Справа № 22 Ц-
Головуючий у 1 інстанції Пархоменко О.В.
Доповідач у 2 інстанції Яворський
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 лютого 2008 року                                                                                                                        м. Київ

Колегія  суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:                                        Яворського М.А,

суддів:                                                                  Оношко Г.М., Березовенко Р.В.,

при секретарі                                                     Гашицькому К.О..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського  міського суду
Київської області від 02 листопада 2007 року в цивільній справі за
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу з врахування індексу інфляції,
штрафу та неустойки,

встановила:

У червні 2007 року позивач по справі
ОСОБА_1. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2.  та просив постановити рішення, яким стягнути
з відповідачки по справі на його користь 606'000 грн. отриманої нею суми
авансу, 606'000 грн. штрафу за невиконання зобов'язань , 4233 грн. 69 коп. пені  та 4500 грн. на відшкодування спричиненої
моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим,
що  25 листопада 2006 року  між ним та відповідачкою по справі був
укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку №АДРЕСА_1 в смт.
Гостомель, Київської області. За вказаним договором під час підписання договору
він передав відповідачці 126'250 грн. в якості авансу за житловий будинок, а
відповідачка отримала вказані кошти та зобов'язалася продати вказаний житловий
будинок позивачу. Зазначений  попередній
договір посвідчений нотаріально та внесений до реєстру правочинів. Укладаючи
вказаний попередній договір та визначаючи всі істотні умови договору
купівлі-продажу житлового буди вони з відповідачкою домовилися про укладення
основного договору до 30 березня 2007 року, та
визначили вказаним договором відповідальність за ухилення кожною сторін
від укладення основного договору зокрема покладення на  продавця обов'язку сплатити 100% авансу за
ухилення від укладення договору.

Крім того 4 квітня 2007 року за  їх спільним погодження були внесені зміни до
вказаного договору в частині передачі коштів, а саме він передав відповідачці
606'000 грн. авансу за вказаний будинок та встановили  нову кінцеву дату укладення основного
договору купівлі-продажу будинку - 15 травня 2007 року. В подальшому  відповідачка в односторонньому порядку
ухилилася від укладення договору купівлі-продажу житлового будинку на умовах
викладених в попередньому договорі та й взагалі від продажу житлового будинку
що був предметом попереднього договору,
тому позивач просив вирішити вказаний спір у судовому порядку та
задовольнити його позов у повному обсягу.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 02 листопада 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2. на
користь ОСОБА_1. суму авансу за попереднім договором від 25 листопада 2006 року
та додатковим договором від 04 квітня 2007 року в сумі 606'000 гривен. Стягнуто
з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1.  суму
плаченого ним судового збору в розмірі 843 грн. 91 коп. та суму сплачених ним
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривен.
Постановлено повернути ОСОБА_1. надмірно сплачену ним суму судового збору в
сумі 11'318 гривен 43 коп.

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_1. в задоволенні відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач по
справі ОСОБА_1., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
процесуального законодавства та неправильне застосування норм матеріального
права  просить рішення  суду першої інстанції в частині відмови  йому у позовних вимогах про стягнення штрафу,
пені та  коштів на відшкодування
моральної шкоди скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення його
позовних вимог, стягнути з відповідачки на його користь суму штрафу в розмірі
606'000 грн. суму пені за умовами попереднього договору в розмірі 4233 грн. 69
коп. та моральну шкоду в розмірі 4500 грн. та понесені ним судові витрати  при звернення до апеляційного суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді -
доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апелянтів, вважає,
що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 Цивільного
процесуального кодексу України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального
або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Судом першої інстанції  при розгляді
справи встановлено, що 25 листопада 2006 року  позивач по справі ОСОБА_1. та  відповідачка ОСОБА_2. уклали попередній
договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3. та зареєстрованим у реєстрі за № у.1471, за
умовами якого ОСОБА_1. передав ОСОБА_2 гроші в сумі 126250 гривен, що є
еквівалентом 25 000 умовних одиниць /1 у. о. =1 дол. США/. згідно з курсом НБУ
на день підписання цього договору 100 дол. США = 505,00 грн., як передоплату в
якості авансу за житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за
адресою Київська область, смт. Гостомель,АДРЕСА_1. Згідно цього договору
сторони дійшли згоди про те, що вони до 30 березня 2007 року укладуть в порядку,
встановленому чинним законодавством України, договори купівлі-продажу
нерухомого майна ( житлового будинку та земельної ділянки).

4 квітня 2007 року ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. уклали за спільною згодою додатковий договір до Попереднього договору,
посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу
ОСОБА_3. 25 листопада 2006 року за реєстром № у.1471, згідно якого внесені
зміни до попереднього договору від 25 листопада 2006 року, п.1 викладено в
наступній редакції " ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 гроші в сумі 606 000 гривен,
що є еквівалентом 120 000 у. о. /1 у. о. = 1 дол. США/, згідно курсом НБУ на
день підписання цього договору 100 дол. США= 505,00 грн., як передоплату в
якості авансу за житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою
Київська область, смт. Гостомель,АДРЕСА_1." Згідно додаткового договору
сторони у термін до 15 травня 2007 року включно укладуть в порядку,
встановленому чинним законодавством України, договори купівлі-продажу
нерухомого майна. Інші умови договору залишені без змін.

Судом також встановлено, що в строк
визначений попереднім договором та доповненнями до нього  тобто до 15 травня 2007 року і в
подальшому  договір купівлі-продажу  житлового будинку №АДРЕСА_1 в смт. Гостомель
та земельної ділянки біля вказаного житлового будинку укладений  не був.

Вирішуючи вказаний цивільний спір
та, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1. в частині стягнення з  відповідачки 606'000 грн. отриманого нею  від позивача та не повернутого авансу, а
також понесених судових витрат суд першої інстанції керувався вимогами ст. 571
ЦК України та виходив із того, що оскільки отримана відповідачкою сума не була
завдатком, а являється авансом тому стягнув із відповідачки вказану суму
606'000 грн. на користь позивача. В іншій частині позовних вимог , а саме про
стягнення із відповідачки подвійну суми завдатку, пені та моральної шкоди суд
визнав вказані вимоги не обґрунтованими та відмовив у їх задоволенні.

Колегія суддів вважає, що висновок
суду першої інстанції в частині стягнення із відповідачки на користь  позивача суми переданого ним  авансу в розмірі 606'000 грн. , та відмови у
задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та відшкодування моральної
шкоди, є обґрунтованим та законним виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 526  та 525 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться

Одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено сторонами по справі при апеляційному  розгляді, сторони по справі уклали попередній
договір в письмовому вигляді та визначили при цьому всі істотні умови
майбутнього договору купівлі-продажу житлового будинку №АДРЕСА_1 в смт.
Гостомель та посвідчили його нотаріально у відповідності до вимог ст. 635 ч.1
ЦК України у формі встановленій для основного договору ( ст. 657 ЦК України) .

Вказаним попереднім договором
сторони також визначили обов'язки кожної із сторін щодо  належного виконання вказаного попереднього
договору та відповідальність за ухилення від виконання умов договору.

Стягуючи із відповідачки на
користь  позивача суму авансу та судові
витрати по справі суд обґрунтовано виходив із того, що відповідачка по справі
не виконала своїх зобов'язань передбачених попереднім договором та не уклала
основний договір купівлі-продажу житлового будинку  у строки визначені попереднім договором та
доповненнями  до нього, а тому
зобов'язана була  повернути отримані від
позивача по справі суму авансу, і так як вона ухилися в односторонньому порядку
від виконання вказаного свого зобов'язання тому колегія суддів вважає рішення
суду в цій частині законним та обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст.
525, 526 ЦК України. Обґрунтованим  та
законним (ст.ст. 81, 88 ЦПК України) на думку колегії суддів є рішення суду в
частині покладення на відповідачку по справі сплатити позивачу суму сплаченого
ним державного мита та витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи.

Однак визначаючи суму державного
мита в розмірі 843 грн. 91 коп., суд першої інстанції при цьому не виконав
вимоги ст. 3 п. «а» Декрету КМУ «Про державне мито» №7-93 від 21.01.1993 р.
згідно до якого розмір державного мита складає 1 відсоток ціни позову, але не
менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян тому суд повинен був стягнути 1700 грн.. Але так як
суд  першої інстанції зарахував сплату
позивачем державного мита лише в розмірі 843 грн. 91 коп. тому решта суми в
розмірі 856 грн. 09 коп. повинна бути стягнута із відповідачки на користь
держави.

Колегія суддів, перевіряючи доводи
апелянта щодо  неправильного
застосування  норм матеріального права
при вирішення позовної вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача
штрафу визначеного сторони при укладення попереднього договору вважає, що
вказані доводи апелянта є обґрунтованими і такими, що  відповідають нормам цивільного права .

Так відповідно до вимог ч.2 ст. 635
ЦК України  передбачено, що сторона, яка
необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім
договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані
простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами
цивільного законодавства.

Як встановлено судом першої
інстанції і як вбачається з самого тексту попереднього договору сторони по
справі укладаючи попередній визначили при цьому умови відповідальності кожної
із стороні в разі ухилення кожної із них від виконання умов попереднього
договору. Зокрема пунктом  п.2.4 Попереднього
договору передбачено відповідальність сторони - 2 ( продавця ОСОБА_2.)  за ухилення від виконання умов попереднього
договору, а саме сплату штрафу в розмірі 100% від  отриманої суми авансу (а.с.8). Вказаний пункт
залишений без змін і доповненнями до вказаного договору, які також укладенні сторонами
в письмовій формі із нотаріальним посвідченням.

