№2-13292008р.
Іллічівський міський суд Одеської області
головуючого  - судді   Журавля П.І.
секретарі  -Рожкован К.М., Бондар О.В.
довіреної особи  - ОСОБА_1, ОСОБА_3
його довіреної особи   - ОСОБА_2
його довіреної особи  - ОСОБА_4
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Іллічівську справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про визнання права власності на
12 частину квартири та визнання спадкоємцем, та зустрічного позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,
31.03.2008 року в Іллічівський міський суд Одеської
області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на
12 частину квартири та визнання спадкоємцем
Позивачка просить суд встановити факт перебування у фактичних шлюбних
відносинах та проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу її ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 з 1991 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
Визнати за нею  ОСОБА_1 право
власності на  12 частину квартири АДРЕСА_1.
Визнати її ОСОБА_1 спадкоємцем
четвертої черги спадкування за законом майна ОСОБА_6.
Свої вимоги позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 1991 року вона
проживала однією сім*єю з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
В 1998 році ОСОБА_6 отримав квартиру АДРЕСА_1, яку приватизував. Вона
(ОСОБА_1) разом з ОСОБА_6 робила ремонт в квартирі, а потім і проживали в цій
Позивачка вважає, що вони з ОСОБА_6 жили як дружина з чоловіком, вели
спільне господарство, мали загальний бюджет, придбали на спільні кошти різні
побутові речі, мали рівні та взаємні права та обов*язки.
ОСОБА_1 посилаючись на норми ст.ст. 70, 71 і 74 СК України вважає, що
все майно, яке вони з померлим придбали, є сумісною спільною власністю.
Позивачка вважає, що у відповідності зі ст.1264 ЦК України вона є
спадкоємцем четвертої черги, як особа, що мешкала разом зі спадкодавцем однією
сім*єю понад 5 років до часу відкриття спадщини.
ОСОБА_1 вважає, що внучка померлого
- ОСОБА_2 є спадкоємцем п*ятої черги, а тому не може претендувати на
В період попереднього розгляду цієї справи, 13.05.2008 року ОСОБА_2  надала в суд зустрічну позовну заяву, в якій
просить суд - відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовної вимоги про визнання
за нею (ОСОБА_1) права власності на 16 частину квартири АДРЕСА_1.
Визнати за нею (ОСОБА_2) право власності на спадкове майно, яким є
квартира АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що померлий ОСОБА_6 був її дідусем.
У дідуся був один син  - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.  Після смерті її батька дідусь - ОСОБА_6 був
призначений їй піклувальником.
Вона не заперечує того, що ОСОБА_1 проживала однією сім*єю з її
ОСОБА_2 заперечує проти того, що квартира АДРЕСА_1 є об*єктом сумісної
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6, оскільки останній набув на цю квартиру право
власності у порядку приватизації.
ОСОБА_2 посилаючись на норму ст. 1266 ЦК України, вважає, що вона є
спадкоємцем першої черги, так як її померлий батько, якби був живий, то  спадкував би все майно  померлого дідуся - ОСОБА_8.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 і
її довірена особа підтримали заявлені позовні вимоги і просять їх задовільнити,
і відмовити ОСОБА_2 в задоволені
Відповідачка ОСОБА_2 визнала частково вимоги ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_1
проживала однією сім*єю з померлим ОСОБА_6, але заперечує проти визнання права
власності на спірну квартиру, просить задовільнити її (ОСОБА_2) вимоги, викладені
у зустрічній позовній заяві.
Заслухавши пояснення сторін третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали
справи, суд  вважає, що    позовні
вимоги      ОСОБА_1      підлягають
частковому задоволенню, а вимоги
зустрічного позову ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.
Факт проживання однією ОСОБА_1 і ОСОБА_6 підтвердили: позивачка ОСОБА_1,
відповідачка ОСОБА_2, треті особи  по
справі  - ОСОБА_4, ОСОБА_5, свідки:  ОСОБА_9, ОСОБА_10,  ОСОБА_11,
Із листа адміністрації Іллічівського
морського торговельного порту вбачається, що квартиру АДРЕСА_1 було надано  працівникам порту ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження, на склад сім*ї з однієї людини (протокол №6 від 01.07.2008р.).
Адміністрації ІМТП не відомо, чи проживала ОСОБА_1 в квартирі з ОСОБА_6
Розпорядженням фонду приватизації за № 238 від 14.12.1998р. було
задоволено заяву ОСОБА_6 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).
21.12.1998 року ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право власності на
житло  - АДРЕСА_1 (а.с.12).
