УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2008р.                                                                       м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Павлишиної
А.Т.,  Вакарук В.М. ,  Меленко О.Є.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення майна з чужого незаконного володіння та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_2,  ОСОБА_1 про визнання права власності на спадщину
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Закарпатської
області від 20.06.2006р.,  -

встановила:

В серпні
2004р. ОСОБА_1  звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,  мотивуючи тим,  що після смерті батька ОСОБА_6  отримала свідоцтво про право на спадщину ,
в тому числі і на автомобіль,  однак відповідач незаконно утримує автомобіль
в себе.

В
листопаді 2005р. в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_4 ,
ОСОБА_2 та ОСОБА_5  про визнання
права власності на спадкове майно звернулася ОСОБА_3 Мотивувала вимоги
тим,  що з 1990р. по день смерті
ОСОБА_6     ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала з ним
в фактичних шлюбних стосунках,  а тому

Справа № 33-ц-238-кс/08р.              Головуючий в 1-й інстанції:
Рижиков В.Г.

Категорія     34                                                            Доповідач:
Павлишина А.Т.

2

просила суд визнати за нею право власності на
спадщину як за дружиною.

Рішенням
Мукачівського міськрайонного суду від 19.12.2005р. в позові ОСОБА_1  відмовлено,
а позов ОСОБА_3    задоволено.

Рішенням
Апеляційного суду Закарпатської області від 20.06.2006р. рішення суду першої
інстанції скасовано та постановлено нове рішення,  яким позов ОСОБА_1  задоволено,
а в позові ОСОБА_3   відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням Апеляційного суду,
ОСОБА_3 подала касаційну скаргу,
в якій,  посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права та неправильну оцінку обставин
справи,  просила судове рішення   скасувати,
залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судового рішення
відсутні,    виходячи  з
наступного.

Судами
було встановлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_6  ,  після
смерті якого залишилося спадкове майно і спадщину у встановлений законом строк
прийняла дочка померлого ОСОБА_1 ,
подавши 23.09.2003р. заяву в нотаріальну контору,  та отримала свідоцтва про право на спадщину.
Автомобіль марки „Ніссан" реєстраційний номер К 34 73 IK ,  що є частиною спадкового майна,  утримував ОСОБА_2 Свої претензії на спадщину
після смерті ОСОБА_6  пред"явила
ОСОБА_3 на правах подружжя.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1  про
витребування майна з чужого незаконного володіння та,  задовольняючи позов ОСОБА_3,  і визнаючи за нею право на все спадкове
майно,  суд першої інстанції мотивував
тим,  що рішенням суду встановлено факт
перебування ОСОБА_3 у фактичних
шлюбних стосунках з ОСОБА_6  в період з
1990р. по день його смерті,  а також
встановлено факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_6

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та постановляючи рішення про задоволення позову
ОСОБА_1  та відмову в задоволенні позову
ОСОБА_3,  апеляційний суд посилався на те,  що спадщину після смерті ОСОБА_6  прийняли спадкоємці першої черги - діти
померлого,  а позивачка не входить до
даної черги спадкоємців і її посилання на ту обставину,  що вона є спадкоємцем першої черги,  оскільки перебувала з ОСОБА_6  в фактичних шлюбних стосунках ,
не заслуговують на увагу,
так як такі стосунки не породжують прав на спадкування у першу чергу . Утримання ж
відповідачем ОСОБА_2 автомобіля на підставі довіреності,  виданої ОСОБА_6  16.05.2003р.,
є неправомірним,  оскільки зі
смертю ОСОБА_6  довіреність втратила
чинність,  а

3

власницею
автомобіля є позивачка ОСОБА_1  на
підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 18.06.2004р.

Такий висновок
апеляційного суду є обґрунтованим.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги,  виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно  ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не може встановлювати або вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду ,
чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

З
матеріалів справи вбачається,  що судове
рішення ухвалене з додержанням судами норм матеріального та процесуального
права,  а також відсутні передбачені ч.1  ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись  ст.  332, 336 ЦПК
України,  колегія суддів судової палати в
цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду
Івано-Франківської області -

У X В А
ЛИ ЛА  :

Касаційну
скаргу  ОСОБА_3  відхилити. Рішення      Апеляційного суду     Закарпатської області від     20.06.2006р. залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.