Справа
№ 2-286/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 вересня
2008 року                                                                                          смт. Любешів

Любешівський
районний суд Волинської області  під
головуванням

судді                                                                                                        Гапончука В. В.,

за участю секретаря                                                                              Літвинчук
І.М.,

представника позивача
Поліщука В.П.,

відповідача                                                                                             ОСОБА_1,

розглянувши  у
попередньому судовому засіданні в смт. Любешів цивільну справу за  позовом Відкритого акціонерного  товариства
„Райффайзен Банк Аваль” в особі
Волинської обласної дирекції ВАТ
„Райффайзен Банк Аваль”  до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання кредитного
договору та стягення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач
звернувся до суду  з позовом, в якому
просить  суд  розірвати кредитний договір № 014/1132/34948
від 11.04.2007 року та стягнути з відповідачів в свою користь  заборгованість за кредитним  договором,
яка  становить  10980,12 гривень  в  тому  числі: непогашений  кредит
в  сумі  8204,96
гривень,  заборгованість за
відсотками в  сумі  757,05
гривень  та  2018,11 гривень  пені.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 квітня
2007 року між  ВАТ „Райффайзен Банк
Аваль”  та ОСОБА_1 було  укладено кредитний  договір № 014/1132/34948.

За
умовами  договору  позивач надав
відповідачу  грошові  кошти
(кредит)  в  сумі
10000 гривень строком на 36 місяців із
сплатою 24% річних  та  з
кінцевим  терміном  погашення
10 квітня 2010 року.  Відповідно
до умов договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником
щомісячно в розмірі 1/36 від суми отриманого кредиту. Однак позичальником
систематично порушується графік погашення кредиту.

На даний час позичальником порушено строки погашення
кредиту, що є невиконанням умов договору зі сторони  ОСОБА_1. За таких обставин банк має право
достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за
користування кредитом та штрафні санкції. Крім того, відповідно до умов
договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості, позичальник
сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний
день прострочення.

Станом на 18.08.2008 року за позичальником рахується
заборгованість за кредитом в сумі 8204,96 гривень, заборгованість за відсотками
в сумі 757,05 гривень, пеня - 2018,11 гривень. Всього заборгованість складає
10980,12 гривень.

В позові вказано, що 11.04.2007 року із ОСОБА_2 було
укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах
взяв на себе зобов”язання перед банком по зобов”язаннях ОСОБА_1, які виникають
з умов кредитного договору №014/1132/34948 від 11.04.2007 року в повному обсязі
цих зобов”язань.

В зв”язку з наведеним, позивач просив розірвати кредитний
договір № 014/1132/34948 від 11.04.2007 року і стягнути з відповідачів в свою
користь  заборгованість за кредитним  договором,
яка  становить  10980,12 гривень  та
судові  витрати.

В судовому засіданні представник позивача  Поліщук Володимир Павлович позовні вимоги
змінив. Вказав, що  сума заборгованості
по кредитному договору була сформована станом на 17.08.2007 року. Оскільки
договір діє до часу повного погашення позичальником кредитної заборгованості,
тому станом на 17.09.2008 року вона становить 11881,48 гривень в тому числі
заборгованість за кредитом - 8204,96 гривні, заборгованість за відсотками -
934,60 гривні та пеня за порушення строків повернення кредиту -2741,92 гривні.
Просив розірвати кредитний договір № 014/1132/34948 від 11.04.2007 року,
стягнути  солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь ВАТ  „Райффайзен Банк Аваль”  11881,48 гривень заборгованості за кредитним
договором та судові витрати, сплачені при подачі позову.

Відповідач ОСОБА_1 позов
визнала  та  вказала,
що  не  заперечує
проти  задоволення  позову.

Відповідач
ОСОБА_2 в судове засідання на розгляд справи не з”явилась, однак подала суду
заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги
визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову.

Заслухавши
пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши  наявні  в  справі  докази,
суд  приходить до  переконання,
що  позов  підставний та
підлягає  до  задоволення.

Відповідно  до  п.4 ст. 174 ЦПК України,  у
разі  визнання  відповідачем
позову,  суд  за
наявності  для  того
законних  підстав ухвалює  рішення
про  задоволення  позову.

Із матеріалів справи вбачається,  що 11 квітня 2007 року між  ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”  та ОСОБА_1 було  укладено
кредитний  договір №
014/1132/34948.

Відповідно  до  заяви про видачу готівки №65 від 11.04.2007
року банк надав ОСОБА_1 кошти в сумі 10000 гривень згідно кредитного договору.

Таким
чином,  в судовому засіданні встановлено,
що на підставі укладеного кредитного договору позивач надав  відповідачу
грошові  кошти  (кредит)
в  сумі  10000 гривень. Погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником щомісячно в розмірі 1/36 від суми отриманого
кредиту   із  сплатою 24 % річних  та
з  кінцевим  терміном
погашення  10 квітня 2010 року.  Згідно
вказаного  договору  відповідач
повинен  сплачувати  кредит та
відсотки  в  строки
і  в  розмірі
відповідно до  графіка погашення  кредиту.

Відповідно до п. 6.5. Договору кредитор має право
вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом,
нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування
збитків у випадках невиконання позичальником умов договору.

Згідно п. 10.1. Договору за порушення строків повернення
суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, позичальник
сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний
день прострочки.

Крім того, 11.04.2007 року із ОСОБА_2 було укладено
договір поруки, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяв на
себе зобов”язання перед банком по зобов”язаннях ОСОБА_1, які виникають з умов
кредитного договору №014/1132/34948 від 11.04.2007 року в повному обсязі цих
зобов”язань.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки №
014/1132/34948/п  від  11.04.2007 року у випадку невиконання
боржником взятих на себе зобов”язань по кредитном договору, поручитель несе
солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник,
включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків
за користування кредитом та неустойки.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач
ОСОБА_1  взятих на себе зобов”язань щодо
погашення кредиту не виконує, внаслідок чого станом на  17.09.2008 року утворилась заборгованість,
зокрема  8204,96 гривні основного боргу,
934,60 гривні  відсотків за користування
кредитом та 2741,92 гривні пені.

Відповідачі  попереджались
про необхідність погашення заборгованості у добровільному порядку, що
підтверджується претензіями № 370 від 16.07.2008 року. Однак борг залишився не
сплаченим.

Відповідно до вимог
ст.ст.  526, 546 ЦК України
зобов'язання  має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору. Виконання
зобов”язання  може  забезпечуватись неустойкою, порукою,  гарантією, заставою,  притриманням, завдатком, а також договором
або законом можуть бути  встановлені інші
види забезпечення виконання зобов'язань.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за  кредитним
договором  банк  або
інша  фінансова  установа
(кредитодавець)
зобов”язується  надати  грошові
кошти (кредит)
позичальникові  у  розмірі
та  на  умовах,
встановлених  договором,  а
позичальник  зобов”язується  повернути
кредит  та  сплатити
проценти.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов”язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання
позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової
суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вбачається з ст. 553 ЦК України за договором поруки
поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого
обов”язку.

Ст. 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення
боржником зобов”язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову відповідальність поручителя.  Поручитель відповідає перед кредитором у тому
ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки

Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено
або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного
порушення вимог договору другою стороною та в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того,
на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки відповідач не виконав
свої зобов”язання щодо погашення кредиту та сплати належних платежів за
договором, що є  істотним  порушенням
умов договору кредиту,  тому
кредитний договір № 014/1132/34948 слід розірвати, а з відповідачів  солідарно стягнути заборгованість за
кредитним договором в сумі 11881,48 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів на
користь ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”  118
гривень 83 копійки державного мита та 30 гривень витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, сплачених позивачем при
подачі позову.

Керуючись  ст.ст. 10, 60, 174, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, ст. 526, 546, 553, 554, 651, 1049, 1054 ЦК України , суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов відкритого акціонерного
товариства “Райффайзен Банк Аваль” в особі Волинської обласної дирекції
до ОСОБА_1 та ОСОБА_2  про
розірвання  кредитного договору та
стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Розірвати кредитний договір № 014/1132/34948 від
11.04.2007 року, укладений між відкритим акціонерним
товариством
“Райффайзен Банк Аваль” та ОСОБА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» 11881 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят
одну) гривню 48 копійок та 148 (сто сорок вісім) гривень 83 копійки судових
витрат, що складаються з 118,83 грн. державного
мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду  цивільної
справи, сплачених позивачем  при
подачі  позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у 20 денний строк, встановлений Кодексом, рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. На рішення може бути
подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення до Апеляційного суду Волинської області.

Апеляційна скарга на дане рішення суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення
суду. Крім цього, апеляційна скарга на дане рішення може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: /підпис/  В.В. Гапончук

З оригіналом вірно.

Суддя Любешівського

районного суду                                                                                          В.В.
Гапончук