Справа № 2-5557/2007, 2-9733/2006, 2-372/2007,
2-5557/2007, 2-52/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

7 квітня 2008 року

Краматорський  міський суд
Донецької області в складі:

головуючого  судді
Гапонова А.В.

при секретарі Євсеєнко К.Ю.

за участю позивача
ОСОБА_1., представника відповідача ЗАТ «НКМЗ» Стрелкової Н.В., Брижниченка
В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську цивільну
справу за  позовом ОСОБА_1до ЗАТ «НКМЗ»,
начальника механічного цеху № 5 ОСОБА_2, старшого майстра механічного цеху № 5
ОСОБА_3про стягнення ненарахованої заробітної плати, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ЗАТ «НКМЗ»,  ОСОБА_2, ОСОБА_3 про   порушення КЗпП України, стягнення  матеріальної шкоди,  за неправомірне зменшення заробітної плати і
не зроблену індексацію заробітної плати, стягнення морального збитку,

Потім він неодноразово уточнював і
змінював позовні вимоги, останній раз 4 квітня 2008 року й просив суд

про:

·     стягнення з ЗАТ «НКМЗ» не донарахованої суми часової
тарифної ставки за відпрацьований час, доплат до часової тарифної ставки за
роботу в вечерню та нічну зміну, святкові дні, та суми нарахувань, заснованих
на них за 2005 рік на суму 1927 гривень 93 копійок;

·     стягнення з ЗАТ «НКМЗ» не донарахованої суми часової тарифної ставки за
відпрацьований час, доплат до часової тарифної ставки за роботу в вечерню та
нічну зміну, святкові дні, та суми нарахувань, заснованих на них за 2006 рік на
суму 3338 гривень 81 копійку;

·     стягнення з ЗАТ «НКМЗ» не донарахованої суми часової тарифної ставки за
відпрацьований час, доплат до часової тарифної ставки за роботу в вечерню та
нічну зміну, святкові дні, та суми нарахувань, заснованих на них за 2007 рік на
суму 93 гривні 81 копійку;

·     стягнення з ЗАТ «НКМЗ» не донарахованої суми часової тарифної ставки за
відпрацьований час, доплат до часової тарифної ставки за роботу в вечерню та
нічну зміну, святкові дні, та суми нарахувань, заснованих на них за 2008 рік на
суму 106 гривень 18 копійок;

·     стягнення з ЗАТ «НКМЗ» не донарахованої суми часової тарифної ставки за
відпрацьований час, доплат до часової тарифної ставки за роботу в вечерню та
нічну зміну, святкові дні, та суми нарахувань, заснованих на них за час з 1 грудня
1999 року по 29 лютого 2008 року на суму 69460 гривень 94 копійки;

·     стягнення з начальника механічного цеху № 5 ОСОБА_2., старшого майстра
механічного цеху № 5 ОСОБА_3. моральну шкоду в розмірі 5000 гривень;

·     зобов'язання адміністрацію ЗАТ «НКМЗ» відмінити «Положення про оплату праці
робочіх-станочників, передбачених нормами» наказу № 175 від 29.12.1998 року
генерального директора ЗАТ «НКМЗ»;

·     стягнення з ЗАТ «НКМЗ», начальника механічного цеху № 5 ОСОБА_2., старшого
майстра механічного цеху № 5 ОСОБА_3. за відрив від звичайних занять 1214
гривень 25 копійок;

·     стягнення з ЗАТ «НКМЗ», начальника механічного цеху № 5 ОСОБА_2., старшого
майстра механічного цеху № 5 ОСОБА_3. коштів на відправку кореспонденції,
сплату судового збору, сбору за інформаційно-техничне забезпечення розгляду
цівільної справи та та інші на загальну суму 79 гривень 9 копійок;

·     зобов'язання адміністрації ЗАТ «НКМЗ» встановити з 1 березня 2008 року по
31 грудня 2009 року оплату праці по мінімальному розміру часової тарифної ставки
по третьому разряду робіт для робітників допоміжного виробницьтва по галузевої
угоді на 2008-2009 роки;

·     зобов'язання адміністрації ЗАТ «НКМЗ» внести в трудову книжку в розділі
відомості про роботу після наіменування професії - токар вторий робітник, відомості
про встановлення третього розряду.

У підтвердження своїх доводів
ОСОБА_1. вказав, що працює  в механічному
цеху № 5 ЗАТ «НКМЗ» другим
робочим токаря. За період з 2005 р. за його позови до суду на НКМЗ і участь в
судових засіданнях йому незаконно знизили заробітну платню, зменшили коофіцієнт
який нараховується на зарплату, він був змушений  працювати за відсутнього другого робочого
токаря не співчуваючі при цьому за його працю. Крім того, майстер  Бундюк склав на нього не правдивий рапорт про
те, що він 19.08.06 р. був в бесідці біля цеху в робочій час одягнений в чистий
одяг. По цьому рапорті йому незаконно знизили коофіцієнт. Хоча він за 5 хвилин
до закінчення робочого часу прийшов з суду і вже не мало сенсу переодягатися в
робочій одяг.

Представник
ЗАТ «НКМЗ»
Артюхова О.Б. позов не визнала і суду пояснила, що  ст. 3 Закону України „Про працю” та ст. 95
КЗпП України ОСОБА_1. за липень та серпень 2005 р.
слід ураховувати доплати за роботу у вечірню та нічну зміни, а також суму
премії бонусу, нараховану йому за роботу у червні-серпні 2005 р. згідно
“Положення про порядок та умови виплати робітникам НКМЗ премії за загальні
підсумки роботи заводу за певний період (виплата бонусів)”.   Таким чином заробітна плата ОСОБА_1. за
липень 2005р. становила 164,41 грн. Виходячи з даної суми часова тарифна
ставка за липень 2005 року  у ОСОБА_1.
становила: 164,41 : 36 год. (фактично відпрацьований час) = 4,57 грн, що значно
перевищує позовні вимоги ОСОБА_1. Заробітна плата
ОСОБА_1за серпень 2005р. становила  404,84
грн., що  перевищує  позовні вимоги ОСОБА_1. Таким чином, при начисленні і виплаті заробітної
плати  позивачу у липні і серпні 2005 р.
порушень діючого законодавства про оплату праці не було.

Позовні
вимоги щодо стягнення з ЗАТ “НКМЗ” не донарахованої суми премії бонусу у
розмірі 17,87 грн. за вересень 2005 року
не обґрунтуванні з наступних підстав. Згідно
п 1.3  “Положення
про порядок та умови виплати робітникам НКМЗ премії за загальні підсумки роботи
заводу за певний період (виплата бонусів)”, затвердженого Головою правління,
генеральним директором Скударем Г.М. та узгодженим Головою профспілкового
комітету Гавриленко А.І.  розмір премії
за загальні результати роботи нараховуються кожному робітнику за шкалою
коефіцієнтів згідно з отриманою робітником заробітною платою.  У вересні 2005 р. за загальні
результати роботи за червень-серпень 2005 року ОСОБА_1нараховано та виплачено
бонус у розмірі 184,70 грн. виходячи з його заробітної плати за червень,
липень, серпень 2005р. Але, ОСОБА_1обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що йому
недонарохована заробітна плата за червень, липень 2005р. у сумі 44,61грн., у
зв'язку з чим недонароховано бонус у сумі 17.87 грн.  Таким чином,
заробітна плата ОСОБА_1нарахована та виплачена без порушень діючого  законодавства.

Вимога
про стягнення з ЗАТ «НКМЗ» не нарахованої заробітної плати за серпень 2006р. у
сумі  304,14 грн., вересень 2006р.
-521,06грн., бонусу за вересень - 109,97грн., відпускних за жовтень 63,22грн.,
проіндексованої суми інфляції -30,56 грн., всього 1028,95 грн також не
обґрунтуванні  з наступних підстав.
Розпорядженням від 21 серпня 2006р. № 264 по механічному цеху № 5 ЗАТ «НКМЗ» за
порушення трудової дисципліни за підсумками роботи за серпень 2006р.  позивачу
при виплаті заробітної плати застосований коефіцієнт «1,0». Вважаємо, що
дане матеріальне стягнення застосоване законно.

