Справа
№2-2279/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

04 листопада 2008 року.   Індустріальний районний суд м.

Дніпропетровська

у складі:            головуючого  судді
Чебикіна  В.П.,

при секретарі   Власенко М.М.

з
участю адвоката
ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні  в  залі суду м. Дніпропетровська

цивільну  справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

треті
особи: ВГІРФО РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, відділ

опіки
та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську Ради, ЖКП

“Північне”  “Про виселення у зв'язку з неможливістю
спільного  мешкання та

зняття
з реєстрації”,-

В
С Т А Н О В И В :

У липні 2008 року ОСОБА_1
звернувся до

суду
з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09 грудня 1989 року згідно

обмінного
ордеру він отримав однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. На цей час крім нього в
квартирі

зареєстровані
та  мешкають: колишня дружина ОСОБА_2.,
син ОСОБА_3,

дочка
ОСОБА_4, які є відповідачами по справі,
та внук ОСОБА_6.,

2007
року народження. Він (позивач) є інвалідом 1-ої групи за зором , потребує

постійного
догляду, так як нічого не вбачає. Але відповідачі вчиняють у

квартирі
скандали, бійки, ображають його нецензурними словами, користуючись

його
сліпотою ,  забирають  у нього гроші, знущаються над ним, порушуючи

правила  соціалістичного гуртожитку. Він неодноразово
звертався за допомогою в

міліцію.
Це все робить неможливим спільне проживання з відповідачами, тому він

прохає  в
судовому порядку виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4 із квартири та
зобов'язати ЖКП “Північне” та ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ

УМВС
України в Дніпропетровській області
зняти вказаних осіб з реєстрації у

квартирі
АДРЕСА_1.

Відповідачі  ОСОБА_2.,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 позов

не
визнали, пояснили, що позивач сам постійно порушує правила спільного

проживання,
зловживає спиртними напоями, в зв'язку з чим він лікувався в

Ігреньській  психіатричної лікарні ; вони також
неодноразово зверталися в

міліцію
зі  скаргами на протиправну поведінку
ОСОБА_1 Іншої жилої площі

крім
спірної квартири вони не мають, просили у позові відмовити.

Представники третіх осіб
судове засідання не з'явилися, надали

повідомлення
в яких просили розглядати справу без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення сторін,

вважає,
що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні
встановлено, що25.07.1989 року позивач

зареєстрував
шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 (а.с. 6 на обор.).

09.12.1989 року на підставі
обмінного ордеру № 5438, виданому

бюро
по обміну житлової площі виконавчого комітету Дніпропетровської міської

Ради
народних депутатів, позивачу  ОСОБА_1(на
одного чоловіка) була

представлена  однокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1
(а.с.8).

Квартира складається з однієї
ізольованої житлової кімнати

площею
17,2 кв.м., кухні площею 6,7 кв.м., санвузлу площею 2,5 кв.м., коридору

площею
3,0 кв. м. , загальною площею 29,4 кв.м. (а.с.9).

25.07.1989 року позивач
зареєстрував шлюб з відповідачкою

ОСОБА_2
(а.с. 6 на обор.).

16.04.2002 року шлюб між
позивачем ОСОБА_1 та

відповідачкою
ОСОБА_2 був розірваний (а.с. 6-7).

На цей час, крім позивача
ОСОБА_1 у спірній квартирі

зареєстровані
та проживають: син - ОСОБА_3, дочка - ОСОБА_4 та

дитина
останньої - ОСОБА_6., 2007 року народження (а.с.10).

На протязі тривалого часу
між позивачем та відповідачами

склалися
неприязливі відношення, внаслідок чого виникали сімейні скандали та

бійки.
Як позивач так і відповідачі неодноразово зверталися до органів міліції,

про
що свідчать матеріали справи.

Так, із постанов про відмову
у порушені кримінальної справи

від
29.06.2006 р., 14.12.2006 р., 05.09.2007 р., 10.09.2007 року вбачається,

що  в Індустріальний РВ міста Дніпропетровська із
заявами звертався позивач

ОСОБА_1,
в яких він просив прийняти засоби впливу на відповідачів за те,

що
вони забирають в нього гроші, спричиняють йому тілесні ушкодження, але

ніяких
доказів в підтвердження цого не надав(а.с.12-15).

Із постанов про відмову у
порушені кримінальної справи від

15.06.2007
р., 11.07.2008 року ,04.08.2008 р. вбачається, що відповідачка

ОСОБА_4
тричі зверталася з заявами , посилаючись на
те, що її батько -

позивачОСОБА_1вчиняє
скандали та спричинив їй телесні ушкодження, не

пускає
її до квартири (а.с.35-38).

Відповідачка ОСОБА_4 має на
утриманні малолітню дитину

-
ОСОБА_6, 2007 р.н.

Відповідачка ОСОБА_2.
(колишня дружина позивача) працює

в
ЖКП “Північне” прибиральницею з 14.07.1998 року, характеризується позитивно.

Пільг
на отримання службового житла не має, знаходиться на квартирному  обліку

з
23.06.2001  року (а.с. 40-41).

Відповідачі постійно
приймають участь у здійснені платежів по

квартплаті
та за комунальні послуги, що підтверджується долученими до справи

квитанціями
(а.с.43-44).

До матеріалів справи долучена
колективна заява мешканців

квартир
№№ 29, 31, 34, 37 буд. № 60 по пр. ім. Газети “Правда” в місті

Дніпропетровську,
згідно якої вбачається, що позивачОСОБА_1постійно у

пізній   утворює сімейні скандали, у ході яких
голосно виказує погрози фізичною

розправою
(а.с.39).

ПозивачОСОБА_1в судовому
засіданні не заперечував

проти
того, що він дійсно лікувався в Ігреньській психіатричній лікарні

стосовно
зловживання спиртними напоями .

Позивач ОСОБА_1( інвалід
1-ої групи з дитинства за

зором
-а.с.19)  в обґрунтування своїх позовних
вимог посилається як на правову

підставу
свого позову на ст.116 ЖК України.

Відповідно до ст.116 ЖК
України якщо наймач, члени його сім'ї

або
інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують

жиле
приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним

порушенням
правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших

проживання
із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і

громадського
впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу

наймодавця
або інших зацікавлених осіб провадиться без надання іншого жилого

приміщення.

Суд вважає, що в судовому
засіданні позивач  ОСОБА_1 не

надав
доказів того, що відповідачі, мешкаючи разом з ним, систематично руйнують

чи
псують   жиле приміщення, або
використовують його не за призначенням.

Доказів
того, що відповідачі систематично порушують правила соціалістичного

співжиття,
що робило б неможливим для позивача проживання з ними в однієї

квартирі,
також  в судовому засіданні
позивачем  не надано.

Відповідно до ст.64 ЖК України
відповідачі ОСОБА_2.,

ОСОБА_3
, ОСОБА_4 та її неповнолітня дитина є членами сім'ї

позивача,
нарівні з ним користуються усіма правами , виконують  усі обов'язки,

що
випливають з договору найму жилого приміщення.

З урахуванням наведеного , та
встановлених обставин, суд вважає,

що  у позові ОСОБА_1 потрібно відмовити, так як
законні підстави для його

задоволення
відсутні.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 14, 57,
58, 59, 60, 88, 208, 214, 215 ЦПК

України,
ст.ст.64, 116 ЖК України   , суд -

В
И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4

“Про
виселення у зв'язку з неможливістю спільного
мешкання та зняття з

реєстрації”
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному

порядку
до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої

інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про

апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної

скарги.

Суддя:                       В.П.Чебикін