Справа № 2- 2213 р
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2008
року
м. Чернівці

Шевченківський
районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді
Слободян Г.М.

при секретарі
судових засідань Тріска А.І., Мойса Я.І.

за участю
позивачаОСОБА_1, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2

за участю
відповідача ОСОБА_3. і в його інтересах представника ОСОБА_4

за участю
представника служби у справах дітей Спенул О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 до
ОСОБА_3, третьої особи на стороні позивача - служба у справах дітей Чернівецької
міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, що діє в інтересах
малолітнього ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1
звернулася у травні 2008 року до суду із позовною заявою, в якій просить
позбавити батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1
відповідача ОСОБА_3, на тих підставах, що він протягом тривалого час не виявляв
турботи про дитину, само ухилився від її виховання і матеріального утримання.
Зокрема, в обгрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилалася на те, що
шлюб, який був зареєстрований між нею і відповідачем, 19.02.2004 року було
розірвано. За час перебування з відповідачем в шлюбі (з жовтня 2000 року) і
проживання з останній спільно однією сім”єю у неї народився ІНФОРМАЦІЯ_1 син
ОСОБА_2, батьком якого є відповідач. Вказувала, що після розірвання шлюбу,
причиною якого стала неповага, образи з боку відповідача, як її, так і дитини,
останній дитину не навідував, оскільки сина було залишено їй на виховання і
дитина проживала із нею. Діючи виключно в інтересах дитини - сина, який
самостійно не може захистити свої права, позивач зазначала, що батько дитини,
ОСОБА_3. фактично, без поважних причин самоусунувся від виконання своїх
батьківських обов”язків по відношенню до сина, не цікавиться навчанням, станом
здоров”я дитини, яка часто хворіє і потребує постійного нагляду з боку лікарів,
санаторного оздоровлення. Вважала, що оскільки відповідач не виявляє
добровільного бажання виконувати свої батьківські обов”язки по відношенню до
його дитини, сина ОСОБА_2, з метою соціального захисту останнього, є підстави
для позбавлення ОСОБА_3. батьківських прав по відношенню до дитини - ОСОБА_2,
2001 року народження, що саме було встановлено і опікунською радою, із наданням
відповідного висновку. А, тому, просила, заявлені нею позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

ПозивачОСОБА_1 у судовому засіданні в
наданих суду поясненнях, позовні вимоги та обставини, викладені в позовній
заяві підтримала в повному обсязі; просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав
по відношенню до його малолітнього сина - ОСОБА_2, 2001 року народження.

Відповідач ОСОБА_3. в судовому
засіданні у наданих суду поясненнях, заявленого до нього позову не визнав,
надав покази про те, що дійсно він є батьком малолітнього сина ОСОБА_2, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і який, після розлучення ізОСОБА_1 проживав із
останньою. Не заперечував, що після розірвання шлюбу із позивачкою у 2004 році,
він 2-3 рази бачився із дитиною, в останнє два роки тому назад, більше
вихованням дитини займаласяОСОБА_1 Підтримуючи надані заперечення, пояснив, що
позивачка має намір вивезти дитину за кордон на постійне місце проживання, тим
самим позбавити його можливості більш частіше спілкуватися із дитиною.
Вказував, що дитині надавав матеріальну допомогу, а саме перерахувавши два
перекази в сумі по 200 грн. на користь позивача на утримання сина, зокрема:
1.07 та 16.07.2008 року, разом з тим, не заперечував про те, що дійсно мало
приділяв уваги вихованню дитини, не цікавився навчанням сина у школі, його
здоров»ям, один раз, на випускний, був у дитини в дитячому садку. Просив, у
заявлених позовних вимогахОСОБА_1 відмовити.

Представник третьої особи на стороні
позивача, представник служби у справах дітей Чернівецької міської ради Спенул
О. у судовому засіданні підтримала позовні вимогиОСОБА_1 та просила позов
задовольнити у повному обсязі. У наданих суду поясненнях вказувала, що
відповідач будучи присутнім на засіданні опікунської ради 09.04.2008 року не
заперечував відсутність виховання сина ОСОБА_2 з його боку і не надання ним
допомоги на утримання.

Будучи опитаним в судовому засіданні, у
присутності законних представників, батьків і представника служби у справах
дітей Чернівецької міської ради, малолітній ОСОБА_2. пояснив, що дійсно
відповідач є його батьком, в останнє який приходив до нього тільки два роки
тому назад один чи два рази. Пояснив, що ОСОБА_3. часто обіцяв йому,
розмовляючи по телефону прийти і піти з ним погуляти в парк, однак, обманював і
не приходив. Своїм батьком вважає другого чоловіка мами, який частіше ніж його
рідний батько ОСОБА_3. приїздить із - за кордону до нього, займається із ним,
часто гуляє і купує йому різні речі. В поясненнях наданих суду, виразив своє
бажання проживати спільно однією сім”єю із мамою,ОСОБА_1 і її другим чоловіком
ОСОБА_5, як своїм батьком.

Свідок ОСОБА_6. суду пояснив, що є
рідним батьком позивача, проживає з останньою і онуком, малолітній ОСОБА_2
разом в одній квартирі, йому і його дружині, часто після розлучення доньки із
відповідачем приходилося приймати участь у вихованні дитини, оскільки ОСОБА_3.,
як батько, цього не робив. Надав покази про те, що дитина по кілька днів чекав
батька - відповідача, який йому обіцяв прийти і погуляти з ним в парку, однак,
не дочекавшись ОСОБА_2 плакав і не вірив, що батько прийде. Пояснив, що більше
ніж два роки тому, в останнє відповідач приходив до свого сина і один раз
приносив йому подарунок - велосипед. Ні відповідач, ні його родичі жодного
разу, коли дитина хворіла, потребувала батьківського піклування, ОСОБА_3. біля
нього не було, ніхто не цікавився його здоров”ям, останній ніколи, починаючи з
часу навчання дитини у школі не приходив до сина. Своїм батьком дитина вважає
другого чоловіка доньки, який дуже доброзичливо відноситься до онука, допомагає
в його вихованні і матеріально фактично забезпечує сім”ю.

Свідок ОСОБА_7. в судовому засіданні
надала показання про те, що неповнолітній ОСОБА_2. займається у належному їй
спортивному клубі “Бушідо” Федерації Карате -до, розташований на вулиці
Гайдара, 7. Пояснила, що постійно на тренування дитину приводить мати -ОСОБА_1,
яка фактично і здійснює оплату за тренування і спортивну екіпіровку сина.
Батька, відповідача ОСОБА_3., за увесь час, а це, більше двох років заняття
ОСОБА_2 в клубі, вона не бачила, сам хлопчик у розмовах із нею, про батька
говорити не бажає. Вказувала, що ОСОБА_2. в клубі займається за рекомендацією
лікарів, оскільки має хронічне захворювання - сколіотичну осанку і двобічну
плоскостопість.

Свідок ОСОБА_8., будучи допитаною в
судовому засіданні надала пояснення про те, що тривалий час знайома була із
позивачем і відповідачем і з їх сином ОСОБА_2. Після розлучення останніх, з
2004 року ОСОБА_3. не з”являвся до сина, не займався його вихованням. Часто в
розмовах ізОСОБА_1 і її батьками, останні скаржилися на те, що відповідач не
надає матеріальної допомоги дитині, не цікавиться здоров”ям ОСОБА_2.

Аналогічні показання в судовому
засіданні надала і свідок ОСОБА_9.

Свідок ОСОБА_10. надав в судовому
засіданні покази про те, що відповідач один чи два рази в його присутності
гуляв із сином в парку, купував йому морозиво і іграшку, однак, пояснити, коли
це було в останнє не зміг. Зі слів ОСОБА_3. йому було відомо про те, що дружина
має намір вивезти сина його за кордон.

Аналогічні пояснення надав і допитаний
в якості свідка в суді ОСОБА_11, який пояснив, що більше двох років тому назад,
у 2005 році, він на власному автомобілі виїздив ізОСОБА_1, ОСОБА_3. і їх сином
ОСОБА_2 за місто запускати літучого змія; в його ж присутності, більше року
тому назад, відповідачем було придбано на день народження сину велосипед. Інші
випадки спілкування і виховання відповідачем дитини, сина ОСОБА_2, йому не
відомі.

Свідок ОСОБА_12. в судовому засіданні
надав показання про те, що являється батьком відповідача і йому зі слів сина,
відомо було, що останній часто ходив до дитини, його онука ОСОБА_2. Не
заперечував, що ні він, ні його дружина до онука після розлучення їх сина
зОСОБА_1 не приходили; син дитині купував на день народження іграшки, один раз
приходив до дитячого садку. Чи навідував його син свою дитину в школі і чи
взагалі відомо сину в якій школі навчається ОСОБА_2, пояснити не зміг.

Суд, вислухавши пояснення сторін по
справі, свідків, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом, належними доказами по справі
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини, зокрема, згідно
свідоцтва про народження ОСОБА_2, його батьками є мати -  ОСОБА_1 та батько - ОСОБА_3.

Шлюб між батьками малолітнього
ОСОБА_2  був розірваний 19.02.2004 року
(актовий запис 128), про що свідчить відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу
(НОМЕР_1).та рішенням суду від 3.10.2003 року, згідно якого неповнолітню дитину
ОСОБА_1. і ОСОБА_3. сина - ОСОБА_2 залишено на виховання обом батькам.

Свідоцтвом про шлюб (серії НОМЕР_2)
підтверджено реєстрацію шлюбу 18.05.2007 року між позивачем і ОСОБА_5.

Згідно пояснень позивачки, фактично з
дня розлучення між нею і відповідачем,
ОСОБА_3. вихованням сина не займався, матеріально не допомагав. Усі
труднощі по вихованню, матеріальному забезпеченню дитини лягли на її плечі.
Враховуючи те, що відповідач не займався і не займається вихованням дитини,
зовсім не цікавиться його розвитком життя, його особистістю, навчанням, вона
змушена була звернутися із заявою до органу опіки і піклування про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3. Із висновку Орану опіки та піклування №
9/24-434 від 21.04.2008 року вбачається, що оскільки відповідач ухилився від
виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина,
не  приймає ніякої участі у житті своєї
дитини ОСОБА_2, не піклується про нього і не цікавиться його життям, здоров”ям;
об'єктивних причин, які б обгрунтовано пояснили його байдуже ставлення до
дитини не надав, із метою соціального захисту інтересів малолітнього ОСОБА_2,
члени опікунської ради прийшли до висновку про доцільність позбавити
батьківських прав ОСОБА_3. по відношенню до сина - ОСОБА_2

ОСОБА_2., 2001 року народження
постійно проживає з матір'юОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 м. Чернівці, що
підтверджено відповідною довідкою і яка приділяє вихованню сина велику увагу,
створила належні умови для його всебічного розвитку і виховання, зайняття
уроками і відпочинку, що підтверджено актом обстеження матеріально - побутових
умов сім”ї.

Згідно довідки адміністрації
Чернівецької загальноосвітньої школи № 1, у якій  ОСОБА_2. навчається, саме мати здійснює
контроль за навчанням сина, вирішує усі питання, що стосуються шкільного життя.
Неповнолітній навчається у 1-Б класі з 14.01.2008року і протягом усього
навчання тільки мати займається вихованням хлопчика. Батька за час навчання
ОСОБА_2 в школі не бачили.

Своє байдуже ставлення до виховання
дитини з боку ОСОБА_3. підтверджено і письмовим поясненням Президента ЧОМО
Федерація Карате-До в листі від 15.02.2008 року № 178, з якого видно, що
ОСОБА_2. є членом Чернівецької обласної молодіжної федерації Карате ДО і
займається в спортивній секції, всі витрати за тренування і спортивну
екіпіровку останнього здійснює мати; батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3. жодного разу не
з”являвся на тренування. Крім цього, з довідки ДНЗ № 45 вбачається, що з
01.09.2002 року по 31.05.2007 рік ОСОБА_2. відвідував дитячий навчальний
заклад, до якого дитину постійно приводила і забирала тільки мати, яка і
займалася фактично вихованням дитини; батька ОСОБА_3. в установі бачили один
раз на випускне свято в травні 2007 року.

Інформацією головного лікаря міської
дитячої поліклініки № 1 від 19.02.2008 року № 110 підтверджено пояснення
позивача про те, що ОСОБА_2. часто хворіє, перебуває на диспансерних обліках у
різних лікарів, зокрема те, що останній має хронічний головний біль, сколіотичну
осанку, викривлення носової перетинки та двобічну плоскостопість. За
результатами психологічного діагностичного обстеження ОСОБА_2 від 08.04.2007
року видно, що запитання про біологічного батька ОСОБА_3. в останнього не
викликають зацікавленості і бажання розповідати про нього, більше дитина
цікавиться спортом, найріднішими своїми людьми вважає мати, другого чоловіка
матері, бабусю і дідуся (по материній лінії), почувається з ними комфортно і
має з останніми емоційно теплі родинні стосунки.

Таким чином, аналізуючи усі зібрані по
справі матеріали в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що наведене вище
підтверджено належними доказами по справі і вбачає підстави для позбавлення
ОСОБА_3. батьківських прав по відношенню до його сина ОСОБА_2, 2001 року
народження.

