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. - актовий записНОМЕР_5, вчинений тим же органом РАГС
08.07.2002р. (а.с. 34).

З
квитанції, оплаченої ОСОБА_3 напередодні пред”явлення позову у червні 2007р.,
вбачається погашення заборгованості по квартирній платі за 7 місяців у сумі
488,18грн. (а.с. 16).

За даними ККП "Маріупольтепломережа" станом на
01.08.2007р. заборгованість по спірній квартирі за спожиту теплову енергію
складає суму 2906,48грн. внаслідок неналежного здійснення оплати всіма жильцями
- сторонами по справі (а.с. 53, 86, 92).

З
досліджених в ході судового вирішення спору матеріалів Територіального центру
соціального обслуговування пенсіонерів і одиноких непрацездатних громадян УПСЗН
Орджонікідзевського району Маріупольської міської ради вбачається, що в період
з 16.05.2003р. по 19.03.2007р. ОСОБА_3. знаходилась на обслуговуванні
соціальними працівниками центру; знята з обслуговування у зв"язку з
приїздом працездатної доньки з Росії (а.с. 51). Згідно з даними УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Маріуполя ОСОБА_3. є отримувачем пенсії, яка станом
на момент пред”явлення позову скаладає 463,16грн. (а.с. 10-12).

ОСОБА_3.
в обгрунтування заявленого позову зазначала, що потребує окремої ізольованої
від інших членів сім”ї жилої кімнати, внаслідок незадовільного стану здоров”я,
обумовленого перенесеним у 1997 році ішемічним інсультом з нижнім парапарезом з
порушенням функції тазових органів на фоні церебрального атеросклероза (а.с.
20). Однак, маючи забезпеченість 33/100 ідеальних частки у спірній квартирі, що
належала їй на праві приватної власності в порядку спадкування після смерті у
березні 1998 року матері ОСОБА_21 на свій розсуд розпорядилась своєю власністю
- добровільно подарувала цю частку синові ОСОБА_6. за договором від
08.10.2002р., посвідченого Четвертою маріупольською державною нотаріальною
конторою за реєстр. № 2-774 (а.с. 48-49), який на даний час не проживає в цій
кімнаті і знятий з реєстраційного обліку з грудня 2003р. Сторонами не
оспорювалось його фактичне непроживання в цьому помешканні з 2000р.

Нині ж
обдарований ОСОБА_6., як пояснював в судовому засіданні, заперечує проти
проживання в його кімнаті матеріОСОБА_3.

У період
відсутності будь-яких членів сім"ї (ОСОБА_4. в Росії, ОСОБА_6. в місцях
позбавлення волі) приїзджав онук ОСОБА_5 надаючи допомогу, чого не
спростовувалось позивачкою ОСОБА_3
ДоводиОСОБА_5 з приводу непроживання певний період часу у спірному
приміщенні, що було зумовлено добрими стосунками із бабусею і домовленістю з
нею і тіткою про зберігання за ним в користуванні батьківської кімнати площею
14,7кв.м. підтверджено в ході судового розгляду поясненнями свідків
ОСОБА_19.,ОСОБА_18., ОСОБА_8, а також тією обставиною, що протягом понад 5
років з моменту утворення сім"ї і тимчасової відсутності по орендованим
квартирам до нього не пред"являлись позовні вимоги про втрату права на це
житло. Позов до нього про позбавлення права на житло виник по поверненні
ОСОБА_4. Звертає увагу зміст акту житлової організації від 18.06.2007р., в
якому не відображено відсутність в цьому помешканні, зокрема, з 2000р. й інших,
окрімОСОБА_5, осіб, як тоОСОБА_6. і ОСОБА_4.

Як пояснював в
судовому засіданніОСОБА_8. він не звертався з приводу перешкоджання проживати в
спірному помешканні, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 17, 19), оскільки
були добрі стосунки із бабусею, адже проживати там не міг, враховуючи вагітну
дружину і стан здоров”я бабусі.

Суд критично
ставиться до інформації начальника дільниці № 9 ЖКП
"Азовжитлокомплекс" про те, що майно в жилій кімнаті № 7 площею
(14,7кв.м.), в порівнянні з іншими жилими кімнатами не постраждало внаслідок
залиття пожежі у березні 2004р. квартир АДРЕСА_1 складеної у жовтні 2007 року,
тобто понад 3 роки після цієї події (а.с. 50, 104), оскільки первісних актів на
підтвердження пошкоджень, складених одразу після події не надано.

З пояснень
позивачкиОСОБА_3. пожежні виносили з кімнати площею 14,7кв.м. сервант
відповідача. Цю обставину підтвердив свідок ОСОБА_17. Отже, станом на березень
2004р. частина речейОСОБА_5 залишалсь в спірному помешканні.

Як зазначала
позивачка ОСОБА_3. протягом певного періоду часу відповідач у період своєї
відсутності приносив кошти для оплати комунальних послуг.

Обставини,
визнані сторонами в сенсі ст. 61 ч. 1 ЦПК України не підлягають доказуванню, а
тому суд вважає доведеним факт участіОСОБА_5 у здійсненні оплати комунальних
платежів, на підтвердження зв"язку із спірним жилим приміщенням, шляхом
передання грошових коштів протягом 10 місяців щомісячно, що визнано позивачкою
ОСОБА_3

За даними
Маріупольської міської лікарні № 4ОСОБА_8. відвідував у зв"язку із
захворюваннями протягом листопада 2005р.-серпня 2006р. цей лікарняний заклад,
що розташований за місцем реєстрації у спірному помешканні відповідача (а.с.
52, 105). Амбулаторна картка відповідача досі перебуває в лікарні.

Як встановлено,
уОСОБА_5 немає будь-якого іншого житла ані у власності, ані наділений правом на
житло в іншому помешканні (а.с. 69). Деякий час він проживав тимчасово у
орендованих   квартирах, а зараз
внаслідок погіршенні сімейних стосунків із дружиною, що підтвердила в судовому
засіданні свідок ОСОБА_8 відповідач проживає у свого друга. Дані обставини
об"єктивно підтверджені поясненнями інших свідків і не спростовані
позивачами.

Відповідачам
за зустрічним позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4. не спростовано доводи позивачаОСОБА_5
про відсутність в нього ключів ключів від квартири. І в судовому засіданні
відповідачі не заперечували надати ключ позивачеві в будь-який час.

Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України
особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право
користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст.
71 ЖК України строки без поважних причин.

Враховуючи встановлені судом факти і
зібрані на їх підтвердження докази в своїй сукупності, як то письмові
документи, пояснення сторін і свідків про факт і причини тимчасового проживання
відповідача по інших орендованих помешканнях внаслідок несприятливих житлових
умов, зважаючи на стан здоров"яОСОБА_3., вагітність дружини відповідача,
чисельність проживаючих в спірному помешканні осіб, перешкоди в доступі в квартиру,
що полягає у відсутності ключів, тощо, суд вважає ці обставини за поважні
причини відсутностіОСОБА_5 в місці постійного проживання понад встановлені ЖК
строки.

Суд знаходить переконливими
доводиОСОБА_5, що він не мав наміру покидати дане жиле приміщення, і доходить
до висновку, що відповідач не втрачав зв"язку з житлом.

За таких обставин, суд відмовляє в
задоволенні позовуОСОБА_3. і ОСОБА_4. про визнанняОСОБА_5 таким, що втратив
право користування жилим приміщенням.

Відповідно
до ст. 47 ч. 3 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений
житла інакше на підставі закону за рішенням суду.

Виходячи з принципу недоторканості
житла, зважаючи на положення ст.ст. 9 ч. 3, 109 ЖК України, жодний суб"єкт
житлового права не може бути позбавлений свого житла інакше, ніж за рішенням
суду.

Суд вважає
недостатнім для постановлення судового рішення про позбавлення відповідача прав
на спірне жиле приміщення і зняття з його реєстраційного обліку з визначених
позивачкою ОСОБА_3 мотивів як то необхідність отримання субсидії для оплати
комунальних послуг, оскільки питання про розподілення витрат між жильцями по
оплаті комунальних послуг має вирішуватись у передбаченому законодавством
порядку не за рахунок ущемлення житлових прав будь-кого з них.

Так, порушене житлове правоОСОБА_5 на
користування жилим приміщенням підлягає відновленню шляхом його вселення у
квартиру АДРЕСА_1 АДРЕСА_1і зобов"язаннямОСОБА_3. і ОСОБА_4. надати ключі
від спірної квартири.

Розв"язуючи зустрічні позовні
вимогиОСОБА_5 в частині зміни умов існуючого договору найму жилого приміщення,
суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 104 ЖК України
члени сім"ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім"ї,
які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам ст. 63 цього кодексу.

Відповідно до ст. 63 ЖК України
предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського
житлового фонду є ізольоване жиле приіщення.

За схемою
поверхового плану квартира АДРЕСА_1жилою площею 50,8кв.м., складається з трьох
ізольованих жилих кімнат площами 14,3кв.м. - яка знаходиться у
власностіОСОБА_6., а також 2 жилих ізольованих кімнат площами 21,8кв.м. і
14,7кв.м., кухня має площу 7,3кв.м., ванна кімната окрема від туалета (а.с.
13). Тобто за технічними характеристиками можливе виділення в користування
ізольованої кімнати площею 14,7кв.м.

Частка
кожного з 3 жильців, не включаючи власника жилої кімнати площею 14,3кв.м.ОСОБА_6.,
складає 12,17кв.м. При виділенні відповідачеві жилої кімнати площею 14,7кв.м.,
його частка буде завбільша частки кожного з інших мешканців на 1,27кв.м.

За положеннями п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового Кодексу України" № 2 від 12 квітня 1985 р.
(з подальшими змінами)  в силу ст. 104 ЖК
України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого
приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної
угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді
ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір
якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення
за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле
приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак, поділ не
може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов і
викличе необхідність постановки на облік, як такого, що потребує поліпшення
житлових умов.

Отже, відступ від рівності часток
може бути спричинено лише об"єктивною невідповідністю таким часткам
наявних на даній площі ізольованих житлових помешкань. Суд враховує також
сформований у сім"ї порядок користування житловим помешканням, за яким
кімната 21,8кв.м., яка має балкон, знаходиться у фактичному користуванні
ОСОБА_4. та деякий період часу використовувалалсь для проживання ОСОБА_3, що
бажано згідно із поясненнями останньої в судовому засіданні виділити в
користування кімнати з балконом, і розв"язує питання про поділ хоча із
відступом від рівності долей, але відповідно до цього порядку.

Як
зазначено в листі Верховного Суду України від 26.05.2001р., виходячи з правил
ст. 63 ЖК України, жиле приміщення, що виділяється при зміні договору найму
жилого приміщення на вимогу члена сім"ї наймача (ст. 104 ЖК), не може бути
меншим від рівня середньої забезпеченості жилою площею в даному населеному
пункті за загальним розміром, а не за часткою жилої площі, яка припадає на
кожного із членів сім"ї, що виділяються.

Зважаючи, що розмір жилої площі, що
припадає на одного з відповідачів за зустрічним позовом, при виділу їм у
користування ізольованої жилої кімнати площею 21,8кв.м., завбільший, аніж
передбачено нормою жилої площі, що припадає на одну особу по м. Маріуполю, суд
не вбачає обставин, за яких штучно погіршуються житлові умови сторін, що може
викликати необхідність їх постановки на облік як таких, що потребують
поліпшення житлових умов.

За таких
обставин, суд, із врахуванням технічних характеристик жилого приміщення і вимог
житлового законодавства, із врахуванням побажанняОСОБА_3. на займання жилої
кімнати із балконом, вважає за можливе виділити ОСОБА_5. у користування
ізольовану жилу кімнату площею 14,7кв.м., а ОСОБА_3 і ОСОБА_4., що є
повнолітніми особами однієї статі, ізольовану жилу кімнату площею 21,8кв.м., що
знаходяться у їх фактичному користуванні. Визначення саме такого порядку
користування жилого приміщення буде способом розв"язання конфліктної
ситуації в сім"ї і вирішення житлового спору, що виник між сторонами.

На підставі ст.ст. 63, 64, 65, 71,
72, 103, 104 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовуОСОБА_3,
ОСОБА_4доОСОБА_5про визнання таким, що втратив право користування жилим
приміщенням, і зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

ПозовОСОБА_5доОСОБА_3,
ОСОБА_4- задовольнити.

ВселитиОСОБА_5в квартиру АДРЕСА_1Донецької області,
зобов"язавши ОСОБА_3 іОСОБА_4ОСОБА_4 надати ключі від даного жилого
приміщення.

ОСОБА_4
умови договору найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_1

Виділити в
користуванняОСОБА_5ізольовану жилу кімнату площею 14,7кв.м. в квартирі АДРЕСА_1
АДРЕСА_1

Виділити в
цій же квартирі в користуванняОСОБА_3 і ОСОБА_4ізольовану жилу кімнату площею
21,8кв.м.

Коридор,
кухню, ванну кімнату і туалет залишити в загальному користуванні сторін.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької
області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в
десятиденний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч.
4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
_________________________