Справа
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13 лютого 2008 року                            Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в
складі: головуючого - судді -             Веремчук
Л.М.

при
секретарі -                                       Ілюшик
Н.О.,

з участю
представника позивача - ОСОБА_2,  представника відповідача - Шевчука Ю.В,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання права власності на
спадкове майно,  -

встановив:

ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання права власності
на спадкове майно.

Позивач
свої вимоги обґрунтовує тим,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер син
її двоюрідної сестри ОСОБА_3 -
ОСОБА_4. ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем після його смерті. Спадщину вона
прийняла шляхом вступу у фактичне її володіння.

Не може
отримати свідоцтво про право на спадщину за законом,  із-за розбіжностей імені у свідоцтві про
право власності на майно.

Просить
суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4,  а саме: на квартиру НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 в
м.  Луцьку Волинської області.

Представник
позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги збільшив. Просив суд
встановити факт належності ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на спадщину за
законом видане 09.01.1996
року Першою Луцькою державною нотаріальною конторою реєстр № 5-11 на ім'я
ОСОБА_4 та факт належності свідоцтва про право власності на житло видане
08.09.1994 року на ім'я ОСОБА_4 - ОСОБА_4.

Представник
відповідача Шевчук Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Проти
задоволення позову не заперечував.

Заслухавши
думку сторін,  дослідивши докази в
справі,  суд прийшов до висновку,  що позов підставний та підлягає до
задоволення.

Судом
встановлено,  що згідно свідоцтва про
право власності на житло від 08.09.1994
року (а.с.  ),
зареєстроване у ВОБТІ від 15.01.2004 року за №
4370880,  та свідоцтва про
право власності на спадщину за законом від 09.01.1996 року (а.с.  ) квартира НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 в м.  Луцьку Волинської області належить ОСОБА_4.

З свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_2
від 22.07.2003 року
(а.с. 8) встановлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м.  Луцьку помер ОСОБА_4. Після його смерті
відкрилась спадщина на належну йому на праві власності квартиру.

Відповідно
до ч. 2 п. 4 Перехідних та
прикінцевих положень,  щодо цивільних
відносин,  які виникли до набрання
чинності Цивільним кодексом України,
положення

2

цього
кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що виникли або продовжують існувати після
набрання ним чинності.

Спадщина,  що слідує з відповідей Першої та Другої
Луцьких державних нотаріальних контор від 07.02.2008
року а НОМЕР_1-26/413
(а.с.  ),  від 07.02.2008 року за НОМЕР_122/2-26 (а.с.  )
ніким із спадкоємців прийнята не була. А тому згідно п.5 Прикінцевих та
перехідних положень до неї застосовуються положення книги шостої ЦК України в ред. 2004 року за
якими,  право на спадкування має позивач
по справі ОСОБА_1 як двоюрідна тітка спадкодавця.

Відповідно
до ч. 1  ст.  1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи,  які є живими на час відкриття спадщини,  а також особи,  які були зачаті за життя спадкодавця і
народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно
ч. 1  ст.  1265 ЦК України у п'яту
чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого
ступеня споріднення включно,  причому
родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів
подальшого ступеня споріднення.

З
пояснень представника позивача ОСОБА_2 та досліджених в судовому засіданні
матеріалів справи,  зокрема будинкової
книги (а.с.  12-14) суд
встановив,  що позивач по справі прийняла
спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини,  а тому вважається такою,  що прийняла спадщину в порядку  ст.
1268 ЦК України. Про відмову від прийняття спадщини не заявляла. Інші
спадкоємці відсутні.

Дослідивши
матеріали справи,  зокрема,  свідоцтво про народження ОСОБА_4 від 29.07.1987 року (а.с.  ),  свідоцтво про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 від 22.07.2003 року (а.с. 8),  встановлено,
що між даними документами та свідоцтвом про право власності на житло від
08.09.1994 року
(а.с.  ),  свідоцтвом
про право власності на спадщину за законом від 09.01.1996 року (а.с.  )
видані на ім'я ОСОБА_4,  існують
розбіжності в імені спадкодавця.

Заслухавши
пояснення представника позивача аналізуючи матеріали справи суд приходить до
висновку,  що вищезазначені
правовстановлюючі документи належать одній і тій самій особі - ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження.

Встановлення
даного юридичного факту необхідно позивачу для належного оформлення права на
спадщину за законом.

Таким
чином,  оцінивши зібрані та досліджені в
судовому засіданні докази в їх сукупності,
суд прийшов до висновку,  що позов
слід задовольнити в повному об'ємі.

Керуючись  ст.
ст.  6, 10, 11,  58,
60, 213-215, 218, 256-259 ЦПК України,
ст.   ст.  1222,  1258, 1265, 1268,  ч. 2
п. 4,  п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України,  суд,  -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Встановити
факт належності ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на спадщину за
законом,  видане 09.01.1996 року Першою
Луцькою державною нотаріальною конторою реєстр № 5-11 на ім'я ОСОБА_4.

Встановити
факт належності свідоцтва про право власності на житло,  видане 08.09.1994
року на ім'я ОСОБА_4 -
ОСОБА_4.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4,  а саме: на квартиру НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 в м.  Луцьку Волинської області.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі  заяви
про   апеляційне   оскарження
протягом   10
(десяти)  днів  з
дня  його

3

проголошення та
подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 (двадцяти) днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений  ст.  294 ЦПК
України,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.