Справа
№ 2-37/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

4
квітня 2008 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі головуючої
судді
Романюк Л.І.

при секретарі                                                                Педько О.М.

з участю
представника відповідачки адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Гадячі цивільну справу за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3

до

Виконавчого комітету
Петрівсько - Роменської сільської ради

Гадяцького району,

ОСОБА_4,

Третя особа -
Миргородське підприємство технічної

інвентаризації та
експертиз «Інвентаризатор»

про

визнання недійсним
рішення виконкому № 161 від 20.06.2006 року та свідоцтва про право власності на
нерухоме майно

в
с т а н о в и в :

ОСОБА_2. та ОСОБА_3.
звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Петрівсько - Роменської
сільської ради та ОСОБА_4., третя особа - Миргородське підприємство технічної
інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» про визнання недійсним рішення
виконкому № 161 від 20 червня 2006 року про оформлення права спільної часткової
приватної власності та свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

У
своїй позовній заяві позивачі зазначають, що вони є рідними сестрами та дочками
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_5власника Ѕ частини спірного домоволодіння.  Відповідачка ОСОБА_4одружилася з їхнім
батьком у 1988 році і являється їхньою мачухою.

Будинок,
в якому в даний час проживає відповідачка, був збудований їхніми батьком
ОСОБА_5та матір»ю ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки відповідачка
ОСОБА_4. участі в будівництві будинку не приймала, а тому не має права на Ѕ
частину даного домоволодіння. Крім того, як зазначають позивачі у своєму
позові, рішення виконкому не відповідає вимогам ч.4 ст.355 ЦК України, яка
передбачає, що спільна власність вважається частковою, якщо договором або
законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

У
своєму позові позивачі також посилаються на те, що при виготовленні та видачі
свідоцтва про право власності на нерухоме майно на домоволодіння Миргородське
підприємство технічної інвентаризації та експертиз і виконавчий комітет
порушили вимоги Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень», а саме ч.4 ст.18 зазначеного Закону та ст.19, в
якій передбачений вичерпний перелік документів для державної реєстрації прав на
нерухоме майно, що посвідчують виникнення, перехід та припинення речових прав
на нерухоме майно, обмежень цих прав, та при прийнятті рішення «Про оформлення
права спільної часткової приватної власності» і видачі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виконавчий комітет Петрівсько - Роменської
сільської ради порушив вимоги тимчасового положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно, так як здійснив реєстрацію прав власності на
домоволодіння, яке не прийняте в експлуатацію у встановленому порядку.

В
зв'язку з цим, позивачі вважають, що рішення виконавчого комітету Петрівсько -
Роменської сільської ради Гадяцького району №161 від 30.06.2006 року «Про
оформлення права спільної часткової приватної власності», відповідно до якого
надано дозвіл відповідачці ОСОБА_4. та покійному батькові позивачів ОСОБА_5. оформити
право спільної часткової приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1, є
неправомірним, оскільки даним рішенням виконком безпідставно позбавив ОСОБА_5.
Ѕ частини власності на домоволодіння так як органи місцевого самоврядування не
наділені правом визначати частки у майні, що належить громадянам.

Крім того, у своїх позовних вимогах позивачі
просять скасувати і свідоцтво про право власності на нерухоме майно, будинок з
господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1на ім»я ОСОБА_4частка Ѕ і ОСОБА_5частка
Ѕ, видане виконавчим комітетом Петрівсько - Роменської сільської ради
29.07.2006 року та зобов'язати Миргородське підприємство технічної
інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» скасувати реєстрацію права
власності зазначеного домоволодіння.

В
судовому засіданні позивачі ОСОБА_2. та ОСОБА_3. підтримали свої позовні вимоги
і просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка
ОСОБА_4. не визнала позовних вимог позивачів, суду пояснила, що рішення
виконавчого комітету, на підставі якого було зареєстровано право власності по Ѕ
частині будинку з господарськими будівлями, розташованому в АДРЕСА_1на неї та
її покійного чоловіка ОСОБА_5., з яким вони проживали в даному господарстві з
1988 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно є законними, а
тому підстави для визнання їх недійсними відсутні.

Представник
виконавчого комітету Петрівсько - Роменської сільської ради Михайлов М.М. також
не визнав позовних вимог позивачів, суду пояснив, що оспорюване позивачами
рішення виконавчого комітету та свідоцтво про право власності є законними та
прийнятими у відповідності до вимог
законодавства.

