Справа № 2-1441/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27  червня 2008 року                               Індустріальний
районний суд

м.
Дніпропетровська

в
складі:                головуючого судді
- Слюсар Л.П.

при секретарі
-   Цалин О.С.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Дніпропетровська

цивільну  справу за позовною заявою    ОСОБА_1
до

Закритого
акціонерного товариства  « Містобудівник
-Дніпро» ,  визнання наказу

незаконним  та стягнення незаконно утриманих коштів  із заробітної плати та

моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В  квітні
2008 року позивач звернувся до суду
із позовною заявою до

відповідача  Закритого акціонерного товариства  « Містобудівник -Дніпро» ,

визнання
наказу незаконним  та стягнення незаконно
утриманих коштів  із

заробітної
плати та моральної шкоди.  В  судовому засіданні позивачем були

уточнені
позовні вимоги, в уточнюючій позовній заяві так і  в ході судового

засідання  позивач посилався на те, що  в період його роботи у відповідача на

посаді
головного енергетика  відповідачем був
виданий наказ №127 від 18 грудня

2006
року « Про утримання із заробітної плати
штрафу», на підставі якого з

його
заробітної плати був утриманий штраф у розмірі 1360 грн., накладений на

підприємство  згідно до постанови  Держенергонагляду №167 « Про накладання

штрафу
за порушення законодавства про електроенергетику».  Вважає наказ

незаконним.
Просив  визнати наказ №127 від 18 грудня
2006 року  « Про утримання

із
заробітної   плати штрафу» - незаконним
та стягнути із відповідача на його

користь
незаконно утримані із заробітної платні 1360 грн.  а
також суму

моральної
шкоди в розмірі 1000 грн.

Представник відповідача у  судовому засіданні  позовні вимоги  не визнав в

повному
обсязі.  Суду пояснив, що   дійсно позивач був призначений на посаду

головного
енергетика 09 листопада 2006 року.  18
грудня 2006 року наказом №127

з
ОСОБА_1 було утримано 1360 грн., у зв'язку з не виконанням

припису
Держенергонагляду у Дніпропетровській області.
Підставою для

накладання
стягнення з позивача стало, те  що
позивач знав про порушення, які

були
виявлені інспектором
Держенергонагляду  в
Дніпропетровській області, крім

того
контроль за дотриманням безпечних умов праці входив в  до його обов'язків.

Про
це йому було відомо, внаслідок  проходження
навчання з охорони праці -

загальний
курс,  предметом якої є  вивчення ДНАОП 0.00-1.21-98 « Правила

безпечної
експлуатації енергоустановок споживачів».
Позивачем були допущені

грубі
порушення ст.26 Закону України « Про електроенергетику»,  безпечну

експлуатацію
енергетичних установок споживача  та їх
належний технічний стан

забезпечує
сам споживач  та вимоги ДНАОП
0.00-1.21-98 « правила безпечної

експлуатації
електроустановок споживачів». Дане порушення і було   виявлене

державним
інспектором  Держенергонагляду.    П.П. 2.1.9 ДНАОП  передбачено «

Працівники,
що порушили  вимоги цих Правил,
усуваються від роботи і несуть

відповідальність
( дисциплінарну, адміністративну, кримінальну) згідно з чинним

законодавством.  Внаслідок неправомірних дій позивача
відповідачу було завдано

матеріальну
шкоду, підтвердженням завданої шкоди є постанова про накладання

штрафу
на відповідача та платіжне доручення про перерахування суми в розмірі

3400  грн.
З наказом позивача було ознайомлено і тільки після звільнення з

роботи   ОСОБА_1 подав заяву до суду.  Просили в
задоволені позовних вимог

відмовити.

Суд
вислухавши сторони,  дослідивши матеріали
справи,   вважає, що позовна

заява    підлягає задоволенню  частково
з наступних підстав.

Судом   встановлено,
що  Наказом  №4-ОК від 01.11.2004 року  Баран Микола

Ярославович  був прийнятий на роботу  в Закрите акціонерне товариство «

Містобудівник
- Дніпро»  на посаду інженера-механіка з
окладом відповідно до

штатного
розкладу.  Наказом №110/11-ОК від
09.11.2006 року  Баран Микола

Ярославович  був переведений на посаду головного
енергетика.  Наказом  №83-ОК

від
27.06.2007 року ОСОБА_1 був звільнений з посади на підставі  заяви
п.5

ст.36
КЗпП України.

14
вересня - 15 вересня  2006 року  державним інспектором   Державної інспекції

з
енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в

Дніпропетровській
області   Даценко Д.В. було проведено
обстеження ЗАТ «

Містобудівник-Дніпро»
будівельний майданчик житлового будинку за адресою ж.м.

«Червоний
камінь 13»   і відповідно до  Акту обстеження ДН 1400 від 14.09.2006

року   виявлені порушення.  Відповідальним за електрогосподарство   наказом №29

від
01.12.2004 року є ОСОБА_1.,  перевірку
знань пройшов 13.12.2005 року  і

24.11.2006
року.

На
підставі  ст.9 Закону « Про
електроенергетику» та Акту обстеження

Державним
інспектором з енергетичного нагляду Даценко Д.В. було  видано припис

№ДН779-ПР-1400
від 14.09.2006 року  голові правління ЗАТ
« Містобудівник -

Дніпро»   про усунення порушень до 20 жовтня 2006
року.

20.11.2006 року державним інспектором  з енергетичного нагляду Даценко Д.В.

було  перевірено виконання припису,  щодо порушень виявлених в акті перевірки

ДН
1400 від 14.09.2006 року. Відповідно до акту проведено обстеження ЗАТ «

Містобудівник-Дніпро»
будівельний майданчик житлового будинку за адресою ж.м. «

Червоний
камінь 13»    ДН 1779 від  20.11.2006 року   не виконані п.1,3,4,5,6,7

припису.

Постановою
№167 від 24.11.2006 року  Державним інспектором   Державної

інспекції
з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової

енергії
в Дніпропетровській області   Даценко
Д.В.   за
невиконання припису

державного
інспектора було накладено на ЗАТ « Містобудівник-Дніпро»  штраф
у

розмірі
3400 гривень 00 коп. , який  платіжним
дорученням  від 13.12.2006 року

був
оплачений  ЗАТ «
Містобудівник-Дніпро».

Наказом
№127 від 18 грудня 2006 року « Про утримання із заробітної плати

штрафу»  в зв'язку з
несвоєчасним виконанням припису із
працівників

підприємства
:  ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3   було наказано стягнути  із заробітної плати  на

протязі
трьох місяців перерахований штраф в сумі 3400 грн.

Так
із ОСОБА_1  за несвоєчасне виконання
припису

держенергонагляду
- державного інспектора Даценко Д.В.
було утримано із

заробітної
плати на протязі 3-х місяців 40 відсотків штрафу -  1360 грн.
З

наказом
позивач ознайомлений  під розписку.

Відповідно
до  листа
ЗАТ « Містобудівник-Дніпро»   в
період із грудня 2006

року
по лютий 2007 року  із заробітної
плати   ОСОБА_1 було утримано 1360

грн.
00 коп. , що не перевищує середньомісячний розмір заробітної плати.

За
правилами ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі

організації
при виконанні трудових обов'язків, працівники з вини яких її

заподіяно,
несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої  дійсної шкоди,

але
не більше від свого  середньомісячного
заробітку, крім випадків, коли

законодавством  вона передбачено у більшому, ніж цей заробіток,
розмірі.

Відповідно
до  ст. 2
Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про  судову

практику
в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам,

установам,
організаціям їх працівниками»    №14 від
29.12.1992 рок, із змінами,

внесеними
згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №3 від

28.03.1997
року,  №12 від 03.12.1997 року,  судовому розгляду підлягають :

заяви
працівників, не згодних  із
відрахуваннями, проведеними власником або

уповноваженим
ними органом  чи з його розміром.

Згідно до ст.3  постанови
суд у кожному випадку з'ясовує:
наявність прямої

дійсної
шкоди та її розмір; якими неправомірними
діями її заподіяно і чи

входили
до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких  призвело до

шкоди;
в чому  полягала його вина; в якій
конкретно  обстановці заподіяно

шкоду;  чи були створені умови, які забезпечували б
схоронність матеріальних

цінностей
і нормальну роботу з ними;  який майновий
стан працівника.  Якщо

шкоду
заподіяно  кількома працівниками, в
рішенні суду має бути зазначено, які

конкретно
порушення трудової дисципліни допустив кожен працівник, ступінь його

вини
та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути

застосовано
відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Відповідно  до п.6 вищевказаної постанови, на підставі
п.2 ст.133 КЗпП України

за
шкоду, заподіяну   зайвими грошовими
виплатами несуть винні в цьому

директори,
начальники і інші керівники підприємств, установ, організацій та їх

заступники;
керівники ( їх заступників)  будь яких
структурних підрозділів,

передбачених
статутом підприємства, установи, організації
чи іншим відповідним

положенням.  До зайвих грошових витрат  відносяться суми  стягнення штрафів.

Працівники,
які не є  керівниками підприємства (  установи, організації)  і

структурних  підрозділів на підприємстві або їх
заступниками, за шкоду

заподіяну
зайвими грошовими виплатами, викликаними неналежним виконанням ними

трудових
обов'язків, несуть матеріальну відповідальність за ч.1 ст.132 КЗпП

України.

Як
встановлено в судовому засіданні  дійсно
підприємству    ЗАТ « Містобудівник-

Дніпро»  було завдано реальну матеріальну шкоду в сумі
3400 грн.

Наказом
по підприємству  винними визнано  три особи і
визначено процентне

відшкодування
суми з кожного.

Однак,  як показав в судовому засіданні представник
відповідача    і не

заперечував
позивач, у  головного енергетика
підприємства посадової інструкції

у
письмовому вигляді не існує, підприємство користується   довідником

кваліфікаційних
характеристик професій працівників. ОСОБА_1 не був

ознайомлений  під розписку з посадовою інструкцією.
Представник відповідача не

зміг
пояснити, якими неправомірними  діями
ОСОБА_1  заподіяно шкоду,  чи

входили
до  його функцій  обов'язки, неналежне виконання яких  призвело до

шкоди;
в чому  полягала  вина ОСОБА_1
і  чому саме  40%
штрафу стягнено

із
позивача.

Як
показав в судовому засіданні  ОСОБА_1 він
звернувся до суду, щодо

незаконного
утримання із заробітної плати тільки після звільнення, оскільки в

період
роботи не хотів  псувати  відносин із керівництвом, іншим працівникам

кошти
підприємством повернені.

Виходячи із вищевикладеного суд вважає, що
позовні вимоги позивача в частині

визнання
незаконним наказу №127 від 18.12.2006
року « Про утримання із

заробітної
плати штрафу»  і стягнення незаконно
утриманих із заробітної плати

коштів
законні і підлягають задоволенню.

Крім того позивач вважає , що  виданням незаконного наказу   і незаконним

утриманням
із заробітної плати  відповідачем
спричинено йому моральні

страждання.
З вини відповідача він не міг   повною
мірою  забезпечити своїй сім'

ї
матеріальний достаток, на який розраховував, що
спричинило йому переживання

і
душевний біль. Йому було соромно перед рідними і товаришами по службі,  що

його,
з вини відповідача, вважали несумлінним працівником, що негативно

позначилося
на його нормальних життєвих зв'язках. Його здоров'я погіршилося,

моральна
шкода була оцінена позивачем в сумі 1000 грн.

Однак
відповідно  до  ст.233
КЗпП України  працівник  може звернутися з заявою

про
вирішення трудового спору безпосередньо до районного  ( міського) суду  в

тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або повинен дізнатися про порушення

свого
права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії

наказу
про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно
до ст.234 КЗпП України  у разі пропуску з
поважних причин строків,

установлених
статтею  233 суд може поновити ці строки.

Згідно
до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України “  Про практику

розгляду
судами трудових спорів” від 06 листопада 1992 року №9 встановлені

статтями
228,233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від

заяви
сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити

причини
пропуску цих строків, а також навести в рішенні мотиви, чому він

поновлює
або вважає неможливим поновити пропущений строк. Якщо місячний  чи

тримісячний
строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено

з
цих підстав.

Як
вказав сам позивач він не звертався до суду оскільки не хотів псувати

відносити
із керівництвом, тобто сам без поважних причин пропустив   строк

звернення
до суду,  тому суд не вбачає підстав для
поновлення строку та

відмовляє  в задоволені позову   щодо стягнення моральної шкоди за спливом
часу

на
звернення до суду.

Відповідно
до ст.11 ЦПК України  суд розглядає
цивільні справи не інакше як за

зверненням
фізичних чи юридичних осіб,  в межах
заявлених ними вимог  і на

підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно
до ст. ст. 81,88 ЦПК України  з
відповідача  підлягають стягненню на

користь
держави судові витрати в сумі 81 грн. , а саме судовий збір в сумі 51

грн.
та збір на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн.

Керуючись:
ст.ст. 127,136, 237-1  КЗпП України, ст.
ст.3,7, 11,15,30,88,

212-215  ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ
:

Позовні вимоги  ОСОБА_1
- задовольнити частково .

Визнати
незаконним наказ №127 від 18 грудня 2006 року « Про утримання із

заробітної
плати»

Стягнути
із    Закритого акціонерного
товариства  « Містобудівник -Дніпро»  на

користь
ОСОБА_1  незаконно утримані із
заробітної  плати

1360
грн.,  в частині стягнення моральної
шкоди відмовити.

Стягнути
із    Закритого акціонерного
товариства  « Містобудівник -Дніпро»  на

користь
держави судові витрати в розмірі 81 грн.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги,   або без
подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя

Л.П. Слюсар