Справа  № 2-479/2008 р.
З А О Ч Н Е  Р І Ш Е Н Н Я
Золочівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого                                    Юхименко О.М.
при секретарі                                   Озерській
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Золочів цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з
до суду з позовом про виселення ОСОБА_2. з домоволодіння,
розміщеного в смт.Золочів, АДРЕСА_1,  вказавши, що
вищевказаний будинок належить їй на праві приватної власності. Разом з нею
проживають її донька ОСОБА_3. та її колишній чоловік ОСОБА_2., який
зареєстрований за місцем проживання в іншому місці. Шлюбні відносини між
донькою та відповідачем припинилися після розірвання шлюбу 23 січня 1997 року.
Відповідач ніде не працює, зловживає алкогольним напоями, постійно влаштовує
сварки та бійки, живе за рахунок її пенсії, вимагаючи гроші на тютюнові вироби
та алкогольні напої, перешкоджає їй нормально користуватися житловим будинком
та створює умови, неможливі для сумісного проживання.
В судовому засіданні позивачка позов підтримала, відповідач про час і місце судового засідання
повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про одержання судової
повістки, причину неявки суду не повідомив, клопотань відповідача про розгляд
справи за його відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд,
заслухавши пояснення  позивачки, допитавши
свідка,
перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення Золочівського районного
суду Харківської області від 11 жовтня 2007 року за ОСОБА_1. визнано право
власності в порядку спадкування після померлої матері ОСОБА_4 на домоволодіння
АДРЕСА_1 в смт.Золочів, Харківської області.

З наданого КП
«Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» витягу вбачається, що
30.11.2007 року за ОСОБА_1. зареєстрований житловий будинок АДРЕСА_1, в
смт.Золочів, Харківської області. Реєстраційний номер НОМЕР_1, номер запису 562
в книзі 2.

Ст.64 Житлового кодексу України
передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвали шлюб 23 січня 1997 року, про що в книзі реєстрації
актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 2.

Згідно зі ст. 156 Житлового кодексу
України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх
членів сім'ї права користування займаним приміщенням.

Ст.157 цього Кодексу передбачає,
що  колишнього члена сім'ї власника
жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною 1 статті 116
ЖК України.

Згідно ч.1ст.116 Житлового кодексу
України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з
ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його
не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять
неможливим для інших проживання із ними в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу
наймодавця або інших   заінтересованих
осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Як пояснила в судовому засіданні
позивачка, відповідач ОСОБА_2. на її прохання щодо звільнення її будинку та
усунення перешкод у вільній реалізації нею свого права власності на власний
розсуд відмовляє, при цьому погрожуючи фізичною розправою. В зв'язку з цим вона
вимушена була неодноразово звертатися до дільничого інспектора міліції, але
відповідач свою протиправну поведінку не припиняє.

В ході судового розгляду справи, фактів
того, що відповідач створював умови, неможливі для спільного проживання, як це
стверджувала позивачка не встановлено. Доказів того, що позивачка неодноразово
зверталася до дільничого інспектора, ОСОБА_1. суду не надала.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3. пояснила, що 23 січня 1997 року розірвала шлюб з ОСОБА_2. Шлюбних
відносин не підтримуємо. Три роки тому її мати ОСОБА_1. дала згоду на те, щоб
ОСОБА_2. проживав в її будинку, за умови, що він буде надавати допомогу по
господарству. Відповідач ніде не працює, зловживає алкогольними напоями,
постійно влаштовує сварки з її матір'ю. Проживає за рахунок її пенсії. З
приводу протиправної поведінки мати нікуди не зверталася.

У зв'язку з даними обставинами,
приймаючи до уваги зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги про виселення ОСОБА_2. з житлового будинку АДРЕСА_1 в
смт.Золочів, Харківської області задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, керуючись
ст.ст.64,116,156,157 Житлового кодексу України, ст.ст. 57-60, 212-214, 224-226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про
виселення з домоволодіння ОСОБА_2 відмовити.

Заочне
рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку п.4 ст. 295 ЦПК України. Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви на апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
вищезазначений строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: