СПРАВА № 2-90/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого
2008 року Білопільський районний суд Сумської області в
складі:

головуючого судді                                                  Терещенко О.І.

при секретарі                                                           Павленко
О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Білопіллі справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАФ
" Схід 2005 " про визнання незаконним наказу про звільнення,  поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

17.01.2008 року Білопільського районного суду з позовом
звернулась ОСОБА_1. до ІНФОРМАЦІЯ_1" про поновлення на роботі,  визнання незаконним наказу про
звільнення,  стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 802 грн.,  мотивуючи свої вимоги тим,  що 02.10.2006 року була прийнята відповідачем
на посаду економіста. 15.12.2007 року її було звільнено з займаної посади на
підставі п. 1  ст.  36 КЗпП України за згодою сторін. Вважає своє
звільнення незаконним,  так як заяву про
звільнення відповідачу не подавала взагалі,
тому ніякої угоди між нею і відповідачем не було.

В період з 8 січня по 15 січня 2008 року позивачка
хворіла,  тому не змогла звернутись з
позовом до суду в місячний термін. Вважає,
що даний строк нею пропущений з поважних причин. Тому просить суд
поновити їй строк звернення до суду,
визнати незаконним наказ № 30 від 15.12.2007 року про її
звільнення,  поновити на посаді
економіста і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 802
грн.,

В судовому засідання позивачка ОСОБА_1. позовні вимоги
підтримала в повному обсязі,  просила
поновити її на посаді економіста ІНФОРМАЦІЯ_1",  визнати незаконним наказ про звільнення,  стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу з дня звільнення і до дня слухання справи судом за виключенням
суми,  яку вона отримала як допомогу по
безробіттю.

Представник відповідача ОСОБА_2. позов не визнав повністю,
показав,  що ОСОБА_1. була
звільнена на підставі заяви,  яку вона
писала власноручно. Дана заява у них зникла. З нього приводу було проведено
службове розслідування. Винна особа у зникненні заяви позивачки ОСОБА_3  притягнута до дисциплінарної
відповідальності,  їй оголошена догана.
Тому вважає вимоги ОСОБА_1. безпідставними,
просить суд відмовити їй у позові.

Заслухавши сторони,
свідків,  дослідивши матеріали
справи,  суд приходить до висновку,  що позов підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Судом встановлено,
що ОСОБА_1. була прийнята відповідачем на посаду економіста 02.10.2006
року згідно наказу № 1 від 02.10.2006 року. 15.12.2007 року позивачка була
звільнена з роботи за угодою сторін згідно наказу № 30 від 15.12.2007 року
(ас.  4).

Таким чином,  між позивачкою і відповідачем існували
трудові правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1
ст.  36 КЗпПУ підставами
припинення трудового договору є угода сторін.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9
від 06.11.1992 року зі змінами і доповненнями "Про практику розгляду
судами трудових спорів" судам необхідно мати на увазі,  що при домовленості між працівником і
власником підприємства,  установи,  організації або уповноваженим ним органом про
припинення трудового договору за п. 1
ст.  36 КЗпП України ( за. згодою
сторін) договір припиняється в строк,
визначений сторонами.

Таким чином,
припинення трудового договору за п. 1
ст.  36 КЗпП України між
працівником і роботодавцем має1 місце лише у випадку,  коли така згода є обопільною,  тобто як з боку працівника мається бажання
звільнитись ,  так і згода роботодавця
звільнити даного працівника.

Як судом встановлено,
угоди на припинення трудового договору між позивачкою та відповідачем на
підставі п. 1  ст.  36 КЗпП України не було. Це підтверджується
тим,  що відсутня заява ОСОБА_1. на
звільнення з роботи.

Хоча представник відповідача ОСОБА_2. доводив суду,  що
заява ОСОБА_1. була власноручно написана на звільнення,  але доказів цього не представив.

2

Покази представника відповідача в частині зникнення заяви
ОСОБА_1. з вини свідка ОСОБА_3  і самої
ОСОБА_1. суд розцінює критично і трактує,
як спосіб і лінія захисту від пред"явленого позову.

Тим більше,
відповідачем за втрату заяви ОСОБА_1. 08.02.2008 року завідуючій по
кадрам ОСОБА_3  оголошена догана ( а.
с.  18).

Але як встановлено судом свідок ОСОБА_3  звільнена з роботи 14.12.2007 року,  що вона підтвердила у судовому засіданні
сама,  що не заперечував і представник
відповідача.

Крім того,
06.02.2007 року директор ІНФОРМАЦІЯ_1" І.М.  Міненко видає наказ про призначення комісії
для службового розслідування,  куди включена
завідуюча по кадрах ОСОБА_3

Але як зазначалось вище,
дана особа на підприємстві відповідача вже не працювала ( а. с.  16).

Свідок ОСОБА_3  в
судовому засіданні показала,  що заяви
всіх звільнених працівників,  в тому
числі і ОСОБА_1.,  були.

Але на запитання позивачки,  чи свідок особисто бачила її заяву на
звільнення,  ОСОБА_3  чіткої відповіді не надала.

Свідок ОСОБА_4. показала,
що коли вже ОСОБА_1. була звільнена,
в її присутності,  тобто цього
свідка,  ОСОБА_3  просила ОСОБА_1. написати заяву на
звільнення,  бо цього вимагало
керівництво.

Підстав сумніватись в
показах даного свідка у суду немає.

Свідок ОСОБА_5. показала,
що особисто бачила заяву ОСОБА_1. на звільнення за згодою сторін. Але
куди вона ділась не знає.

Але суд покази даного свідка не приймає до уваги,  вважає є зацікавленою особою,  так як вона до даного часу працює головним
бухгалтером у відповідача.

Те,  що позивачка
перебуває на обліку з 26.12.2007 року у Білопільському районному центрі
зайнятості,  не є підставою вважати,  що її звільнення було законним.

Таким чином,  позов
ОСОБА_1. в частині поновлення на роботі і визнання наказу про її звільнення
незаконним піддягає задоволенню.

Згідно ч. 1
ст.  233 КЗпП України працівник
може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у
справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про
звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно  ст.  234 КЗпП України у разі пропуску з поважних
причин,  строків,  установлених
ст.  233 цього Кодексу,  суд може поновити ці строки.

Як видно із матеріалів справи,  що підтвердили позивачка і свідок
ОСОБА_3  і не заперечував представник
відповідача,  ОСОБА_1. копію наказу не
отримувала,  трудову книжку вона отримала
19.12.2007 року. До суду вона звернулась 17.01.2008 року.

Крім того,  з 8 по
15 січня 2008 року ОСОБА_1. перебувала на амбулаторному лікуванні у Бобрицькій
лікарській амбулаторії,  що
підтверджується довідкою ( а. с.  7).

Таким чином,  суд
вважає,  причини пропуску позивачкою
місячного строку для звернення до суду з дня звільнення поважними в тому
поновлює їй цей строк.

Згідно ч. 2
ст.  235 КЗпП України при винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку
за час вимушеного прогулу.

Згідно п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №
9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів"
при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за
місцем нової роботи ( одержана допомога по тимчасовій непрацездатності,  вихідна допомога,  середній заробіток на період влаштування,  допомога по безробіттю),  який працівник мав у цей час.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1" середній заробіток за
останні два календарні місяці роботи ОСОБА_1. становить 722 грн. 50 коп. (
696+748 = 1445 : 2 = 722, 50) ( а. с.
6).

Вимушений прогул з
15.12.2007 року по 22.02.2008 року включно становить 70 днів.

Середньодобова заробітна
плата становить 24 грн.08 коп. ( 722, 50 : 30 днів = 24, 08).

Таким чином,
середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 1685 грн. 60 коп.
( 24, 08x70 днів-1685, 60)

Згідно довідки Білопільського районного центру зайнятості
ОСОБА_1. виплачена допомога по безробіттю у сумі 1086 грн. 09 коп. ( а. с.  28).

3

На користь позивачки з відповідача підлягають кошти за
час вимушеного прогулу у сумі 599 грн. 51 коп. ( 1685, 60 - 1086, 09 = 599,
51).

У відповідності до
ст.  84 ЦПК України підлягають
стягненню з відповідача на користь позивачки кошти у сумі 100 грн. за надання
позивачці правової допомоги ( а. с.
8-9).

Таким чином,
загальна сума,  яка підлягає стягненню
з відповідача на користь позивачки становить 699 грн. 51 коп.

У відповідності до
ст.  ст.  79, 80, 81, 88 ЦПК України з відповідача
підлягають стягненню в доход держави державне мито у сумі 51 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30 грн.

На підставі викладеного,
керуючись  ст.  ст. 36, 233, 234, 235 КЗпП України,  п.п. 8, 32 Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду судами трудових спорів",   ст.
ст.   ст.  4, 10, 60, 79-81, 88, 209, 213, 215, 367 ЦПК
України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк
звернення до суду з позовом.

Визнати незаконним наказ № 30 від 15 грудня 2007 року про
звільнення ОСОБА_1 з посади економіста.

Поновити ОСОБА_1 на роботі
- на посаді економіста ІНФОРМАЦІЯ_1" Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1" 699
грн. 51 коп. на користь ОСОБА_1.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1" в доход держави державне
мито у сумі 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30
грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення
на роботі і стягнення заробітної плати,
але не більше ніж за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської
області через Білопільський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення та апеляційної скарги
протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.