АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
2008 року                                                                    м. Хмельницький
Колегія  суддів  судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі : головуючої - судді Кізюн
суддів: Карпусь С.А., Баса О.Г.
при секретарі  Стельмах І.В.
відкритому    судовому    засіданні
справу   № 22ц - 471  за
апеляційною скаргою Хмельницької районної санітарно-епідеміологічної
станції на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 грудня 2007 року за
позовом ОСОБА_1 до Хмельницької районної санітарно-епідеміологічної станції про
визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, визнання
незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.
доповідача,  пояснення сторін,
перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи,
в с т а н о в и л а:
В обґрунтування заявлених позовних
вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 10 лютого
2005   року   працював
лікарем - епідеміологом   у   Хмельницькій   районній
наказом головного лікаря Хмельницької районної СЕС №92 на нього було накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання п.2 наказу №22 від
17.09.2007 року, а 07 листопада 2007 року наказом № 104-к його звільнили з
роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за допущення систематичного
неналежного ставлення до своїх посадових обов'язків, порушення
функціонально-посадової інструкції та наказів керівництва Хмельницької районної
Вважає своє звільнення незаконним,
оскільки перерахованих в наказі порушень він не допускав, а підставою
звільнення стало упереджене відношення до нього з боку головного лікаря
Хмельницької СЕС, а також те, що він є особою пенсійного віку.
Крім того вважає незаконним й
накладене на нього 05.10.2007 року дисциплінарне стягнення, оскільки ним було
своєчасно виконано п.2 наказу №22 від 17.09.2007 року, про
матеріали проведеної роботи, які були представлені керівництву СЕС для
заслуховування в органах виконавчої влади.
Тому просив визнати незаконним наказ
№ 92 від 05.10.2007 року про накладення
на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, поновити його на
посаді лікаря-епідеміолога Хмельницької районної СЕС та стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 07 листопада 2007
року і по день поновлення його на роботі.
________________________________________________________________________________
інстанції - Продан Б.Г.
Справа №22ц-471
Категорія № 39,40
Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 27 грудня 2007 року позов задоволено.

Визнано
незаконним та скасовано наказ № 92 від 05.10.2007 року про накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1.

Визнано
незаконним та скасовано наказ № 104-к від 07.11.2007 року про звільнення
ОСОБА_1 з посади лікаря - епідеміолога Хмельницької районної
санітарно-епідеміологічної станції та поновлено його на цій посаді з часу його
звільнення - з 07.11.2007 року.

Стягнуто
з Хмельницької районної санітарно-епідеміологічної станції на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1464 грн. 33 коп.

В своїй
апеляційній скарзі Хмельницька районна СЕС вважає рішення суду незаконним та
необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт посилається на те, що  суд, вирішуючи спір по суті дійшов висновків,
які не відповідають обставинам справи. Зокрема, визнаючи незаконним наказ №92
від 05.10.2007 року про накладення дисциплінарного стягнення суд не врахував,
що ОСОБА_1 без поважних причин не виконав наказу головного лікаря №22 від
17.09.2007 року та не подав у строк визначений в наказі на розгляд керівництву
матеріали по проведених заходах, що підтверджується письмовими доказами та
показами свідка ОСОБА_2. Судом також не враховано, що наказом №101 від
27.12.2006 року та наказом  № 8 від
06.02.2007 року ОСОБА_1 притягався до дисциплінарної відповідальності, що
свідчить про систематичне невиконання ним посадових обов'язків. Крім того, суд
дійшов безпідставного висновку, що незаповнення позивачем епідеміологічних карт
на громадян є порушенням незначним, щоб накладати через це  дисциплінарні стягнення. Однак, ведення
статистичної роботи, яка полягає у заповненні епідеміологічних карт,
передбачена ЗУ „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя
населення”  та  ЗУ „Про захист населення від інфекційних
хвороб”, і є обов'язковою.

