Справа 22ц -153/08                         Головуючий у
- 33                                   Доповідач
апеляційної інстанції- Данилова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2008 року                                                                            м.
Миколаїв

Колегія
суддів  судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого   Лисенка
П.П.

суддів                   Данилової О.О.,  Кутової Т.З.

при
секретарі      Негрун І.О.

за участю
представника позивача Рибаченка I.B.,  Чамари О.Л. відповідача ОСОБА_1 та його представника
Заякіна В.О,  представника третьої особи Луцького
М. І. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

генерального
директора Науково-виробничого центру «АРІ» на рішення Центрального районного
суду м.  Миколаєва від 31 жовтня 2007 року   по цивільній справі за позовом

Науково-виробничого центру «АРІ» (далі НВЦ «АРІ»)

до ОСОБА_1

про знесення самочинного будівництва

УСТАНОВИЛА:

У грудні
2005 року НВЦ
«АРІ» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про знесення самочинно зведених будівель
на земельній ділянці АДРЕСА_1.

Позивач
зазначав,  що є власником 61/100 частини
домоволодіння за вказаною адресою і на підставі договору оренди спільно з
іншими співвласниками користується прибудинковою земельною ділянкою площею 902
кв.м з визначенням ідеальної долі у 550 кв.м.
Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири №4 цього домоволодіння та
користується будівлями,  які знаходяться
на земельній ділянці та зазначені у технічній документації за літ. М-1,  літ.Н-І(сараї),  літ.П-1 (гараж). Посилаючись на те,  що ці будівлі зведені самочинно,  використовуються відповідачем без законних
підстав та знаходяться на земельній ділянці,
що передана у користування НВЦ «АРІ»,
а таке перешкоджає раціональному використанню землі,  позивач просив зобов'язати ОСОБА_1 знести
гараж літ.П-1 та звільнити сараї літ.М-1, Н-1.

До участі
у справі як третю особу залучено власника інших приміщень домоволодіння -ТОВ БК
«Контакт-житлобуд».

Рішенням
Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2007
року у задоволенні позову НВЦ «АРІ» відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач,  посилаючись
на невірне застосування норм цивільного,
земельного та процесуального законодавства,  просив рішення скасувати та ухвалити нове
рішення.

Перевіривши
законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної
скарги,  колегія не вбачає підстав для її
задоволення,  виходячи з наступного.

З
матеріалів справи вбачається,  що
власниками квартир домоволодіння по вул.
Потьомкінській,  84 є НВЦ «АРІ»,  ОСОБА_1 та ТОВ БК «Контакт-жилпобут». За
домоволодінням закріплено земельну ділянку площею 902 кв.м,  яку за договором

2

оренди
землі від 23 травня 2002 року передано
позивачу у спільну оренду з іншими співвласниками з визначенням частки НВЦ
«АРІ» (ас. 8). Порядок
користування земельною ділянкою між співвласниками не визначався. На час встановлення
прав позивача на користування земельною ділянкою на ній були розташовані інші
будівлі,  у тому числі сараї за літ. М-І,
Н-1 та гараж П-1,  які вже знаходилися у
користуванні ОСОБА_1(а.с. 46). Нежитлову прибудову за літ.П-1 (ас. 5) внесено до технічного
плану його квартири №4 за літ. 1 (а.с. 61).

Суд
першої інстанції визнав безпідставними твердження позивача,  що спірні будівлі знаходяться на земельній
ділянці,  якою має право користування
тільки він

Крім
того,  укладаючи договір на оренду
земельної ділянки спільно з іншими співвласниками домоволодіння 23 травня 2002 року на підставі
рішення міськради від 14
грудня 2001 року
(а.с. 7),  позивач усвідомлював той
порядок користування земельною ділянкою,
який склався між співвласниками домоволодіння (а раніше і наймачами
квартир)  та погодився з ним.

Після
набуття НВЦ «АРІ» права користування землею відповідач ОСОБА_1 не вчиняв
будь-яких дій по зведенню самовільних будівель,
їх переобладнанню тощо,  які би
порушували земельні права позивача. До того ж нежитлове приміщення,  яке використовується відповідачем як гараж
(літ.П-1),  є власністю MyxtfM.I.

За таких
обставин суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для
покладення на ОСОБА_1 обов'язку звільнити будівлі літ.М-1,  Н-1 (сараїв) та знесення приміщення за
літ.П-1 (гаражу).

Посилання
апелянта на необхідність застосування до спірних правовідносин положень
п.4  ст. 376 ЦК України колегія вважає
безпідставним,  бо ця норма регулює
відносини між власником (користувачем) земельної ділянки та особою,  яка здійснила самочинне будівництво на його
земельній ділянці. Спірні будівлі та приміщення знаходяться на земельній
ділянці спільного користування. Інших правових підстав свого позову НВЦ «АРІ»
не зазначав.

Не може
бути достатнім для скасування судового рішення і помилкове посилання суду на
положення ч.7  ст. 367 (376) ЦК України,  оскільки основний висновок суду про
недоведеність порушень земельних прав позивача та відсутність умов для знесення
будівель,  як самочинних,  відповідає обставинам справи та вимогам
цивільного законодавства.

Не
містить апеляційна скарга і посилань на такі порушення судом процесуальних
норм,  які би були безумовною підставою
для скасування судового рішення чи призвели до неправильного вирішення спору.

Керуючись  ст.
ст.  308,
315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу генерального директора НВЦ «АРІ» відхилити,  а рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 31 жовтня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але протягом двох місяців з цього часу може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України.