Справа №2 -89/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ          УКРАЇНИ

14 лютого 2008 року                                                                               м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запорожжя в складі:

головуючого судді:                                                                                            Амброскіна В.Л.,

при секретареві:                                                                                                 Мітіної
Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1. та відповідача
ОСОБА_2., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, 3-тя особа відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій
області, про усунення перешкод в здійсненні
права власності шляхом зняття  з
реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду
з вищевказаними вимогами. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві
позивач зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок
АДРЕСА_1. 21.06.1996 року він з відповідачем ОСОБА_2. уклав шлюб, але шлюбні
стосунки були припинені в березні 2006 року. 10.03.2006 року відповідач
добровільно зібрала свої речі та стала проживати окремо від нього та з того
часу в зазначеному будинку не проживає та її речей у будинку немає. Оскільки
відповідач ОСОБА_2. зареєстрована за адресою належного йому будинку та
добровільно не знімається з реєстрації, це перешкоджає йому здійснювати права
власника житлового будинку, зокрема тягне додаткові витрати щодо утримання
будинку. Ніяких перешкод у користуванні спірним будинком він відповідачеві не
створював. Оскільки відповідач більш ніж 6 місяців не проживає в зазначеному
будинку без поважних причин, позивач просить усунути йому перешкоди у
здійсненні ним прав власника, шляхом зняття відповідача ОСОБА_2. з реєстрації
за адресою належного йому будинку.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1. свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що він
29.03.2003 року тимчасово зареєстрував ОСОБА_2., на її прохання, яка на той
момент була його дружиною, за адресою належного йому на праві власності
будинку, де вони разом із відповідачкою проживали в літньої кухні, оскільки
даний будинок був в незадовільному стані з моменту його дарування. З 10.03.2006
року відповідачка добровільно залишила цей будинок та з того часу в ньому не
проживає, хоча ніяких перешкод в користуванні ним їй ніхто не чинив. Крім того,
позивач ОСОБА_1. також пояснив, що в 2004 році в цьому будинку була пожежа,
після якої в будинку повністю ремонт не зроблений, але в ньому можливо
проживати. Зараз в цьому будинку ніхто не проживає, але він в ньому іноді
ночує.

Відповідач ОСОБА_2., у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала повністю та пояснила, що вона перебувала із
позивачем в зареєстрованому шлюбі та постійно зареєстрована за
адресою:АДРЕСА_1Вона дійсно з 10.03.2006 року пішла проживати до знайомих з
належного позивачу зазначеного будинку, оскільки в цьому будинку проживати було
неможливо. З самого початку вони разом із позивачем проживали не в самому
будинку а в літньої кухні. В будинку в 2004 році була пожежа, в ньому немає
опалення, відсутні вікна та двері, коли вони в ньому проживали, то її дитина
постійно хворіла. В цьому будинку залишились її особисті речі, а саме постільна
білизна, посуд, електрична пічка, взуття та інше. Якщо б в цьому будинку були
належні умови для проживання, то вона би в ньому проживала, оскільки не має
іншого житла.

Представник відділу громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в
Запорізькій області у судове засідання не з'явилися, але до суду надійшла заява
від начальника відділу про розгляд справи за відсутності їх представника.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши інші докази, які є у справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1.
не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно із
ксерокопії паспорта, виданого на ім'я ОСОБА_1, виданого Комунарським РВ УМВС
України в Запорізькій області від 20.02.1997 року, випливає, що 21.06.1996 року
останній уклав шлюб із ОСОБА_2.  Згідно
із договору дарування від 06.06.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3. за реєстровим №2551,
випливає, що ОСОБА_1прийняв в дар будинок АДРЕСА_1. Цей договір дарування
зареєстрований 28.04.1999 року в ОП ЗМБТІ в реєстровій книзі №190 за реєстровим
№35055. Відповідно до ксерокопії домової книги будинку АДРЕСА_1, випливає, що
ОСОБА_2 29.03.2003 року була зареєстрована постійно за адресою:АДРЕСА_1, з
поміткою до чоловіка. Згідно із відомостями адресно-довідкового бюро УМВС
України в Запорізької області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, постійно
зареєстрована з 29.03.2003 року за адресою:АДРЕСА_1Згідно із довідки завіреної головою
квартального комітету №20 від 23.11.2007 року, випливає, що ОСОБА_2тимчасово
зареєстрована за адресою:АДРЕСА_1, але у довідці не вказано до якого часу
здійснена тимчасова реєстрація. Відповідно до довідки №80, виданої головою
квартального комітету №20 від 23.04.2007 року, ОСОБА_2з 10.03.2006 року не
проживає в будинку АДРЕСА_1 Відповідно до рішення Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 26.04.2007 року, яке набуло законної сили, шлюб між ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. було розірвано.

Дані обставини підтверджуються
дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст.11 ЦПК України,
суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичної особи, поданою згідно
вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.9 Житлового
кодексу Української РСР, ніхто не може бути обмежений в праві користування
жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно із ст.156 Житлового кодексу
Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із
ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з
власником будинку, причому припинення сімейних відносин з власником будинку не
позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Суд критично ставиться до
ствердження позивача про те, що відповідач за спірною адресою була
зареєстрована тимчасово, а також до довідки голови квартального комітету №20
від 23.11.2007 року, про тимчасову реєстрацію відповідача, оскільки жодними
належними доказами цей факт не підтверджується, а навпаки спростовується
поясненнями відповідача ОСОБА_2., копією домової книги та відомостями
адресно-довідкового бюро УМВС України в Запорізької області.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2.
на законних підставах була зареєстрована постійно з 29.03.2003 року за
адресою:АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового
кодексу Української РСР, при тимчасової відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Та згідно
із вимогами ст.72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що
втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи
понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Але, відповідно до ч.2 ст.71
Житлового кодексу Української РСР, якщо особа була відсутня з поважних причин
понад шість місяців, то цей строк може бути продовжений в разі спору судом.

Суд приходить до висновку про те,
що відповідач ОСОБА_2. з 10.03.2006 року не проживає в будинку АДРЕСА_1з
поважних причин, оскільки даний будинок знаходиться в неналежному для
проживання стані, що підтверджується поясненнями сторін про те, що в цьому
будинку в 2004 році була пожежа, в самому будинку сторони не проживали, а
проживали в літній кухні, а також поясненнями позивача про те, що з моменту
дарування будинок знаходився в неналежному стані та він після пожежі в будинку
робив ремонт, який повністю не зроблений.

З огляду на вищевказане суд вважає,
що відповідач ОСОБА_2. не втратила право користування будинком АДРЕСА_1

Згідно із ст.391 Цивільного кодексу
України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження своїм майном.

Суд вважає, що оскільки позивач
ОСОБА_1. зареєстрував в якості дружини відповідача ОСОБА_2. в належному йому на
праві власності будинку, тому в даному випадку він сам розпорядився своїм
майном на умовах встановленим законом, й тому зазначена реєстрація відповідача
не може вважатися порушенням права власності позивача. Цей висновок також
підтверджується п.53 «Правових позицій, висловлених судовою колегією в
цивільних справах Верховного Суду України в зв'язку з аналізом причин перегляду
судових рішень у цивільних справах у 1996 році» від 01.12.1997 року, а також
п.74 «Правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій судових справ
(Житлове право)», викладених у листі Верховного Суду України від 26.05.2001
року.

Таким чином суд вважає доводи
позивача не обґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 11, 60, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні цивільного позову
ОСОБА_1до ОСОБА_2, 3-тя особа відділ громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, про
усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного
обліку - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його
проголошення та подання апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:
В.Л. Амброскін