Перевіривши
законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна  скарга підлягає задоволенню,
а рішення суду першої інстанції - скасуванню з наступних мотивів.

Відповідно
до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи і
неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено,
що згідно наказу №7 від 10.02.2005 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду
лікаря-епідеміолога Хмельницької районної санітарно-епідеміологічної станції.

Наказом
№104-к від 07.11.2007 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади по п.3 ст.40
КЗпП України за систематичне невиконання своїх посадових обов'язків.

Відповідно
до п.3 ст.40 КЗпП України  трудовий
договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без
поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно
роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних в п.23 постанови від
06.11.1992 року №9 „Про практику розгляду судами трудових спорів”, у таких
випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені
чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті
достроково (ст. 151 КЗпП).

Вбачається,
що при звільненні ОСОБА_1  з підстав,
передбачених п.3 ст.40 КЗпП, адміністрація Хмельницької районної
санітарно-епідеміологічної станції виходила з того, що до ОСОБА_1 раніше тричі  застосовувалися заходи дисциплінарного
стягнення, після чого він знову допустив проступки, які полягають у невиконанні
покладених на нього обов'язків, що становлять зміст його трудових функцій.

Ухвалюючи
рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі, суд першої інстанції виходив з того,
що стягнення у вигляді догани згідно наказу № 92 від 05.10.2007 року накладено
на ОСОБА_1 неправомірно, а інші допущені ОСОБА_1 порушення, з якими
пов'язувалось його звільнення, є незначними.

З таким
висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не
узгоджується з матеріалами справи і не відповідає вимогам закону.

Діючим
трудовим законодавством (ст.147 КЗпП України) передбачено застосування до
працівника за порушення трудової дисципліни таких дисциплінарних стягнень як
догана і звільнення.

Встановлено,
що до лікаря-епідеміолога ОСОБА_1 застосовувались заходи дисциплінарного
стягнення у вигляді догани:

згідно наказу № 101 від 27.12.2006 року за
неподання річного звіту у встановлений графіком строк;

згідно
наказу № 8 від 06.02.2007 року за невиконання вимог наказу головного державного
санітарного лікаря Хмельницького району № 1 від 09.01.07 року;

згідно  наказу № 92 від 05.10.2007 року за
невиконання п.2 наказу № 22 від 17.09.2007 року.

Як видно
з матеріалів справи, правила і порядок застосування цих дисциплінарних стягнень
відповідно до вимог ст.ст. 1471, 148, 149 КЗпП України відповідачем
були дотримані.

Доводи
позивача щодо безпідставності накладення на нього стягнення згідно наказу № 92
від 05.10.2007 року спростовуються наступним.

Як видно
з матеріалів справи і пояснень сторін в засіданні апеляційного суду, згідно
наказу №22 від 17.09.2007 року, який був виданий головним лікарем Хмельницької
районної санітарно-епідеміологічної станції на виконання наказу по
санепідемслужбі Хмельницької області №170 від 12.09.2007 року, лікар
-епідеміолог ОСОБА_1 повинен був надати головному лікареві Хмельницької
районної санітарно-епідеміологічної станції до 26.09.2007 року підготовлені
матеріали перевірки виконання заходів попередження захворювання на сказ серед
домашніх тварин для заслуховування на засіданні надзвичайної протиепідемічної
комісії при Хмельницькій райдержадміністрації.

Зі
змістом наказу №22 від 17.09.2007 року ОСОБА_1 був ознайомлений під розписку,
проте у визначений в наказі термін не надав головному лікареві відповідних
матеріалів перевірок, в результаті чого засідання НПК у визначений термін
проведено не було. Його пояснення в суді про те, що він розробив і надав
головному лікареві у визначений термін проекти відповідних матеріалів в
чорновому варіанті, ніякими об'єктивними доказами не підтверджуються.

Відповідно
до п.1.1 Функціонально-посадової
інструкції лікаря епідеміолога ОСОБА_1, затвердженої Головним державним
санітарним лікарем Хмельницького району 16.07.2007 року, з якою ОСОБА_1
ознайомлений під розписку 16.08.2007 року, лікар епідеміолог несе
відповідальність за розділ роботи щодо профілактики кишкових інфекцій, вірусних
гепатитів, внутрішньолікарняних інфекцій та ОНІ ( окрім туберкульозу),
забезпечує взаємодію в роботі з санітарно-гігієнічним відділом, організаціями
та відомствами, причетними до розробки та здійснення заходів по профілактиці
кишкових інфекцій, вірусних гепатитів, внутрішньолікарняних інфекцій та ОНІ.
Згідно п.5.2. лікар епідеміолог несе персональну відповідальність за виконання
наказів, розпоряджень, вказівок керівників вищепоставлених організацій,
головного лікаря райСЕС, завідуючої епідвідділом.

З огляду
на викладене, посилання суду першої інстанції на те, що функціональними
обов'язками лікаря епідеміолога не передбачено надання матеріалів на засідання
НПК і що до цього його не зобов'язує наказ № 22 від 17.09.2007 року, є
безпідставними.

Після
застосування дисциплінарних стягнень ОСОБА_1 продовжував неналежно виконувати
свої функціональні обов'язки лікаря епідеміолога.

Так, в
листопаді 2007 року головним лікарем Хмельницької СЕС було проведено перевірку
карт епідеміологічного обстеження, які ведуться при виявленні вогнища
інфекційного захворювання, і в результаті цієї перевірки було виявлено
неналежне заповнення цих карт ОСОБА_1.

Окрім
того, відповідно до наказу головного лікаря Хмельницької районної СЕС №25 від
18.10.2007 року ОСОБА_1 належним чином не розробив план заходів по ліквідації
вогнища вірусного гепатиту А в с. Ружичанка.

Як видно
із доповідної завідуючої епідвідділом Хмельницької районної
санітарно-епідеміологічної станції ОСОБА_2., розроблений ОСОБА_1 план заходів
мав вигляд чернетки і не містив чітких термінів виконання запланованих заходів
та відповідальних осіб, в зв”язку з чим даний план їй довелось розробляти
самій.

Станом
на 01.11.2007 року ОСОБА_1 не зробив аналіз роботи по ОНІ (особливо небезпечні
інфекції) ні за 9-й місяць, ні за 10-й місяць; не представив на затвердження в
РДА поновлений комплексний план заходів по санітарній охороні території
Хмельницького району від занесення та розповсюдження карантинних інфекцій
(чума, холера, натуральна віспа, жовта лихоманка) на 2007-2010 роки.

Відповідно
до положень Функціонально-посадової інструкції лікаря епідеміолога до його
професійних завдань відноситься проведення обліку та звітності, планування та
організація заходів по профілактиці кишкових інфекцій, вірусних гепатитів,
внутрішньолікарняних інфекцій та ОНІ (окрім туберкульозу); проведення
щотижневого та щомісячного аналізу інфекційних захворювань та ефективності
проведених протиепідемічних заходів. Лікар епідеміолог повинен вміти розробляти
та здійснювати заходи по недопущенню виникнення епідускладнень, а в разі їх
виникнення - забезпечити проведення заходів по локалізації вогнищ.

Ні в
суді першої інстанції, ні в засіданні апеляційного суду позивач не навів
будь-яких поважних причин, які перешкодили йому належно виконати покладені на
нього функціональні обов'язки щодо обставин, з якими відповідач пов'язував його
звільнення, не були встановлені такі й судом.

З огляду
на викладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних
вимог ОСОБА_1, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись
ст. ст.  303, 307, 309,  315, 316 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в
и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Хмельницької районної санітарно-епідеміологічної станції
задоволити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 27 грудня 2007 року скасувати.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді:
/підписи/

Копія вірна:
суддя                                    О.Ю. Кізюн