Справа № 2-745
Р І Ш Е Н Н Я

І М ' Я М
У К Р А Ї Н И

25 вересня 2008
р. Миколаївський районний суд львівської області в складі : головуючого - судді
Березюка Г.М. при секретарі Паньків В.І. адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5 розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про  демонтування  самовільно встановленого дворового туалету та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а
н о в и в :

Сторони по справі проживають по сусідству в
АДРЕСА_1 і перебувають у неприязних відносинах між  собою. Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом
про демонтування сусідами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 дворового туалету самовільно
встановленого відповідачами за господарською будівлею ОСОБА_2 на межовій лінії.

Свої позовні вимоги
ОСОБА_1 мотивує тим, що в жовтні 2007 року відповідачі самовільно встановили
свій дворовий туалет на своїй земельній ділянці навпроти вікон її будинку, а
при зверненні в сільську раду самовільно перенесли  туалет на межову лінію за свою господарську
будівлю за 10 см. Від її огорожі, яку пошкодили, за 12 м.  від її будинку навпроти вікна кухні і за 6м.
від громадської криниці. Оскільки  туалет
сусідів без вигрібної ями всі фекалії йдуть на її город і створюють неприємний
запах. Через це вона не може в себе на городі садити картоплю,  вона задихається, знервується що негативно
позначилось на її здоров'ї, завдало їй моральної шкоди. На неодноразові
звернення позивачки в гірську сільську Раду та ряд виходів комісії сільради на
місце відповідачі не реагують, навпаки вони
сваряться, клянуть їй і всіляко ображають, через пошкоджений штахетник
пускають  свої кури на подвір'я ОСОБА_1,
в цей туалет ходять і чужі люди так як він знаходиться біля громадської вулиці
і недалеко є сільський бар.

Позивачка вважає
що всі ці протиправні дії відповідачів по самовільному встановленню  дворового туалету заподіяли їй близько одного
року моральну шкоду оскільки вона є особою похилого віку, 80 років, хворіє
хронічним бронхітом -астмою, від смороду туалету відповідачів вона задихається
і не має чим дихати, постійно знервується, змушена була перебувати на лікуванні
в Сихівській лікарні, перенесла моральні і фізичні страждання і оцінює їх в
розмірі 3000 грн., які просить стягнути з відповідачів.

Представник
позивачки  ОСОБА_6 в судовому засіданні
позов підтримала та пояснила, що ними були виконані всі попередні домовленості
з відповідачами по чистці дерев і ринв, однак відповідачка умисно і не зло їм
поставили самовільно даний туалет навроти вікон будинку їх 80- річної хворої матері
на межовій лінії, поламавши бетонний стовп і їх
штахетник, що дає вільний доступ їх курей на подвір'я позивачки.

Їхні звернення
до районної санепідемслужби і  Гірської
міської ради  і виходу ряду комісій на
місце,  оштрафування ОСОБА_2 на 34 грн.
аж ніяк не вплинуло на відповідачів які продовжують знущатись над позивачкою.
Їхній туалет знаходиться на 12 м. від хати позивачки і біля самого городу її за
10 см. Від межі, вперся і їх штахетник і поламав його, за 5-6м. від громадської
криниці і вулиці , куди ходять з бару багато відвідувачів. Не маючи вигрібної
ями туалет відповідачів створює сморід позивачці, яка задихається, знервується,
хворіє астмою і вони змушені були везти на лікування в Сихівську лікарню, вона
купляє матері ряд лікарств. Тому позивачці діями відповідачів спричинено
нервові і моральні страждання, вона кашляє і часто лежить від цього, звідси
просить відшкодувати 3000 грн. моральної шкоди та демонтувати туалет в ті місця
на подвір'ї відповідачів, куди вказувала комісія сільради.

Відповідач
ОСОБА_3 і як представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не
визнав та пояснив, що 13 жовтня 2007 року він разом з сином і швагром
встановили самі туалет за сараєм матері ОСОБА_2, з якою вони мають розмежовані
земельні ділянки на одному подвір'ї. Через що в них з позивачкою виник
конфлікт. На місце вийшов землевпорядник сільської ради по домовленості він
забрав туалет на подвір'я ОСОБА_2. Родич позивачки ОСОБА_6 згідно домовленості
обрізав дерева грушок, тоді вже в грудні 2007 року після листа головного лікаря
Миколаївської санепідемстанції він знову на теж місце встановив дворовий туалет
без вигрібної ями. Визнає що спільний туалет стоїть на віддалі 15 см. Від межі
позивачки, але в нього немає іншого місця на цей туалет. В своєму будинку що
він побудував об лаштований туалет, на подвір'ї є каналізація. У вказані йому
сільською Радою місця на подвір'ї ОСОБА_2 він не згідний переносити туалет,
яким користуються 2-3 особи.

Вважає що
моральної шкоди позивачці ніхто не заподіював тому не згідний її відшкодувати.

Представник
третьої особи - Гірської сільської Ради Миколаївського району - ОСОБА_7 даний
позов підтримував і в судовому засіданні пояснив, що з осені 2007 року
відповідач ОСОБА_3 встановлював дворовий дерев'яний туалет за сараєм ОСОБА_2 своєї
тещі, незважаючи на домовленості з ОСОБА_8 щодо обрізання гілля. Останній
виконав домовленість однак ОСОБА_3 переніс туалет і порушення санітарних на
архітектурних норм так як віддаль до будинку позивачки складає 13 м.,  а потрібно 15м. і туалет стоїть на межовій
лінії з ОСОБА_1, а потрібно не менше 1 м. Будучи 4 рази на місці по зверненнях
позивачки вони складали акт комісії по якому адміністрація сільської Ради
оштрафувала ОСОБА_2 на 34 грн., які сплатив ОСОБА_3 Іван і вперто не бажає
забирати спірний туалет на своє подвір'я, де є відповідні на це місця, які йому
вказувала комісія. Вважає що спірний туалет не може дальше знаходитись на
межовій лінії і його слід демонтувати в примусовому порядку. Там є неприємні
запахи і відповідачі порушують принципи добросусідства, туалет поставлений
просто вікна позивачки, за 5-6 м. від громадської криниці і вулиці, яка веде до
бару за 100 метрів.

Суд, вислухавши
та перевіривши пояснення сторін, показання свідків, перевіривши матеріали
справи, вважає що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення виходячи з
таких підстав.

Відповідно ст.
103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи використання земельних ділянок  відповідно до їх цільового призначення, при
яких власникам, землекористувачам сусідських земельних ділянок завдається
найменше незручностей ( затікання, задихання, неприємні запахи, шумове
забруднення тощо).

Показаннями
допитаних судом  свідків ОСОБА_9 і
ОСОБА_10 стверджується, що в жовтні 2007 року відповідач ОСОБА_3 встановляв
дворовий туалет за сараєм ОСОБА_11, навпроти вікна її кухні. Незважаючи на
домовленість із родичами позивачки, висновками комісії сільської Ради і рай
санепідемстанції, що виходили на місце, ОСОБА_3 повторно самовільно встановив
туалет на межовій лінії з позивачкою, що не відповідає попереднім
домовленостям, санітарним і будівельним нормам розриву, на будь - чиї
застереження відповідач не реагує.

З оглянутих в
судовому засіданні акту №1 від 04.02.2008 року та протоколу і рішення
адміністративної комісії від 07 лютого 2008 року вбачається, що комісією
Гірської сільської Ради встановлений факт незаконного облаштування і АДРЕСА_1
сусідкою ОСОБА_2 надвірного туалету, що знаходиться безпосередньо на межовій
лінії двох господарств з ОСОБА_1, незважаючи на неодноразові зауваження, усні
попередження, письмову вказівку сільської ради ОСОБА_2 надвірного туалету не
перенесла в погоджене місце, що є порушенням статей 103, 104, 105 Земельного
кодексу України і  згідно ст. 152 КУаАП
ОСОБА_2 притягнута до адмінвідповідальності у вигляді штрафу в розмірі двох
неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того з
відповіді головного державного санітарного лікаря Миколаївського району на
звернення ОСОБА_1 від 28.12.2007 року відповідач ОСОБА_3  зобов'язаний був перенести надвірний
дерев'яний туалет на відстань до житлового будинку ОСОБА_1 15 м. та до криниці
громадського користування 20м. згідно п.7.10 ДБН 360-92 « Містобудування.
Планування і забудова міських і сільських
поселень.»

Разом з тим
судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення представника відповідачки
ОСОБА_2 і відповідача ОСОБА_3 про те, що ним і ОСОБА_2 не порушувались  домовленості щодо належного місця
встановлення дворового туалету. Віддаль якого не порушує архітектурних,
будівельних і санітарних норм, що ним не заподіювалось жодної шкоди позивачці
ОСОБА_1, - оскільки дані заперечення відповідача є непослідовні, суперечливі і
не відповідаючі встановленим обставинам по справі, вони спростовуються
послідовними поясненнями представників позивачки, Гірської сільської ради та
свідків - очевидців ОСОБА_9 І ОСОБА_10, а
також письмовими документами зібраними по справі.

Таким чином в
судовому засіданні знайшли свої підтвердження покликання позивачки ОСОБА_1 про
те, що відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 самовільно і незаконно встановлений
дворовий туалет на примежовій лінії їхніх земельних ділянок, що суперечать
змісту добросусідства, санітарним і будівельним нормам тому він підлягає
демонтуванню і  встановленню у спеціально
відведеному місці подвір'я відповідачів відповідно вимог будівельних,
архітектурних і санітарних норм і правил.

При розгляді позову в частині відшкодування
моральної шкоди суд виходить з того, що внаслідок тривалих протиправних дій
відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позивачці ОСОБА_1, особі похилого віку,
одинокій, були спричинені зневага, нервовий стрес, моральні страждання та
погіршення стану здоров'я, тобто моральна шкода яку суд оцінює на суму 1500
грн.

При цьому судом
береться до уваги те, що відповідач ОСОБА_3 в більшій мірі приймав безпосередню
участь у самовільному встановленні дворового туалету із членами його  сім'ї, внаслідок його більш активних
протиправних дій спричинялись моральна шкода 80-річній позивачці.

Тому моральне
відшкодування з ОСОБА_3 слід стягнути в сумі 1000 грн., а з відповідачки
ОСОБА_2 в сумі 500 грн.

На підставі
наведеного та ст. ст. 103, 104, 105 Земельного кодексу України, керуючись ст.
ст. 10. 60, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш
и в :

Позов задоволити частково.

Зобов'язати
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлений туалет на  межовій лінії в АДРЕСА_1.

Стягнути з
ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 500

( п'ятсот) грн. моральної шкоди.

Стягнути з
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1000 ( одну тисячу ) грн. моральної шкоди.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області протягом двадцяти днів
після подання в десятиденний строк заяви про апеляційне оскарження з дня
проголошення рішення.

Суддя : (
підпис)

З оригіналом
згідно.

Голова суду                                                                     Г.М.Березюк