Справа № 2-156/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03
червня 2008 року

Приморський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді                          Деруса А.В.

при
секретарі                                   Брус Н.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Одеської міської ради
про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
просить суд визнати за ним право власності на реконструйоване нежитлове
приміщення підвалу АДРЕСА_1, загальною площею 89,8 кв.м.

Свої вимоги мотивує
тим, що йому на підставі Договору купівлі-продажу від 08 травня 2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвою
О.О., належить нежитлове підвальне приміщення площею 19,1 кв.м., розташоване
АДРЕСА_1. Позивач у 2006 році за власні кошти провів реконструкцію нежитлового
приміщення шляхом приєднання нежитлового підвального приміщення. Приєднане
нежитлове приміщення безпосередньо пов'язано з нежитловим приміщенням позивача
спільним призначенням, існує для обслуговування нежитлового приміщення  позивача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав
заявлені вимоги по викладених в позовній заяві обставинах.

Відповідач Приморська районна адміністрація Одеської
міської ради в судове засідання з'явився, позов не визнав, заперечував проти
задоволення позовних вимог.

Відповідач Одеська міська рада в судове засідання не
з'явився, про місце та час слухання справи були сповіщений належним чином, з
позовом ознайомлений.

Суд вислухавши пояснення представників позивача та
відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню.

Суд встановив, що
позивачу на підставі Договору купівлі-продажу від 08 травня 2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу
Фуфаєвою О.О., належить нежитлове підвальне приміщення площею 19,1 кв.м.
розташоване у будинку АДРЕСА_1. У 2006 році позивач за власні кошти провів
реконструкцію нежитлового приміщення шляхом приєднання нежитлового підвального
приміщення. Приєднане нежитлове приміщення безпосередньо пов'язано з нежитловим
приміщенням позивача спільним призначенням, існує для обслуговування
нежитлового приміщення  позивача.

Відповідно до ст. 186 ЦК України річ,
призначена для обслуговування іншої (головної) речі та пов'язана з нею спільним
призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю.

Окрім нежитлового приміщення, позивач є
власником квартири НОМЕР_1 у буд. АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України,
власникам квартир у багатоповерхових будинках на праві спільної сумісної
власності належать приміщення загального користування та опорні конструкції.

Згідно з п. 43 ч. 2 рішення
Конституційного суду України від 02 березня 2004 року по справі № 1-2/2004 року
право власності на квартиру породжує право спільної сумісної власності не
допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, які призначені для
обслуговування квартирного комплексу та забезпечують його користування.

Кожен співвласник багатоквартирного
будинку згідно ч. 1 ст. 319, ч. 3 ст. 358 ЦК України має право користування
допоміжними приміщеннями будинку АДРЕСА_1.

Вимоги «Правил користування приміщеннями
житлових будинків та при домових територій», затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 у частині недопущення обмежень
інтересів інших осіб, проживаючих у будинку АДРЕСА_1 дотримані, про що свідчать
письмові згоди сусідів, які не заперечують проти збереження реконструйованого
нежитлового приміщення за позивачем, тобто права третіх осіб при реконструкції
не порушені.

У зв'язку з тим, що позивач провів
реконструкцію нежитлового приміщення за свій рахунок, він на підставі ст. 328
ЦК України є власником будівельних матеріалів з яких реконструйовано спірне
приміщення.

Згідно з Технічним висновком «Про
технічний стан конструкцій нежитлового підвального приміщення буд. АДРЕСА_1»,
виконаним ПП «Відкриття», технічний стан основних конструкцій нежитлового
приміщення - нормальний, будівля відповідає архітектурним, будівельним,
санітарним нормам та правилам і нормам пожежної безпеки.

При вищевикладених обставинах суд вважає
позов ОСОБА_1 підлягаючим задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 358, 382 ЦК України ст. ст.
10, 11, 213- 215 ЦПК України, п. 43 ч. 2 рішення Конституційного суду України
від 02 березня 2004 року по справі № 1-2/2004 року, суд

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
нежитлове приміщення, загальною площею 89,8 кв.м. АДРЕСА_1.

Рішення про визнання права власності
направити до КП «ОМБТІ і РОН» для реєстрації права власності.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі через суд першої інстанції заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, з подачею копії апеляційної скарги до апеляційної інстанції або в
порядку ст. 295 ЦПК України.

Суддя                                                                                   А.В. Дерус