Справа № 2-472/2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

смт.Ріпки                                                                                                       15 вересня 2008 року

Ріпкинський районний
суд Чернігівської  області

у складі:головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Нерус Н.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду  в смт.Ріпки справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, зазначивши, що 21.09.2002 року та 13.12.2005 року
він придбав, відповідно за 369 грн. та 2450 грн. магнітолу марки  «LG» і холодильник марки «SАМSUNG», які
вподальшому передав у користування ОСОБА_2 Оскільки ОСОБА_2 відмовляється
добровільно повернути майно позивачеві та зберігає його у власній квартирі,
розташованій по АДРЕСА_1, ОСОБА_1 просить винести рішення, яким зобов»язати
ОСОБА_2 повернути йому магнітолу та холодильник.

Під
час судового розгляду до участі у справі в якості співвідповідача було залучено
ОСОБА_5.

В
судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги,
вказавши, що на момент придбання спірного майна, ОСОБА_1 співмешкав з донькою
відповідачки - ОСОБА_5, вів з нею спільне господарство. Після того, як ОСОБА_1
розірвав сімейні відносини з ОСОБА_5, раніше придбані магнітола і телевізор
залишились у користуванні останньої і, на момент розгляду справи судом,
перебувають у квартирі, котра належить відповідачці ОСОБА_2 Оскільки ОСОБА_5 не
приймала участі у витратах на придбання спірного майна, позивач вважає, що воно
належить йому особисто.

Відповідач
ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позовних вимог не визнали,
зазначивши, що позивач та донька відповідачки - ОСОБА_5, після розірвання між
ними шлюбу, продовжували жити однією сім»єю, вели спільне господарство та несли
спільні витрати, придбавши холодильник «SАМSUNG».  Вказаний холодильник був придбаний за кошти,
які ОСОБА_5 отримала в якості допомоги при народженні дитини у 2005 році.  Обставини придбання сім”єю ІНФОРМАЦІЯ_1
магнітоли «LG», відповідачеві ОСОБА_2 не відомі. Подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1
користувалося придбаним холодильником, а після припинення між ними сімейних
відносин, холодильник залишився у користуванні ОСОБА_5 та знаходиться у
квартирі, в якій вона проживала. ОСОБА_2 та її представник вказують, що ОСОБА_1
не передавав відповідачці будь-якого майна і вона ним не володіє та не
користується.

З
письмових пояснень співвідповідача ОСОБА_5, котра перебуває під вартою в СІЗО №
31 м.Чернігова, вбачається, що вона вважає необгрунтованими вимоги ОСОБА_1,
оскільки проживала з позивачем одією сім»єю, магнітолу отримала як подарунок на
день народження, а холодильник був придбаний за кошти, отримані нею при
народженні дитини.

Заслухавши
пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

У
відповідності до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, суд
розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно
ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В
судовому засіданні встановлено, і сторони визнають той факт, що позивач ОСОБА_1
та співвідповідач ОСОБА_5, після розірвання між ними шлюбу 03.09.1999 року,
продовжували жити однією сім»єю та вести спільне господарство, а в жовтні 2005
року у них народилася дитина - ОСОБА_6.

З
пояснень позивача вбачається, що після розірвання шлюбу він проживав однією
сім»єю з ОСОБА_5 з вересня 2002 року до вересня 2006 року. Як позивач ОСОБА_1,
так і співвідповідач ОСОБА_5 на той час були працевлаштовані та отримували
заробітну плату. Холодильник «SАМSUNG» був придбаний за кошти, виручені від
продажу однієї з корів, яких сім»я ІНФОРМАЦІЯ_1 утримувала, а також частково за
кошти, виділені батьком позивача.

Допитані
в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили той факт,
що за час проживання однією сім”єю ОСОБА_1 і ОСОБА_5, придбали магнітолу та
холодильник, які перебували спочатку в спільному користуванні сім”ї, а потім у
користуванні ОСОБА_5

Допитана
в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що холодильник «SАМSUNG», у її
присутності, придбавався ОСОБА_1 для потреб
сім”ї останнього, до складу якої на той час входила ОСОБА_5

З
гарантійних талонів на манітолу  «LG» та
холодильник «SАМSUNG» вбачається, що вони були придбані 21.09.2002 року та,
відповідно 13.12.2005 року, тобто в період проживання однією сім»єю ОСОБА_1 та
ОСОБА_5

У
відповідності до ч.1 ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік
проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що спірне майно належить позивачу ОСОБА_1 та
співвідповідачу ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності і, у разі
наявності спору, підлягає поділу в порядку, визначеному ст.ст.69-71 СК України.

В
той же час, позивачем в судовому засіданні не доведено тих обставин, на які він
посилається як на підставу своїх вимог.

ОСОБА_1
не довів обставин укладення між ним та ОСОБА_2 договору позички, тобто договору
безоплатного користування належним йому майном, а також не довів факту передачі
цього майна у користування відповідачки.

Позивачем
також не доведено, що ОСОБА_2 протиправно заволоділа спірним майном, а факт
знаходження цього майна у квартирі, яка належить відповідачці, суд не може
прийняти як беззаперечний доказ протиправного володіння майном.

З
пояснень сторін та показів свідків вбачається, що квартира, в якій знаходиться
холодильник «SАМSUNG», дійсно належить відповідачці ОСОБА_2 В той же час, на
момент придбання магнітоли та холодильника, вказаним житловим приміщення
користувалась ОСОБА_5

Враховуючи,
що позивач не довів обставин якими він обгрунтовував свої вимоги, а також не
скористався правом зміни підстав позову, в задоволенні його вимог необхідно
відмовити.

У
відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем,
відшкодуванню не підлягають             .

Керуючись
ст.ст.10, 57, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задовленні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування
майна - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення, може бути подано до апеляційного суду
Чернігівської області, через  Ріпкинський
районний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду Чернігівської області, через Ріпкинський районний,
суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                    Є.А.
Жовток