№ 2 - 26/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 лютого 2008    року
Печерський  районний суд м. Києва
в складі :

головуючого   -
судді Кафідової О.В.,

при
секретарі  -                    Глібко Н.В., Нечаєвій Ю.Ю.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м.
Києві  цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-тя особа ОСОБА_5 про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі  звернулися до суду з
позовом до відповідача та просять постановити рішення, яким стягнути з
останнього матеріальну шкоду в розмірі 16 676 грн. 96 грн. та моральну шкоду на
користь ОСОБА_1. в сумі 3000 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000,00
грн. на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, посилаючись на те, що 0.09.2003 року на
АДРЕСА_1 в м. Києві з вини  відповідача
відбулося ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль, який належить
позивачу ОСОБА_1,  “ВАЗ-2106”, д/н
НОМЕР_1. Крім матеріальних збитків позивачу ОСОБА_1 також завдано і моральну
шкоду, яку останній оцінює в розмірі 3000,00 грн., оскільки він був позбавлений
можливості користуватися автомобілем, який знаходився на штрафному
майданчику  ВДАІ Печерського району м.
Києва. Позивачам ОСОБА_2., ОСОБА_3. також завдано моральної шкоди, оскільки внаслідок
ДТП останні, які знаходилися в автомобілі, отримали тілесні ушкодження та
оцінили моральну шкоду в розмірі по 5000,00 грн. кожному.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні та уточнені
вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові,
додатках  до позову .

В судовому засіданні відповідач,
представник відповідача заперечували проти позову, просили відмовити в його
задоволені, посилаючись на те, що відсутній будь-який процесуальний документ,
яким встановлена вина відповідача в даному ДТП та вважають виною в нанесенні
матеріальної шкоди автомобілю позивача ОСОБА_5, яка на їх думку  не
справилась з управлінням  , в
зв”язку з  чим відбулось зіткнення  її
автомобіля „Тойота” з
автомобілем  позивачів „ВАЗ-2106”.
При цьому  відповідач , представник
відповідача  вважають , що оскільки
безпосереднього зіткнення  з автомобілів
позивача  та відповідача не  було , то відсутній  причинний
зв”язок , між  пошкодженням
автомобіля позивача та діями відповідача .

В судове  засідання третя особа жодного разу не
з”явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання
справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення,
про причину своєї неявки суд не повідомила.

Суд визнав можливим слухати справу у
відсутність третьої особи.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення сторін, представників сторін, вивчивши матеріали справи,
дослідивши матеріали на підставі яких
прийнято рішення  про відмову в
порушенні кримінальної  справи  за №10784 від 10.09.2003 року ,
адміністративний матеріал за №3-3649/04,
суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні,
09.09.2003 року о 14 год. 50 хв.
на вул.  Січневого повстання в м.
Києві  з вини водія ОСОБА_4, який керував
автомобілем „Мазда-626” ДН НОМЕР_2, відбулося ДТП, внаслідок якого було
пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_1. “ВАЗ -2106” ДН НОМЕР_1, що
підтверджується матеріалами, на підставі який прийнято рішення про відмову в
порушенні кримінальної справи по факту дорожньо-транспортної пригоди за  ст.286 ч.1 КК України та адміністративним
матеріалом №3-3649/04,відносно ОСОБА_4  ,
про притягнення  останнього  за ст.. 124 КпАП України.

Постановою Печерського РУГУ МВС України в м. Києві від 18.09.2003 року в
порушенні кримінальної справи по ст.286 ч.1 КК України було відмовлено, а
матеріали відносно водія ОСОБА_4, в діях якого встановлені порушення п.10.1
Правил дорожнього руху України, направлені до Бориспільського міськрайонного
суду Київської області для вирішення питання про притягнення правопорушника до
адміністративної відповідальності.

Постановою Апеляційного суду
Київської області від 20.10.2004 року на підставі п.7 ст.247 КпАП України
провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 було
закрите за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності
(а.с.85).

Згідно акту №559 автотоварознавчої
експертизи  від 10.10.2003 року
матеріальний збиток, завданий власникові
автомобіля “ВАЗ 2106”, ДН НОМЕР_1
в результаті його пошкодження при ДТП,
складає 10197 грн. 18 коп. Розрахунки зроблені виходячи з виявлених
пошкоджень автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, огляду автомобіля,
які відповідають затратам і сумнівів у їх достовірності не виникає, на  підставі
чого , суд  вважає  відповідною
до стягнення  саме цю суму
матеріальної  шкоди  на користь власника автомобіля  „ВАЗ-2106”.

