Апеляційний суд
Хмельницької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“05”
березня 2008 р.
м. Хмельницький

судова
колегія судової палати у цивільних справах апеляційного  суду Хмельницької області в складі:

головуючого
судді     Харчука В.М.

суддів:    Гуменюк Н.І.

Матковської Л.О.

при
секретарі         Гребелюк Т.Б.

з
участю:                сторін та  їх представників

розглянула
у відкритому судовому  засіданні   цивільну справу № 22-ц-73 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 04 жовтня 2007
року за заявою ОСОБА_1про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду
від 31 жовтня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_1про визнання правочинів недійсними та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання його добросовісним набувачем, заслухавши
доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судова
колегія,

В
С  Т  А
Н  О  В
И  Л  А  :

рішенням
Хмельницького міськрайсуду від 31 жовтня 2006 року задоволено позовні вимоги
ОСОБА_2 і визнано недійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_6та ОСОБА_306.09.2000 року та посвідчений приватним нотаріусом
Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстром № 2808.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу
цієї ж квартири, укладений між ОСОБА_3та ОСОБА_413.02.2001 року та посвідчений
приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстром № 309.

_________________________________________________________________________Головуючий
у першій інстанції - Сарбей В.Л.                                   Справа №
22-ц-73

Доповідач
- Харчук В.М.                                                                      Категорія
№ 12

Визнано недійсним договір купівлі-продажу
цієї ж квартири, укладений між ОСОБА_4та ОСОБА_529.03.2002 року та посвідчений
приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 за
реєстром № 747.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу
цієї ж квартири, укладений між ОСОБА_5та ОСОБА_117.12.2002 року та посвідчений
приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 за
реєстром № 3452.

Зобов'язано сторони ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1повернути один одному все отримане за договорами
купівлі-продажу.

Так зобов'язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_6
спірну квартиру,  ОСОБА_5. повернути
ОСОБА_1 10270 гривень, ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 10270 гривень, ОСОБА_3
провернути ОСОБА_4 8581 гривню, ОСОБА_10 повернути ОСОБА_3 8581 гривню.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_1 з кожного на користь ОСОБА_2 по 12,75 гривень понесених позивачкою
судових витрат та на користь держави по 12,92 гривень судового збору.

Додатковим рішенням Хмельницького
міськрайсуду від 23 січня 2007 року відмовлено у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 у визнанні його добросовісним набувачем.

Рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1
переглядалось в апеляційному порядку, ухвалою судової колегії в цивільних
справах апеляційного суду Хмельницької області від 19 квітня 2007 року залишено
без змін, набрало чинності.

27 серпня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
Хмельницького міськрайсуду із заявою про перегляд рішення від 31 жовтня 2006
року за нововиявленими обставинами.

В заяві ОСОБА_1 послався на те, що
висновком спеціаліста експертного будівельно-технічного дослідження № 4-94 від
04 серпня 2007 року встановлено, що вартість спірної квартири складає 166017
гривень.

Заявник вважає, що цей висновок являється
нововиявленою обставиною і дає йому право вимагати отримання більшої суми
коштів, ніж зазначено в рішенні суду з урахуванням вкладених ним коштів на
ремонт та обладнання квартири.

Крім того, первинний власник квартири
ОСОБА_6 лише 2 вересня 2003 року рішенням Хмельницького міськрайсуду визнаний
недієздатним і вважається таким лише з дня набрання чинності рішенням суду.

ОСОБА_1 вважає ці обставини
нововиявленими, тому просив скасувати рішення Хмельницького міськрайсуду від 31
жовтня 2006 року і призначити справу до нового розгляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду
від 04 жовтня 2007 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї
ОСОБА_1 посилається на ті ж обставини, що і в заяві про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами.

Апелянт посилається на порушення судом норм
матеріальнього та процесуального права, невідповідність висновку суду
обставинам справи.

Апелянт вважає, що висновок спеціаліста
будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості квартири на серпень
2007 року  є нововиявленою обставиною.

Судом порушено вимоги ст.216 ЦК України,
яка визначає, що при визнанні правочину недійсним кожна сторона повертає іншій
все отримане за правочином в натурі, а у випадку неможливості цього,
відшкодовує вартість того, що одержано, за цінами на момент відшкодування.

Під час вирішення спору суд висловлював
свою думку наперед учасникам спору, що саме іншим учасникам спору, а не ОСОБА_2
прийдеться сплачувати ОСОБА_1 166017 гривень вартості квартири. Тим самим суд
настроїв інших учасників процесу проти перегляду рішення за нововиявленими
обставинами.

Судом справа розглядалась в кабінеті, а не
залі судового засідання, без технічного запису процесу,  не в повному обсязі - не розглядались вимоги
щодо недієздатності ОСОБА_6 відповідно до рішення суду від 02.09.2003 року та
вимог ст.347-2 п.1 ЦПК України.

Це
рішення ухвалено за позовом сестри ОСОБА_6, в той час, як у ОСОБА_6 є дружина
та дві доньки.

ОСОБА_2 не була членом сім'ї ОСОБА_6 і не
мала права звертатись з позовом про визнання його недієздатним відповідно до
ст.256 ЦПК України, що є істотними для справи обставинами, що також дають
підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Судом не враховано п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання громадян
обмежено дієздатними та недієздатними” № 3 від 28.03.1972 року в тому, що за
загальним правилом громадянин вважається недієздатним з часу набрання рішенням
законної сили.

06 вересня 2000 року під час укладання
договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_6. вважався дієздатним.

В заключній частині висновку
судово-психіатричної експертизи вказано, що ОСОБА_6. не міг усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними 06 березня 2000 року, а не 06 вересня 2000
року в день укладання договору купівлі-продажу квартири. Тому в суду не було підстав
вважати, що ОСОБА_6. був недієздатним в момент укладання договору.

Суд першої інстанції в рішенні також
безпідставно послався на положення ЦК України 2003 року, в той час, коли
договори укладались під час дії ЦК УРСР 1963 року.

Тому апелянт просить скасувати ухвалу
Хмельницького міськрайсуду від 04 жовтня 2007 року про відмову у скасуванні
рішення Хмельницького міськрайсуду від 31 жовтня 2006 року, постановити ухвалу
про скасування цього рішення за нововиявленими обставинами і справу направити
для вирішення спору по суті до Хмельницького міськрайсуду.

Судова колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.312 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу апелянта і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог
закону.

Обставини, на які посилається в заяві та
апеляційній скарзі ОСОБА_1 в розумінні ст. 361 ЦПК України не являються
нововиявленими - істотними для справи обставинами, що не були і не могли бути
відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ст.ст.10-11, 60 ЦПК України
суд вирішує цивільний спір на засадах диспозитивності та змагальності сторін на
підставі та в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст.51-52, 55 ЦК України
1963 року, які діяли на момент укладання між сторонами договорів
купівлі-продажу спірної квартири, ст.216, 225, 226 ЦК України 2003 року, які
діяли на момент вирішення спору судом, у випадку визнання недійсною угоди,
укладеної дієздатною особою, не здатною в момент її укладання розуміти значення
своїх дій та керувати ними, а так само укладеної недієздатною особою, сторони
повертають одна одній все отримане за угодою (правочином) в натурі.

Лише у випадку, коли повернення в натурі
отриманого за договором неможливе, то кожна сторона зобов'язана відшкодувати
іншій вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент
відшкодування.

З досліджених договорів купівлі-продажу
спірної АДРЕСА_1та рішення Хмельницького міськрайсуду від 31 жовтня 2006 року
вбачається, що з тих підстав, що власник квартири ОСОБА_6. не розумів значення
своїх дій і не міг керувати ними в момент укладання правочину на підставі
ст.225, 236 ЦК України  визнано
недійсними укладені договори купівлі-продажу від 06.09.2000 року між ОСОБА_6 та
ОСОБА_3, від 13.02.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, від 29.03.2002 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, від 17.12.2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Так як майно збереглось в натурі, суд
застосував двосторонню реституцію і зобов'язав кожну із сторін за договором
повернути іншій з однієї сторони квартиру, а з іншої - отримані за договором
кошти в зазначеній сумі.

Під час вирішення спору ОСОБА_1 було
достовірно відомо, що він після купівлі
спірної квартири провів у ній ремонт. Однак жодних вимог про
відшкодування понесених ним на ремонт витрат, жодних доказів про розмір та
вартість цього ремонту ОСОБА_1 суду не заявляв і не подавав.

Висновок спеціаліста № 4-94 від 04 серпня 2007
року підтверджує лише дійсну ринкову вартість спірної квартири станом на день
надання висновку, і не містить даних про об'єми та вартість проведених ОСОБА_1
будівельних робіт по ремонту квартири.

Такий висновок не являється нововиявленою
обставиною, так як відсутні правові підстави до виплати ОСОБА_1. ринкової
вартості квартири при застосуванні двосторонньої реституції, він за рішення
суду отримав все затрачене на придбання квартири.

Крім того, у випадку понесення таких
витрат, ОСОБА_1 не позбавлений можливості заявляти нові позовні вимоги до
учасників судового процесу про відшкодування цих витрат, якщо такі ним
проведені, в даний час.

На проведення такого ремонту ОСОБА_1
посилався в судових засіданнях у справі № 2-8 за 2006 рік, про що є записи в
протоколах судових засідань (а.с.108).

Не являються нововиявленими обставинами і
дані щодо стану здоров'я ОСОБА_6

Саме за клопотанням представника ОСОБА_1
у справі призначалась судово-психіатрична експертиза, на вирішення якої
ставилось питання, чи міг ОСОБА_6. розуміти значення своїх дій та керувати ними
в момент укладання 06 вересня 2000 року договору купівлі-продажу спірної
квартири.

Із висновку судово-психіатричної
експертизи (а.с.121-122) вбачається, що на момент укладання договору
купівлі-продажу квартири саме 06 вересня 2000 року, а не 06 березня, як
посилається апелянт в апеляційній скарзі, ОСОБА_6. не усвідомлював значення
своїх дій і не міг керувати ними.

Цей висновок досліджувався до ухвалення
рішення по суті спору з участю сторін та представника апелянта (а.с.148
зворот).

На ці ж обставини щодо стану здоров'я
ОСОБА_6 ОСОБА_1 посилався і в апеляційній скарзі на рішення суду (а.с.155-158),
вони були відомі ОСОБА_1на час ухвалення рішення судом першої інстанції і були
предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Цим обставинам суд першої інстанції дав
належну оцінку і постановив законну та обґрунтовану ухвалу про відмову у
перегляді рішення за нововиявленими обставинами. Підстави до скасування ухвали
в межах доводів апеляційної скарги апелянта відсутні.

Не являються нововиявленими обставинами,
не заслуговують на увагу та не спростовують висновків суду й інші доводи
апеляційної скарги апелянта.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312-315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія,

У  Х  В
А  Л  И
Л  А  :

апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити, ухвалу Хмельницького міськрайсуду від 04 жовтня 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею чинності.

Головуючий
суддя: /підпис/
судді: /підписи/

Копія
вірна:

Суддя
апеляційного суду                                          В.М.
Харчук