Справа №2-770/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

13
листопада 2008 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у
складі:

головуючої    -
судді Омелюх В.М.,

при
секретарі - Ращик П.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у смт.Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на
утримання двох спільних з відповідачем неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, у
твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину до їх
повноліття, посилаючись на те, що з 25 січня 2001
року знаходилася з ним у зареєстрованому шлюбі, але в зв'язку з припиненням
сімейно-шлюбних відносин та розірванням шлюбу в даний час вони проживають
окремо, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, при цьому
відповідач в добровільному порядку не допомагає матеріально утримувати дітей.

Оскільки відповідач має мінливий та
нерегулярний дохід, не має постійного місця роботи, а працює вахтером без
оформлення трудового договору та постійно змінює місця роботи, отримуючи зі
слів його співробітників близько 2000 гривень на місяць, вона просить стягнути
з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно на
кожну дитину. До того ж, відповідач як орендодавець отримує прибутки від здачі
в оренду земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності,
тобто, він має достатню можливість надавати матеріальну допомогу, але не робить
цього, в зв'язку з чим вона змушена звернутися з позовом до суду, так як права
та обов'язки батьків є рівними, оскільки як вона, так і відповідач повинні
забезпечити дітям матеріальне утримання хоча б на рівні прожиткового мінімуму,
який з 01 жовтня 2008 року становить на особу віком від 6 до 18 років 701
гривню.

У
судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали
повністю та пояснили, що з червня 2008 року позивачка з відповідачем припинили
сімейно-шлюбні відносини, а з 06 вересня 2008 року проживають окремо в різних
селах. Сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей, які з вересня 2008 року
проживають з позивачкою та фактично знаходяться на її утриманні. В зв'язку з
важким матеріальним становищем їй складно утримувати дітей самій, а відповідач
після припинення сімейно-шлюбних відносин та їхнього переїзду в інше помешкання
приймає участь в їх утриманні в недостатній мірі, через що позивачка змушена
звернутися з позовом до суду про примусове стягнення з нього аліментів. В даний
час відповідач
офіційно ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не
перебуває. Однак позивачці відомо, що він має доходи від роботи вахтером у м.
Дніпропетровську, де офіційно ним трудові відносини не оформлені, а від
співробітників відповідача їй також відомо, що розмір його доходу за виконання
вказаної роботи складає близько 2000 гривень. До того ж, відповідач часто
змінює місце роботи і від цього розмір його доходів різний. Також він отримує
прибутки від здачі в оренду земельної ділянки, що належить йому на праві
приватної власності. В зв'язку з тим, що відповідач має мінливий нерегулярний
прибуток, вони просили стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі
по 500 гривень на кожну дитину щомісяця, оскільки діти такого віку потребують
значних витрат на придбання одягу і взуття, продуктів харчування та лікування в
загальній сумі близько 1750 гривень, а тих коштів, що заробляє позивачка
недостатньо для належного утримання дітей.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував
проти стягнення з нього аліментів на утримання двох спільних неповнолітніх дітей, але був не згоден з розміром
аліментів, вважаючи, що з нього мають стягуватись аліменти на утримання дітей у розмірі по 250 гривень
щомісячно на кожну дитину
для забезпечення їх нормальної
життєдіяльності, оскільки в даний час він ніде не працює, але намагається
працевлаштуватись і сам знаходиться на утриманні матері-пенсіонерки.
Підтвердив, що дійсно отримує дохід від здачі СФГ “Сонячне” в оренду земельної
ділянки, що належить йому на праві приватної власності, але вказаний дохід він
отримує не в грошовій, а в натуральній та відробітковій формі, а за останнім
місцем роботи за серпень-вересень 2008 року мав доходи у вигляді заробітної
плати близько 1100-1500 гривень на місяць, а на утримання дітей, на його думку,
позивачка витрачає не більше 1100 гривень.

Суд, заслухавши позивачку та її представника, відповідача, дослідивши
надані докази по справі в межах заявлених позовних вимог, приходить до
висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх
дітей підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: згідно ст. 180-183
СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідач є батьком двох неповнолітніх
дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження (а.с.7), та
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження (а.с.8),
які народилися у позивачки в період шлюбу з відповідачем (а.с.6), та які згідно
довідки Олександропільської сільської ради проживають разом з позивачкою та
знаходяться на її утриманні (а.с.24), при цьому відповідач не входить до складу
сім'ї позивачки. З вересня 2008 року сторони в зв'язку з припиненням
сімейно-шлюбних відносин проживають окремо і з цього часу відповідач в
добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці не
надає, в зв'язку з чим суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти в
примусовому порядку у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного доходу.

При
визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує
матеріальне становище платника аліментів, який в даний час за станом здоров'я є
працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної
трудової діяльності (а.с.31), на обліку в центрі зайнятості як безробітний не
перебуває (а.с.11), отримує доходи від здачі в оренду СФГ “Сонячне” земельної
ділянки, що належить йому на праві приватної власності (а.с.32), в натуральній
та відробітковій формі (а.с.33) на суму 920 гривень за рік, можливість та
обов'язок утримання дітей працездатною позивачкою, яка в даний час працює та
отримує заробітну плату, з урахуванням тих витрат, які позивачка несе на
утримання та лікування дітей (а.с.25-30), та вважає необхідним стягнути з
відповідача аліменти на утримання двох спільних неповнолітніх дітей у твердій
грошовій сумі у розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення
дітьми повноліття, що частково визнано відповідачем у судовому засіданні та
відповідатиме рівній участі батьків у забезпеченні дітей на рівні встановленого
Законом України “Про державний бюджет України” прожиткового мінімуму, оскільки
права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по
утриманню дітей, а з 01 жовтня 2008 року прожитковий мінімум для дітей даного
віку становить 701 гривню, відмовивши в задоволенні
іншої частини позову. Будь-яких інших доказів в підтвердження
передбачених ст.182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження
матеріального стану та стану здоров'я як відносно дітей, так і відносно
відповідача. Інших утриманців відповідач не має.

Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд
вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та
витрати з інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки
позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу
України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2, 1970 року народження, уродженця с. Петриківка
Солонянського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження
та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження в твердій грошовій сумі у розмірі
по 350 (триста п'ятдесят) гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення
дітьми повноліття, починаючи з 16 жовтня 2008 року, допустивши негайне
виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного
платежу, та відмовивши в задоволенні іншої частини позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі
51 (п'ятдесят однієї) гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30 (тридцять) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області
через районний суд шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення
заяви про апеляційне оскарження та протягом двадцяти днів з дня подачі заяви
про апеляційне оскарження поданням апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження протягом строку, встановленого для подачі заяви про
апеляційне оскарження.

Головуюча
суддя:                               підпис