Справа № 22ц-295 2008 р.                                               Головуючий
44                                                                      Чепурний
апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12"
березня 2008 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                    Іваненка В.Д.

суддів                                Захарової
А.Ф.,  Качана О.В.

при
секретарі                   Шанауріній
І.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 05 квітня 2005 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення моральної шкоди.

Вивчивши
матеріали справи,  судова палата,  -

встановила:

В лютому
2005 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

В обгрунтування
позовних вимог вказував,  що 17 січня
2004 року у місті Шаргород Вінницької області був складений усний договір
згідно  ст.  639 ч. 1 ЦК України між ОСОБА_1
та представником фірми «Спецметал» м.
Києва ОСОБА_3 на
виготовлення піддонів для цегли. За посередництвом позивача і в його
присутності був виданий аванс ОСОБА_1  в
сумі 2541, 00 грн.,  про що ним була
видана розписка,  а позивач,  в свою чергу,
виступив гарантом між ОСОБА_1  і
представником фірми «Спецметал» ОСОБА_3,  про що розписався у зазначеній
розписці.

В усному
договорі були оговорені строки виконання ОСОБА_1  замовлення - піддонів для цегли в кількості
750 штук. В термін до місяця з дня отримання авансу складні погодні умови не
дали можливості ОСОБА_1  виконати
замовлення вчасно. Зважаючи на це,  фірма
«Спецметал» строк виконання договору продовжила ще на один місяць,  та згідно домовленості і не порушуючи її зі
сторони фірми «Спецметал» виплатили ОСОБА_1
залишок вартості замовлення,  яка
стала повним розрахунком за невиконане ще замовлення,  -в сумі 2259, 00 грн. 11 березня 2004 року
всього сума,  яку отримав ОСОБА_1  на виготовлення заказу склала 4800, 00
грн.

Після
цього позивач вимушений був неодноразово виїзжати на місце виконання заказу у м.  Шаргород умовляти ОСОБА_1  виконати замовлення,  що в цілому склало його витрати в сумі 1500
грн. ОСОБА_1 просив постійно про продовження строків виконання заказу і

ці зволікання з
його сторони призвели до зриву технологічного процесу і великих збитків,  які понесла фірма та інші задіяні суб'єкти
цього процесу.

В кінці
березня 2004 року ОСОБА_1  повідомив про
виконання заказу і визвав
позивача і ОСОБА_3,  попросивши вислати
вантажний автомобіль «Мерседес».
Коли ж вони приїхали у м.  Шаргород то
виявили ,  що замовлення не виконане і
вантажний автомобіль довелося вертати порожнім до м.  Києва,
а це коштувало замовнику ОСОБА_3 за
пробіг порожняком в обидві сторони 2200 грн.

ОСОБА_1 ,  таким чином,
спричинив на той час збитків на суму 7432 грн.

У квітні
місяці при черговій поїздці у м.  Шаргород
позивач виявив,  що ОСОБА_1  і не думав виконувати замовлення,  а отримані кошти пускав на виготовлення
стороннього заказу та придбання
нового устаткування разом з другим підприємцем.
Матеріалів на виготовлення піддонів він не придбав,  що показували неодноразові перевірки особисто
позивачем і разом із слідчим Шаргородського РВ УМВС,  куди вимушений був звернутися позивач,  і ОСОБА_1
знову пообіцяв виконати замовлення,
або повернути кошти,  враховуючи
всі збитки,  що він наніс,  до 28 квітня 2004 року ( у цей період).

Переговори
з ОСОБА_1  продовжувалися до кінця 2004
року,  але відповідач і до даного часу не
виконав зобов'язань,  а фірма «Спецметал»
від подальшого співробітництва з ОСОБА_1
відмовилась і вимагає повернення боргу і нанесених збитків,  тому позивач вимушений звернутись до суду з
позовом до відповідача про відшкодування матеріальних збитків в сумі 16182, 61
грн. та моральної шкоди 5000 грн. Фірма «Спецметал» вимушена була відмовитись
від замовлення,  оскільки постійно несла
збитки,  не укладала договорів з іншими
підрядчиками,  а суб'єкти,  які працювали з нею,  - відмовились від співпраці,  в чому фірма потерпіла,  втративши контракти і сума з її збитків
склала суму 16182, 61 грн.,  як
зазначалось вище. Тому просив стягнути з ОСОБА_1  цю суму як завдану матеріальну шкоду.

Через
постійний обман з боку ОСОБА_1
постраждала репутація і людська гідність позивача,  тому йому особисто спричинена моральна шкода.
Порушувався повсякденний уклад,
внаслідок чого він переживав і,
як інвалід II групи,  повинен
був додатково лікуватися,  тому просив
стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 5000
грн.

