Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

7 лютого 2008 року
місто Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.

суддів Демянчук С.В., Григоренка
М.П.

з участю секретаря
судового засідання Колесової Л.В.

сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду
в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського суду від 13 листопада 2007 року у справі за позовом
Комунального підприємства «Теплотранссервіс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
теплопостачання,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 13 листопада 2007 року задоволено
позов Комунального підприємства «Теплотранссервіс» до ОСОБА_1 про стягнення
8557,7 грн. боргу за теплопостачання.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на
порушення місцевим судом норм матеріального права в частині, що стосується
позовної давності, просить апеляційний суд його скасувати й ухвалити у справі
нове рішення, яким заявлений до неї позов задовольнити частково, стягнувши з
неї на користь позивача 2522,13 грн.
боргу за теплопостачання, допущений нею за період з січня 2006 по
вересень 2007 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а ухвалене місцевим судом рішення частковому скасуванню з
ухваленням у справі апеляційним судом нового рішення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами була
укладена угода про теплопостачання. Зазначена обставина ними не оспорюється.

Задовольняючи заявлений позов про стягнення з відповідачки заборгованості
за теплопостачання у повному обсязі, тобто за період з січня 1999 по вересень
2007 року в сумі 8557,7 грн., суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачка, сплачуючи іноді за теплопостачання позивачу кошти в більшій сумі,
аніж їй було зроблене місячне нарахування, тим самим неодноразово вчиняла дії,
які свідчили про визнання нею свого боргу перед позивачем та тягнули за собою
переривання перебігу позовної давності.

Проте погодитися повністю з таким висновком суду першої інстанції не можна.

З особового рахунку відповідачки на а. с. 3-5 вбачається, що ОСОБА_1 тільки
у квітні 2000 р., сплативши позивачу коштів більше від нарахованого їй
місячного платежу, частково погасила свій попередній борг перед позивачем, чим
фактично його визнала. Ця подія відповідно до правил ст. 79 ЦК України 1963
року дійсно потягнула за собою переривання перебігу строку позовної давності,
після чого цей строк розпочався  для
сторін у справі заново.

Проте протягом наступних 3 років (з квітня 2000 по квітень 2003 року) жодна
із  сторін не вчинила ніяких дій, які б
слугували підставою для зупинення або переривання перебігу позовної давності.
Тому за таких обставин стягнення боргу за вказаний період з відповідачки є
неможливим у зв*язку зі спливом позовної давності, підстав для поновлення якого
колегія суддів не вбачає.

Таким чином новий період заборгованості за теплопостачання для ОСОБА_1 слід
рахувати з травня 2003 року.

Зважаючи на те, що в грудні 2005 року відповідачка знову сплатила позивачу
відразу 1532,31 грн., тобто вдруге знову частково погасила борг, який
накопичувався в неї перед позивачем з травня 2003 року - то згідно з правилами
ст. 264 чинного ЦК України ця подія також потягнула за собою переривання
перебігу позовної давності та її новий відлік, починаючи з грудня 2005 року.

До суду із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за
теплопостачання Комунальне підприємство «Теплотранссервіс» звернулося у жовтні
2007 року, тобто в межах 3-річного строку позовної давності.

З урахуванням цього апеляційний суд приходить до висновку про те, що з
відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за надані послуги
з теплопостачання, починаючи з травня 2003 по вересень 2007 року.

У зв”язку з наведеним вище рішення місцевого суду підлягає частковому
скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове
задоволення позову в сумі 4063,43 грн. (8557,7 - 4494,27).

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 257, 261, 264, 267, ЦК України,
ст.ст. 10, 60, 303, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 13 листопада 2007 року частково
скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплотранссервіс»
4063,43 (чотири тисячі шістдесят три) грн. боргу за теплопостачання.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В решті
рішення місцевого суду залишити без зміни, а подану апеляційну скаргу
відхилити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його
проголошення  і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: