УХВАЛА

4-с-6/08

8 лютого 2008 року                                                                      м.Київ

Печерський  районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді        Козлова Р.Ю.

при секретарі                                   Гуцинюку М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного
виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної
виконавчої служби Міністерства юстиції України,

встановив:

Заявник звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій посилається на те,
що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень
департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурноса
С.В. від 27 грудня 2007 року заявникові повернуто виданий 8 вересня 2005 року
Печерським районним судом м. Києва виконавчий лист про стягнення з Державного
казначейства України на користь ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 12 815 грн.
Посилаючись на те, що постанова посадової особи державної виконавчої служби не
відповідає вимогам закону та винесена з порушенням його прав, заявник просив
суд задовольнити подану скаргу, поновити його право на примусове стягнення
вказаної грошової суми, списавши її з рахунку Держави Україна в особі
Державного казначейства України чи з іншого рахунку, а також змінити спосіб і
порядок виконання рішення суду.

В судовому засіданні заявник уточнив свої вимоги, просив суд також
скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень
департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 27
грудня 2007 року, посилаючись на обставини, викладені в його скарзі.

Представник суб`єкта
оскарження скаргу не визнав та пояснив, що на його думку
оскаржувану постанову прийнято у відповідності до вимог Закону України «Про
виконавче провадження».

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної
справи № 2-425/05, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступного
висновку.

Судом встановлено, що рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2005 року скасовано рішення
Печерського районного суду м. Києва від 5 квітня 2005 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Київського міського управління юстиції, Державного казначейства
України, третя особа - ВДВС Печерського районного управління юстиції у м.
Києві, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково, з Державного казначейства на його користь стягнуто грошову
суму в розмірі 12 815 грн.

8 вересня 2005 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий
лист № 2-425 про стягнення вказаної вище грошової суми.

27 грудня 2007 року головним державним виконавцем відділу примусового
виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції
України винесено постанову, якою виконавчий документ повернуто стягувачу в
порядку п.2 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». В
мотивувальній частині постанови зазначено, що до Державного казначейства
України були направлені платіжні вимоги та оригінал виконавчого листа для
списання присудженої суми, які повернулись без виконання у зв'язку з тим, що
бюджетні призначення на відшкодування шкоди, завданої органами державної
виконавчої служби, Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік»
не передбачені і рахунки, з яких би здійснювалось таке відшкодування, відсутні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, прийнятий державним
виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було
проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно,
на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи  щодо
розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Разом з тим, як вбачається з наданих представником суб`єкта оскарження матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем не вжито всіх
заходів щодо забезпечення належного виконання судового рішення. Зокрема,
приймаючи рішення про повернення виконавчого документу стягувачу, державний
виконавець не звернувся до суду в порядку ст.221 ЦПК України із заявою про роз`яснення судового
рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист від 8 вересня 2005 року.
Оскільки вказані обставини свідчать про порушення прав заявника з боку суб`єкта
оскарження, скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова  державного виконавця
відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України Бурноса С.В. від 27 грудня 2007 року - скасуванню.

Проте, вимоги заявника про
поновлення його прав на примусове стягнення вказаної вище грошової суми шляхом
списання її з відповідного рахунку Державного казначейства України чи з іншого
рахунку задоволенню не підтягаюсь, оскільки вказане питання не може бути
вирішене в межах розгляду справи за скаргою на дії державного виконавця.

Також не підлягають задоволенню вимоги скаржника про стягнення з органу
виконавчої служби на його користь судових витрат у вигляді компенсації за
відрив від звичайних занять пропорційно розміру мінімальної заробітної плати,
добових та автомобільного палива, витраченого для забезпечення явки скаржника в
судове засідання, оскільки заявником не надано доказів, які б підтверджували
його вимоги в цій частині.

Оскільки заявник є інвалідом ІІ групи і згідно з п.18 ст.4 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про державне мито» звільнений від сплати державного мита,
сума судового збору в розмірі 3 гривень 40 копійок в порядку ст.388 ЦПК України
підлягає стягненню з відділу державної виконавчої служби в доход держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 386, 387, 388 ЦПК України, п.2
ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження»,суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання
рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу
примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України Бурноса С.В. та скасувати винесену ним постанову
від 27 грудня 2007 року про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа № 2-425 від 8
вересня 2005 року.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень департаменту Державної
виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь держави суму судового
збору в розмірі 3 (трьох) гривень 40 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Печерський
районний суд м. Києва.

Заяву про апеляційне оскарження ухвали суду може бути подано протягом
п'яти  днів з дня проголошення ухвали.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: