Справа № 2-62/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

14 травня 2008 року     Царичанський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого     - судді Сороки Б.М.

при
секретарі   - Дорошенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому  засіданні в залі суду в смт. Царичанка
Дніпропетровської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права
власності на майно та за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу домоволодіння недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Зважаючи
на складність справи суд вважає за можливе складання повного рішення відкласти
на строк  п”ять днів з дня
закінчення розгляду справи, оголосивши вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись
ст.209 ч.3 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про визнання
договору дійсним та визнання права власності на майно - відмовити.

Позовні
вимоги ОСОБА_3задовольнити.

Договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 від 17
червня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати недійсним.

Стягнути
з ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на користь держави 200 грн. солідарно.

З
повним рішенням сторони можуть ознайомитися 20 травня 2008 року.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з
дня оголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий:                                    Б.М.Сорока

УКРАЇНА

Справа № 2-310/08

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20 травня 2008 року     Царичанський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого     - судді Сороки Б.М.

при
секретарі   - Дорошенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому  засіданні в залі суду в смт. Царичанка
Дніпропетровської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_5 до ТОВ»Україна» про відшкодування майнових збитків.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5.
пред”явила позов до ТОВ «Україна» Царичанського району про відшкодування
майнових збитків на суму 155373,67 грн.

Ухвалою суду від 23.04.2008 року по справі відкрито  провадження та справа  призначене до попереднього розгляду на 22
травня 2008 року.

20.05.2008р. до суду надійшла заява ОСОБА_5. про забезпечення
позову  шляхом  накладення арешту на грошові кошти ТОВ
«Україна» , які знаходяться на 15 рахунках в Царичанських відділеннях  : ДФ АБ «Брокбізнесбанк» , ЗАТ КБ  «Приватбанк» , «Райффайзен Банк Аваль» , у
касі підприємства та на інших  рахунках ,
відкритих відповідачем найближчим часом.

Позивачка вказує , що причинами , в зв”язку з якими  потрібно забезпечити позов є :  її частка розподілена між іншими учасниками
товариства , збитки збільшуються , відповідач відмовляється  від досудового врегулювання спору  , невжиття заходів забезпечення позову може
утруднити чи взагалі зробити неможливим
виконання рішення суду.

Заява задоволенню не підлягає з слідуючих підстав.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України  від 22.12.2006 р. № 9  “ Про практику застосування
судами цивільного процесуального законодавства при розгляді  заяв про забезпечення позову”  , розглядаючи заяву про
забезпечення позову , суд має з урахуванням доказів , наданих позивачем на
підтвердження  своїх вимог ,
пересвідчитися , зокрема в тому,  що між
сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання та
утруднення  виконання можливого рішення
суду про задоволення позову , з”ясувати відповідність виду забезпечення
позову позовним вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності слід врахувати , що вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності  юридичної
особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову , суд має брати до уваги
інтереси не тільки позивача , а й інших осіб , права яких можуть бути  порушені в зв”язку  із застосуванням  відповідних заходів. Наприклад , обмеження
можливості господарюючого суб”єкта
користуватися  та розпоряджатися
власним майном іноді призводить до незворотних
наслідків.

Виходячи з викладеного суд вважає , що реальної загрози невиконання чи
утруднення виконання можливого рішення суду про задоволенні позову  , в даному випадку не існує.

Крім цього ,  накладення
арешту  на вказані та не вказані
позивачем рахунки товариства , явно перешкодить
, якщо не зупинить  господарську
діяльність ТОВ «Україна» , що є недопустимим.

Керуючись
ст.153 ЦПК України, суд

У
Х  В  А
Л  И  В :

Заяву
ОСОБА_5 про  забезпечення позову залишити
без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                    Б.М.Сорока

УКРАЇНА

Справа № 2-62/08

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

14 травня 2008 року     Царичанський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого     - судді Сороки Б.М.

при
секретарі   - Дорошенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому  засіданні в залі суду в смт. Царичанка
Дніпропетровської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права
власності на майно та за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу домоволодіння недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1.
пред»явив позов до ОСОБА_2. про визнання договору дійсним та визнання права
власності на майно.

В
обґрунтування вимог вказує, що 17 червня 2007 року  придбав у відповідача житловий будинок з
господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Це
домоволодіння складається: А-1 - житловий будинок (саман обкладений цеглою),
Б-1 - літня кухня (саман обкладений цеглою),В-1 - сарай (цегла),Г-1 -
сарай(шлакоблок), Д-1 - сарай (цегла), №1 - колодязь, що підтверджується
витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 9398358.

Відповідач
є власником вказаного майна згідно договору купівлі-продажу, серії АЕК №43783,
посвідченого державним нотаріусом Царичанської районної контори від 29.05.2002
року за реєстровим №710 та зареєстрованого в Царичанському БТІ в реєстровій
книзі №1 за реєстровим №149 від 31.05.2002 року.

За
договором купівлі-продажу відповідач ОСОБА_2. отримавши гроші в сумі 20000,00
грн. передав копії правовстановлюючих документів, копію паспорта, документи по
оплаті за користування природним газом та електричною енергією, розписку про
отримання коштів за домоволодіння , пообіцявши оформити договір належним чином
до 01.08.2007 року, однак обіцянку не виконав.

Вважає,
що між ним і відповідачем було досягнуто згоди щодо усіх суттєвих умов
договору, визначена ціна проданої речі, форма договору - письмова з
нотаріальним посвідченням, до того ж відбулося часткове виконання договору:
відповідач отримав повну суму визначеної вартості майна.

В
позасудовому порядку дане питання вирішити неможливо.

Згідно
ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін
ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже,
суд може визнати договір купівлі-продажу домоволодіння дійсним та визнати за
ним право власності.

ОСОБА_3
пред»явила позов до ОСОБА_1., ОСОБА_2. про визнання договору купівлі
домоволодіння недійсним.

В
обґрунтування вимог вказує, що ОСОБА_1. у вересні 2007 року звернувся до суду з
позовом про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1, який
начебто уклав 17.06.2007 року з ОСОБА_2, дійсним.

На
час подання позову та розгляду справи відповідачі навмисно приховали від суду
ту обставину, що вказане домоволодіння 26.12.2005 року ОСОБА_2. за
договором  дарування передав у власність
їй.

Шахрайські
дії щодо належного їй домоволодіння були пов»язані з тим, що життєві обставини
перешкоджали негайно зареєструвати право власності за договором дарування в
державному органі реєстрації нерухомості.

Введений
в оману суд 05.10.2007 р. прийняв рішення про задоволення позову ОСОБА_1., а
20.11.2007р. цим же судом рішення було скасоване.

У
відповідності зі ст.228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і
свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної
особи, незаконне заволодіння ним.

За
вимогою ч.2 ст.228 ЦК України, правочин, який порушує публічний порядок, є
нікчемним.

Таким
чином, розписка про одержання грошей в сумі 20 тисяч гривен ОСОБА_2. від
ОСОБА_1 за продане домоволодіння датована 17 червня 2007 року, є вочевидь
фіктивною та засобом ввести в оману суд з метою заволодіння її майном.

У
додатковій заяві просить визнати договір купівлі-продажу домоволодіння,
укладений відповідачами недійсним у відповідності зі ст. 215 ЦК України.

В
судовому засіданні ОСОБА_1. свої позовні вимоги підтримав, позов ОСОБА_3 не
визнав. Представник відповідача ОСОБА_2. вимоги ОСОБА_1. визнав повністю, позов
ОСОБА_3 не визнав. ОСОБА_3. позовні вимоги підтримала.

ОСОБА_1.
та представник відповідача ОСОБА_2. пояснили, що на момент укладення договору
купівлі-продажу домоволодіння від 17.06.2007 року, його власником являється
ОСОБА_2., поскільки ОСОБА_3 не зареєструвала договір дарування від 26.12.2005
року в Царичанському БТІ, тобто не набула права власності. Отже, ОСОБА_2.
скористався правом власника.

ОСОБА_3
пояснила, що перебувала з ОСОБА_2. в зареєстрованому шлюбі з 2002 року.
Останній тяжко хворів та побоюючись можливих
наслідків, подарував їй домоволодінняАДРЕСА_1, мотивуючи своє рішення
тим, що його родичі як спадкоємці можуть позбавити її права проживання в ньому.
Однак, життя склалося так, що поправивши, завдяки її зусиллям здоров»я,
ОСОБА_2. повернувся до першої дружини та дітей, які вирішили будь що повернути
подароване домоволодіння. Результатом цього явилась фіктивна угода, про продаж
ОСОБА_2 будинку своєму зятю ОСОБА_4. Про необхідність реєстрації договору
дарування в БТІ не знала.

Суд
заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи вважає, що позов ОСОБА_1.
задоволенню не підлягає, а вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, виходячи із
слідуючого.

ОСОБА_3
та ОСОБА_2. тривалий час співмешкали а з липня 2002 року знаходилися в
зареєстрованому шлюбі.

До
реєстрації шлюбу, а  саме 29 травня 2002
року ОСОБА_2. за договором купівлі-продажу придбав домоволодінняАДРЕСА_1
Дніпропетровської області (а.с. 40

Інвентаризаційної справи), яке за
договором дарування від 26.12.2005 року посвідченим нотаріально передав у власність
ОСОБА_3 (а.с.63 Інвентаризаційної справи). При цьому, дарувальник гарантував,
що житловий будинок на момент укладення договору дарування нікому іншому не
проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не заставлений , під
забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав у
третіх осіб як в межах так і за межами України не має. Також підтвердив, що
договір  не носить характеру мнимої та
удаваної угоди.

Незважаючи
на вказане,17.06.2007 року ОСОБА_2. не ставлячи до відома обдаровану, не
вирішивши питання про недійсність договору дарування, продав вказане
домоволодіння своєму зятю ОСОБА_4., який звернувся до суду з позовом про
визнання договору дійсним та визнання права власності на майно, поскільки
ОСОБА_2. не забезпечив оформлення договору купівлі-продажу нотаріально.

Рішенням
Царичанського районного суду від 05.10.2007 року позов був задоволений.

Ухвалою
цього ж суду від 20.11.2007 року за заявою ОСОБА_3 рішення Царичанського
районного суду від 05.10.2007 року про визнання договору купівлі-продажу
домоволодіння АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. дійсним та визнання
за ОСОБА_1. право власності на вказане домоволодіння скасоване у зв»язку з
нововиявленими обставинами.

Царичанське
БТІ зобов»язане анулювати реєстрацію права власності на домоволодіння за
ОСОБА_1.

Згідно
ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає…
другій стороні (обдарованому) безоплатно майно(дарунок) у власність.

Договір
дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню (ч.2 ст.719 ЦК України).

Згідно
ч.1 ст.722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з
моменту його прийняття.

Право
власності на майно за договором , який підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого посвідчення (ч.3 ст.344 ЦК України).

Таким
чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2. реалізувавши право  власника та уклавши договір дарування
домоволодіння ОСОБА_3 не вправі був укладати нову угоду про продаж цього ж
домоволодіння ОСОБА_4., як власником не являвся.

Згідно
ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог. Які встановлені частинами
першою-третьою, п»ятою та шостою  ст.203
цього Кодексу.

Суд
вважає, що укладаючи угоду про купівлю-продаж домоволодіння ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. діяли недобросовісно, їхні дії не були спрямовані на  реальне настання правових наслідків,
обумовлених право- чином.

Згідно
ж вимог ч.5 ст.203 ЦК України щодо загальних
вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, правочин має
бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким
чином, договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1, укладений  17.06.2007 року між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. не
може бути визнаний дійсним, а звідси не можуть бути задоволені вимоги ОСОБА_1.
про визнання  за  ним право власності на вказане домоволодіння.

Сторони
визначили вартість домоволодіння в сумі 20 000 грн.

ОСОБА_3
від сплати судових витрат при подачі позову була звільнена.

Отже,
згідно ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на користь держави  слід стягнути 200 грн.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.203,215 ЦК України ст.ст.212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

В
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про визнання
договору дійсним та визнання права власності на майно - відмовити.

Позовні
вимоги ОСОБА_3задовольнити.

Договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 від 17
червня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнати недійсним.

Стягнути
з ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на користь держави 200 грн. солідарно.

З
повним рішенням сторони можуть ознайомитися 20 травня 2008 року.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду можу бути подана протягом десяти днів з дня
оголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий:                                    Б.М.Сорока