Справа № 2-471/2008 року
І М « Я М   У К Р А Ї Н И
20 листопада 2008 року                                                                           м. Валки
Валківський районний суд
Харківської області у складі:
головуючого судді                                                                             Степаненко Г.І.
при секретареві                                                                                  Хвостенко Н.М.
з участю прокурора                                                                            Гончаренка С.В.
відкритому судовому засіданні  в місті
Валки цивільну справу за  позовом ОСОБА_2
про відібрання дитини та повернення її матері,
Позивачка ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відібрання дитини і повернення  їй дитини.
Позивачка зазначила, що вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі із
відповідачем ОСОБА_3, позов про розірвання шлюбу розглянуто 12 жовтня 2007
року,  копію свідоцтва про розірвання
шлюбу видано 25 квітня 2008 року.
Вказала, що із червня місяця 2007 року донькаОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, проживає із відповідачами в селищі АДРЕСА_2. При цьому вона дала
згоду відповідачам на проживання доньки разом із ними  лише на літній період, для її оздоровлення, так як в її сім”ї
склалися такі обставини, як тяжка хвороба матері, ОСОБА_6, яка допомагала їй у
вихованні доньки, а вона в цей час працювала та навчалася. На її вимогу повернути їй доньку ОСОБА_5, де вона зареєстрована за  адресою АДРЕСА_1,  і їй на праві спільної сумісної власності
належить частина житла, щоб дитина проживала  із матір»ю, дідусем і бабусею, відповідачі
Вона зверталася по цьому питанню в різні
організації, але позитивних результатів не отримала.
В позові і поставлено питання про відібрання
дитини, яка проживає із батьком  -
відповідачем ОСОБА_3 і бабусею ОСОБА_4 і повернення її позивачці - матері
В судовому засіданні позивачка і її
представники ОСОБА_6і ОСОБА_7позов підтримали і пояснили, що влітку в червні
місяці 2007 року було дано згоду, щоб дитина,ОСОБА_5, 2005 року народження, на
літній період проживала в селищі Ков”яги із відповідачами, так як в їх сім”ї
склалося тяжке становище, а саме: бабушка ОСОБА_6захворіла, перенесла операцію,
а мати дитини працювала і навчалася. Відносини у позивачки із відповідачем
До цього часу вони не можуть повернути дитину
за місцем її проживання, де вона зареєстрована і проживала із дня народження зі
своїми батьками за адресою вул.Ковтуна 17 кв.172, м.Харків, де в даний час
проживає  вона і її батьки.
Вважає, що донькаОСОБА_5 повинна проживати із
Відповідачі чинять перешкоди для зустрічі із
дитиною, не дають можливості брати участь у її вихованні, чим порушують
нормальний режим виховання малолітньої дитини, наставляють доньку проти матері.
Вона зверталася по питанню захисту прав і
інтересів дитини до правоохоронних органів, органів опіки та піклування за
місцем свого проживання, але позитивних результатів не отримала.
Просить задовольнити позов в повному об”ємі,
відібрати доньку у відповідачів і передати дитину їй на виховання.
Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав і пояснив,
що він перебував із позивачкою у зареєстрованому шлюбі. 12 жовтня 2007 року
позов про розірвання шлюбу розглянуто. При цьому було обговорено і питання про
місце проживання дитини.
Подружні стосунки між ними не підтримувалися
із весни 2007 року. Позивачка залишила квартиру, його і доньку і проживала в
іншому місці. Він ще деякий час проживав
зі своєю донькою і батьками дружини в АДРЕСА_1, потім переїхав на
постійне місце проживання в селище АДРЕСА_2.
В червні місяці за згодою дружини - позивачки
по справі а ОСОБА_2, його мати, відповідачка ОСОБА_4 забрали дитину  і донькаОСОБА_5 до цього часу проживає із
ними за місцем його реєстрації.
Про місце проживання дитини питання
вирішувалося зі згоди позивачки, вона не заперечувала проти того, що донька
буде проживати не за місцем своєї реєстрації.За час проживання із ним дитини,
позивачка не цікавилася життям дитини, не приїздила до доньки, а коли
навідувалася до дитини, то це був невеликий проміжок часу, а також не приймала
участі у вихованні дитини, її матеріальному забезпеченню.
Він не заперечує, щоб позивачка спілкувалася
із донькою Софією, але не бажає повернути її позивачці, так як дитині створено
належні умови по догляду за нею, її забезпеченню, вихованню. Він має рівні
права із позивачкою на виховання дитини.
Дитині було визначено місце перебування не
самочинно, а зі згоди позивачки, бабусі і дідуся дитини.
Після розірвання шлюбу дитина до цього часу
проживає із ним. Він не поводиться із донькою жорстоко, вона перебуває в
належних умовах, створених для її проживання.
Просить в позові відмовити.
Відповідачка ОСОБА_4 позов не визнала і пояснила, що між її сином
ОСОБА_3 і позивачкою ОСОБА_2сімейні стосунки не склалися і до часу поки питання
про розірвання шлюбу не вирішувалося, то вона зі згоди позивачки забрала внучку
ОСОБА_5, за місцем свого проживання. Батько дитини  також проживає в селищАДРЕСА_2. Дитині було
створено належні умови для проживання, виховання  і вона матеріально забезпечена.
Мати дитини не зверталася до них по питанню
відібрання дитини в період 2007 року і до квітня 2008 року.
Вважає, що підстав для відібрання дитини не має, просить
в задоволенні позову відмовитти.
Суд, вивчивши матеріали справи,  вислухавши думку прокурора, який вважає, що
для задоволення позову в судовому засіданні не має підстав, пояснення свідків,
приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.
Згідно ст.141 Сімейного кодексу України,
“...мати, батько мають рівні права та обов”язки щодо дитини”.
“Розірвання шлюбу між батьками дитини,
проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від
обов”язків щодо дитини”
Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу
України, місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків.
Із вимог ст.162 Сімейного Кодексу України “..
якщо один із батьків, або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи
інших осіб, з якими проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання,
суд має право постановити рішення про відібрання дитини”.
Як свідчать матеріали справи, в червні місяці
2007 року між сторонами по справі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 було досягнуто згоди про
місце проживання дитини, їхньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, а
саме в селищі АДРЕСА_2. Про те, що дитина буде знаходитися за місцем проживання
батька лише влітку 2007 року і перебування пов»язане з оздоровленням, не
знайшло свого підтвердження в ході судового
розгляду, так як дитина продовжує проживати із батьком і в 2008 році,
і лише в червні місяці 2008 року позивачка звернулася до суду, тобто до органу, який розглядає питання про
відібрання дитини, по питанню відібрання дитини.
По питанню відібрання дитини зверталася в
2008 році до органу опіки та піклування, районного відділу міліції,
прокуратури. Також не представлено суду доказів, якими підтверджується факт, що
місце проживання дитини, доньки ОСОБА_5 було самочинно змінено, а саме, це
неповернення дитини після прогулянки, відпочинку, викрадення дитини.
У позові про відібрання дитини може бути
відмовлено лише тоді, коли буде доведено, і підтверджено доказами, що той з ким проживае дитина, жорстоко поводиться з дитиною, тримає дитину в умовах, небезпечних для її життя та здоров”я
Позивачка вказує в позові, що її доньку
ОСОБА_5 забрала свекруха, відповідачка ОСОБА_4 за її згодою за місцем свого
проживання, де через деякий час почав проживати і відповідач ОСОБА_3
Це було вирішено у зв”язку із тим, що мати позивачки, ОСОБА_6, яка
допомагала позивачці у вихованні дитини, потребувала лікування і хворіла в
період з 11 червня по 02 липня 2007 року, а сама позивачка працювала і
навчалася, і не мала змоги займатися  в
цей час вихованням дитини.
Суду представлено докази, що позивачка дійсно працювала в  ТОВ “Рост - 2005 року” із березня 2008 року.
В період до 02 липня 2007 року позивачка працювала в супермаркеті “Караван”
(а.с.4).  Із липня 2007 року по березень
2008 року позивачка не працювала.
Позивачка є студенткою Харківського економічного правового ініверситету, і
це  підтверджується довідкою (а.с.18) від
22 травня 2008 року, її поновлено до складу студентів 3 курсу заочного
віддлілення навчання, наказ № 59 від 20 травня 2008 року. (а.с.48);
Позивачкою представлено повідомлення про навчально - екзаменаційної сесії в
учбовому закладі в червні місяці 2007 року (а.с.65,66) студентів 3 курсу, тобто
в той період, коли дитина була передана відповідачеві, але доказів, що вона в
цей період знаходилася на сесії не представлено, сам факт отримання таких
повідомлень не дає суду підстави вважати, що позивачка вимушена була дати згоду
на проживання доньки ОСОБА_5 із батьком - відповідачки по справі в зв”язку із
її навчанням у навчальному закладі.
Відповідач стверджує, що позивачка із червня 2007 року вихованням дитини не
цікавилася, матеріально її не утримувала. Дитина постійно знаходиться в його
сім”ї, він виявляє більшу турботу про дитину, донька до нього прихильна. Це
підтверджується і показаннями свідків ОСОБА_8 ОСОБА_9, які підтвердили, що зі
згоди позивачки дитина з червня місяця 2007 року і до цього часу проживає із
батьком, умови проживання хороші (сприятливі), дитину доглянуто, у неї є окрема
кімната, підстав, які б давали потребу передати дитину матері, вони не
Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що дитина повинна проживати із матір”ю.
Позивачка позитивно характеризується, працює, матеріально забезпечена, має
житло, а відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивачки із донькою, це
незаконно, силоміць утримує дитину.
При цьому судом встановлено, що допомогу особам, які перебувають у
відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує
представник позивачки ОСОБА_6і ці грошові кошти із червня місяця 2007 року не
передавалися особам - відповідачам, які дійсно займаються вихованням дитини.
Позивачка вказала, що на ці грошові кошти було придбано одяг для дитини і
інше, але цей факт не знайшов підтвердження в судовому засіданні.
В судовому засіданні достовірно встановлено, і це підтверджує сама
позивачка, що дитину було передано на виховання батькові за домовленістю між
нею і батьком дитини. Дії відповідача суд визнає правомірними і вони не
суперечать вимогам ст.162 Сімейного кодексу України.
Відповідно до вимог п.24 Постанови Пленуму Верховного суду від 12 червня
1998 року № 16 зі змінами, є “...суд повинен постановити рішення, яке б
відповідало інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд враховує, хто з
батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, вік, прихильність до
кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов
для виховання, прихильність дитини до осіб, де вона перебуває”
При розгляді цивільної справи по позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу про винесення рішення суду 12 жовтня 2007 року, суд посилається на вимоги
ст.110,112 Сімейного Кодексу України, тобто, одночасно при розгляді позову про
розірвання шлюбу можуть бути заявлені вимоги про визнання (зміни) місця проживання дитини, надання допомоги на утримання дитини і інше. Відповідачкою ОСОБА_2 не було використано право про заявлення клопотання (чи
подання позову) по питанню зміни місця проживання дитини.
Під час розгляду справи про розірвання шлюбу дитина проживала
із батьком. При винесенні рішення суду ці обставини було враховано. Рішення суду прийняте з
врахуванням інтересів дитини і кожного з подружжя, поскільки між сторонами було досягнуто на час
розгляду справи згоди про місце проживання дитини, і питання про відібрання
дитини в суді не ставилося ОСОБА_2
При таких обставинах суд приходить до
висновку, що доказів, які б підтверджували факт протиправної поведінки одного з
батьків, а саме, відповідача ОСОБА_3, який без згоди позивачки змінив місце
проживання дитини, і створює реальну небезпеку для її життя і здоров”я не
встановлено.  Не представлено суду доказів,
для задоволення позову про відібрання дитини і повернення її матері.
В задоволенні позову необхідно
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.162 Сімейного Кодексу
України,  ст.ст.10,11,12,209,212-215, 218
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4  про відібрання дитини та
повернення її матері - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: