Справа №2-861/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25 січня 2008 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в
складі: головуючого - судді
Пушкарчук В.П.

при
секретарі                       Шафранюк
І.Ф.,

з участю
позивача - ОСОБА_1,  представника Луцької міської ради - Ольховського М.
В.,  розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про
визнання права власності на самочинну добудову,
-

встановив:

ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на
самочинно перебудоване та добудоване нерухоме майно,  що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Позивач
зазначила,  що вона є власником 55/100 частини будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 в
м.  Луцьку. Будинок був побудований за
спільні кошти позивачем та її колишнім чоловіком ОСОБА_2 на земельній
ділянці,  яка була виділена на підставі
рішення виконавчого комітету Луцької міської ради НОМЕР_264 від 16.04.1968 року
ОСОБА_3 під будівництво індивідуального житлового будинку площею 600 кв.м.  18.03.1980
року шлюб між позивачем та ОСОБА_2
був розірваний та було поділено майно подружжя,  в тому числі і житловий будинок. Колишньому
чоловіку ОСОБА_2 суд
виділив 45/100 частини
житлового будинку з надвірними будівлями,
позивачу - 55/100
частини. Після відповідного переобладнання у відповідності до рішення суду ОСОБА_2 свою частину
будинку продав ОСОБА_4,  який проживає
там і на даний час і спору між ним та позивачем не виникає. Для покращення
житлових умов позивачем до квартири НОМЕР_2
було самовільної перебудовано кімнату (1-1)
та коридор (1-2),  шляхом їх об'єднання,
та добудовано веранду (а-4),
внаслідок чого загальна площа збільшилася на 8.3 кв.м.  Крім того,
позивачем було добудовано літню кухню (Б-1) з сіньми (б-З) та
гараж-хлів-майстерню (Д-2). Добудова проводилось без належно затвердженого
проекту та дозволів. На даний час є висновок відповідності самочинного
будівництва усім належним нормам.  На
підставі наведеного просить визнати право власності на самочинне збудоване
нерухоме майно в м.  Луцьку поАДРЕСА_1,  НОМЕР_1
квартири НОМЕР_2,  а саме на добудову веранди (а-4) та житлову кімнату
об'єднану з коридором (А-1 приміщення 1-1,  1-2),  в
результаті чого загальна площа збільшилась на 8.3 кв.м. ,  та літню
кухню (Б-1) з сіньми (б-З) і гараж-хлів-майстерню (Д-2).

В
судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в
позові,  просила задовольнити позов.

Представник
відповідача Ольховський М. В. в судовому засіданні позов визнав,  заперечень щодо задоволення позову не має.

Заслухавши
пояснення позивача та представника відповідача,
дослідивши документи справи,  суд
прийшов до висновку про підставність заявленого позову.

Згідно  ст.  319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується,  розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії,  які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний
додержуватись моральних засад суспільства.

2

Судом встановлено,  що 55/100
частини житлового будинку НОМЕР_1
поАДРЕСА_1 в м.  Луцьку дійсно
належить ОСОБА_1 на праві
приватної власності згідно рішення народного суду м.  Луцька від 18 березня 1980 року (а.с.  7-8).

Згідно
свідоцтва про розірвання шлюбу від 15 квітня 1980 року ОСОБА_1 після розірвання
шлюбу присвоєно її дівоче прізвище ОСОБА_1(а.с. 20).

Крім
того,  право власності позивача на вище
вказане житло підтверджено і копією технічного паспорту на вказане житло від
20.10.2007 р. з відповідними планами та характеристиками,  з якого вбачається,  що приміщення 1-1,  1-2 будинку А-1 є перепланованими та
приміщення веранди а-4,  літньої кухні
(Б-1) з сіньми (б-3) і гаража-хліва-майстерні (Д-2) є самочинним будівництвом
оскільки,  здійснено без належних на те
дозволів та затвердженого проекту,  самовільно
введено в експлуатацію загальної площі 8, 3 кв.м.  (а.с.
9-14).

Згідно
свідоцтва про укладення шлюбу від 23 листопада 1995 року ОСОБА_1 після
укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с. 20).

Відповідно
до  ст. 376 ЦК України,  житловий будинок,  будівля,
споруда,  інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,  якщо
вони збудовані або будуються на земельній ділянці,  що не була відведена для цієї мети,  або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту,  або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Право
власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду
визнане за особою,  яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці,
що не була їй відведена для цієї мети,
за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

В
судовому засіданні встановлено,  що
згідно архівної виписки з рішення виконкому Луцької міської ради 264 від 16 квітня 1968 року «Про
надання земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків
громадянам масті Луцька»ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку для будівництва
нового індивідуального житлового будинку площею 600 кв.м.  за адресою: АДРЕСА_2 (заразАДРЕСА_1,). Будинок
був побудований за спільні кошти ОСОБА_1 та її колишнім чоловіком ОСОБА_2
18.03.1980 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний та було поділено
майно подружжя,  в тому числі і житловий
будинок. Колишньому чоловіку ОСОБА_2
суд виділив 45/100 частини
житлового будинку з надвірними будівлями,
позивачу ОСОБА_1 -
55/100 частини.

Заключениям ТАПМ «Волиньархпроект»
про відповідність діючим державним будівельним,
санітарним і пожежним нормам і правилам (ДБН) самочинної забудови по
АДРЕСА_1,  10/1 в м.  Луцьку
підтверджено,  що планування та конструктивні
елементи добудови відповідають діючим нормам (а.с. 21-37). Самовільно збудовані
приміщення забезпечують міцність,
просторову жорсткість,
довговічність згідно класу капітальності будівлі і безпечну експлуатацію
їх. Даний висновок погоджено Управлінням містобудування та архітектури Луцького
міського виконкому (а.с.  28),  Луцькою міською санітарно-епідеміологічною
станцією (а.с.  27) та іншими
комунальними службами.

Отже,  при проведенні добудов позивачем не були
порушені жодні будівельні норми та права інших осіб.

Тому суд
вважає,  що є всі підстави для визнання
права власності за ОСОБА_1 на самовільно добудовані приміщення.

Керуючись  ст.
ст.  6,
10,  11,  58,
60,  130,  213,
215 ЦПК України,
ст.  ст. 16,  319,  376,
392 ЦК України суд,  -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на самочинне збудоване нерухоме майно в м.  Луцьку по АДРЕСА_1,  НОМЕР_1
квартири НОМЕР_2,  а саме на

3

добудову
веранди (а-4) та житлову кімнату об'єднану з коридором (А-1 приміщення 1-1,
1-2),  в результаті
чого загальна площа збільшилась на 8.3
кв.м. ,  та літню кухню (Б-1) з
сіньми (б-З) і гараж-хлів-майстерню (Д-2),
згідно технічного паспорту від 20.10.2007
року,  розробленого ВОБТІ.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження рішення протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення та подачі
апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 (двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
строк,  встановлений  ст.  294 ЦПК
України,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.