Справа № 2-1123/2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

23 січня 2008
року                                 Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі:
головуючого - судді -  Веремчук Л.М.

при секретарі -                            Ілюшик Н.О.,

з участю
позивача - ОСОБА_1., відповідача -ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2  про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, -

встановив:

ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом доОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення
аліментів.

Позивач свої
вимоги обґрунтовує тим, що 14.11.1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем по
справі. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина:ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Покликається на
те, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалось через різні погляди на
життя, ведення господарства та спільний побут. В сім'ї постійно виникають
конфлікти та непорозуміння. Спільне господарство не ведеться. Шлюб існує
формально. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання та
виховання дитини.

Просить суд
розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі та стягнути з нього на її
користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1
народження в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, щомісячно, але не менше
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи
з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в
позовній заяві. Просила суд її задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині розірвання
шлюбу. Щодо стягнення з нього аліментів в розмірі який просить позивач
заперечував. Просив суд винести рішення про стягнення з нього на користь
позивача аліментів в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку. При цьому просив
врахувати те, що він зобов'язаний утримувати повнолітнього сина студента.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов
підставний і підлягає до часткового задоволення.

З свідоцтва про
укладення шлюбу, вбачається що сторони уклали шлюб 14.11.1991 року,
зареєстрований відділом ЗАГСу Луцького міськвиконкому, актовий запис НОМЕР_1,
що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 14.11.1991 року (а.с.4).

Від шлюбу є
неповнолітня дитина:ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, що вбачається з свідоцтва
про народження серії НОМЕР_2 від 11.03.1998 року (а.с.6).

В судовому засіданні встановлено, що кожен з сторін живе своїм
окремим життям. Примиритись не бажають. При таких обставинах подальше спільне
проживання і збереження сім'ї неможливе, а тому шлюб між ними слід розірвати.

Відповідно до
ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

П.1 ч.1 ст. 182
СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан
здоров'я та матеріальне становище дитини.

При визначенні
розміру аліментів суд враховує, що у відповідача є повнолітній син-студент
вищого навчального закладу денної форми навчання і якого він утримує на даний
час. При цьому суд враховує, що офіційно аліменти на утримання старшої дитини
відповідач не сплачує. Однак старша дитина має деякі переваги перед дитиною
сторін по справі. Зокрема денна державна форма навчання дає можливість
отримувати стипендію. Ця дитина не витрачає коштів на оплату вартості навчання.
Оскільки, повнолітній син має житло за місцем знаходження навчального закладу,
то, відповідно, не здійснює витрати на проїзд до навчального закладу (за
виключенням витрат міського транспорту), витрат на найм житла він не несе
також. Крім того, ці витрати на утримання повнолітнього сина відповідач не несе
в період канікул. А тому на думку суду витрати, які несе відповідач на
утримання повнолітнього сина повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів
позивачу на утримання їх неповнолітньої дитини. Однак розмір аліментів повинен
бути дещо більшим, ніж вважає відповідач.

Оскільки
матеріальний стан відповідача ОСОБА_2 дозволяє йому виділяти гроші на утримання
неповнолітньої дитини суд вважає, що на користь позивача слід стягнути з
відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1
народження в розмірі 1/5 частини усіх видів доходів відповідача, а також судові
витрати по справі.

На думку суду,
витрати, що підлягають стягненню в доход держави при видачі свідоцтва про
розірвання шлюбу, слід стягнути з відповідача. Позивача від сплати державного
мита звільнити, оскільки на її утриманні перебуває неповнолітня дитина.

Керуючись ст.
ст. 10, 11,58, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180, 183
Сімейного кодексу України суд ,-

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Шлюб між
громадянкою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженкою АДРЕСА_1 та громадянином
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженцем АДРЕСА_1, зареєстрований 14
листопада 1991 року відділом ЗАГСу Луцького міськвиконкому, актовий запис
НОМЕР_1 - розірвати.

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути в бюджет держави з громадянинаОСОБА_2
17 грн. (сімнадцять гривень) державного мита.

Громадянку
ОСОБА_1 від сплати державного мита звільнити.

Стягувати
зОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку,
щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви - 27.11.2007 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути
зОСОБА_2 в дохід держави 51 грн. (п'ятдесят одну гривню) 00 коп. судового
збору.

Стягнути
зОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі - 07 грн. (сім гривень) 50 коп. (п'ятдесят копійок) на рахунок -
одержувач: м. Луцьк 22050000; ; депозитний рахунок:
№НОМЕР_1; МФО 803014; призначення платежу: за ІТЗ до Луцького міськрайонного
суду Волинської області.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення
та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.