Справа
№2-610
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 листопада 2008 року
Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді
Дєткова О.Я.,

при секретарі судового засідання
Грибонос І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої
протиправною поведінкою особи, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 про стягнення матеріальної
та моральної шкоди, спричиненої протиправною поведінкою особи,

ВСТАНОВИВ

У
липні 2008 року ОСОБА_1  звернулася з
позовом до суду до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої протиправною поведінкою особи, посилаючись на те, що на початку
травня місяця 2008 року вона видала у борг відповідачеві товар з свого магазина
на суму 175 грн., який зобов'язався
повернути ці гроші через
місяць. Але після спливу місячного строку відповідач борг не
повернув, чим заподіяв їй матеріальний збиток на вказану суму. Однак, крім
того, ввівши її в оману та розповсюдивши ганебні та й неправдиві чутки серед
жителів села про те, що вона викрала у нього 15 качок і чоловічі туфлі,
відповідач заподіяв їй і моральну шкоду, яка виразилася в приниженні честі й
гідності, а також ділової репутації. У зв'язку з чим просить стягнути з нього
матеріальний збиток у розмірі 175 грн. та моральну шкоду 10000 грн. Однак,
змінюючи у судовому засіданні розмір позовних вимог, просить стягнути 175 грн.
та у рахунок компенсації моральної шкоди - 1000 грн.

Відповідач
на початку розгляду справи по суті позов визнав, але потім змінив своє
ставлення до нього та позовні вимоги вже не визнавав, пояснивши при цьому, що
він домовився з позивачкою компенсувати суму боргу копицею сіна. Але після того
як він його накошував, остання від нього відмовилась та заподіяла йому
матеріальний збиток.

Захищаючи
свої інтереси, ОСОБА_2 пред'явив до ОСОБА_1 зустрічний позов про стягнення з
неї матеріальної та моральної шкоди, вказуючи на те, що вона дала згоду на
компенсацію суми боргу за рахунок сіна, але коли він заготовив 32 копни сіна,
остання відмовилась їх отримувати, чим заподіяла матеріальний збиток. Крім
того, позивач за зустрічним позовом зазначає, що ОСОБА_1 викрала у нього 12
качок та чоловічі туфлі, в результаті чого заподіяла йому матеріальну і
моральну шкоду на загальну суму 10000 грн. Однак, у судовому засіданні
відмовився від позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди, а лише
наполягав на задоволені матеріальних збитків, спричинених викраданням майна.

ОСОБА_1
зустрічний позов не визнала і пояснила, що вона ОСОБА_2 не заподіювала ніякої
шкоди та не викрадала у нього качок та чоловіче взуття.

Заслухавши
пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а в зустрічному
позові слід відмовити

Відповідно
до ч.5 ст.55 Конституції України кожний має право будь-якими не
забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і
протиправних посягань. Право кожного на повагу його гідності визначено статтею
28 Конституції України.

Крім
того, ст.297 ЦК України передбачає, що гідність і честь фізичної особи є
недоторканними, а у разі порушення особистих немайнових благ наступають
наслідки, вказані в ст.1167 ЦК України.

Як
випливає з пояснень ОСОБА_1, вона відчуває душевні переживання і фізичні
страждання в результаті поширених неправдивих ганебних відомостей ОСОБА_2 серед
населення села ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому вона проживає і працює, про те, що вона
викрала у нього качок та чоловіче взуття.

З
епікризу Одеського обласного онкологічного диспансеру видно, що  ОСОБА_1 знаходилась на обстеженні в
гінекологічному відділені ООД із захворюванням, яке вона пов'язує із заподіяною
ОСОБА_2 моральною шкодою (а.с.7).

З
письмових пояснень ОСОБА_3 і ОСОБА_4 також слідує, що ОСОБА_2 звинувачував
ОСОБА_1 у скоєнні крадіжки качок та чоловічого взуття (а.с.8,9).

У
своєму запереченні на зустрічний позов відповідачка зазначає, що вона ніякого
морального та матеріального збитку позивачеві своїми діями не заподіювала,
указуючи при цьому, що вона не викрадала його майно, але дійсно домовлялась з
ним про компенсацію суми боргу сіном. Проте, після того як він накосив це сіно
приблизно на суму 150 грн., то зразу ж його і продав іншої особі.

На
підтвердження того факту, що ОСОБА_2 розповсюдив неправдиві відомості, що
принижують особисті немайнові блага ОСОБА_1 указують пояснення свідка ОСОБА_5
про те, що він особисто чув, що відповідач за первісним позовом поширював
неправдиві відомості про те що ОСОБА_1 викрала у нього качок та чоловіче
взуття.

Згідно
ст.1167 ЦК України моральна (немайнова) шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини.

Крім
того, для покладання відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна
сукупність чотирьох умов, а саме: наявність моральної шкоди, протиправності дій
заподіювача моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою
заподіювача і шкодою і вини в спричиненні моральної шкоди.

Виходячи
з вищенаведеної конструкції цивільно-правової відповідальності і сукупності
доказів, які є в справі, суд приходе до висновку про те, що ОСОБА_2 заподіяв
моральну шкоду ОСОБА_1 внаслідок поширення неправдивих відомостей про те, що
вона є злодієм, яка виразилася у приниженні її честі й гідності, в моральних
переживаннях у зв'язку з порушенням нормальних життєвих стосунків з жителями
села та в погіршенні її стану здоров'я.

У
ст.3 Конституції України записано, що людина, його життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека признаються в Україні вищою соціальною
цінністю.

Дане
положення відповідає проголошеному в ст.1 «Загальній Декларації прав людини»
принципу про те, що всі люди народжуються вільними і рівними в своїй гідності і
правах. Вони наділені розумом і совістю і повинні діяти по відношенню один до
одного у дусі братства.

Відповідно
до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року
№4  розмір відшкодування моральної шкоди
визначається судом в межах заявлених позовних вимог, залежно від характеру і
об'єму заподіяних позивачу моральних і фізичних страждань, з урахуванням
ступеня вини відповідача і інших обставин. Особливо враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін в
його життєвих зв'язках, ступінь зниження ділової репутації, часу і зусиль,
необхідних для відновлення попереднього стану, намірів, з якими діяв заподіювач
шкоди.

У
задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити у зв'язку з недоведеністю
протиправної поведінки ОСОБА_1 та наявності шкоди й причинного зв'язку.

Керуючись
ст.ст.3,28,55 Конституції України, ст.ст.10,60,212 ЦПК України,
ст.ст.201,297,1167 ЦК України,

ВИРІШИВ

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації моральної шкоди 500 грн. та
судові витрати 81 грн.,  а всього 581
грн.  В решті позову відмовити.

У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої протиправною поведінкою особи відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.

Суддя: