Справа 2-2208/08
жовтня 2008 року        Індустріальний
районний суд  м.  Дніпропетровська
складі: головуючого - судді Мороз В.П.
при секретарі - Баштаненко І.О.
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну
справу
за позовом ОСОБА_1до фізичної особи - підприємця
про захист прав споживача, відшкодування
та моральної шкоди, -
у липні 2008 року звернувся до суду з позовом, в ході судового
вказує, що 04.05.2007 року між позивачем та відповідачем було
усний договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля ГАЗ-
на загальну суму 63 000 грн. Продаж відбувся у автосалоні «Самара». Згідно
до прибуткового касового ордеру за № 32 від 04.05.2007 року позивачем
сплачена відповідачу грошова сума у розмірі 63 000 грн. за усним договором
зобов'язувався передати транспортний засіб ГАЗ-3302 протягом
календарних днів. У вересні відповідач повідомив позивача, що не
передати транспортний засіб згідно договору усної купівлі-продажу від
року та повернув приблизно половину від суми попередньої оплати, яку
позивач відповідачу у день купівлі транспортного засобу, а саме 30 000
На сьогоднішній день, незважаючи на усні та письмові звернення позивача до
з вимогою повернути частину грошової суми, останній частину суми не
судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги,
суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній
у судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, в
повернення попередньої оплати у розмірі 33 000 грн., в іншій частині
вимог просив відмовити.
Суд,
вислухавши пояснення позивача представника позивача та відповідача,
матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з
Судом встановлено, що 04.05.2007 року
між ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
укладено усний договір купівлі-продажу транспортного засобу ГАЗ-3302 на
квитанції до прибуткового касового ордеру № 32 від 04.05.2007 року
була сплачена відповідачу грошова сума у розмірі 63 000 грн. (а.с7).
Суд
вважає, що спірні правовідносини, які склалися між сторонами регулюються
83 ЦК України, тобто сума, яка була передана відповідачеві у розмірі 63
грн. є без достатньої правової підстави, так як згідно до ст. 208 ЦК
у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою
суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого
того, відповідач, як суб'єкт підприємницької діяльності не мав відповідної
на продаж автотранспортних засобів, дозвіл на оформлення довідки -
з продажу автомобілів -  не отримував.
Крім того, згідно норм чинного
автотранспортні засоби підлягають державній реєстрації в органах
на підставі відповідних документів (нотаріально посвідчена угода, довідка-
біржова угода та ін.), які сторонами не укладалися та не оформлялися.
з відповідача ОСОБА_2. на користь позивача ОСОБА_1. слід стягнути
отриману суму  в розмірі 33 000 грн.
також просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну
у розмірі 14 820 грн. та моральну шкоду 10 000 грн. однак суд вважає, що
цій частині позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.
до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, заподіяна
рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам

фізичної
або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або

юридичної
особи, відшкодовується в повному об'ємі особою, яка її заподіяла,

тобто,
підставою для цивільно-правової відповідальності за спричинену шкоду є -

вина,
протиправність дій, шкідливі наслідки та причинний зв'язок між діями

особи
та наслідками.

Позивачем
було надано рахунок № 500 від 06.05.2008 року (а.с.6) про вартість

автомобіля
такої ж моделі та марки, але доказів фактичних затрати з боку

позивача
на покупку автомобіля, згідно наданого рахунку, судові не надано.

Згідно
ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на

які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не

може
ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК

України
про належність та допустимість доказів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України  моральна шкода, завдана фізичній або

юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,

відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.9  Постанови Пленуму Верховного Суду України  від 31.03.1995

року
№ 4  “ Про судову практику в справах про
відшкодування моральної

(немайнової)
шкоди” зі змінами,  внесеними  постановою від 25.05.2001 року №5,

розмір
відшкодування  моральної ( немайнової)
шкоди суд визнає залежно від

характеру
та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психологічних тощо), яких

зазнав
позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин.

Суд не вбачає законних підстав для
задоволення позову в частині стягнення

моральної
шкоди, оскільки чинним законодавством не передбачено стягнення

моральної
шкоди по договірним зобов'язанням.

Відповідно до ст.11 ЦПК України  суд розглядає цивільні справи не інакше як за

зверненням
фізичних чи юридичних осіб,  в межах
заявлених ними вимог  і на

підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким
чином суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги позивача

і
стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 33 000 грн.

Керуючись
ст. ст. 1166, 1167, 1212-1215 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212,

214-215,
218, ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1(51830 Дніпропетровська область,

Петриківський
район, АДРЕСА_1) - задовольнити частково.

Стягнути
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (49000 м.

Дніпропетровськ,
АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1

(51830
Дніпропетровська область, Петриківський район, АДРЕСА_1) суму попередньої
оплати у розмірі 33 000 грн. 00 коп.

Стягнути
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь

держави
державне мито у розмірі 330 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на

користь
ОСОБА_1витрати на інформаційне-технічне забезпечення

у
розмірі 30 грн.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду

Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -

денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до

апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя:

В.П.Мороз