Справа
№22-Ц- 4225/2007                                       Головуючий
в 1 інстанції     Волчко А.Я.
Категорія                                                                   Доповідач
в II інстанції   Голуб С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21   лютого 2008 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого            Хопти С. Ф.

суддів                       Голуб С. А.,  Олійника В.І..

при
секретарі           Бобку О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві
цивільну справу за   апеляційною

скаргою ОСОБА_1
на заочне рішення   Києво-Святошинського
районного

суду від    б жовтня 2006 року   у справі за
позовом   ОСОБА_2 до

Горянської
сільської ради Києво-Святошинського району Київської області     про

визнання права
власності на новозбудоване майно,

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2006 року
позивач пред"явив у суді названий позов в якому просив визнати за ним
право власності на АДРЕСА_1. При цьому посилався на те,  що будинок був збудований ним разом з
дружиною ОСОБА_3,  яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Будинок не був
прийнятий в експлуатацію за життя ОСОБА_3 Із-за відсутності правовстановлюючих
документів на будинок позивач не зміг оформити на себе спадщину після смерті
дружини.

Рішенням     Києво-Святошинського районного суду
Київської області від                          6

жовтня 2006 року позов
задоволено.

ОСОБА_1 оскаржила
рішення суду в апеляційному порядку посилаючись на те,  що після смерті ОСОБА_3 її спадкоємцями були
як позивач ОСОБА_2 так і її матір ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_1,
яка є сестрою спадкодавиці. ОСОБА_1 була подана
заява до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 Проте
суд не встановив коло спадкоємців і не залучив її до участі в розгляді
справи,  чим порушив її права на
отримання спадкового майна. Просить рішення суду скасувати і справу направити до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Позивач,  а також Горенська сільська рада подали до
суду свої заперечення на апеляційну скаргу,
які зводяться до того,  що спірний
будинок не є спадковим майном,  оскільки
не був введений в експлуатацію і не належав на праві власності ОСОБА_3,
а тому суд правомірно визнав за позивачем право власності
на спірний будинок.

Вислухавши
доповідь судді,  пояснення     сторін,
дослідивши   матеріали справи,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд
першої інстанції встановив,  що позивачем
під час шлюбу з ОСОБА_3 був збудований будинок на земельній ділянці,  яка була виділена ОСОБА_3 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0, 0528 га. Право
власності на земельну ділянку було оформлено за взаємною згодою подружжя на
ОСОБА_3 Будинок був збудований наприкінці 2005
року,  але не був прийнятий в
експлуатацію. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
померла,  а позивач не може оформити
спадщину із-за відмови державного реєстратора видати витяг з реєстру  прав власності на нерухоме майно.
Задовольняючи позов ОСОБА_2
суд виходив з

2

того,  що будинок набутий подружжям в період
шлюбу,  а тому    у позивача виникло на нього право
власності.

Колегія
суддів не може погодитися з таким висновком суду,  оскільки він зроблений на підставі неповно
встановлених обставин справи.

Відповідно
до  ст.
213 ЦПК
України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.  Законним є рішення,  яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судочинства,  вирішив справу згідно із законом.  Обгрунтованим є рішення,  ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин,  на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

В
порушення вимог наведеної статті,  суд
першої інстанції не встановив які правовідносини виникли між сторонами. В
своєму рішенні суд зазначив,  що 14
червня 2006 року позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення
спадщини,  тобто з метою врегулювати
спадкові відносини. Разом з тим суд вирішив позов не за нормами спадкового
права,  а за нормами,  які регулюють набуття права власності на
новозбудоване майно. Внаслідок неправильного застосування норм матеріального
права,  суд не витребував спадкову справу
із державної нотаріальної контори,  не
встановив коло спадкоємців,  чим порушив
права спадкоємця ОСОБА_1 ,  яка
звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_3

За
наведених обставин рішення суду підлягає скасуванню відповідно до вимог п.4 ч. 1  ст.  311 ЦПК України з
направленням справи на новий розгляд.

Керуючись  ст.
ст.  303,
307, 311 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу      ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Києво-Святошинського районного суду від 6
жовтня 2006 року
скасувати і справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги до Верховного Суду України.