Справа № 22 ц - 90/08                   Головуючий    у   1 інстанції
33                                    Доповідач
апеляційного суду     Мурлигіна О.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2008 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого   -   Славгородської Н.П.,  суддів: Мурлигіної О.Я.,  Базовкіної Т.М. ,  при секретарі судового засідання Бобуйок
І.Ф.,  за участю:

позивача ОСОБА_1,  його представника
ОСОБА_2,  представника відповідача ОСОБА_3,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

приватного сільськогосподарського підприємства ім.  Шевченка

на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від ЗО жовтня
2007 року

за позовом ОСОБА_1 до приватного
сільськогосподарського   підприємства
ім.  Шевченка (далі - ПСП ім.  Шевченка) про розірвання договору оренди
земельної частки (паю),

ВСТАНОВИЛА:

В серпні
2007 року
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПСП ім.
Шевченка про розірвання договору оренди земельної частки(паю),  укладеного між ним та підприємством 27 вересня 2000 року. Він
посилався на те,  що у 2004 році,  після укладення договору,  отримав державний акт на право приватної
власності на землю. Після того,  як
земельна ділянка була виділена в натурі,
звернувся до відповідача з пропозицією переукласти договір,  але останній відмовився від цього та не бажав
змінити умови щодо орендної плати. За такого він бажає самостійно обробляти
землю та не бажає продовжувати договірні стосунки з відповідачем,  а тому просив розірвати договір оренди
земельної частки (паю).

Рішенням
Врадіївського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2007 року позов
задоволено. Договір оренди земельної частки ( паю) укладений між сторонами 27 вересня 2000 року розірвано,  а відповідача зобов'язано повернути ОСОБА_1
земельну ділянку площею 5, 42 га,  яка
засіяна озимою пшеницею,  після
закінчення збирання врожаю в 2008 році на цій ділянці. З ПСП ім.  Шевченка на користь ОСОБА_1 стягнуто 16 грн. судових
витрат.

В апеляційній
скарзі ПСП ім.  Шевченка просить
скасувати рішення та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта,  висновки суду суперечать обставинам справи та
вимогам матеріального права.

Заперечуючи
проти задоволення апеляційної скарги,
позивач просить залишити рішення суду без змін.

Заслухавши
суддю - доповідача,  пояснення осіб,  які беруть участь у справі,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що 27 вересня 2000 року між ОСОБА_1
та ПСП ім.  Шевченка укладено договір
оренди земельної частки(паю),  розміром 7
умовних кадастрових га,  що належала
позивачу на підставі    сертифікату.
Договір укладено строком на 15
років. 08

2

вересня 2004 року позивач
отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. Після отримання
цього акту земельна ділянка позивачу не повернута. Відповідач продовжував
обробляти її та сплачував позивачу в 2005
- 2006 роках за користування нею сільгосппродукцію в
розмірах,  передбачених договором
орендної частки (паю) і не погоджується повернути земельну ділянку до
закінчення строку договору оренди земельної частки (паю). Разом з тим,  відповідач не вчинив необхідних дій,  спрямованих на переукладення договору оренди
земельної ділянки.

Встановивши
зазначене,  суд обгрунтовано розірвав
договір земельної частки (паю),
укладений між сторонами та зобов'язав відповідача повернути позивачу
земельну ділянку після збору врожаю.

Доводи апелянта
суперечать обставинам справи та вимогам матеріального права.

Згідно з
п. 17 розділу 10 «Перехідні
положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай),  отримані громадянами,  вважаються правовстановлюючими документами
при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки(паю) в натурі
відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є
дійсними до виділення власникам земельних часток(паїв) у натурі земельних
ділянок та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю.

З огляду
на зазначене,  з часу отримання
власниками земельних часток (паїв) державного акту на право приватної власності
на землю вони набувають статусу власників земельних ділянок,  тобто змінюється предмет оренди та статус
орендодавця,  а тому договір необхідно
вважати припиненим.

Не
можуть бути взяті до уваги посилання апелянта на умови договору оренди,  де вказано на обов'язок відповідача
утримуватися від використання належного йому права на виділення земельної
частки(паю) в натурі,  оскільки таки
умови суперечать закону. Крім того,
земельна ділянка вже виділена в натурі і державний акт про право
приватної власності на землю виданий позивачу не визнано недійсним.

За такого
колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись  ст.
ст.  303,
318,  315 ЦПК
України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ПСП ім.  Шевченка відхилити,  а рішення Врадіївського районного суду
Миколаївської області від 30
жовтня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але протягом двох місяців з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.