Крім того, обов'язки працівника оговорені Правилами внутрішнього трудового
розпорядку, затвердженого згідно ст. 142 КЗпП конференцією трудового колективу
ЗАТ «НКМЗ» 28 березня 2000 р. Відповідно до розділу 3 «Основні обов'язки
працівників» Правил внутрішнього трудового розпорядку, працівник зобов'язаний
дотримуватись корпоративної трудової дисципліни, вчасно і точно виконувати
розпорядження адміністрації, виконувати вимоги трудового договору.

У незалежності від того, що ОСОБА_1
19.08.06 р. після судового засідання з'явився в цех о 15 -12 годині, він
зобов'язаний був приступити до своїх прямих трудових обов'язків, а не
відлучатися в бесідку і чекати закінчення робочого часу.

Пунктом 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку встановлено, що
робочий час - це час, протягом якого робітники, керівники, фахівці і службовці,
відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку і графіками,
розробленими на підприємстві, зобов'язані виконувати на визначених місцях
доручену роботу і свої трудові обов'язки. Таким чином, до ОСОБА_1правильно
застосоване матеріальне стягнення за порушення трудової дисципліни.

Крім того, згідно п.7 наказів по ЗАТ «НКМЗ»
від 28.08.06р. № 152 і від 25.09.06р. № 171 керівникам підрозділів
надане право здійснювати оплату праці працівників, що допустили порушення
правил внутрішнього трудового розпорядку, трудової дисципліни, розкрадання
власності підприємства, а також допустили виробничі недогляди в роботі, по
базових посадових окладах і тарифних ставках з коофіцієнтом одиниця. Таким
чином розпорядження від 29.09.2006р. № 307 про застосування до позивача  кооефіцієнту одиниця за підсумками роботи за
вересень 2006 р. законне та підтав для його скасування не має.

ОСОБА_1. коли збирався до суду
повинен був дотримуватись загальних правил оформлення своєї відсутності
на роботі 25.09.06 р. та оформити на цей день відпустку чи відпустку без
оплати, але він цього не зробив і крім того, повідомив про причини своєї
відсутності 25.09.06 тільки через два дні. Вважає, що відсутність позивача на
роботі 25.09.06 р. без поважних причин є грубим порушенням трудової дисципліни.
Тому  розпорядження від 21.08.06р. № 264
і від 29.09.06 м № 307 по мех. цеху № 5 є законними. Моральний збиток в сумі
2000,00 грн.  не ґрунтується  на законі і не доведений позивачем тому в
його задоволенні теж треба відмовити.

Не
підлягає задоволенню і компенсації за відрив від звичайних занять у сумі  1214,25 грн., так як згідно ч.2 ст. 85 ЦПК України
компенсація за відрив від звичайних занять виплачується стороні, на користь
якої ухвалене судове рішення. Вимоги позивача про стягнення компенсації за
відрив від звичайних занять є незаконними, в їх задоволенні треба відмовити.

Не
обґрунтовані і вимоги позивача про стягнення заробітної плати за виконання
обов'язків відсутнього другого робітника, так як  ОСОБА_1. працює в якості другого робочого
верстатника на токарському верстаті моделі 1683 (инв. № 17363) з діаметром
оброблюваного виробу понад 2000 мм. Норматив чисельності других робочих
верстатників на великих й унікальних верстатах
передбачені в «Рекомендації з оплати і матеріального стимулювання других
робітників-верстатників (підручних)». Дані рекомендації були видані Центром по
науковій організації праці Міністерства важкого і транспортного машинобудування
СРСР. Зазначені рекомендації носили рекомендаційний характер для підприємств
міністерства.

Відповідно до зазначених рекомендацій на токарські верстати де працює
ОСОБА_1передбачено два других робітники-верстатники. Цей верстат оснащений
двома токарськими супортами. Однак другий супорт  довго знаходиться в неробочому стані  а в період 2005 - 2006 років  технологічні процеси на даний верстат
розроблялися і нормувалися з обліком одного супорта. Таким чином,  з зменшенням обсягу робіт і металу, що
знімається, необхідність у другому підручному відсутня, а обов'язки другого
робочого верстатника ОСОБА_1 у 2005 - 2006 р. не  виконував. З метою з'ясування ступеня
завантаженості другого робочого верстатника ОСОБА_1з 15.02.2007 р. по
22.02.2007 р. на верстаті инв. № 17363
була проведена фотографія робочого часу, згідно якої  останній безпосередньо зайнятий виконанням
своїх обов'язків другого робітника-верстатника 43,3 % робітника часу, 37,14 %
робітника - часу він знаходився на верстаті без виконання своїх функцій (при
цьому верстат працював, а верстатник виконував свої функції), 9,6 % робітника -
часу склали втрати з вини ОСОБА_1. Таким чином, обов'язки  другого робочого верстатника  позивач зайнятий виконанням своїх функцій не
більш 50 % робочого часу і його позовні вимоги про те, що він виконує функції
відсутнього працівника безпідставні.

Вимога ОСОБА_1 про встановлення йому
додаткової заробітної плати в розмірі 100 % його основної зарплати за
збільшення обсягу виконуваної роботи і виконання обов'язків відсутнього другого
робочого верстатника не обґрунтовані,
згідно фотографування робочого часу, і так як працює один супорт,  тому
необхідність у додатковому другому робітнику-верстатнику відсутня. Таким
чином в позові ОСОБА_1просить відмовити в повному обсязі, так як його вимоги не
підставні і не обґрунтуванні. Заробітна платня йому нарахована і виплачена в
повному обсязі згідно діючого законодавства.

Представники
відповідача ЗАТ «НКМЗ» Стрілкова Н.В., Брижниченко В.Є.  позов не визнали, пояснення представника
відповідача Артюхової О.Б. підтримали та просили суд відмовити ОСОБА_1. в
задоволенні позову.

Відповідач
ОСОБА_2. позов не визнав та прсив суд заслухати справу у його відсутність.

Відповідач
ОСОБА_3. позов не визнав  і суду пояснив,
що він склав об'єктивний рапорт про те, що ОСОБА_1знаходився в чистому одязі в
бесідці під час робочого часу. Заробітну платню і коефіцієнт позивачу
нараховували і платять згідно  діючого
закону. Вважає, що позовні вимоги
позивача не  містяться на
законі  і просить в їх задоволенні
відмовити.

Вислухавши
думку сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає,
що позов задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено, що позивач 18 лютого 1993 року був прийнятий на роботу в ЗАТ «НКМЗ»  а
наказом № 565 від 06.05.1994 року він переведений в механічний цех №
5  на посаду 2-го робочого токаря  де працює до теперішнього часу.

Згідно
ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно,  своєчасно і точно виконувати розпорядження
власника або уповноваженого ним органу,
додержуватись  трудової  і технологічної дисципліни,  вимог нормативних актів про охорону
праці,  дбайливо ставитися до  майна власника, з яким укладено трудовий
договір.

Як
вбачається з копії рапорту  ст.
майстра  ОСОБА_3,  ОСОБА_119.08.2006 р. залишив своє робоче
місце в 13 год. не попередивши про це ні його, ні майстра ОСОБА_4. Коли ОСОБА_3
в 15 год. 15 хв. біля верстату не знайшов
ОСОБА_1і вийшовши на вулицю, то
побачив його в бесідці в чистому одязі. А згідно розпорядженням
начальника цеху  ОСОБА_2№ 264 від
21.08.06 р. ОСОБА_1за порушення трудової дисципліни 19.08.06 г. плаваючій
коефіцієнт був встановлений -1.0 / а.с.38,30/. Суд вважає, що рапорт відповідає
дійсним обставинам, ОСОБА_1не довів що він не відповідає дійсності і згідно з
цим розпорядження винесено законно.

