Справа №2-1154/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

09 червня 2008 року Дрогобицький міськрайонний  суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді         Хомика А.П.

при секретарі  -                  Кіндратишин Л. Р.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про
визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права
власності на самочинно збудоване нерухоме майно, посилаючись на те, що у
відповідності до договору купівлі - продажу земельної ділянки від 01.07.1954
року вона придбала земельну ділянку площею 600 кв.м., що розташована АДРЕСА_1
та розташоване на ній будинковолодіння. Оскільки рішенням міськвиконкому від
06.05.1952 року для цього будинковолодіння було відведено земельну ділянку
площею 600 кв.м., а при обмірі земель та реєстрації документів на право користування
садибною ділянкою невірно була закріплена площа земельної ділянки в розмірі 278
кв.м., а тому рішенням від 13.04.1962 року Дрогобицької міської ради за її
будинковолодінням АДРЕСА_1 було закріплено садибну ділянку площею 600 кв.м.

Рішенням Дрогобицької міської ради за №302 від 27.02.2004 року їй вирішено
передати безоплатно у власність земельну ділянку площею 422 кв.м. АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування житлового будинку.

З метою покращення житлових умов, нею особисто, за власні кошти, були придбані
матеріали та обладнання, що використані в процесі будівництва на цій земельній
ділянці нерухомого майна, а саме - сараю літ. "В" зовнішніми
розмірами (3,1 х 1,5) м. та гаражу літ "Б" зовнішніми розмірами (6,20
х 4,70) м. Вартість самовільно збудованого нерухомого майна згідно довідки
Дрогобицького ДК МБТІ та ЕО № б/н від 05.05.2008 року складає 6942 грн.

У відповідності до рішення від 18.02.2000 року Дрогобицької міської ради,
їй було надано дозвіл на користування даними прибудовами, які належать їй на
праві власності, що АДРЕСА_1.

Вважає, що самочинне будівництво вказаного вище нерухомого майна нею
здійснено без порушення будівельних норм і правил, протипожежних вимог, є
таким, що не суперечить суспільним інтересам і не порушує прав інших осіб, а тому
на підставі вимог п. 5 ст. 376 ЦК України просить суд постановити рішення про
визнання за нею право власності на це самовільно збудоване нерухоме майно.

Представник позивачки - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні
вимоги, доповнивши, що самочинне будівництво спірного сараю та гаражу здійснене
позивачкою на приватизованій земельній ділянці площею 422 кв.м. без належно
затвердженого проекту і відповідно без дозволу на початок будівельних робіт,
без суттєвих порушень будівельних норм і правил, що стверджується висновком
КАПП "Архпроект" за №296 від 29.05.2008 року, погодженим головним
архітектором м. Дрогобича. Разом з тим, сусідка позивачки, на межі з якою
здійснене самочинне будівництво, - ОСОБА_3 не заперечує проти визнання за позивачкою
права власності на це нерухоме майно.

Представник відповідача - Томашик М.В. позовні вимоги визнала та не
заперечила проти задоволення позову, оскільки наявні матеріали справи вказують
на підставність позовних вимог.

Наслідки визнання позову представнику відповідачу роз'яснені.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому
ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове
рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивачка є власником
житлового будинку АДРЕСА_1, який розміщено на приватизованій земельній ділянці
площею 600 кв.м. та на якій нею самочинно збудовано сарай літ. "В"
зовнішніми розмірами (3,1 х 1,5) м. та гараж літ "Б" зовнішніми
розмірами (6,20 х 4,70) м.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на
нього. Та у відповідності до п. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших
осіб.

Враховуючи наведене, той факт, що самочинне будівництво спірного нерухомого
майна позивачкою здійснено на приватизованій земельній ділянці площею 422
кв.м., без порушення будівельних норм і правил (висновок №296 від 29.05.2008
року, складений КАПП "Архпроект"), протипожежних вимог (висновок
№6/409 від 15.05.2008 року, складений ВзПНПД Дрогобицького РВ ГУ МНСУ в
Львівській області), таке будівництво не суперечить суспільним інтересам і не
порушує прав інших осіб (заява-згода ОСОБА_3), а тому суд приходить до
переконання, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує
нічиї права, свободи та інтереси. При таких обставинах підстав для неприйняття
визнання позову відповідачем судом не встановлено, а тому позов підлягає до
задоволення.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 130, 174, 209,
212, 214-215 ЦПК України, ст. 376 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудоване нерухоме майно:
сарай літ. "В" зовнішніми розмірами (3,1 х 1,5) м. та гараж літ
"Б" зовнішніми розмірами (6,20 х 4,70) м. в будинковолодінні
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя