Справа №2-1399/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

25 лютого 2008 року Луцький міськрайонний суд
Волинської області в складі: головуючого - судді Лівандовської-Кочури
Т.В. при секретарі - Клейменовій О.Ю. з участю представника позивача - ОСОБА_2
представника відповідача-Ольховського М.В. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання права власності на самочинно збудовані приміщення,

встановив:

11.12.2008 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання
права власності на самочинно збудовані приміщення, покликається на те, що в 1975 році рішенням виконкому Луцької
міської ради йому було виділено земельну
ділянку для індивідуального будівництва житлового будинку площею 500
кв.м. по АДРЕСА_1. На вказаній ділянці був побудований житловий будинок, право
власності на який зареєстровано у Волинському
обласному бюро технічної інвентаризації та виготовлено технічний паспорт.
В 2006 році на цій земельній ділянці було самовільно добудовано частину нежитлових приміщень: добудову до раніше
збудованого житлового будинку, літню кухню, гараж. Самочинне будівництво
відповідає діючим державним будівельним,
санітарним і пожежним нормам, згідно матеріалів обстеження. Покликаючись на викладене, просить визнати за ним право
власності на самочинно добудовані
приміщення, що знаходяться по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з підстав зазначених
у заяві, підтримав в повному обсязі.

Представник Луцької міської ради в судовому засіданні позов визнав, відносно
його задоволення не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Луцької міської ради від 28 березня 1975 року за №91 позивачу ОСОБА_1 було виділено
земельну ділянку площею      500
кв.м.      під     індивідуальне     будівництво      індивідуального

2

одноповерхового
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.6). В даному
будинку, позивач здійснив самочинну добудову до збудованого житлового будинку, літню кухню, гараж, які в плані схеми технічного
паспорту відображені наступним чином: самовільна добудова (а) до житлового
будинку (А-1), літня кухня (Б-1), гараж (б).

Відповідно до ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або
без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки
у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до заключения архітектурно-проектної
фірми "Локо" від 14.11.2006 року
про відповідність самовільної добудови до житлового будинку, самовільного
будівництва літньої кухні та самовільно збудованого гаража по АДРЕСА_1
діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам самовільна добудова
до житлового будинку, самовільно збудована
літня кухня та самовільно збудований гараж здійснені без порушення державних
будівельних, санітарних і пожежних норм та правил.

А, тому, суд
прийшов до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно
добудовані приміщення, що знаходяться по АДРЕСА_1.

На відшкодуванні судових витрат
позивач не наполягає. Керуючись ст.ст.6, 10, 11, 58, 60, 212-215 ЩІК України та
на підставі ст.376 ЦК України,
суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на самочинно добудовані приміщення, які в плані схеми
технічного паспорту відображені: самовільна
добудова (а) до житлового будинку (А-1), літня кухня (Б-1), гараж (б), які
знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через
Луцький міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення та подачі апеляційної
скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

3

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.