Представник
третьої особи Миргородського ПТІЕ «Інвентаризатор» в судове засідання не
з»явився, направив до суду заяву, про розгляд справи у відсутності
представника.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2. та ОСОБА_3. про визнання недійсним рішення  виконкому та свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 30.06.2006 року виконавчим комітетом Петрівсько - Роменської
сільської ради Гадяцького району було прийнято рішення «Про оформлення права
спільної часткової приватної власності» на підставі якого Миргородським підприємством
технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» було зареєстровано право
власності на нерухоме майно, а саме будинок з господарськими будівлями,
розташований вАДРЕСА_1на ОСОБА_4та ОСОБА_5в рівних частках, тобто по Ѕ.

Відповідно
до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - виконавчий
комітет сільської, селищної, міської, районної у місті ради в межах своїх
повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його
засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і
підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті
ради.

Крім
того, статтею 31 даного Закону передбачено, що до
відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому
законодавством.

Спірне
домоволодіння, на час прийняття виконкомом рішення та видачі  свідоцтва про право власності на дане
домоволодіння, відносилося до типу колгоспного двору, членами якого на той час
були: нині померлий ОСОБА_5 - голова двору та відповідачка ОСОБА_4його дружина,
що підтверджується витягом з погосподарської книги, а також підтвердив у
судовому засіданні і представник Петрівсько - Роменської сільської ради.

Відповідно
до ст. 123 ЦК України, в редакції 1963 року, значиться, що розмір часток членів
двору в майні колгоспного двору є рівним.

Згідно
постанови Пленуму Верховного Суду України
«Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної
власності» від 22.12.1995 року № 20 п.6 значиться, що право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування,
мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в
його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору,
які не менше трьох років підряд до цієї
дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного
господарства двору. Крім того, розмір частки члена двору визначається з
рівності часток усіх його членів.

Як
встановлено судом, членами колгоспного двору, спірного домоволодіння, на
1.07.1990 року були відповідачка ОСОБА_4. та її нині померлий чоловік ОСОБА_5.,
тому розмір часток визначений у рішенні виконкому № 161 Петрівсько - Роменської
сільської ради «Про оформлення права спільної часткової приватної власності»
визначений вірно, виходячи з рівності часток його членів, тобто по Ѕ кожному.

Що стосується тверджень позивачів про
порушення їхнього права на частку у спірному домоволодінні, то суд вважає, що
вони також не заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено було судом
позивачі вибули зі спірного домоволодіння в 1988 році, а тому не мають права на
частку у ньому.

Відповідно
до ст.393 ЦК України, в редакції 2003 року, лише правовий акт органу місцевого
самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Підставами
визнання недійсними правового акту органу місцевого самоврядування, відповідно
до ст.393 ЦК України, є порушення права власності в результаті прийняття такого
акту, а також протиріччя їх закону та іншим правовим актам.

Оскільки
судом не встановлено, в діях виконавчого комітету при прийнятті рішення та
видачі свідоцтва про право власності на спірне домоволодіння, ніякого порушення
прав власників та протиріччя їх закону чи будь-яким іншим актам, тому підстави
для визнання їх незаконними та скасування, суд вважає, відсутні.

Відповідно
до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до
закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту
державної реєстрації.

Згідно
тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно від 18.02.2002 року № 7/5 зареєстрованого в Міністерстві  юстиції України за № 157/6445 із змінами і
доповненнями, внесеними Міністерством юстиції України п.1.4. значиться, що
державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до
Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням
або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за
місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлюючих
документів, одним із яких являється свідоцтво про право власності на об'єкти
нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими
державними адміністраціями.

На
підставі вищевикладеного суд також вважає, що не підлягають до задоволення і
позовні вимоги позивачів, щодо скасування державної реєстрації права власності
на спірний будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с.
Петрівка-Роменська по вулиці Гагаріна, 23, про що заявлено позивачами в
позовних вимогах.

Керуючись
ст.ст. 31, 59, 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,
Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно від 18.02.2002 року № 7/5 зареєстрованим в Міністерстві  юстиції України за № 157/6445 із змінами і
доповненнями, внесеними Міністерством юстиції України, постановою Пленуму
Верховного Суду України  «Про судову
практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від
22.12.1995 року № 20, ст.331 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215  ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити
в позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Петрівсько - Роменської
сільської ради, ОСОБА_4третя особа Миргородське підприємство технічної
інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» про визнання недійсним рішення
виконкому №-161 від 20.06.2006 року та свідоцтва про право власності на
нерухоме майно.

Рішення  може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуюча-підпис

Копія:вірно

Суддя Гадяцького

районного суду
Л.І.Романюк