№ 2-1232/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ      У К Р А Ї Н И

18 липня 2008
року.       Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської області в складі:  головуючого судді Білокур В.І., при секретарі
Сірій І.В., з участю сторін та прокурора Боярченко В.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Прилуки справу за позовом ОСОБА_1 до
Прилуцького дошкільного навчального закладу “Дитячий будинок інтернатного типу”
про поновлення на
роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1.
звернулася до суду із зазначеним позовом до Прилуцького дошкільного навчального
закладу “Дитячий будинок інтернатного типу” (далі-Прилуцький ДНЗ), уточнивши
який у судовому засіданні в порядку ст.31 ЦПК України свої вимоги шляхом
внесення відповідних змін та доповнень, де просила суд : визнати незаконним
наказ №166 від 11.06.2008року про її звільнення та поновити на роботі в
Прилуцькому ДНЗ на посаді помічника вихователя, стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу і 3000грн. на відшкодування моральної
шкоди. (а.с.1-2; 56-60).

Свої вимоги позивачка обгрунтовує
тим, що адміністрація Прилуцького ДНЗ
діяла незаконно та безпідставно звільнила її з роботи за ст.41п.3 КзпП
України, оскільки, посада (помічник вихователя) не відноситься до числа
працівників які виконують виховні функції, а вона особисто (ОСОБА_1.) не
вчиняла жодного аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи.
Також позивачка вказує, що бездоганно виконанувала свої обов»язки включно до
часу звільнення, а тому просить суд задовольнити її позов до відповідача.

Представник позивачки в судовому
засіданні у повному обсязі підтримала вищевказані позовні вимоги, про що дала
суду відповідні пояснення.

Представники
відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог
посилаючись на те, що при звільненні ОСОБА_1. з роботи на підставі ст.41п.3
КЗпП України не було порушено вимог діючого законодавства. Приймаючи таке
рішення адміністрація Прилуцького ДНЗ керувались достовірними даними які
засвідчують про те, що 09.06.2008року помічник вихователя ОСОБА_1. скоїла
діяння, несумісне з продовженням зайняття
нею цієї посади, унаслідок чого останню і було звільнено з роботи за згодою
профспілкового органу.              Представник Прилуцького
міжрайпрокурора, діючи в інтересах держави по захисту прав дітей-сиріт і дітей
позбавлених батьківського піклування, в судовому засіданні висловила свою
правову позицію по розгляду даної справи про те, що адміністрація Прилуцького
ДНЗ правомірно звільнила з роботи помічника вихователя ОСОБА_1., бо остання
09.06.2008року вчинила аморальний проступок який є несумісним із зайняттям цієї
посади (помічника вихователя) яка відноситься до числа працівників, які виконують виховні
функції.                                                         Вислухавши пояснення сторін свідків,
дослідивши матеріали справи і оцінивши в сукупності всі наявні докази по справі
суд вважає, що заявлені вимоги позивачки не підлягають до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно
до виниклих правовідносин у даній справі, суд застосовує положення Глави 3
Кодексу законів про працю України та відповідні роз”яснення п.28 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6.11.1992р. №9 (із наступними змінами) “Про
практику розгляду судами трудових спорів” про те, що при розгляді справ про
поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.40 КЗпП України,
судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є
заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КЗХпП України
про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень не ці випадки е
поширюється. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди
мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій
чи аморального проступку, наступну поведінку працівника й інші конкректні
обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Вирішуючи-ж по суті вимоги
позивачки, суд вважає, що відповідачем не було допущено жодних порушень  діючого законодавства при звільненні
ОСОБА_1..

Так, підставою для видачі Наказу
№166 від 11.06.2008року про звільнення з роботи помічника вихователя ОСОБА_1.
за ст.41п.3 КзпП України (а.с.42) послужив аморальний проступок учинений
останньою 09.06.2008року, а  саме,
обмежила дітей-сиріт у повноцінному харчуванні, що підтверджується дослідженими
в судовому засіданні доказами :

Комісійно складеним Актом від
09.06.2008року про те, що в групі «Барвінок» на зміні помічника вихователя
ОСОБА_1. не була роздана по нормі друга страва, а саме, дві котлети розрізані
навпіл, огірки розрізалися в присутності комісії, а дві другі страви стояли на
столах, де діти не харчувалися. (а.с.26).

Первинними поясненнями адміністрації
Прилуцького ДНЗ від самої ОСОБА_1. (а.с.34) та інших працівників (а.с.35-38), а
також  показами в судовому засіданні
свідків: ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8.,
ОСОБА_9., ОСОБА_10. - які в тій чи іншій мірі підтвердили пряму причетність
помічника вихователя ОСОБА_1. про допущення нею аморального проступку
09.06.2008року, що виразилось у обмеженні дітей-сиріт у повноцінному
харчуванні, як про це зазначено вище.

Протоколом №17 засідання профкому
Прилуцького ДНЗ від 10.06.2008року, де обговорено подання директора про порушення
окремими працівниками даного закладу освіти
Закону України «Про дошкільну освіту» і викликано діями які шкодять
здоров»ю дитини, де ухвалено надати згоду на звільнення ОСОБА_1. За ст.41п.3
КзпП України. (а.с.39-41).

При цьому, суд вважає непідтвердженими
доводи представника позивачки в судовому засіданні про те, що ніби-то посада
помічника вихователя, яку займала ОСОБА_1. - не відноситься до числа
працівників які виконують виховні функції, а вона особисто (ОСОБА_1.) не
вчиняла жодного аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи,
оскільки, наведеними вище доказами у даній справі спростовується така позиція
сторони позивача.

Так, відповідно до положень
п.п.1.1-1.4; 3,2; 4.1; 5.1; 5.9 Статуту Прилуцького дошкільного навчального
закладу “Дитячий будинок інтернатного типу” (а.с.66-80), розділів 1, 3, 4
Посадової інструкції помічника вихователя Прилуцького ДНЗ «Дитячий будинок
інтернатного типу» (а.с.31-33) вбачається, що функції цього працівника -
помічника вихователя ОСОБА_1. - відноситься до виконавця виховних у даній
дитячій установі, інтернаті  для
дітей-сиріт.

Тому. суд вважає заслуговуючими на
увагу посилання директора Прилуцького ДНЗ у своїх запереченнях проти позову
(а.с.21-25) про те, що всі працівники цього закладу освіти виконують виховні
функції по відношенню до дітей-сиріт у відповідності до положень діючого
законодавства України, зокрема, на виконання виховних функцій помічником
вихователя вказують положення ст.30 Закону України «Про дошкільну освіту»,
ст.28 Закону України «Про освіту», ст.25 Закону України «Про охорону
дитинства», Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування»,
Указ Президента України «Про першочергові заходи щодо захисту прав дітей».

За
таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач дотримався всіх норм
діючого законодавства які регулюють порядок розірвання трудового договору з
ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників
за певних умов (ст.41п.3 КзпП України).

Відмовляючи таким чином позивачці у
задоволенні основної вимоги: - про поновлення на роботі, суд вважає необхідно
відмовити їй також у задоволенні залежних від вирішення цієї наступних вимог: -
про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди, оскільки, як установлено судом та зазначено вище в даних правовідносинах
при звільненні позивачки відповідачем не було допущено порушень вимог трудового
законодавства.

Керуючись
ст. ст. 10, 15, 60, 88, 213-215, 294  ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

СОБА_1 в задоволенні позову до  Прилуцького дошкільного навчального закладу “Дитячий
будинок інтернатного типу”  про поновлення на роботі, стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - в і д м о в и т и.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через
Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення
суду має бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Також апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя
Білокур В.І.