Крім того , судом призначалась  судова автотехнічна  експертиза , яка не  була
проведена  з вини відповідача ,
який  не
оплатив її  вартість ( а.с.
118-120 )  .

До посилань  відповідача , представника відповідача  на
ту  обставину , що в  матеріалах адміністративної  справи відсутній  процесуальний
документ  за  яким би була
встановлена  вина  відповідача в даному  ДТП , суд відносить критично , оскільки  за
наслідками адміністративного провадження
про притягнення  відповідача  до адміністративної  відповідальності  за ст. 124 КпАП України  , закрито провадження  за  закінченням
строку для  притягнення  до адміністративної відповідальності .

При цьому  ,
постанова  від 08.09.2004 року про
закриття  провадження  по справі щодо ОСОБА_4 за відсутністю в  його діях складу адміністративного
правопорушення , передбаченого ст. 124 КпАП України  - скасовано
.

Крім того , вина  відповідача ОСОБА_4 встановлена постановою
Печерського РУГУ МВС України в м. Києві від 18.09.2003 року  про відмову в порушенні кримінальної  справи , за якою  винуватцем ДТП визнано водія  автомобіля „Мазда” ОСОБА_4 , який  грубо порушив
п.10.1 Правил дорожнього руху України .

Зазначена  постанова відповідачем не  оскаржувалась , ніким не  скасована та є  чинною
на  час  розгляду
справи .

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків
у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно  ст. 1166 ЦК
України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної
особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі  ст.
1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об”єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, і тому вимоги
позивача щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому  задоволенню.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей
потерпілого або  позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо
вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Оскільки доказів на обґрунтування розміру моральної шкоди позивачами не
надано, суд вважає факт її спричинення доведеним в узагальненому вигляді
моральних страждань, тому вважає належною до стягнення суму моральної шкоди в
розмірі, відповідно до вимог закону, а саме
на користь позивача  ОСОБА_1.
підлягає стягненню - 2 000 грн. 00 коп. , на користь позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_3
- по 1 000 грн. 00 коп. кожному   .

На підставі вищевикладеного,
вирішуючи позовні вимоги позивачів, суд приймає до уваги надані
представником позивача  розрахунки послуг
штрафного майданчику у розмірі 6479,78 грн., які  необхідно стягнути з  відповідача ,
враховуючи  наказ Міністерства
внутрішніх справ України, Міністерства економіки України, Міністерства
фінансів  України №549/33/147 від
16.07.2001 р. “Про затвердження розмірів плати за послуги, що надаються підрозділами
ДАІ МВС України, та порядку її справляння”, а також інші докази, надані
сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові
витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору та витрати,
пов'язані з розглядом справи  підлягають
відшкодуванню з відповідача пропорційно до
частин задоволених  вимог .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60‚ 88, 169, 212,
213,  214, 215 ЦПК України;  ст. ст. 22,
23,  1166, 1187, 1167 ЦК України
суд, Постановою Пленуму ВСУ “Про судову практику в справах про відшкодування
моральної немайнової шкоди” , суд , -

ВИРІШИВ:

Позовну  заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , 3-тя  особа  ОСОБА_5
про відшкодування  шкоди ,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки  - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
матеріальну  шкоду в розмірі   16 676 грн. 96  коп. ,
моральну  шкоду  в розмірі
2 000 грн. 00 коп. , 560 грн. 00 коп. судових витрат , всього стягнути  - 19 736грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
моральну  шкоду  в сумі
1000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
моральну  шкоду  в сумі
1 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4  на користь
держави несплачене  державне  мито в сумі 64 грн. 79 коп.

В задоволенні  решти вимог -
відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного
суду  м. Києва  через Печерський  районний
суд м. Києва .

Заяву про  апеляційне  оскарження рішення  суду
може  бути подано  протягом 10
днів  з  дня
проголошення  рішення  .

Апеляційна  скарга  на
рішення  суду  подається
протягом  20 днів після  подання заяви про апеляційне оскарження .

СУДДЯ