Доводи відповідача ОСОБА_3. і в його
інтересах представника про те, що останній протягом тривалого часу, починаючи з
дня після розлучення з позивачем неодноразово приходив і проводив із сином
вихідні дні, забирав його до своїх батьків, цікавився його вихованням,
спростовуються поясненнями як позивача, так і свідків, письмовими доказами по
справі, наведеними вище, а також витягом з протоколу № 7 засідання опікунської
ради при Чернівецькому міськвиконкомі від 09.04.2008 року, з якого видно, що на
засіданні при обговоренні питання доцільності позбавлення останнього
батьківських прав були присутні якОСОБА_1, так і ОСОБА_3., який у запитаннях
членів комісії відносно виховання і надання допомоги дитині вказував, що
“нічим” дитині не допомагає, відповісти чому на протязі тривалого часу, більше
чотирьох років не навідує сина, відповісти не зміг.

Доводи відповідача про те, що він двічі
- 01.07. та 16.07. 2008 року здійснив перерахунок на виховання і допомогу
синові по 200 грн., суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за
неналежне виховання сина і такі, що сплачені під час розгляду справи в суді,
оскільки сам відповідач ОСОБА_3. будучи допитаним в судовому засіданні, не зміг
пояснити причини не надання ним матеріальної допомоги сину протягом чотирьох
років. Ці ж доводи відповідача спростовуються і поясненнями, наданими в
судовому засіданні позивачемОСОБА_1 та наведеними вище свідками, які пояснили,
що фактично ОСОБА_3. тривалий час (а це, більше двох років) не займався вихованням
сина, а коли і брав сина гуляти в парк на прогулянки, то це було не тривалий
проміжок часу.

Судом
встановлено, що відповідач ОСОБА_3. являючись батьком малолітнього ОСОБА_2,
2001 року народження із своїм сином не проживає з лютого 2004 року, не приймає
участі в його вихованні, не утримує дитину матеріально і не надає допомоги
позивачу на утримання дитини, не цікавиться розвитком та інтересами дитини,
його здоров»ям, в судовому засіданні не зміг пояснити навіть в якій школі
навчається його син, тобто ухиляється на протязі тривалого часу від виконання
своїх батьківських обов'язків по вихованню сина ОСОБА_2 Ці обов'язки по
вихованню і утриманню дитини виконує позивач, мати останнього -ОСОБА_1

Доводи
відповідача ОСОБА_3. про те, що позивач має намір вивезти дитину за кордон,
спростовуються його ж поясненнями наданими в судовому засіданні і
поясненнямиОСОБА_1 про те, що дитина потребує оздоровлення і він двічі надавав
останній дозвіл, нотаріально завірений на вивіз дитини за кордон. Даного, не заперечували
в судовому засіданні і свідки ОСОБА_12. та ОСОБА_6.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.
164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються
від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини
передбачено, що …батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування…

Пленум Верховного Суду України
в п. 25 постанови № 16 від 12.06.1998 р. (із змінами і доповненнями) «Про
застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», зокрема,
роз'яснює, що ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце, при доведеності їхньої винної поведінки з
урахуванням її характеру й особи останніх, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх
навчання, підготовку до самостійного життя.

Таким
чином, відповідно до ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996
року  ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 150 Сімейного
Кодексу України батьки мають право і зобов'язані виховувати своїх дітей,
піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання,
готувати їх до праці. У статті 5 Хартії прав сім»ї зазначається …»оскільки
батьки дали життя своїм дітям, вони мають первинне і невід»ємне право
виховувати їх..» Однак, незважаючи на те, що відповідно до рішення суду від
03.10.2003 року, неповнолітнього ОСОБА_2 залишено на виховання обом батькам,
тобто, як матері, так і батькові, останній тривалий час ухилявся від
батьківського обов»язку щодо виховання дитини, що встановлено було в судовому
засіданні і підтверджено, як поясненнями сторін по справі, так і показами
свідків, письмовими доказами. Крім цього, при вирішенні даного питання судом
береться до уваги думка малолітнього ОСОБА_2, про те, що він не бажає спільно
проживати разом із батьком ОСОБА_3., своїм батьком вважає ОСОБА_5а, другого
чоловіка матері

За
таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3. слід позбавити батьківських
прав по відношенню до сина - ОСОБА_2, 2001 року народження, оскільки він
ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 150,152, 155,
164 п.2 ч.1, 166, СК України, ст. 59 Закону України «Про освіту», ст. 12 Закону
України «Про охорону дитинства», ст. 18 Конвенції про права дитини, ст.ст.3,
10,11, 60, 212- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, що діє в
інтересах малолітнього ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3, третьої особи на
стороні позивача - служба у справах дітей Чернівецької міської ради про
позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3,
1979 року народження, мешканця м. Чернівці, АДРЕСА_1 по відношенню до його
дитини  ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду після набрання ним
законної сили направити державному органу реєстрації актів цивільного стану за
місцем реєстрації народження ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження або апеляційної
скарги і поданням після цього протягом 20-ти днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий по
справі,

Суддя
Слободян Г.М.