У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

5 березня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук
Л.І., Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “М.С.Л.”
(далі - ТОВ “М.С.Л.”), третя особа - ОСОБА_2, про визнання наказу недійсним,
поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року ОСОБА_1., звернулась в суд із позовом до ТОВ “М.С.Л.”
про визнання наказу недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначала, що з 1 лютого 2002 року перебувала з відповідачем у трудових
відносинах - до 2003 року працювала технологом Київського міського
представництва ТОВ “М.С.Л.”.

У 2003 році була переведена на посаду менеджера.

Наказом № 92-к від 24 липня 2006 року була звільнена з посади менеджера у
зв'язку з втратою довір'я на підставі п. 2 ч. 1
ст. 41 КЗпП України.

Посилаючись на те, що підстав для її звільнення відповідно до п. 2 ч. 1 ст.
41 КЗпП України у відповідача не було, оскільки вона безпосередньо не обслуговувала
грошових та матеріальних цінностей та, крім того, її звільнено в період
тимчасової непрацездатності, просила поновити її на посаді менеджера Київського
міського представництва ТОВ “М.С.Л.” та стягнути на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 26 899 грн. 65 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2007 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від                                       27
червня 2007 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках винних
дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні
цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку
власника або уповноваженого ним органу.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 28 постанови від 6 листопада
1992 року N 9 “Про практику розгляду судами трудових спорів” звільнення з
підстав втрати довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо
працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий
їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.) вчинив умисно
або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу
підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення
операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом
порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих
правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до
них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Судами встановлено, що ОСОБА_1., відповідно до наказу № 08-к від               30 січня 2002 року була прийнята
на посаду технолога 2-ї категорії в Київське міське представництво ТОВ
“М.С.Л.”.

1 лютого 2002 року з позивачкою був укладений договір про повну матеріальну
відповідальність.

Наказом № 59-к від 1 березня 2004 року позивачку було переведено на посаду
менеджера.

Згідно із п. 4 Посадових обов'язків менеджера комерційної мережі Київського міського представництва ТОВ
“М.С.Л.” - менеджер представництва є матеріально відповідальною особою і несе
перед ТОВ “М.С.Л.” повну матеріальну відповідальність за збереження довірених
йому товарно-матеріальних цінностей та основним завданням менеджера є
супроводження та розвиток мережі розповсюдження лотерей ТОВ “М.С.Л.”,
забезпечення реалізації лотерей ТОВ “М.С.Л.” у відповідності до планових
завдань.

Менеджер мережі представництва, відповідно до п. 5 Посадових обов'язків, забезпечує
своєчасну видачу лотерей ТОВ “М.С.Л.” підпорядкованій мережі, несе повну
матеріальну відповідальність за лотерейні білети з моменту одержання до моменту
передачі їх розповсюджувачам ТОВ “М.С.Л.” .

За таких обставин, суди прийшли до обґрунтованого висновку про те, що
позивачка за своїми посадовими обов'язками безпосередньо обслуговувала грошові та матеріальні цінності,
оскільки здійснювала зберігання, розподіл лотерейних білетів, забезпечувала
відповідність умов реалізації лотерей, маючи доступ до зони обслуговування
програми “АРМ-технолог” та до складу лотерейних білетів, шляхом обману
заволоділа матеріальними цінностями ТОВ “М.С.Л.”, які дали підстави для втрати
до неї довіри та звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та вимогам
матеріального закону, а доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові
рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а
доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2007 року, та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2007 року залишити без змін .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін