Справа № 2 - 634
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04
лютого 2008 року Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого  -
судді   Бузовського В. В.

при
секретарі -
Петровської О.П.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні, у залі суду № 16, в м. Одесі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, визнання права
власності, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те,
що 15.03.1996 року придбав у відповідача, квартиру АДРЕСА_1. В теперішній час
має намір розпорядитися майном, але оскільки договір купівлі - продажу
зазначеної квартири не відповідає вимогам закону, а саме не посвідчувався
нотаріально, просить визнати його дійсним. Договір було посвідчено на Одеській
Товарній Біржі (далі ОТБ) та зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН” 01.04.1996 року,
робітники біржі завірили, що договори посвідчені на біржі подальшому
нотаріальному посвідченню не підлягають.

Відповідач,
який є правонаступником померлого батька, та представляв батька а довіреністю,
вимоги позову визнав в повному обсязі, пояснивши, що всі умови сторонами
виконані, а стосовно угоди, яка посвідчувалась на біржі, повідомив, що
працівники біржі завірили, та в самому договорі зазначено, що він нотаріальному
посвідченню не підлягає.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК
України.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює
рішення в задоволенні позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення в справі можливо постановити при проведенні попереднього судового
засідання.

Крім визнання позову, судом встановлені
такі факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
АДРЕСА_1, належала на праві власності ОСОБА_2, на підставі довідки
ЖБК „Приморський - 23”. 15 березня 1996 року відповідач продав, а позивач
придбав зазначену квартиру, між сторонами було укладено договір №13193, який
було посвідчено на ОТБ, та зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН” 01.04.1996 року.

Покупець
і продавець цілком виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм,
встановлених цивільним законодавством.

Яких-небудь
суперечок між позивачем і відповідачем судом не встановлено, протизаконних умов
угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак
порушена форма угоди, тому що при оформленні її не була дотримана нотаріальна
форма договору.

Відповідно
до ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала
угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду визнати її дійсною.

У
такому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

За
рішенням суду угода вважається дійсною з моменту її вчинення.

На підставі
ст. 47 ЦК України (1963 року), керуючись
ст. ст. 10, 11, 58, 64, 130, 174, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
угоди дійсною, визнання права власності - задовольнити.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна
квартири АДРЕСА_1, укладений 15 березня 1996 року за № 13193 посвідчений на
Одеській Товарній Біржі між ОСОБА_2, як продавцем з одного боку та ОСОБА_1, як
покупцем з другого боку - визнати дійсним.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Угода
вважається дійсною з моменту її вчинення, а саме з 15 березня 1996 року.

Наступне
нотаріальне оформлення
угоди не вимагається.

Рішення
підлягає обов'язковій реєстрації в КП „ОМБТІ та РОН”.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: