Справа № 2 - 379
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07. 2008 р.  Іллічівський міський суд Одеської області в
складі:

головуючого - судді Ледньової Т.В.

при секретарі - Станіславській А.А.

з участю позивача  - ОСОБА_1

представників сторін - ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права сумісної власності,-

В
С Т А Н О В И В :

12.07.2007 року
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2про визнання  права спільної сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1. Вказує на те, що з 06.08.1999 року знаходилась з відповідачем  в шлюбі , який розірвано рішенням суду від
06.07.2007 року зі стягненням з відповідача аліментів на утримання малолітньої
дитини. Під час шлюбу набута вказана квартира, про що 28.01.2002 року на ім'я відповідача за рішенням виконкому видане свідоцтво про право власності на
вказану квартиру зі складським приміщенням, яке зареєстроване 18.02.2002
року.  Після розірвання шлюбу відповідач
не визнає її право власності на квартиру та перешкоджає в користуванні нею.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, заперечуючи проти
позову , вказує на те, що договір про пайову участь в будівництві квартири був
укладений до шлюбу 16.06.1999 року, а кошти по договору сплачені за рахунок
подарованих йому 16.06.1999 року його матір'ю ОСОБА_5 25 тисяч доларів США, на
підтвердження чого  надав суду копію  письмової угоди від 16.06.1999 року.

Заслухавши пояснення сторін, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає   задоволенню з наступних підстав.

Судом встановленні наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в шлюбі з 06.08.1999 року
(а.с. 6), який розірвано, про що зроблено актовий запис за № 222 від 22.08.2007
року ( а.с. 28).

16.06.1999 року ОСОБА_2
укладено договір з будівельним підприємством про пайову участь в будівництві.
За умовами якого підприємство зобов'язалось збудувати  до третього кварталу 2001 року та передати у
власність ОСОБА_2трикімнатну квартиру по АДРЕСА_1, а останній зобов'язався сплатити 66380 грн., п'ятдесят  відсотків
із яких - при укладенні договору, а решту - в обумовлені договором
строки (а.с. 9-10). На виконання умов договору від імені ОСОБА_2було сплачено
підприємству за квитанціями до прибуткового касового ордеру від 17.06.1999 року
- 18200 грн., 29.01.2001 року - 24400 грн., 12.04.2001 року - 23780 грн. (а.с. 12).  Крім того, 29.01.2001 року між тими ж
сторонами був укладений договір про спільну діяльність, за умовами якого
підприємство зобов'язалось збудувати та передати у власність ОСОБА_2складське
приміщення в цокольному поверсі будинку АДРЕСА_1, а останній зобов'язався сплатити
2200 грн.
(а.с. 13).

На виконання умов цього договору від імені ОСОБА_2було сплачено
підприємству за квитанцією до прибуткового касового ордеру від 29.01.2001 року
- 2200 грн.
(а.с. 14).

На підставі рішення  виконкому Іллічівської міської ради від
24.01.2002 року №
26 на ім'я відповідача було видане  свідоцтво від 28.01.2002 року  про право власності на квартиру АДРЕСА_1(а.с. 17). Свідоцтво про право власності
зареєстроване в КП «БТІ» м. Іллічівська 18.02.2002
року (а.с.
18).

Таким чином, договір про пайову участь в
будівництві квартири хоча й укладався відповідачем до шлюбу, але сплата
основної частини коштів за цим договором
та за договором про спільну діяльність від 29.01.2001 року здійснювалась
за час шлюбу сторін,
а тому  квартира АДРЕСА_1,
право власності на яку виникло лише з видачею свідоцтва про право власності від
28.01.2002 року, набута подружжям за час шлюбу і належить на праві спільної
сумісної власності подружжю на підставі діючої на час придбання власності ст.
22 КпШС України та діючої на даний час ст. 60 СК України.

Доводи відповідача про
надбання спірного майна за рахунок одержаних ним від своєї матері коштів є
такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються наданими суду
доказами. А саме:

Відповідачем на підтвердження
своїх доводів надана суду ксерокопія письмової угоди, датованої 16.06.1999 року
(а.с.
45), за умовами якої ОСОБА_5 передала ОСОБА_2 25 тисяч
доларів США на будівництво та благоустрій квартири в м. Іллічівську. Вказана
угода підписана свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7, підписи яких засвідчені
начальником ЖЕК №
2 ОСОБА_8 з відтиском
штампу дільниці № 2 КП «ЖКС «Черемушки». Однак відповідно ст. 244 ЦК України в
редакції 1963 року, що діяла на час датування угоди,  договір дарування на
суму більше 500 грн. підлягав нотаріальному посвідченню, а недодержання форми
договору тягне за собою його недійсність (ст.ст. 44,
47 ЦК України в редакції 1963 року).Тому вказана угода,
що нотаріально не посвідчена, не є підтвердженням наявності угоди дарування
відповідно до ч.
2 ст. 59 ЦПК України, за
вимогами якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім того, відповідно до
листів УЖКГ Одеської міської ради від 10.12.2007 року (.а.с. 74) та Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черемушки»
(штамп якого проставлений на угоді, датованої 16.06.1997 року)(а.с. 75),
останнє було створено лише 27.07.2007 року, а ОСОБА_9 (а не ОСОБА_8, як вказано на ксерокопії
наданої відповідачем угоди)  працювала в
1999 році начальником ЖЕУ-2  ЖЕО
Малиновського району. В наданому відповідачем для огляду оригіналі угоди
ініціали ОСОБА_9 виправлені з «В» на «А».
При цьому допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила,  що підписувала вказану угоду в приміщені ЖЕУ,
начальник якого поставила печать на даній угоді. А свідок ОСОБА_6 пояснила, що
підписувала вказану угоду в квартирі ОСОБА_5 та начальника ЖЕУ не бачила.
Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про невідповідність дійсності
наданої суду письмової  угоди, датованої
16.06.1997 року, яка, до того ж, не підписана
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, яких безпосередньо стосується.  Свідок ОСОБА_5
дала пояснення, аналогічні позиції відповідача, який є її сином.

Із пояснень допитаних в
судовому засіданні свідків ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_11 слідує, що спірне майно
було набуте за час шлюбу за рахунок сумісних коштів сторін як подружжя та
допомоги їх батьків, яка носила безвідплатний характер.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22
КпШС України, ст. 60 СК України, ст. ст. 10, 11, 60,  212-215, 218 ЦПК України, -

В
И Р І Ш И В :

Задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1.

Визнати
за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання  заяви про апеляційне оскарження.

Суддя