Справа №2-1499/2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2008
року       Полтавський районний суд  Полтавської області  в складі:

головуючого  судді            -  Шелудякова Л.В.,

при
секретарі  - Лабовкіній Г.Г.,

розглянувши у  відкритому судовому  засіданні
в м. Полтаві цивільну справу  за  позовом
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Полтавське регіональне
управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором та цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Полтавське регіональне управління»
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
поруки, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії «Полтавське регіональне управління» ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» звернувся до суду
з  позовом  про
стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та
відповідачем ОСОБА_1 23 жовтня 2006 року був укладений кредитний договір №2199
на суму 10000 грн. строком на 24 місяця. В забезпечення виконання вказаного
договору з ОСОБА_2  укладений договір
поруки №2199 від 23 жовтня 2006 року. Відповідно до умов договору був
встановлений графік погашення кредиту, але відповідачем він був грубо
порушений, в результаті чого загальна сума боргу за кредитним договором з
врахуванням відсотків, комісії та пені склала 33145 грн. 93 коп. В зв'язку з
цим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути на його
користь солідарно з відповідачів суму заборгованості по кредитному договору в
розмірі 33145 грн. 93 коп., а також понесені судові витрати, які складаються з
судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Позивач ОСОБА_3
звернулась  до суду з позовом до
відповідачів ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Полтавське
регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору поруки, мотивуючи вимоги тим, що 23 жовтня 2006
року її чоловік ОСОБА_2 уклав з банком договір поруки, відповідно до якого він
несе солідарну відповідальність перед Банком за кредитним договором №2199 від
23 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_1 Договір поруки чоловік підписав без
її на те згоди, яка відповідно до ст.65 СК України була необхідна для подібного
договору, просила визнати недійсним вказаний договір.

Вказані позови
ухвалою суду від 3 грудня 2008 року були об'єднані в одне провадження, оскільки
стосуються одного і того ж предмету та спору між тими ж самими сторонами.

В  судовому
засіданні представник  позивача
ОСОБА_4 первісний позов підтримав та дав суду пояснення аналогічні викладеному
в позовній заяві, просив позов повністю задовольнити. Позов ОСОБА_3 до банку не
визнав, оскільки договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб,
крім сторін за договором.

Позивач
ОСОБА_3 свій позов підтримала та дала суду пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві.

Відповідач
ОСОБА_1 первісний позов визнала в частині стягнення з її заборгованості за
кредитним договором без врахування нарахованої пені. Позов ОСОБА_3 визнала,
оскільки вважає, що вона одна повинна відповідати за договором кредиту,
оскільки грошима користувалась вона, а не ОСОБА_2

Відповідач
ОСОБА_2 первісний позов не визнав, пояснив, що питання щодо укладення з ним
договору поруки не було узгоджено з його дружиною ОСОБА_3, а в ході виконання
зобов'язання за кредитним договором банк своєчасно не заявив до нього вимоги.
Позов ОСОБА_3 визнав, підтвердив всі викладені в ньому обставини.

Суд  заслухавши
пояснення  представника позивача
за первісним позовом та відповідача за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, позивача
ОСОБА_3, відповідачів за обома позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, дослідивши  матеріали
справи  прийшов  до
наступного.

Судом  встановлено, що  між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та
відповідачем ОСОБА_1 23 жовтня 2006 року був укладений кредитний договір №2199
про надання кредиту в сумі 10000 грн. строком на 24 місяця (а.с.6-7).

Відповідачкою
ОСОБА_1 відповідно до умов договору та встановленого графіку внесення платежів
(а.с.6,7) було здійснено лише часткове погашення боргу. Але в подальшому нею
були припинені виплати в результаті чого утворилась сума заборгованості
(а.с.18).

Відповідно до
ст.ст.1054, 1050, 625 ЦК України до кредитного договору застосовуються
положення щодо наслідків порушення договору позичальником, боржник не
звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового
зобов'язання та зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлених
договором виплат.

Згідно вимог
ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення зобов'язання боржником та разом з боржником
відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не
встановлено субсидіарну відповідальність.

Встановлено, що
23 жовтня 2006 року ОСОБА_2  уклав з
Банком договір поруки №2199, за яким він виступив поручителем ОСОБА_1 і несе
солідарну відповідальність перед Банком за кредитним договором №2199 від 23
жовтня 2006 року, який укладено між Банком та ОСОБА_1

Зі
змісту ст.553 ЦК України випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед
третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання
боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

Таким чином,
порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо
розпорядження майном, належним поручителю; договір поруки не створює обов'язків
для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором.

З рахування
вищевикладеного, характеру вказаних правовідносин, суд приходить до висновку,
що до даних правовідносин не може бути застосована ст.65 СК України, згідно з
якою згода подружжя вимагається у разі розпорядження майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності.

Посилання
відповідача ОСОБА_2 на те, що оскільки Банк протягом шести місяців з дня
порушення ОСОБА_1 виконання зобов'язання за кредитним договором не повідомив
його, договір поруки вважається припиненим, не відповідає положенням договору
поруки та нормам чинного законодавства.

Відповідно до
ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання
строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом
пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Договором поруки
№2199 від 23 жовтня 2006 року, який укладено між Банком та ОСОБА_2 (п.5.1.)
передбачено, що порука припиняється з припиненням зобов'язання, що
забезпечується нею.

Згідно кредитному
договору №2199 від 23 жовтня 2006 року, який укладено між Банком та ОСОБА_1 зобов'язання за ним припиняються 22
жовтня 2008 року (п.3.2.).

До настання
строку виконання основного зобов'язання Банком направлено позов (надійшов до
суду 7 липня 2008 року) до відповідачів.

Тому
у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 необхідно відмовити за безпідставністю.

При
вирішенні спору за позовом ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії
«Полтавське регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 суд виходить з наступного.

Сума
заборгованості по кредитному договору №2199 від 23.10.2006 року становить  33145 грн. 93 коп., яка складається із
заборгованості за кредитом - 1643 грн. 97 коп., заборгованості за простроченим
кредитом - 6867 грн. 29 коп., заборгованості за простроченими відсотками - 531
грн. 08 коп., заборгованості за простроченою комісійною винагородою - 1500
грн., пені - 22468 грн. 71 коп., заборгованості за нарахованими відсотками - 34
грн. 88 коп., заборгованості за нарахованою комісійною винагородою - 100 грн.
(а.с.11-12, 18-19, 20-30, 39).

Суд вважає, що
оскільки відповідачем ОСОБА_1 не виконані зобов'язання за кредитним договором,
а поручителем за виконання вказаних зобов'язань виступає ОСОБА_2 сума
заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом - 1643 грн. 97
коп., заборгованості за простроченим кредитом - 6867 грн. 29 коп.,
заборгованості за простроченими відсотками - 531 грн. 08 коп., заборгованості
за простроченою комісійною винагородою - 1500 грн., заборгованості за
нарахованими відсотками - 34 грн. 88 коп., заборгованості за нарахованою
комісійною винагородою - 100 грн., всього в сумі 10677 грн. 22 коп. необхідно
стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як солідарних боржників.

Стосовно
стягнення неустойки (пені), суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.531 ЦК
України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне
значення.

Сума нарахованої
банком пені в розмірі 22468 грн. 71 коп. за невиконання кредитного договору,
суд вважає, значно перевищує розмір збитків, а тому дана сума, враховуючи
майновий стан відповідачів (ОСОБА_1 не працює, ОСОБА_2 має на утриманні дружину
на малолітню дитину), підлягає зменшенню на сімдесят відсотків, і з
відповідачів солідарно слід стягнути 6740 грн. 61 коп. пені, яка нарахована
банком за прострочення повернення кредитних ресурсів відповідно до п.6.1.
кредитного договору (а.с.6,7).

Таким чином,
позов ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Полтавське регіональне
управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає до
часткового задоволення, і з відповідачів на користь позивача належить стягнути
17417 грн. 83 коп.

Відповідно до
ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Тому з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнуто понесені ним
судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 174 грн. 17 коп.
(а.с.1) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної
справи в сумі 30 грн. (а.с.2), відповідно до суми задоволених вимог.

На підставі
викладеного та  керуючись  ст.ст.526, 527, 530, 531, 541, 543, 553, 554,
610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215,
218 ЦПК  України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні
позову ОСОБА_3 до ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Полтавське
регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору поруки відмовити.

Позов ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії «Полтавське регіональне управління» ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2  на  користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі
філії «Полтавське регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 36014,
м. Полтава, вул.Жовтнева, 77 код ЗКПО 26435422, рах. 62 в філії
«Полтавське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», МФО 331832   заборгованість по кредитному договору №2199
від 23 жовтня 2006 року, яка складається з заборгованості за кредитом - 1643
грн. 97 коп., заборгованості за простроченим кредитом - 6867 грн. 29 коп.,
заборгованості за простроченими відсотками - 531 грн. 08 коп., заборгованості
за простроченою комісійною винагородою - 1500 грн., пені - 6740 грн. 61 коп.,
заборгованості за нарахованими відсотками - 34 грн. 88 коп., заборгованості за
нарахованою комісійною винагородою - 100 грн., а всього 17417 грн. 83 коп.
(сімнадцять тисяч чотириста сімнадцять гривень 83 коп.);

Стягнути з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2  на  користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі
філії «Полтавське регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 36014,
м. Полтава, вул. Жовтнева, 77 код ЗКПО 26435422, рах. 62 в філії
«Полтавське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», МФО 331832 судові витрати по
оплаті судового збору в сумі 174 грн. 17 коп. (сто сімдесят чотири гривні 17 коп.
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ в сумі 30 грн.
(тридцять гривень).

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційного суду або в порядку
ч.4  ст. 295 ЦПК України.

Суддя