Справа № 22ц - 33/08                              Головуючий у 1
інстанції - Пушкарчук В.П.
Доповідач - Шевчук Л.Я.
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

2008
року  січня 30
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів Свистун О.В., Подолюка В.А.,

при секретарі Масляній С.В.,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні          в
місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу квартири нікчемним та визнання права
власності на жиле приміщення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 12 листопада 2007 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду від
12 листопада 2007 року, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу квартири нікчемним та визнання права
власності на жиле приміщення відмовлено.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1, покликаючись на незаконність
рішення із-за порушення норм матеріального і процесуального права, просить
рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову та
зазначає, що суд при постановленні свого рішення не врахував того, що фактично
спірна квартира була придбана за його кошти і лише формально оформлена на ім'я
відповідача і, крім того, суд дійшов неправильного висновку, що позивачем
пропущений строк позовної давності.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 апеляційну
скаргу заперечив і просив її відхилити.

Судом першої інстанції встановлено, що підстав для визнання договору
купівлі-продажу квартири нікчемним і для визнання права власності на дану
квартиру за позивачем не встановлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити, а рішення суду першої інстанції
залишити без змін із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 17 квітня 2002 року між ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу,
відповідно до умов якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 в
м.Луцьку (а.с.7-8), продаж вчинено за 45900 гривень, які продавець отримав від
покупця повністю до підписання цього договору.

За договором купівлі-продажу, як це передбачає ст.224 ЦК УРСР (1963 р.)
одна сторона (продавець) зобов'язується передати майно (товар) у власність
другій стороні ( покупцеві), а покупець зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, за умовами укладеного 17 квітня 2002 року договору купівлі-продажу
ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купила квартиру.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати даний договір нікчемним на
підставі ст.48 ЦК України, посилаючись на те, що кошти за спірну квартиру
фактично сплатив він, а на відповідача квартира оформлена лише формально.

Проте, зазначені обставини не знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, хоч відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Подані позивачем розписки про те, що продавець квартири ОСОБА_3 отримав від
ОСОБА_1  кошти за квартиру АДРЕСА_1 в
м.Луцьку не можуть змінювати умови нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець ОСОБА_3 отримав від покупця
ОСОБА_2 45900 гривень за квартиру до підписання цього договору.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного
висновку, що підстав для визнання договору купівлі-продажу квартири нікчемним
немає.

Крім того, місцевий суд правильно вважав, що ОСОБА_1 пропущений строк
позовної давності, оскільки договір купівлі-продажу квартири укладений 17
квітня 2002 року, а з позовом про визнання договору нікчемним ОСОБА_1 звернувся
лише 29 січня 2007 року, тобто після спливу трирічного строку загальної
позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даному випадку повинна
застосовуватися позовна давність у десять років до уваги не заслуговують, так
як така позовна давність застосовується до вимог про застосування наслідків
нікчемного правочину, а позивач звернувся в суд з вимогами про визнання
правочину нікчемним.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду,
яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 12 листопада 2007 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
/-/ Шевчук Л.Я.

Судді
/-//-/         Свистун О.В., Подолюк В.А.

Згідно
з оригіналом:

Суддя
апеляційного суду                                                                                Л.Я.Шевчук

Друк.бсф.