Згідно
копії розпорядження  № 307 від 29.09.2006
р. виданого начальником цеха ОСОБА_2 по підсумкам  роботи за вересень 2006 р. ОСОБА_1, на
підставі рапорту  відповідального за
табельний облік Іордакій про неявку до роботи ОСОБА_1 26.06.06 р.,  за неодноразове порушення трудової дисципліни
встановлений плаваючій коефіцієнт 1.0. /а.с.40,182/ Суд вважає, що ОСОБА_1 не
навів доказів що  це розпорядження винесено
незаконно.

Як встановлено в судовому
засіданні  ОСОБА_1був на засіданні
Апеляційного суду Донецької області 26 вересня 2006 р. яке тривало з 9-00 годин
до 10, 30 год. Проїзд з м. Донецька до м. Краматорська складає 2-4 години, у
зв'язку з цим ОСОБА_1. після судового засідання в м. Донецьку зобов'язаний був
з'явитися на своє робоче місце  та
пред'явити документ, що засвідчує його відсутність на роботі. Він цього не
зробив, чим порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку.

Крім того, згідно п.7 наказу по ЗАТ «НКМЗ» за підписом   генерального
директора Панкова В.А. від 28.08.06 р. № 152 і від 25.09.06 р. № 171 керівникам
підрозділів надано право проводити оплату праці працівників, що допустили
порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, трудової дисципліни,
розкрадання власності підприємства, а також що допустили виробничі упущення в
роботі, по базових посадових окладах і тарифних ставках з «плаваючим»
коефіцієнтом одиниця / а.с.91,92-93/.

Згідно ст. 97 КЗпП України і ст. 15 Закону України «Про оплату праці»
підприємство має право самостійно встановлювати форми і системи оплати праці.
Тому позовна вимога ОСОБА_1. про те, щоб спонукати адміністрацію ЗАТ «НКМЗ»
скасувати Положення «Про оплату праці робітників-верстатників при роботі на унікальному
і важкому металорізальному устаткуванні при відсутності других
робітників-верстатників, передбачених нормами» не мають під собою підстави і не
підлягають задоволенню.

Відновідно до ст.
21 КЗпП України при укладенні трудового договору у працівника
виникають обов'язки по виконанню роботи, визначеної трудовим договором, і
підпорядкуванню правилам внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно до розділу 3 «Основні обов'язки працівників», Правил внутрішнього
трудового розпорядку, затверджених конференцією трудового колективу ЗАТ «НКМЗ»
28 березня 2000 р., працівник зобов'язаний дотримувати корпоративну трудову
дисципліну, своєчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації,
виконувати вимоги трудового договору / а.с.73-87/.

Суд вважає, що незалежно від того, що ОСОБА_1 19.08.05 р. після судового
засідання з'явився в цех о 15-12 годині, він зобов'язаний був приступити до
своїх прямих трудових обов'язків, а не відлучатися в бесідку і чекати
закінчення робочого часу.

Пунктом 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку встановлено, що
робочий час - це час, протягом якого робочі, керівники, фахівці і службовці,
відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку і графіків, розроблених
на підприємстві, зобов'язані виконувати на певних місцях доручену роботу і свої
трудові обов'язки.

Згідно п.п. «б»
п.7.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку до працівника, що порушив
трудову дисципліну, незалежно від дисциплінарного стягнення, застосовуються
заходи, матеріального впливу, а саме,
позбавлення (повністю або частково) премії за основні результати господарської
діяльності за підсумками місяця, в якому допущено порушення.

Як вбачається з  акту  технічного стану  верстата інв. № 17363 біля якого працює
ОСОБА_1 на 19.02.07 р. другий супорт
верстата не працює багато років / а.с.187,188/.

Згідно фотографування робочого дня
на верстаті № 17363 за 2 робочім верстатника
ОСОБА_1 в лютому 2007 р., останній безпосередньо зайнятий виконанням
своїх обов'язків другого робітника-верстатника 43,3 % робітника - часу, 37,14 %
робітника - часу він знаходився на верстаті без виконання своїх функцій (при
цьому верстат працював, а верстатник виконував свої функції), 9,6 % робітника -
часу склали втрати з вини ОСОБА_1.

