Справа № 2-82/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5 лютого 2008
року
Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

головуючого                              судді Костенко
І.В.

при секретарі                                       Марчук
Н.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлику справу за позовом ЗАТ
«Міжнародна агропромислова корпорація» до ОСОБА_1, ЗАТ «Агрофорт», 3-я особа на
стороні відповідачів: Державне підприємство «Центр державного земельного
кадастру» про визнання недійсним договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду  з даним позовом, посилаючись на те, що 1
грудня 2002 року між ЗАТ «Міжнародна агропромислова корпорація» та ОСОБА_1 було
укладено договір оренди земельної частки (паю) № 82 розміром 3,4 умовних
кадастрових гектари строком на 5 років - до 31.12.2007 року, який був
зареєстрований в Шпендівській сільській раді Кагарлицького району.

Згодом ОСОБА_1 земельна ділянка була
виділена в натурі і відповідно видано державний акт на право власності на
земельну ділянку.

Після закінчення терміну дії
укладеного з ними договору оренди ОСОБА_1 передала дану земельну ділянку в
оренду іншій особі - ЗАТ «Агрофорт», з якими уклала договір оренди землі  № 217-Ш від 1.11.2006 р.

Відповідно до ст. 33 Закону
України  «Про оренду землі» після
закінчення строку, на який було укладено договір оренди  землі, орендар, який належно виконував
обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право
на поновлення договору.

Оскільки в порушення їхнього
переважного права на поновлення договору оренди
ОСОБА_1 не повідомила їх про намір укласти з ЗАТ «Агрофорт» договір
оренди землі та не запропонувала їм поновити дію договору оренди на інших
рівних умовах, про що вони мають намір, то вважають, що їхнє право порушене.
Тому просять поновити їхнє порушене право шляхом переведення на них прав та
обов'язків ЗАТ «Агрофорт» як орендаря за договором оренди землі № 217-Ш від
1.11.2006 р., який зареєстрований в державному реєстрі земель 27.11.2006 р.
Кагарлицьким районним відділенням Київської регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного земельного кадастру».

10 січня 2008 року до суду була
надіслана заява про уточнення позовних вимог, де позивач просив визнати
недійсним договір оренди земельної ділянки № 217-Ш від 1.11.2006 р., укладений
між ОСОБА_1 та ЗАТ «Агрофорт», поскільки він суперечить вимогам ст. 5, 8 Закону
України  «Про оренду землі», де протягом
дії договору оренди власник об'єкта оренди не має права  передавати його у володіння чи користування
іншої особи. Щодо земельної ділянки, яка вже орендована, можливим є лише
укладення договору суборенди і це право належить орендарю за письмовою згодою
орендодавця.

Представник позивача ЗАТ «Міжнародна
агропромислова корпорація» Цитульський В.І. уточнені позовні вимоги підтримав і
просив визнати недійсним договір оренди землі № 217-Ш  від 1.11.2006 р. між ОСОБА_1 та ЗАТ
«Агрофорт».

Представник відповідачки ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 проти позову заперечує і суду пояснив, що отримавши державний акт на
земельну ділянку у 2005 році ОСОБА_1 чекала, щоб з нею ЗАТ «Міжнародна
агропромислова корпорація» переуклала договір. Проте остання ніяких дій з
приводу переукладення договору на земельну ділянку не проводила, тому 1.11.2006
р. нею був укладений договір оренди землі з ЗАТ «Агрофорт» у письмовій формі.

Представник відповідача ЗАТ
«Агрофорт» - Наконечна О.М. з позовом не згідна, оскільки між ними та ОСОБА_1
був укладений договір оренди земельної ділянки з додержанням всіх необхідних
істотних умов, земельна ділянка передана в користування  за актом приймання-передачі та договір був
зареєстрований  в установленому законом
порядку.

Так як після отримання ОСОБА_1
державного акта на земельну ділянку
сертифікат втратив своє значення, то позивач мав укласти з нею договір
оренди землі. Оскільки цього не сталося, то за перебігом кількох місяців
ОСОБА_1  уклала договір оренди земельної
ділянки з ними 1.11.2006 р.

Представник 3-ї особи ДП «Центр
державного земельного кадастру» -
Сівковський А.А. проти позову заперечує та суду пояснив, що поскільки
договір оренди земельної частки (паю) між ОСОБА_1 та ЗАТ «Міжнародна
агропромислова корпорація» не був зареєстрований у ДП «Центр ДЗК», як того
вимагає Закон України «Про оренду землі», то у позивача і не виникло права
користування земельною ділянкою. А тому ЗАТ «Агрофорт», уклавши договір оренди
земельної ділянки з ОСОБА_1 та зареєструвавши його відповідно до вимог
законодавства, не порушив будь-яких прав позивача.

Заслухавши пояснення  сторін, дослідивши матеріали справи, суд
знаходить, що в заявленому позові слід відмовити з слідуючих підстав.

Так в судовому
засіданні встановлено, що 1 грудня 2002 року між ЗАТ «Міжнародна агропромислова
корпорація» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної частки (паю) №
82, відповідно до якого орендодавець передає орендарю в оренду земельну частку
(пай) розміром 3,4 умовних кадастрових гектари на території Шпендівської
сільської ради Кагарлицького району терміном на 5 років - до 31.12.2007 року.

Відповідно до п.
17 роз. Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України «сертифікати на
право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються
правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення
земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам
земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм
державних актів на право приватної власності на землю».

26 грудня 2005
року на підставі розпорядження  Кагарлицької РДА від 1.12.2005 р. № 698
ОСОБА_1 було видано державний акт на право
власності на земельну ділянку
площею 9,14 га на території Шпендівської сільської ради, що
стверджується самим державним актом серії ЯБ № 524367.

А тому після
отримання  ОСОБА_1 державного акта на
право власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що був
підставою для укладення договору оренди земельної частки (паю) з ЗАТ
«Міжнародна агропромислова корпорація» втратив силу правовстановлюючого
документа, і ОСОБА_1 набула статусу власника земельної ділянки, суб'єкт
(орендодавець)  та предмет оренди
змінився, а відтак - і суттєві умови виконання зобов'язання.

П. 2.3 Типового
договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 17.01.2000 р. № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України
23.02.2000 р. за  № 101/4322,
передбачено, що після одержання державного акта на право  приватної власності на землю та виділення
земельної ділянки в натурі зобов'язання сторін за укладеним договором
припиняється відповідно до чинного законодавства, а тому договір оренди  земельної частки (паю) між ОСОБА_1 та ЗАТ
«Міжнародна агропромислова корпорація» слід вважати припиненим з 26.12.2005 р.

Після чого за
перебігом 10 місяців 1 листопада 2006 р. ОСОБА_1 уклала з ЗАТ «Агрофорт»
договір оренди землі № 217-Ш, згідно якого надала останньому 9,14 га земельної
ділянки в строкове платне користування
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва терміном на 5 років.

Даний договір
був укладений у письмовій формі, в ньому зазначені всі істотні умови,
передбачені ст. 15  Закону України «Про
оренду землі», земельна ділянка передана відповідно до акту приймання-передачі
та договір був зареєстрований в Кагарлицькому РВ КРФ ДП «Центр державного
земельного кадастру».

А тому
враховуючи вищевикладені обставини, суд не знаходить підстав для визнання
договору оренди земельної ділянки № 217-Ш від 1.11.2006 р. між ОСОБА_1 та ЗАТ
«Агрофорт» недійсним.

Твердження ж
представника позивача в тій частині, що протягом дії договору оренди земельної
частки (паю) ОСОБА_1 не мала права передавати у володіння чи користування  іншій особі земельну ділянку  суд вважає безпідставними, оскільки положення
п.8 розд. Х «Перехідних положень» ЗК України та розд. ІХ «Прикінцевих та
перехідних положень» Закону України  «Про
оренду землі» щодо переукладення договору оренди земельної частки (паю) не
можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не
обов'язок на переукладення  договору
оренди.

Керуючись ст.10,
11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, розділом ІХ «Перехідних положень»
Закону України  «Про оренду землі», п.2.3
Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом
Державного комітету України по земельних ресурсах  № 5 від 17.01.2000 р., п. 17 розділу Х
«Перехідних положень» ЗК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ЗАТ «Міжнародна
агропромислова корпорація» до ОСОБА_1, ЗАТ «Агрофорт», 3-я особа на стороні
відповідачів: Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» про
визнання недійсним договору оренди землі між ОСОБА_1 та ЗАТ «Агрофорт» № 217-Ш
від 1.11.2006 р. - відмовити.

Рішення набуває чинності відповідно
до ч.1 ст. 223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через
Кагарлицький райсуд протягом 20 днів з дня
подачі в 10-денний термін з часу проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя: