Справа № 22-ц-88
2008р.               Головуючий у
1-й інстанції   Котенко О.А.
Категорія 44                                       Суддя-доповідач
У Х В А Л А

іменем   України

22 січня 2008 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів -  Ведмедь Н.І., Данильченко Л.О.

з участю секретаря судового
засідання - Пархоменко А.П.

адвоката - ОСОБА_1.

та осіб, які беруть участь у
справі - апелянта-відповідача ОСОБА_2.,

представника позивача
ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 27 листопада 2007 року у справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства «Сумигаз» про усунення перешкод
в користуванні майном, зобов'язання здійснити підключення до газопостачання та
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 27 листопада 2007 року
позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2. не чинити
перешкод в підключенні до газопостачання домоволодіння № АДРЕСА_1 в м. Суми, що належить ОСОБА_4.

Зобов'язано ВАТ «Сумигаз» здійснити
підключення до газопостачання домоволодіння № АДРЕСА_1 в м. Суми у відповідності з діючим проектом.

Стягнуто з ОСОБА_2. на користь
ОСОБА_4. 100 грн. у відшкодування моральної
шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2.
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, так як вважає, що суд неповно з'ясував обставини
справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт вважає також, що судом
неправильно застосовані норми матеріального права, а саме: Закон України «Про
власність», бо він втратив чинність,
та Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки, на думку апелянта, цей закон не поширюється на відносини між
нею, позивачем та ВАТ «Сумигаз».

Апелянт зазначає, що у 1991 році
вона провела підключення газопостачання до свого будинку за свої кошти, і труба, до якої має намір підключитися позивач - знаходиться
на території домоволодіння ОСОБА_2. і є її власністю.

Згоди на підключення вона не
надавала, так як не бажає, щоб позивач проводив підключення за її рахунок,
оскільки у ОСОБА_4. є можливість підключити газопостачання із загальної мережі (труби), яка знаходиться на відстані 9 м від його будинку.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2., яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення
проти доводів апеляційної скарги
представника позивача ОСОБА_3., колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню
без зміни з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_4. є власником &frac12; частини домоволодіння № АДРЕСА_1
в м. Суми (а.с.46).

Проект на газифікацію будинку № АДРЕСА_1 був розроблений в 1994 році (а.с.8-10), відповідно до цього
проекту, місце врізки газопроводу знаходиться
на земельній ділянці відповідачки, яка проводила газифікацію . свого будинку у 1991 році.

Письмове погодження ОСОБА_2. на
врізку газопроводу до будинку позивача відсутнє, оскільки за поясненням ВАТ «Сумигаз», ці документи не постійного зберігання (а.с.48), а
постійно зберігаються лише проекти на газопостачання, проте саме підключення
газопроводу до будинку позивача було виконано у відповідності до проекту, і протягом більше 10 років відповідачка не заперечувала проти його існування.

У 2003 році було виявлено самовільне
використання газу позивачем, без оформлення споживача як абонента, а тому 25
березня 2003 року газопостачання
Будинку № АДРЕСА_1 було припинено, а за самовільно
використаний газ позивачу був нарахований борг 2661,22грн.

В березні 2003 року ОСОБА_4. був
оформлений в абонентній службі ВАТ «Сумигаз» як споживач, з ним було укладено боргове зобов'язання про поступове погашення
боргу (а.с.11), борг повністю погашений у вересні 2006 року (а.с.26-27), тому до його будинку ВАТ «Сумигаз» повинно було подавати газ,
тобто підключити його до газопроводу,
проти чого стала заперечувати відповідачка.

Задовольняючи
позов у частині зобов'язання ОСОБА_2. не чинити перешкод та зобов'язання ВАТ «Сумигаз»
здійснити підключення газопостачання, суд
першої інстанції виходив з того, що до початку розробки проекту на газифікацію будинку позивача, відповідачкою було надано згоду
на врізку до газопроводу, інакше проект взагалі не був би зроблений. Крім того,
суд прийняв до уваги ту обставину, що відповідачка не зверталась з будь-якими претензіями з цього приводу до ВАТ
«Сумигаз», дії щодо розробки проекту
не оскаржувала, допускаючи користування позивачем газом протягом
тривалого часу.

За таких підстав, посилаючись на
Правила наданню населенню послуг з газопостачання, суд вважав, що повинно бути проведено підключення газопостачання до будинку позивача
згідно з існуючим проектом і фактичним
виконанням підведення газу до будинку позивача.

Колегія суддів вважає висновок суду
обґрунтованим, та не погоджується з доводами
апелянта з таких підстав.

З посиланнями апелянта на те, що
вона не надавала згоди позивачу на врізку газопроводу до труби, що знаходиться
на території її домоволодіння, і що докази надання нею такої згоди відсутні, і що взагалі був проект на газопостачання іншої частини
домоволодіння під номером 19-а, - колегія суддів погодитись не може, оскільки
в матеріалах справи є проект на газопостачання до будинку позивача № 19,
розроблений у 1994 році (а.с.8-10).

Крім того, відповідно до пояснень
представника ВАТ «Сумигаз», наданих ним у суді першої інстанції (а.с.55 - зворот) та в апеляційному
суді, якщо підключення газу проводиться від сусідів, то необхідний їх письмовий
дозвіл, і без такого
дозволу проект на газопостачання взагалі б не був виконаний.

Крім того, колегія суддів
погоджується з думкою суду першої інстанції, що відповідачка з 1994 року не
оспорювала правомірність виготовлення проекту по газопостачанню будинку
позивача, не оскаржувала дії по виготовленню проекту, і раніше між сторонами не виникало непорозумінь з
приводу проведення газопостачання до будинку позивача, він користувався газом, який подавався з газопроводу відповідачки.

Доводи апелянта щодо самовільного
підключення позивача до газопроводу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спір виник не з
цього приводу, і це питання вже узгоджено позивачем з ВАТ «Сумигаз», він оформив свої права як споживач послуг.

Доводи апелянта про те, що вона одноособово сплатила за
проведення газопостачання до її будинку, і що
позивач бажає провести газопостачання до
його будинку за її рахунок - колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки ці доводи не стосуються суті спору, і у
випадку, якщо відповідачка має
матеріальні претензії до позивача стосовно відшкодування їй частини коштів за проведення газопостачання, вона не була
позбавлена права звернутися з відповідним позовом.

Крім того, слід взяти до уваги, що
позивач поніс витрати у 1994 році, коли складався проект підведення газу до його будинку, а також по фактично виконаним роботам по газифікації,
тому було б несправедливо цього не врахувати при вирішення спору.

Крім того, відповідачка ОСОБА_2. в своєму поясненні до
суду (а.с.17), фактично визнавала, що
підключення відбулось з її дозволу і визнала позов.

Доводи апелянта щодо
необґрунтованості стягнення моральної шкоди не заслуговують на увагу, так як суд
першої інстанції вірно стягнув моральну шкоду та визначив її розмір, виходячи з принципів
розумності та справедливості, оскільки
дії відповідачки по перешкоджанню в підключенні газопостачання є неправомірними,
позивач був вимушений звертатись до суду, та тривалий час не мав можливості користуватися газом.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно з'ясував всі обставини, що мають значення для
справи, надав правильну оцінку
доказам по справі та правильно вирішив спір, а тому відсутні підстави для скасування
рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись
п.1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів:

У Х В А Л И Л А  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 27 листопада 2007 року в даній справі залишити без
змін.

Ухвала набрала законної сили
з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
проголошення.

Головуючий -

Судді -