Рішенням
Соснівського районного суду м.  Черкаси
від 05 квітня 2005 року позов задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розрахунок завданої шкоди 9400 грн.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок моральної шкоди 3000 грн.

Стягнуто з
ОСОБА_1  на користь держави держмито в
сумі 124 грн.

В
апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1 просив його скасувати як постановлене
з порушенням норм ЦПК України,  і
направити справу на новий розгляд,
поновивши строк звернення до суду з даною скаргою.

Обговоривши
матеріали справи ,  судова палата
вважає,  що апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

Задовольняючи
позовні вимоги,  і стягуючи з
ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 у
відшкодування шкоди 9400 грн.. та 3000 грн. у відшкодування моральної
шкоди,  суд виходив з того,  що відповідач отримав від позивача належну
суму для виготовлення піддонів для цегли і позивач поніс від цього матеріальну
шкоду на суму переданих відповідачу коштів і не виконаних відповідачем
зобов'язань в сумі 4800 грн. Також поніс шкоду на суму завданих збитків
внаслідок неодноразових поїздок до м.
Шаргород Вінницької області в сумі 1500 грн. - як холостий пробіг
вантажного автомобіля та інших транспортних витрат по найму автомобіля по
дев'яти поїздках до м.  Шаргород в сумі
3100 грн. Крім того,  позивачу завдана
значна моральна шкода внаслідок бездіяльності відповідача,  зволікання з виготовленням піддонів для
цегли,  яка оцінена та стягнута судом у
3000 грн.

Проте,  з цим не можна погодитися.

З
матеріалів справи вбачається,  що усний
договір з ОСОБА_1  на виготовлення
піддонів для цегли був укладений 17.01.2004 року представником фірми
«Спецметал» м.  Києва ОСОБА_3 При цьому
ОСОБА_1  отримав від останнього під
виробництво аванс в сумі 450 ($ США)
доларів США,  про що свідчить
особиста (власноручна) розписка ОСОБА_1
на ар. спр. 7. На розписці цій зазначено «поручитель : ОСОБА_2,  але з якого боку виступав позивач,  - встановити неможливо,  і суд цього не з'ясовував,  хоча це має суттєве значення,  оскільки згідно ч. 1  ст.
553 ЦК України
за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за
виконання ним свого обов'язку ,  а згідно
ч. 1  ст.
554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання,  забезпеченого порукою,  боржник і поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники,  якщо
договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність
поручителя. В даному ж випадку 450 доларів США або разом з 1500 грн.,
отриманими відповідачем від позивача в березні 2004 року ( ар.
спр.6),  - всього суму 4800 грн. суд
стягнув з ОСОБА_1  на користь позивача
ОСОБА_2,  що не можна визнати
правомірним.

В справі
немає належним чином оформленого доручення,
за яким би фірма «Спецметал» м.
Києва доручила б ОСОБА_2 представлення своїх інтересів щодо зобов'язання
відповідача на виконання якоїсь роботи,
послуг,  на отримання від нього
яких-небудь коштів. До того ж договір на виконання замовлення укладений був між
ОСОБА_1  і фірмою «Спецметал»,  як встановлено матеріалами справи і зазначено
вище,  тому суду належало залучити до
участі в справі в обов'язковому порядку Київську фірму «Спецметал»,  належним чином визначивши її процесуальний
статус,  - чи в якості відповідача,  якщо ОСОБА_2 як поручитель вимагає оплату за
надані послуги,  чи третьою особою,  якщо зачіпаються інтереси фірми,  чи співпозивачем,  або ж тільки позивачем,  який поніс значні витрати у зв'язку з несвоєчасним
і неналежним виконанням договору послуг чи підряду.

Однак,  суд цього не зробив,  належним чином не з'ясувавши
правовідносини,  що виникли по
справі,  внаслідок чого прийшов до
передчасних і необгрунтованих висновків по справі,  що не відповідають матеріалам останньої. Тому
таке рішення суду не може залишатись в силі,
а підлягає до скасування з направленням справи на новий розгляд.

Під час
останнього слід врахувати наведене,
більш повно і всебічно дослідити обставини справи,  доводи і заперечення сторін,  спір яких вирішити в залежності від
встановленого і діючого законодавства.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  311,  314 ЦПК України,  судова палата,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення
Соснівського районного суду м.  Черкаси
від 05 квітня 2005 року скасувати,
направивши справу на новий розгляд до того ж суду в іншому складі
суддів.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі
двохмісячного строку.