У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка
М.В.,

суддів:

Берднік  І.С.,                                     Лященко
Н.П., Костенка А.В.,                                Пшонки М.П.,
-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, виконавчого комітету Миргородської
міської ради Полтавської області про усунення перешкод у користуванні
житлом і вселення, визнання недійсним договору дарування спірного жилого
будинку та визнання таким, що відбувся, договір купівлі - продажу будинку,  визнання права власності на 1/3 частину
будинку, реальний поділ будинку та встановлення порядку користування земельною
ділянкою, усунення перешкод у користуванні жилим будинком і вселення та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
апеляційного суду Полтавської області від 5 червня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У липні 2004 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні
жилим приміщенням та вселення.

Позивачка посилалася на те, що з 14 жовтня 1995 року до
17 лютого 2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу
мають дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 1997 році ними спільно з
братом чоловіка, ОСОБА_2, був придбаний
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, який був
оформлений згідно з договором дарування на ОСОБА_2 та його брата ОСОБА_2. Вони з відповідачем спільно
проживали в своїй частині будинку. У листопаді 2003 року ОСОБА_2, вигнавши її з дочкою з будинку
та змінивши замки на вхідних дверях, чинить перешкоди їй та дитині в користуванні
жилим приміщенням. Іншого житла ні в користуванні, ні на праві власності вона не
має.

У березні 2005 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним
позовом про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

У червні 2005 року ОСОБА_1, доповнивши свої позовні вимоги, просила визнати недійсним
договір дарування спірного жилого будинку, визнати таким, що відбувся, договір купівлі
- продажу цього будинку, визнати право власності на частину будинку та реальний
поділ будинку.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від                      26 березня 2007 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
відмовлено. Вселено ОСОБА_1 та неповнолітню ОСОБА_5 у будинок АДРЕСА_1;
зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 та її неповнолітній
дочці,  ОСОБА_5, у користуванні вказаним
приміщенням. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 11 травня 2007 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк до 25 травня 2007
року для усунення недоліків скарги.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 5 червня 2007 року  апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною
та їй повернуто.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати останню ухвалу
апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її ОСОБА_1, апеляційний
суд виходив із того, що вона у визначений строк не усунула недоліки, зазначені
в ухвалі суду від 11 травня 2007 року.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 121, 297 ЦПК України суддя, встановивши, що
апеляційну скаргу подано без додержання вимог ст. 295 ЦПК України, постановляє
ухвалу про залишення її без руху, про що повідомляє відповідну особу і надає
строк для виправлення недоліків. Якщо заявник у встановлений строк виправить
недоліки, скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду.

ОСОБА_1 у встановлений ухвалою суду строк усунула недоліки скарги,
сплативши судовий збір в розмірі 25 грн. 50 коп. та оплативши витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., що
підтверджується доданими до касаційної скарги оригіналами платіжних доручень №
, № від 24 травня 2007 року.

З урахуванням наведеного ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з
підстав, передбачених ст. 342 ЦПК України, з направленням справи на розгляд
апеляційного суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 5 червня
2007 року  скасувати.

Справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про прийняття
апеляційної скарги ОСОБА_1  на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області
від 26 березня 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В.
Костенко

Н.П. Лященко

М.П.
Пшонка