Справа № 2-43/2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М               У К Р А Ї Н
И

21
лютого 2008 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого                                                                                    Мамаєва
В.А.

при секретарі                                                                                   Сєніній
І.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Лепетиха цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про
стягнення боргу

В С Т А Н О
В И В:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи свої позовні вимоги тим,
що у листопаді 2002 року ОСОБА_2 одержав від неї у борг за трактор К-701 5 500
доларів США, що на даний період згідно довідки ощадбанку складає 30 030 грн.
Вказану суму відповідач зобов'язався повернути терміном у один рік, але свої
обов'язки не виконав, добровільно віддавати борг відмовився. Позивач просить
суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь
борг у розмірі  30 030 грн. та
державне мито у розмірі 300 грн.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської
області від 19.01.2005 року позов
ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 31.03.2005 року рішення Великолепетиського районного
суду Херсонської області від 19.01.2005 року було залишено без зміни.

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 27.11.2007 року, як судом касаційної інстанції,
касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Великолепетиського районного суду
Херсонської області від 19 січня 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 31 березня 2005 року скасовано, а справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, але надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути
справу у її відсутність у зв'язку з тяжким матеріальним становищем та хворобою
сина.

Відповідач позов не визнав і пояснив, що він разом з
позивачем придбали трактор К-701 в рівних частинах по 5 500 доларів США на
загальну суму 11 000 доларів США. Про, що він написав розписку. Вказана
розписка підтверджує лише факт спільної купівлі трактора. Трактор купувався для
спільної діяльності. Він у позивача гроші у борг не брав і не укладав з нею
договору позики грошей ні в усній, ні в письмовій формі. У вересны 2004 року за
згодою позивача продав трактор за 8 000 доларів США. Згідно розписки він не був
і не є боржником, і позивач не має права вимагати від нього повернення коштів
за договором позики, оскільки такого договору між ними укладено не було.
Відповідач не надала суду доказів на підтвердження укладення договору позики і
передачі йому в борг 5500 доларів США, а тому її вимоги є необґрунтованими.
Просить суд відмовити у задоволені позову.

Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка
посилається на те, що в листопаді 2002 року відповідач отримав від неї в борг
на придбання трактора 5500 доларів США строком на 1 рік, але у зазначений строк
своє зобов»язання не виконав і гроші не повернув. Таким чином, позивач вказує
на те, що між сторонами був укладений договір позики грошей, на підтвердження
якого вона надала розписку відповідача.

Відповідно до ст. 5, пункту 4 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного Кодексу України  дія
вказаного кодексу застосовується лише до тих цивільних відносин, що виникли
після набрання ним чинності. Тому при вирішенні даного спору повинен
застосовуватися Цивільний Кодекс 1963 року (Надалі ЦК України 1963 року).

Відповідач визнає факт спільної купівлі разом з позивачем
трактора К-701 за 11000 доларів США в рівних частинах по 5500 доларів США, але
не визнає факту укладення з позивачем договору позики та отримання від позивача
в борг коштів у розмірі 5500 доларів США.

.

Відповідно до ст. 374 ЦК України 1963 року за договором
позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позивальникові) у
власність гроші, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж
суму грошей. Договір вважається укладений у момент передачі грошей.

Відповідно до ст. ст. 44, 375 ЦК України 1963 року
договір позики на суму понад 50 карбованців повинен бути укладений у письмовій
формі.

Відповідно до ст. 46 ЦК України 1963 року недодержання
простої письмової форми, що вимагається законом (ст. 44 ЦК України 1963 року),
позбавляє сторони в разі спору посилатися на підтвердження угоди на показання
свідків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Між сторонами договір позики не був укладений у письмовій
формі, відповідач оспорює укладання договору позики, а тому відповідно до ст.
46 ЦК України 1963 року сторони не можуть для підтвердження угоди посилатися на
показання свідків. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на розписку
(без дати) складену відповідачем (а.с.6). Але зміст розписки свідчить про те,
що ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1 купили трактор К-701 за суму 11 000 доларів США в
рівних частках по 5 500 доларів США. Таким чином, розписка підтверджує лише на
факт спільного придбання позивачем та відповідачем трактора К-701. В розписці
не зазначено, що відповідач отримав від позивача гроші, їх кількості, не
міститься обов»язку відповідача повернути гроші, строк повернення грошей, не
підтверджує факт передачі грошей відповідачу, а тому вказана розписка не
доводить укладення між сторонами договору позики, факту передачі відповідачу
коштів та обов»язку відповідача повернути кошти. Тому суд вважає, що позивач в
порушення ст. 60 ЦПК України не довів факту укладення договору позики з
відповідачем, передачі відповідачу коштів у розмірі 5500 доларів США та
обов»язку відповідача повернути кошти, а тому вимога позивача про стягнення
боргу є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі ст. ст. 44, 46, 374, 375 ЦК України 1963 року,
ст. 88, 212-125 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2  про стягнення боргу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
через Великолепетиський районний суд до апеляційного суду Херсонської області.
Заява про апеляційне оскарження  рішення
суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий                                                                                                 підпис

КОПІЯ ВІРНА

В.о. голови суду                                                                                          В.А. Мамаєв