Справа №2-863/08
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

3 листопада 2008 року                                                                                           м.
Пирятин

Пирятинський
районний суд Полтавської області

у складі головуючого - судді Педяш С.І.,

при секретарі - Киричевській В.М.

з участю позивача ОСОБА_1 (фізична особа), відповідача
ОСОБА_2(фізична особа), представника відповідача ОСОБА_3 (фізична особа),

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,

в с т а
н о в и в:

ОСОБА_1 у
вересні 2008 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2про визнання правочину
недійсним, посилаючись на те, що вона була власником 38/100 домоволодіння
АДРЕСА_1. Вказана частка складається з окремої трьохкімнатної квартири з
окремим входом та господарськими будівлями і знаходиться на неприватизованій
земельній ділянці площею 0,0591 га, яка була виділена їй Пирятинською міською
радою у користування. По сусідству з нею проживає сім”я ОСОБА_2.
Наприкінці 2007 року її здоров'я погіршилось, вона втратила можливість
пересуватися, не могла сама себе обслуговувати. Вона звернулася до батьків
відповідачки з проханням її догледіти, за догляд обіцяла оформити договір
дарування своєї квартири на їхню доньку - ОСОБА_2. З невідомих їй причин сім»я
відповідачки вирішила оформити не договір дарування, а здійснити правочин у
вигляді договору купівлі-продажу, на що вона погодилась.

18.12.2007 року
між нею та ОСОБА_2був укладений договір купівлі-продажу її власності, який
посвідчений державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори.
Даний договір ОСОБА_2 був зареєстрований у Лубенському МБТІ.

З часом стан її
здоров'я покращився, вона стала самостійно пересуватися та обслуговувати себе.

Після покращення
її стану  здоров'я відповідачка та її
сім”я практично повністю припинили допомагати їй. У зв'язку з цим вона
звернулася до ОСОБА_2 з проханням гідно виконувати їхню домовленість або
розірвати договір-купівлі продажу та повернути їй власність. На що ОСОБА_2та її
батько повідомили, що у них змінилась фінансова ситуація і вони не мають змоги
виконати домовленість, віддали їй оригінали документів на будинок. Будь-які
інші дії для офіційного розірвання договору купівлі-продажу відповідачка не
вчинила, а тому вона звернулася до суду з позовом про захист свого права.

У попередньому
судовому засіданні позивача ОСОБА_1 позов підтримала.

Відповідач
ОСОБА_2та представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав,
проти його задоволення не заперечує.

Визнання
відповідачем позову не суперечить закону
і не порушує права та інтереси інших осіб, а тому суд у відповідності ч.
4 ст. 130 ЦПК України вважає можливим ухвалити рішення у попередньому
засіданні.

Судом
встановлено:

Позивач ОСОБА_1
була власником 38/100 домоволодіння АДРЕСА_1. Вказане домоволодіння позивач
ОСОБА_1 обіцяла подарувати відповідачу ОСОБА_2за умови, що вона її будуть
доглядати, оскільки вона через погане здоров'я не може себе обслуговувати.

Проте між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2був укладений не договір дарування, а
договір купівлі-продажу. Вказаний договір був укладений  18.12.2007 року, за яким позивач ОСОБА_1
продала відповідачу ОСОБА_238/100 домоволодіння АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2
зобов'язується сплатити 23500 грн. Договір купівлі-продажу був посвідчений
державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори та
зареєстрований у реєстрі за № 2260. Даний договір був зареєстрований у
Лубенському МБТІ 21.12.2007 року та внесений в реєстрову книгу №7 за №667.

Після укладення
даного договору стан здоров'я позивача ОСОБА_1 покращився, вона стала
самостійно пересуватися та обслуговувати себе.

Після покращення
стану  здоров'я позивача ОСОБА_1
відповідач ОСОБА_2та її сім”я практично повністю припинили надавати їй
допомогу. У зв'язку з цим позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача ОСОБА_2з
проханням гідно виконувати домовленість або розірвати договір-купівлі продажу
та повернути їй власність. На що відповідач ОСОБА_2повідомила, що у неї
змінилась фінансова ситуація і вона не має змоги виконати домовленість та віддала
позивачу ОСОБА_1 оригінали документів на будинок.

Суд вважає, що
викладені обставини свідчать про те, що даний договір купівлі-продажу вчинений
без наміру створення реальних правових наслідків, які ним обумовлені, а саме:
відповідач ОСОБА_2 оформила своє право власності на домоволодіння позивача
ОСОБА_1, а зобов'язання по сплаті 23500 грн. не виконала і не мала наміру їх
виконати.

Відповідно до
ч.1 ст. 234 ЦК України правочин,  який
вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином
є фіктивним. Тобто договір купівлі-продажу, укладений між позивачем  ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2від  18.12.2007 року є фіктивним.

Відповідно до
ч.2 ст. 234 ЦК України фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до
ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний
правочин  не створює юридичних
наслідків,  крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі  недійсності  правочину
кожна  із  сторін зобов'язана повернути другій  стороні
у  натурі  все,
що  вона  одержала
на виконання   цього правочину.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 4, 174 ч. 4 ЦПК
України, ст. 216 ЦК України, с у д -

в и р і ш и в:

Позов
ОСОБА_1  задовольнити.

Визнати
недійсним договір купівлі-продажу серії ВКС № 280074  від 18.12.2007 року укладений між ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Пирятинської державної
нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2260, зареєстрований у
Комунальному підприємстві „Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації”
21.12.2007 року у реєстровій книзі № 7 за № 667.

Визнати
право власності на 38/100 домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

На рішення
може бути подана заява про апеляційне оскарження до апеляційного суду
Полтавської області через Пирятинський районний суд протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та апеляційна скарга протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Головуючий -