Таким чином, обов'язки  другого робочого верстатника  позивач зайнятий виконанням своїх функцій не
більш 50 % робочого часу і його позовні вимоги про те, що він виконує функції
відсутнього працівника безпідставні.

У частині стягнення моральної шкоди
суд вважає за необхідне також відмовити, оскільки позивач не довів суду, що
неправомірними діями відповідачів йому була завдана моральна шкода.

Оскільки судом позов ОСОБА_1 .
визнаний необґрунтованим, підстав для стягнення з відповідачів на користь
позивача судових витрат не має.

На підставі ст.ст.3,14,60, 213
-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до ЗАТ «НКМЗ», начальника механічного
цеху № 5 ОСОБА_2., старшого майстра механічного цеху № 5 ОСОБА_3., про:
стягнення з ЗАТ «НКМЗ» не донарахованої суми часової тарифної ставки за
відпрацьований час, доплат до часової тарифної ставки за роботу в вечерню та
нічну зміну, святкові дні, та суми нарахувань, заснованих на них за 2005 рік на
суму 1927 гривень 93 копійок; стягнення з ЗАТ «НКМЗ» не донарахованої суми
часової тарифної ставки за відпрацьований час, доплат до часової тарифної
ставки за роботу в вечерню та нічну зміну, святкові дні, та суми нарахувань,
заснованих на них за 2006 рік на суму 3338 гривень 81 копійку; стягнення з ЗАТ
«НКМЗ» не донарахованої суми часової тарифної ставки за відпрацьований час,
доплат до часової тарифної ставки за роботу в вечерню та нічну зміну, святкові
дні, та суми нарахувань, заснованих на них за 2007 рік на суму 93 гривні 81
копійку; стягнення з ЗАТ «НКМЗ» не донарахованої суми часової тарифної ставки
за відпрацьований час, доплат до часової тарифної ставки за роботу в вечерню та
нічну зміну, святкові дні, та суми нарахувань, заснованих на них за 2008 рік на
суму 106 гривень 18 копійок; стягнення з ЗАТ «НКМЗ» не донарахованої суми часової
тарифної ставки за відпрацьований час, доплат до часової тарифної ставки за
роботу в вечерню та нічну зміну, святкові дні, та суми нарахувань, заснованих
на них за час з 1 грудня 1999 року по 29 лютого 2008 року на суму 69460 гривень
94 копійки; стягнення з начальника механічного цеху № 5 ОСОБА_2., старшого
майстра механічного цеху № 5 ОСОБА_3. моральної шкоди в розмірі 5000 гривень;
зобов'язання адміністрацію ЗАТ «НКМЗ» відмініти «Положення про оплату праці
робочіх-станочників, передбачених нормами» наказу № 175 від 29.12.1998 року
генерального директора ЗАТ «НКМЗ»; стягнення з ЗАТ «НКМЗ», начальника
механічного цеху № 5 ОСОБА_2., старшого майстра механічного цеху № 5 ОСОБА_3.
за відрив від звичайних занять 1214 гривень 25 копійок; стягнення з ЗАТ «НКМЗ»,
начальника механічного цеху № 5 ОСОБА_2., старшого майстра механічного цеху № 5
ОСОБА_3. коштів на відправку кореспонденції, сплату судового збору, сбору за
інформаційно-техничне забезпечення розгляду цівільної справи та та інші на
загальну суму 79 гривень 9 копійок; зобов'язання адміністрації ЗАТ «НКМЗ»
встановити з 1 березня 2008 року по 31 грудня 2009 року оплату праці по
мінімальному розміру часової тарифної ставки по третьому разряду робіт для
робітників допоміжного виробницьтва по галузевої угоді на 2008-2009 роки;
зобов'язання адміністрації ЗАТ «НКМЗ» внести в трудову книжку в розділі
відомості про роботу після наіменування професії - токар вторий робітник,
відомості про встановлення третього розряду - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до
Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд у термін 10
днів із дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду
Донецької області через Краматорський міський суд у термін 20 днів після подачі
заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає  законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Суддя:

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя: