РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
лютого 2008р.                                                                  м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                      Соколовського
В.М.,

суддів:                                                 Бідочко
Н.П., Пнівчук О.В.,

секретаря                                           Сем"янчук
С.Й.,

з
участю:                                            представників  апелянта ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, представника ВАТ „Добробут" ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Івано-Франківського міського суду від 13 листопада 2007 року, -

встановила:

Відкрите
акціонерне товариство „Добробут" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору купівлі-продажу 73/100 частини нежитлового
приміщення по АДРЕСА_1, укладеного 31 березня 2005 року між ВАТ „Добробут"
та ОСОБА_1 і зареєстрованого в реєстрі за № 801

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 13 листопада 2007 року позов ВАТ
„Добробут" задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу 73/100
частини нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, який укладено 31.03.2005 року між
ВАТ „Добробут" та ОСОБА_1 і зареєстрованого в реєстрі за № 801, сторони
договору повернуті у попереднє становище. Зобов"язано ВАТ „Добробут"
повернути ОСОБА_1 38 201 грн. 64 коп. отриманих за продаж 73/100 частини
нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 та повернути у власність ВАТ „Добробут"
73/100 частини вказаного приміщення.

Справа
№22-ц-107/2008р.                         Головуючий
у 1 інстанції Островський Л.Є.

Категорія
12                                                     Доповідач
Соколовський В. М.

На дане
рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, зазначаючи, що воно є необгрунтованим,
незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків
суду фактичним обставинам справи та грубого порушення судом норм матеріального
і процесуального права. Зокрема, вказує апелянт, судом не враховано, що рішення
про відчуження нерухомого майна, що не перевищувало 10 % статутного фонду ВАТ
„Добробут" , тобто на 43500 грн., приймалося на засіданні Правління
товариства та оформлялося відповідним протоколом, який є єдиною підставою для
укладення договору купівлі-продажу. Така процедура укладення договору
купівлі-продажу нежитлового приміщення їдальні по АДРЕСА_1, загальною площею
478 кв.м. повністю дотримана і законна, що підтверджується дослідженими в
судовому засіданні доказами та поясненнями свідків, котрі зазначили, що були не
проти продажу йому, ОСОБА_1, спірного приміщення і їх права в результаті такого
продажу не порушені. Не звернув увагу суд і на те, що твердження позивача про
фіктивність протоколу спільного засідання Правління та спостережної ради ВАТ
„Добробут" за №1 від 26.01.2005 року є безпідставними і не підтвердженими
доказами, тоді як в матеріалах справи є сам протокол №1 від 26.01.2005 року,
так і витяг з нього з підписами повноважних осіб.

Неправильним
є висновок суду про укладення спірного договору купівлі-продажу від імені
товариства неповноважною особою, оскільки заступник голови Правління ВАТ
„Добробут" ОСОБА_5 уклав договір, маючи на це достатні повноваження.
Невірним є і висновок суду про те, що договір купівлі-продажу нежитлового приміщення
від 31.03.2005 року не схвалений жодним із органів управління товариства.
Апелянт вважає, що позивач схвалив оспорюваний договір, вчинивши дії до його
виконання, а саме: передав приміщення; прийняв оплату; затвердив на зборах
правління протокол передачі приміщення. Тому за таких обставин, зазначає
апелянт, суд першої інстанції мав застосувати ст. 241 ЦК України та
відмовити позивачу в позові, чого не зробив. Не застосовано судом і ст. 218 ЦК України, яка
підлягала застосуванню при супереч.1ивості показів свідків. Позивач не навів
жодних належних доказів недійсності оспорюваного договору та на даний час
дійсними є рішення зборів Правління ВАТ „Добробут" від 26.01.2005 року,
яке ніким не оскаржувалося. Отже, при постановленні рішення судом порушено вимоги
п.3 ч.1 ст. 215 ЦПК України, оскільки, не зазначено мотивів, з яких відхилено
докази та аргументи відповідача, не зазначено норм закону, на підставі яких
спірний договір визнано недійсним.

На
підставі наведеного, просив скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове
рішення, яким відмовити ВАТ „Добробут" в задоволенні позову.

В
судовому засіданні представники апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги
апеляційної скарги підтримали з вище наведених мотивів, просили задовольнити

її в повному
об"ємі, скасувавши рішення як незаконне та ухваливши нове рішення про
відмову в задоволенні позову ВАТ „Добробут".

Представник
ВАТ „Добробут" ОСОБА_4 вимоги скарги не визнав, вважає її безпідставною, а
рішення - законним і обгрунтованим, яке просив залишити в силі, відмовивши у
задоволенні апеляційної скарги.

Вислухавши
доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга піддягає до задоволення з наступних
підстав.

Постановляючи
рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу 73/100 частини
нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, укладеного між ВАТ „Добробут" та
ОСОБА_1 і зареєстрованого в реєстрі за № 801, суд першої інстанції виходив з
того, що зазначений договір укладений без відповідного рішення про його
укладення з боку виконавчого органу - Правління ВАТ „Добробут" та не
схвалений жодним із органів управління товариства, якими є загальні збори
акціонерів, Правління, Спостережна рада і Ревізійна комісія. Крім того, суд
прийшов до висновку, що спірний договір укладений від імені товариства не
уповноваженою на вчинення такої дії особою, тобто ч.1еном правління ОСОБА_5,
якому не надавались з боку Правління ВАТ „Добробут" повноваження
підписувати договір про відчуження приміщень ОСОБА_1

Однак,
на думку колегії суддів, такі висновки суду першої інстанції є поспішними і
помилковими, які не відповідають обставинам справи та суперечать нормам
матеріального права.

Як
вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 31.03.2005 року між ВАТ
„Добробут" в особі його першого заступника Голови Правління Капуляка
Миколи Герасимовича та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу частини
нежитлових приміщень, за умовами якого позивач продав, а відповідач купив за
38201 грн. 64 коп. 73/100 частини нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_1.
Зазначений договір посвідчено нотаріусом Івано-Франківського міського
нотаріального округу Басай Л.І. та зареєстровано в реєстрі за № 801 (а.с. 6-7).

Оспорюючи
дійсність вказаного договору, позивач, зокрема, посилається на укладення його з
порушенням чинного законодавства та Статуту ВАТ „Добробут", котрий
визначає особливий порядок укладення договорів щодо відчуження майна, вартість
якого перевищує 10 відсотків статутного фонду товариства.

Як
вбачається із спірного договору, він підписаний від імені ВАТ „Добробут"
ОСОБА_5 і в договорі зазначено, що вказаний представник діє на

підставі
Статуту та протоколу №1 спільного засідання Правління та Спостережної ради ВАТ
„Добробут"  від 26 січня 2005 року.

Ст. 92 ЦК України
визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх
через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно
до ч.ч.1, 2 ст. 80, ч.1 ст. 81 ГК України, одним із видів господарських
товариств, які є юридичними особами, є відкрите акціонерне товариство,
управління діяльністю якого, згідно ч. 1 ст. 89 ГК України, здійснюють його
органи і посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких
визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники
товариства. Таке ж положення міститься і в ч.1 ст. 23 Закону України „Про
господарські товариства" та ст. 97 ЦК
України.

Статтею
98, 99 ЦК України
та ст.ст.41, 47 Закону України „Про господарські товариства" визначено, що
вищим органом акціонерного товариства є загальні збори товариства, а виконавчим
органом, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, -правління або
інший орган, передбачений статутом. Зокрема, правління вирішує всі питання
діяльності акціонерного товариства, крім тих, що належать до компетенції
загальних зборів і ради акціонерного товариства (спостережної ради) і діє від
імені акціонерного товариства в межах передбачених Законом і статутом
акціонерного товариства. При цьому, роботою правління керує голова правління.

Зазначені
норми визначають загальне правило, відповідно до якого правління вирішує всі
питання діяльності товариства, крім тих, що прямо віднесені до компетенції
загальних зборів та ради товариства. Такі норми визначають і можливість
обмеження повноважень цього органу, визначених загальними нормами, шляхом
віднесення їх до компетенції інших органів товариства.

Статутом
ВАТ „Добробут" передбачено, що виконавчим органом товариства є правління.
Зазначений орган товариства є колегіальним і складається з п"яти чоловік
(п.п. 11.1, 11.3). Правління вирішує всі питання діяльності товариства, крім
питань, віднесених статутом до компетенції загальних зборів товариства, і
організовує виконання їх рішень (п. 11.5).

Пунктом
9.5 наведеного статуту, до компетенції загальних зборів ВАТ „Добробут"
віднесено, зокрема, затвердження договорів (угод), укладених на суму, що
перевищує 10 % від вартості статутного фонду, а не їх укладення, як помилково
вважає позивач та суд.

Отже,
питання укладення договорів належить до компетенції виконавчого органу
товариства - Правління.

Відповідно
до ст.48 Закону України „Про господарські товариства", голова правління
акціонерного товариства вправі без довіреності здійснювати дії від імені
товариства; інші ч.1ени правління також можуть бути наділені цим правом згідно
із статутом товариства.

Як
слідує із матеріалів справи, на засіданні правління товариства, що відбулось 26
січня 2005 року, прийнято рішення, яке зафіксовано протоколом № 1 , щодо
продажу нежитлового приміщення, яке є об"єктом купівлі-продажу за умовами
спірного договору, відповідачу ОСОБА_1 за 38201 грн.64 коп. При цьому,
підписання відповідних документів доручено заступнику голови правління ОСОБА_5

Посилання
ВАТ „Добробут" на фальсифікацію цього протоколу не можуть братися до уваги
колегією суддів, оскільки, в порушення вимог ст.218 ЦК України, не
доведені позивачем допустимими доказами, на що не звернув уваги суд першої
інстанції.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки, статутом
товариства передбачено лише затвердження угод, а не їх укладення, недодержання
встановленого установчими документами порядку їх затвердження не може бути
підставою для визнання угоди, яка, в подальшому, не затверджена загальними
зборами товариства, недійсною. Недодержання такого порядку може бути лише
підставою для відповідальності голови правління перед загальними зборами ВАТ
„Добробут".

Окрім
того, в даному випадку сума оспорюваного договору не перевищує визначеного
п.9.5 Статуту розміру в 10% від статутного фонду товариства.

Отже,
слід прийти до висновку про безпідставність доводів позивача щодо підписання
спірного договору від імені ВАТ „Добробут" не уповноваженою на те особою.

Також
колегія суддів рахує, що відсутні підстави стверджувати про порушення
переважного права акціонерів на придбання майна, що відчужене за спірним
договором, оскільки, в судовому засіданні не встановлено і не доведено
позивачем, що акціонери товариства звертались з відповідними заявами щодо
купівлі-продажу майна. Окрім того, чинне законодавство не передбачає переважного
права акціонерів на придбання майна товариства.

Відповідно
ж до ст. 241 ЦК України,
позивач вчинив усі дії, які свідчать про схвалення договору купівлі-продажу від
31.03.2005 року, тобто передав нежитлове приміщення відповідачу, прийняв платіж
за приміщення та акт про передачу приміщення затверджений рішенням правління
товариства протоколом №6 від 08.04.2005 року.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є
підставною і підлягає до задоволення, а постановлене рішення - до

скасування з
мотивів невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та
неправильного застосування норм матеріального права.

В
зв'язку з цим, колегія суддів рахує за необхідне ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог ВАТ "Добробут" до ОСОБА_1 за їх
безпідставністю.

На
підставі ст. ст. 92, 97, 98, 99, 218, 241 ЦК
України, ст. ст. 80, 81,
89 ГК України, ст. ст. 23, 41, 47, 48 Закону України "Про господарські
товариства", керуючись ст. ст. 307, 309, 312, 314, 316, 317,218 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Івано-Франківського міського суду від 13 листопада 2007 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

В позові
ВАТ "Добробут" до ОСОБА_1 про визнання недійним договору
купівлі-продажу 73/100 частини нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, загальною
площею 478 кв.м., укладеного 31 березня 2005 року між ВАТ "Добробут"
і ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального
округу Басай Л.І. і зареєстрованого в реєстрі за №801, відмовити за
безпідставністю заявлених вимог.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.