№2-552/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 року     Володарський районний суд Донецької
області в складі:

судді                                    Яковенко
М.М.

при секретарі                      Темір В.В.

за участю сторін:

позивач                               ОСОБА_1.

відповідач                           ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Володарське цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1до

ОСОБА_2

про

захист честі, гідності, ділової репутації та стягненні моральної шкоди у
сумі 3000 грн., -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з позовними вимогами по
слідуючим підставам:

Позивачка працює юристом у відділу освіти у Володарської
РДА. Знаходячись у відпустці, їй стало відомо від керівництва відділу, що
28.07.2008 р. за вх.№87 на адресу відділу освіти надійшов лист від її сусідки
ОСОБА_2, яка мешкає по АДРЕСА_1. В своєму листі спрямованому до її керівництва,
відповідачка проявила наклеп поширюючи про неї відомості, які не відповідали
дійсності. Зазначені у письмовій заяві відомості принизили честь, гідність та
ділову репутацію позивачки як спеціаліста. В зв'язку з чим їй була спричинена
моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях пов'язаних з у принижені
честі, гідності та ділової репутації, їй прийшлося давати пояснення керівництву
з цього приводу, почало боліти серце, вона зверталася до лікарні та витратила
грошові кошти на придбання ліків, був порушений її звичайний життєвий устрій.
Вважає, що розмір спричиненої моральної шкоди складає 3000 грн.. Дані обставини
спонукали позивачку звернутися за захистом своїх прав до суду тому просить
визнати, що поширені відомості, викладені у письмовій заяві ОСОБА_2. до
керівника відділу освіти Володарської РДА стосовно її є такими, що не відповідають
дійсності, такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1.
та зобов'язати відповідачку у присутності колективу та керівництва відділу
освіти Володарської РДА спростувати зазначені відомості та попросити у неї
вибачення, стягнути 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Судові
витрати по справі просить покласти на відповідачки.

Позивачка у судовому засіданні повністю підтримала свої
позовні вимоги та наполягала на їх задоволені. Пояснила, що знаходячись у
відпустці, їй подзвонило керівництво та попросило прибути на роботу. Від
керівництва їй стало відомо, що їй на роботу надійшов лист від її сусідки
ОСОБА_2., зміст якого її привів у шок. У своєї письмовій заяві вона зазначала
такі обставини, які взагалі не відповідали дійсності, принизили її честь та
гідність як людини, ділову репутацію як спеціаліста та робітника. В зв'язку з
чим їй прийшлося виправдовуватися перед керівництвом, зазначене призвело її до
поганого самопочуття, прийшлося купувати ліки, було зОСОБА_1о душевних страждань
з цього приводу. Крім того, зазначала, що ніколи і нічого поганого відповідачки
не робила, з неї відносини не підтримує, в її особисте життя не вмішувалася,
вважає абсурдними судження та дії відповідачки.

Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог у повному обсязі. Пояснила та не заперечувала, що
вона дійсно написала письмову заяву до керівника відділу освіту РДА по місту
роботи ОСОБА_1., в якому виклала певні обставини. Вважає, що викладені в листі
відомості відповідають дійсності, припускається, що як до 2000 року, так і
після, позивачка скоює у неї на огороді крадіжки овочів, припускається, що коли
ОСОБА_1працювала в кафе до 2002 року, за її проханням їй додому дзвонили якісь
жінки та повідомляли, що вони вагітні від її чоловіка, непристойно обзивала її
та відносилась до свого рідного діда, погано відносилась до своєї бабусі, не
давала той їжі. Припускається, що коли недалеко поселилися нові сусіди сім'я
ОСОБА_3, позивачка наговорила про неї погане, в зв'язку з чим, між нею та
новими сусідами були скандали. Вважає, що її рідні мате та бабуся злодії.
Вважає, що ОСОБА_1. є теж злодійкою та скоює крадіжки електроенергії, води,
поливає свій огород, таким чином обкрадає всіх, тому як бачила у 2007 році
машину з робітниками Володарського РЕМ біля її будинку, припускається, що вони
приїжджали до неї з приводи крадіжок електроенергії. До правоохоронних органів
з приводу крадіжок з сторони ОСОБА_1, вона не зверталися. Припускається, що
коли вона ще працювала у Володарській лікарні до 2001 року їй на роботу, та
вважає, що більше нікому було, як діду ОСОБА_1, сама вона написали листа, в
зв'язку з чим між нею та іншими працівниками лікарні був скандал з приводу
цього листа, тому вона з мотивів помсти теж написала такого листа на роботу до
ОСОБА_1.

Допитані
в якості свідків ОСОБА_4. та ОСОБА_3. пояснили суду, що вони проживають по
сусідству з ОСОБА_1та ОСОБА_2. ОСОБА_2 є скандальною жінкою, між нею та іншими
сусідами виникають різного роду непорозуміння. ОСОБА_1вважають порядною людиною,
яка в суперечки ні с ким не вступає. Їм взагалі не відомо фактів, які викладені
у заяві ОСОБА_2.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши
матеріали справи, та докази у їх взаємній сукупності, розглядаючи позов в межах
заявлених вимог, суд приходить до часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_1. по слідуючим підставам:

Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не
може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя. Кожному гарантується
судовий захист права на спростування недостовірної інформації про себе, членів
сім'ї.

Відповідно до ст.3 Конституції України честь і гідність
людини визнаються вищими соціальними цінностями. Зазначене передбачено й
ст.ст.201, 297 ЦК України, де передбачається право на особисті немайнові блага,
право кожного на повагу до його гідності
і честі і право звернення до суду з позовом про захист його честі і
гідності.

Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа,
особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та недостовірної
інформації, має право на спростування цієї інформації. Крім того, негативна
інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її
поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації
здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Фактично таке ж визначення міститься й в ПВСУ «Про застосування судами
законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян
та організацій» від 28 вересня 1990 року із змінами та доповненнями(далі
Постанова ПВСУ) де вказано, що відповідач повинен довести, що поширені ним
відомості відповідають дійсності, а на позивача покладається обов'язок
довести лише факт поширення відомостей, які його порочать, особою, до якої
пред'явлений позов.

Крім того, в Постанові ПВСУ передбачено, що під поширенням відомостей, що
порочать особу, слід розуміти повідомлення в певній формі, не обов'язково через
ЗМІ, у викладених  в заявах, листах
адресованих іншим особам, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або
хоча б одній людині, відомостей, які принижують честь і гідність громадянина в
громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів,
загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі.

Відповідно до загальних вимог ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Ці докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.(ст.ст.10, 27, 60, 131 ЦПК України).
Т.б. дані норми ЦПК України та ст.277 ЦК України, які найшли своє втілення й у
Постанові ПВСУ встановлюють загальні правила по перерозподілу між сторонами
зобов'язань по доказуванню своїх вимог або заперечень. В даному випадку,
виходячи з правового змісту вказаних норм суд вважає, що обов'язок, щодо
доведення своїх заперечень проти вимог позивача, повинно покладатися цілком на
ОСОБА_2.

В даному судовому засіданні, суд вважає встановленим, що
ОСОБА_2 -відповідачка по справі написала листа де працює юристом позивачка, до
керівника відділу освіти Володарської РДА-вх№87 від 28.07.2008 р. В своєму
звернені до керівництва, відповідачка зазначала, що ОСОБА_1. «пасеця» все життя
на її огороді; скоює крадіжки овочів з огороду; тероризує  її по телефону;, своєму хворому батькові
фекаліями мазала обличчя;, бабусю уморила голодом;, наговорила сусідам, що
ОСОБА_2. крадійка;, ОСОБА_1. є злодійкою в державному масштабі-краде
електроенергію, воду, обкрадала інваліда війни;, у ОСОБА_1в крові з дитинства
злодійство-мате з бабусею навчали її цьому ремеслу, їй бути в кого злодійкою.
На цього листа, керівництво відділу надіслало відповідь на ім'я відповідачки, з
зазначенням того, що ОСОБА_1. добрий фахівець, своє працею влаштовує, а для
вирішення сусідських суперечностей пропонували звернутися у інші органи.

Згідно довідки з Володарськ-водомережи будь-якої
заборгованості за водоспоживання у ОСОБА_1. не має. Згідно з представлених
квитанцій про оплату за електроенергію за період 2007-2008 рік, вбачається, що
ОСОБА_1ежемісячно проводе оплату за -спожиту електроенергію. Згідно
представленого розпорядження на роботу з електролічильниками, у червні 2007
році, як на посилання ОСОБА_2, що вона бачила, як біля двору знаходились
робітники Володарського РЕМ, в зв'язку з чим припускається, що ОСОБА_1.
скоювала крадіжки  електроенергії, по
адресі проживання ОСОБА_1., робітники провели заміну та установку на фасад
будинку нового електролічильника.

На підставі викладеного, суд не може погодитися та не приймає до уваги
доводи відповідачки, про наявність таких фактів, вважає їх необґрунтованими та
безпідставними тому що, крім простих словесних повідомлень, які базуються на
припущеннях, ОСОБА_2 не представила суду будь-яких доказів на підтвердження цих
відомостей, а тому суд вважає їх такими, що не відповідають дійсності і
принижують честь, гідність та ділову репутацію позивачки, а тому суд вважає, що
вимоги позивачки в цієї частині підлягають задоволенню. Крім того, як
вбачається з пояснень самої відповідачки та з змісту самого листа, в останньому
реченні ОСОБА_2 зазначає, що вона мстиця ОСОБА_1, за те, що та теж їй писала на
роботу.

Що стосується особистого судження ОСОБА_2 про характерні риси характеру
ОСОБА_1(безсовісна, нагла, від якої немає іншим допомоги), суд вважає, що це є
безпосередньо тільки її особистою думкою у своєму восприятії ОСОБА_1, як
особистості, а тому суд вважає, що дані викладені у заяві не є такими, що не
відповідають дійсності.

Суд вважає не доведеним, що витрати позивачки на ліки у сумі 53, 20 грн.,
згідно з представлених копій чеків, в яких відсутні будь-які відомості про
найменування цих ліків, пов'язано безпосередньо з діями ОСОБА_2, а тому в цієї
частині вимог слід відмовити.

Розглядаючи вимоги позивачки про стягнення з відповідачки моральної шкоди у
розмірі 3000 грн., суд вважає, що у даному випадку, справедливою сатисфакцією
для ОСОБА_1. замість стягнення грошових коштів, буде вибачення ОСОБА_2. за її
місцем роботи перед нею у присутності колективу та керівництва відділу освіти,
а тому суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди слід ОСОБА_3шити
без задоволення.

Враховуючи, що позовні вимоги
позивачки в частині захисту честі, гідності і ділової репутації задоволені у
повному обсязі, а в іншій частині про стягнення моральної шкоди відмовлено, суд
вважає, що судові витрати понесені позивачкою, з урахуванням ст.88 ЦПК України
та законодавства, що регулює розмір судових витрат при звернені до суду,
підлягають частковому стягненню з відповідачки пропорційно до заявлених вимог,
т.б. з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути 17 грн.- судового
збору та 15 грн.- за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК
України, ст.3, 32 Конституції України, ст.ст.16, 20, 23, 201, 277, 297 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами
законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян
та організацій» від 28.09.1990 року №7 із змінами та доповненнями, Постановою
Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.2005 року із змінами та
доповненнями, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2 про
захист честі, гідності, ділової репутації та стягненні моральної шкоди у сумі
3000 грн. задовольнити частково.

Визнати, що поширені відомості,
викладені у письмовій заяві ОСОБА_2 до керівника відділу освіти Володарської
районної державної адміністрації Донецької області стосовно ОСОБА_1про те,
що:  ОСОБА_1. «пасеця» все життя на її
огороді; скоює крадіжки овочів з огороду; тероризує  її по телефону;, своєму хворому батькові
фекаліями мазала обличчя;, бабусю уморила голодом;, наговорила сусідам, що
ОСОБА_2. крадійка;, ОСОБА_1. є злодійкою в державному масштабі-краде
електроенергію, воду, обкрадала інваліда війни;, у ОСОБА_1в крові з дитинства
злодійство-мате з бабусею навчали її цьому ремеслу, їй бути в кого злодійкою
-  такими, що не відповідають дійсності
та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 у присутності
колективу та керівництва відділу освіти Володарської районної державної
адміністрації Донецької області спростувати зазначені відомості стосовно
ОСОБА_1та попросити у неї вибачення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме 17 /сімнадцять/ гривен-судового збору
та 15 /п'ятнадцять/ гривен за інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи, а всього стягнути 32 /тридцять дві/ гривни.

В іншій частині позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат пов'язаних з придбанням
медикаментів на суму 53 грн. 20 коп. відмовити у повному обсязі.

Повний
зміст рішення буде виготовлений 02.12.2008 року.

На рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження або апеляційна
скарга в Апеляційний суд м. Маріуполя Донецької області через Володарський
районний суд протягом 10  днів з дня його
проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду м. Маріуполя
Донецької області протягом 20 днів, у випадку подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів.

Суддя
М.М. Яковенко