05.01.1999р. ОСОБА_6 виготовив технічний паспорт на зазначену квартиру,
в якому він записаний як власник, других власників в техпаспорті не зазначено
25.11.2004 р. виконавчим комітетом Іллічівської міської  Ради було прийнято рішення № 814, яким
ОСОБА_6 був призначений піклувальником над неповнолітньою внукою ОСОБА_2, і
вони разом проживали в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.36).
У відповідності зі свідоцтвом про народження ОСОБА_2 її батьком був
За довідкою відділу РАЦС Іллічівського міського управління юстиції
ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м.Іллічівську, його батьком був  ОСОБА_6 (а.с.38).
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 помер в Росії (а.с.37).
ІНФОРМАЦІЯ_1р. помер ОСОБА_6 ( а.с.15).
З наведених документів вбачається, що у
померлого спадкодавця  - ОСОБА_6 був
єдиний син - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, і якби він був живий на
день смерті батька, то у відповідності зі статтею 1261 ЦК України він був би
спадкоємцем першої черги.
Норма ст. 1266 ЦК України передбачає, що внуки, правнуки спадкодавця
спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері,
батькові,  бабі, дідові, якби вони були
живими на час відкриття спадщини.
Таким чином ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги щодо майна спадкодавця
Суд не може прийняти до уваги
посилення   представника ОСОБА_1
на постанову Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про
судову  практику у справах за позовом про
захист права приватної власності, як не обґрунтування вимог позову ОСОБА_1,
тому що у п. 5 зазначеної Постанови рекомендується, -  «розглядаючи позови, пов*язані з спільною
власністю громадян суду повинні виходити з того, що відповідно до чинного
законодавства спільною сумісною власністю є: майно нажите подружжям
за час   шлюбу; квартира
(будинок),  кімнати в квартирах та
одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду
за письмовою згодою членів сім*ї наймача у їх спільну сумісну власність.  В інших випадках спільна власність громадян є
частковою.  Розмір часток у спільній  сумісній власності подружжя визначається за
нормами Сімейного Кодексу України.
У п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007
року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного
майна подружжя»,  -  зазначається, що при застосуванні ст. 74 СК
України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних  шлюбних відносинах, судам необхідно
відраховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік  та жінка не перебувають у будь-яких інших
шлюбах і між ними  склалися  установлені відносини, що притаманні
В зазначеній рекомендації Постанови
йдеться мова про «осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах», а в цій
справі йде мова про спадкування після смерті спадкодавця.
У нормі ст. 74 СК України записано,  «якщо жінка та чоловік проживають однією
сім*єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності…» , і в
цій нормі Закону йде мова про живих чоловіка і жінку, а не про померлих.
Частиною 2 ст.21 СК України
передбачається, що проживання однією сім*єю жінки та чоловіка без шлюбу не є
підставою для виникнення у них прав же обов*язків подружжя».
Норма ст. 1264 ЦК України передбачає, що
« у четверту чергу право на спадкування за Законом мають особи, які проживали
зі спадкодавцем однією сім*єю не менш, як п*ять років до часу відкриття
Ст. 5 ЦК України визначає дію актів цивільного законодавства у часі, і в
ній записано, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли
з дня набрання ними чинності,   якщо  цивільні
регулювались актом цивільного
законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов*язків, що виникли з моменту набрання ним
Діючий цивільний Кодекс
України   набрав  чинності з 01 січня 2004 року і на момент
смерті спадкодавця пройшло майже чотири роки, а не п*ять років.  Розділом УП ЦК України ( в редакції 1963р.)
про спадкове право, не передбачалась норма ст.1264  нині діючого ЦК.  За таких обставин  суд може визнати ОСОБА_1 спадкоємцем
З вищенаведеного витікає, що ОСОБА_1 хоч і проживала з померлим
спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім*єю без реєстрації шлюбу, але це не дає її права
спадкувати майно після смерті ОСОБА_6
ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги, а тому у неї виникло право на
спадкування нерухомого майна ( у вигляді спірної  квартири).
Керуючись ст.ст.  10, 11, 209,
212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.5, 1261, 1264, 1266  ЦПК України, ст.ст.  21
і  74  СК України, суд   -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовільнити  частково.
Встановити факт проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 з 1991 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
В інших позовних вимогах ОСОБА_1
Вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 задовільнити у повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, яким є квартира
АДРЕСА_1, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_6, померлому
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в судову палату по
розгляду  цивільних справ апеляційного
суду Одеської області через Іллічівський міський суд шляхом подання в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів апеляції з надсиланням її копії до апеляційного
суду або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ: