Справа № 2-6332008 г.
РІШЕННЯ ІМ'ЯМ   УКРАЇНИ

24 січня 2008 року.   м.
Запоріжжя.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Федоренко Р.Г.,
секретаря Васильченко И.О.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного
товариства «Запоріжгаз» про стягнення витрат від інфляції та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_2. з позовом до ВАТ «Запоріжгаз»
з позовом про стягнення 3% річних та 763, 92 грн. інфляційних витрат.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2. посилається на
те,  що рішенням Заводського районного
суду м. Запоріжжя на його користь стягнуто 3 953 грн. 88 коп. -матеріальної
шкоди; 2 000 грн. моральної шкоди та 59 грн. 53 коп. витрат по оплаті
державного мита,  а всього 6 013 грн. 41
коп.

ВАТ «Запоріжгаз» не погодився не погодився з цим рішенням
суду і оскаржив його до апеляційного суду Запорізької області. Рішенням
апеляційного суду Запорізької області від 12 липня 2006 року по справі НОМЕР_1
року на підставі ч. 8 ст. 34 Закону України « Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом» зупинено виконавче провадження  з примусового провадження виконання
виконавчого листа НОМЕР_2 від 4 травня 2006 року Заводського районного суду м.
Запоріжжя про стягнення з ВАТ «Запоріжгаз» на його користь  боргу в розмірі 5 013 грн. 14 коп.

На момент подання позовної заяви до ВАТ «Запоріжгаз» сума
5 013 грн. 14 коп. на його рахунок не надходила. В результаті невиконання  відповідачем зобов'язання  стосовно повернення грошових коштів за
рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12 липня 2006 року у справі
НОМЕР_3 року йому завдані збитки у вигляді втрат від інфляції та річних.

Цю правову позицію ОСОБА_2. обґрунтовує наступним:

у відповідності до вимог 625 ЦК України,
боржник,  який прострочив
виконання грошового зобов'язання,  на
вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три відсотки річних від простроченої
суми.

у відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Положення цієї ст. ЦК України застосовується до боржника у разі порушення ним грошового
зобов'язання в незалежності  від
наявності вини і його діях.

Після прийняття судом рішення про стягнення коштів,  грошове зобов'язання боржника не
припинилось,  оскільки кредитор
реально   грошові кошти не отримав.

Відтак,  встановлені
ст. 625 ЦК
України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають
на його домку нарахуванню до моменту фактичного виконання грошових зобов'язань.

Враховуючи те,  що
ухвалою господарського суду Запорізької областіНОМЕР_4від20 квітня 2004 року
порушено справу про банкрутство ВАТ «Запоріжгаз» варто зазначити,  що

інфляційні витрати,  пов'язані з
інфляційним процесами в державі та за своєю правовою природою є компенсацією за
понесені збитки,  спричинені знеціненням
грошових коштів,  а три відсотки річних -
платою за  користування коштами,  що не були своєчасно сплачені боржником. Ні
три відсотки річних,  ні індекс інфляції
не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов'язань та в
зв'язку з цим відносити до санкції у розуміння ст. 12 Закону України «Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Розрахунок
3% річних здійснюється за період з 12 липня 2006 року по 08 жовтня 2007 року
(453 дня) в складає 186 грн. 66 коп.

Розрахунок інфляційних витрат здійснюється за період з
липня 2006 року по серпень 2007 року ( виключно) і складає 763 грн. 92 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_2. підтримав свої позовні
вимоги і просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав і вважає,  що підстав для його задоволення не має.

Вислухавши доводи
позивача в обґрунтування позову та заперечення представника
відповідача,  вивчивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що позов задоволенню не підлягає по таким
підставам.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 4
травня 2006 року на користь ОСОБА_2. стягнуто 3 953 грн. 88 коп. - матеріальної
шкоди; 2 000 грн. моральної шкоди та 59 грн. 53 коп. витрат по оплаті
державного мита,  а всього 6 013 грн. 41
коп.

ВАТ «Запоріжгаз» не погодився з цим рішенням суду і
оскаржив його до апеляційного суду Запорізької області. Рішенням апеляційного
суду Запорізької області від 12 липня 2006 року по справі НОМЕР_1 року рішення
суду першої інстанцій  був зменшений
розмір компенсації за завдану моральну шкоду з 2 000 грн. на 1 000 грн. В іншій
частині  рішення Заводського
районного  суду м. Запоріжжя залишено без
змін.

На підставі ч. 8 ст. 34 Закону України « Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ДВС в Орджонікізевськму
районі м. Запоріжжя зупинено виконавче провадження  з примусового стягнення за   виконавчим листа НОМЕР_2 від 4 травня 2006
року Заводського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ВАТ «Запоріжгаз»
на користь ОСОБА_2.   5 013 грн. 14 коп.

Представник відповідача позов не визнав в судовому
засідлані,  посилаючись на те,  що позовні вимоги ОСОБА_2. не відповідають
вимогам закону,  безпідставні,  а тому задоволенню не підлягає.

Вислухавши пояснення сторін,  вивчивши матеріали справи,  суд приходить до висновку про те,  що позов задоволенню не підлягає по таким
підставам.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 4
травня 2006 року з ВАТ «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_2. було 3 953 грн. 88 коп.
матеріальної шкоди,  заподіяної позивачу
в наслідку ДТП
скоєного по вині ВАТ «Запоріжгаз» де був пошкоджений
автомобіль позивача і 2 000 грн. в якості компенсації за завдану моральну
шкоду.

Рішенням Запорізького апеляційного суду Запорізької
області рішення суду першої інстанції було змінено - був зменшений розмір
компенсації за завдану моральну шкоду з 2 000 грн. до 1 000 грн. В іншій
частині рішення районного суду залишено без змін.

Як свідчать матеріали справи,  ВАТ «Запоріжгаз»  до теперішнього часу не виконав рішення суду
і не перечислив
стягнутих судами коштів на рахунок позивача.

Між тим,  суд
вважає,  що посилання позивача на ст. 625
ЦК
України є безпідставним,
тому що ця ст.
ЦК України регулює правовідносини,  пов'язані з виконанням зобов'язань. Як
свідчать матеріали,  між позивачем та
відповідачем не було ніяких договірних стосунків,  пов'язаних з виконанням будь яких
зобов'язань. Грошові кошти,  які стягнуті
з ВАТ «Запоріжгаз» на користь» ОСОБА_2. рішенням судів є одноразовим стягненням
і не пов'язаними з виконанням будь-яких зобов'язань.

Су зважає також на те,
що грошове стягнення з відповідача на користь позивача рішенням суду є
одноразовою виплатою і індексації не підлягає.

Окрім того,  стягнення відсотків за
невиконання зобов'язань регулюються цивільно-правові відносини щодо
забезпечення виконання зобов'язань.

Таким чином,  судом
встановлено,  що підстав для задоволення
заявленого позову у суду не має.

Керуючись ст. ст. 58-60,
209,  212-215, 218 ЦПК
України,  суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного
товариства «Запоріжгаз» про стягнення 3%
річних в сумі 186 грн. 66 коп. та інфляційних витрат в розмірі 763 грн.
92 коп.,  відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Запорізької області шляхом подачі на протязі 10 днів заяви про апеляційне
оскарження,  а потім - в термін 20 днів
самої апеляційної скарги.