Тому суд першої інстанції, вирішуючи
позов в цій частині помилково застосував до вказаних вимог  ст. 571 ЦК України,  як повернення
завдатку в подвійному розмірі, оскільки позивач по справі  подаючи позов та, вимагаючи стягнути із
відповідачки  крім авансу 606'000 грн.
також 606'000 грн. як штраф за невиконання
умов договору, що передбачено ст. 635 ч.2 ЦК України та ст. 611, 615 ч.2
ЦК України.

Колегія суддів відповідно до вимог
ст. 614 ЦК України, перевіряючи доводи апелянта щодо вини саме відповідачки у
не укладенні основного договору купівлі-продажу житлового будинку №АДРЕСА_1, в
смт. Гостомель, та земельної ділянки біля вказаного житлового будинку у строки
визначенні попереднім договором та  доповненнями
до нього  приходить до висновку  що вказані доводи є обґрунтованими.

Так із пояснень сторін по справі як
в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції встановлено, що
сторони, укладаючи попередній договір  25
листопада 2006 року погодили між собою зобов'язання, саме позивач по
справі  як покупець  сплативши аванс в сумі  126'000 грн. зобов'язався  в строк до 30 березня 2007 року  зібрати
кошти визначенні договором а саме 210'000 доларів США,  що є повною вартістю предмета купівлі, а відповідачка
по справі як продавець зобов'язалася
оформити всі необхідні документи
для продажу.

Як встановлено в судовому засіданні
позивач по справі  разом із членами своєї
сім'ї реалізував в м. Донецьку нерухомість - квартири в період з січні-лютого
2007 року  та передав в при підписанні
доповнень  до попереднього договору
більшу частину вартості будинку який мав намір купити.

Відповідачка ж по справі  свої зобов'язання по  оформленню необхідних документів для пролажу
житлового будинку та земельної ділянки  в
строки визначенні попереднім договором не
оформляла, що підтверджується відповідними письмовими підтвердженнями
відповіддю в.о. начальника служби у справах неповнолітніх Ірпінської міської
ради від 06.09.07 р. (а.с. 56), довідкою № 46 від 06 вересня 2007 року
Ірпінського міського відділу №2 Центру державного земельного кадастру (а.с.57),
та довідкою Ірпінського БТІ №885 від 09 вересня 2007 року. (а.с. 59).

Посилання відповідачки на те , що
вона не виконала свої зобов'язання по передньому договору з поважних причин, що
на її думку підтверджується  довідками
наданими Гостомельською селищною радою, Ірпінським БТІ,  та голови ради опіки (а.с. 83-85) колегією
суддів  не визнається із доказ не
винності відповідачки , оскільки вказані документи наданні відповідачкою лише
підтверджують доводи позивача проте, що період з 25 листопада 2006 року по 30
березні 2007 року відповідачка не вживала заходів на виконання своїх
зобов'язань по передньому договору.

Не бажання відповідачкою виконувати
вказаного  попереднього договору, а саме
продавати  позивачу вказаний житловий
будинок на даний час підтверджено нею і при апеляційному розгляді.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що відповідачка по справі в односторонньому порядку необґрунтовано
ухилилася від виконання умов, передбачених попереднім договором , тому
відповідно до вимог ст. 635 ч.2 ЦК України повинна  сплатити позивачу  штраф в розмірі 100% авансу (606'000 грн.),
який визначений сторонами при укладення вказаного попереднього договору.

В іншій частині доводи апеляційної
скарги   колегією суддів визнають не
обґрунтованими і такими, що не можуть служити підставою для скасування рішення
суду  першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 315, 316
ЦПК України, ст. 525, 526, 614, 635 ч.2 ЦК України, ст.ст.  81, 88 ЦПК України, ст. 3 п. «а» Декрету КМУ
«Про державне мито» №7-93 від 21.01.1993 р., колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Ірпінського  міського суду
Київської області від 02 листопада 2007 року в частині відмови позову у
стягнення з відповідачки штрафу за попереднім договором скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 606'000 грн.  штрафу за
попереднім договором,  850 грн.,
сплаченого судового збору  та 30 грн.
витрат на ІТЗ при зверненні до апеляційного суду, а також на користь
держави  856 грн. 09 коп. не доплаченого
державного мита .

В іншій частині рішення
Ірпінського  міського суду  Київської області від 02 листопада 2007  залишити без змін.

Рішення суду
апеляційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: