АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22-349                                                   Головуючий
2008 р.                                                                     Ліхтанська
Суддя-доповідач: Бондар В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
березня 2008 року                                                                          м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:  Бондара В.О.

Суддів:                                 Прокопенка О.Л.

Маловічко С. В.
При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною

скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського

міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2007 року по
справі за

позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради,  3-ті

особи: ОСОБА_2,  Комунальне
підприємство Бердянської

міської ради "Територіальне медичне об'єднання "Бердянська міська
дитяча

лікарня та пологовий будинок" про визнання незаконним розпорядження

міського голови про звільнення,  про
поновлення на роботі,  стягнення

середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної

шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

09 серпня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

Бердянської міської ради,  3-ті
особи: ОСОБА_2,  Комунальне підприємство

Бердянської міської ради "Територіальне медичне об'єднання
"Бердянська

міська дитяча лікарня та пологовий будинок" про визнання незаконним

розпорядження міського голови про звільнення,  про поновлення на роботі,

стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування

моральної шкоди.

В позові
зазначав,  що згідно розпорядженням
міського голови від 14 червня 2001 року за № 409-р він був призначений на
посаду головного лікаря створеної медичної установи та з позивачем було
укладено безстроковий

трудовий
договір. Рішенням Бердянської міської ради від 27 липня 2006 р. за №31
Бердянська міська медична установа охорони материнства та дитинства була
перетворена у комунальне підприємство "Бердянська міська дитяча лікарня та
пологовий будинок". Розпорядженням міського голови за № 781-р від 29
грудня 2006 року позивача було звільнено з посади головного лікаря на підставі
п.1  ст.
40 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією Бердянської міської медичної
установи охорони материнства.

Посилаючись
на порушення ч.3  ст.  36 КЗпП України,  просив суд визнати протиправними
розпорядження міського голови № 781-р від 29 грудня 2006 року,  поновити його на посаді керівника
реорганізованого лікувально-профілактичного закладу - директора КП Бердянської
міської ради "ТМО "Бердянська міська дитяча лікарня та пологовий
будинок" з 9 січня 2007 року,
виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 34390
грн.,  та стягнути з відповідача у
відшкодуванні моральної шкоди 25000 грн.

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2007 року
у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,  в якій посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
просив рішення суду скасувати та ухвалите нове,  по суті позовних вимог.

В
судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 відмовився від позовних вимог у
частині відшкодування моральної шкоди.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
осіб,  які брали участь у судовому
засіданні,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Згідно  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як
вбачається з матеріалів справи,  рішенням
п'ятої сесії V скликання Бердянської міської ради № 31 від 27 липня 2006
року було вирішено припинити діяльність Бердянської міської медичної установи
охорони материнства та дитинства шляхом її реорганізації (перетворення) в
комунальне підприємство Бердянської міської ради „Територіальне медичне
об'єднання „Бердянська міська дитяча лікарня та пологовий будинок (а. с.  10). Цим же рішенням для його впровадження
було затверджено ряд організаційних заходів,  в тому чиелі розробити Статут КП Бердянської
міської ради „ТМО „Бердянська міська лікарня та пологовий будинок".

Відповідно
до п. 9.1 Статуту КП „Бердянської міської ради „ТМО „Бердянська міська дитяча
лікарня та пологовий будинок",
керівництво ТМО здійснює директор (а. с.
30),  а відповідно до п. 9.2
Статуту (а. с.  30),  керівник ТМО у відповідності до ч.3  ст.  18
Статуту територіальної громади міста Бердянська (а. с.  78) призначається на посаду міським головою
після конкурсного відбору шляхом укладення з ним контракту.

Матеріали
справи свідчать,  що при реорганізація
(перетворенні) підприємства,  власником додержано норм
законодавства,  що регулюють вивільнення
працівника. Позивача за 2 місяці було попереджено про. наступне
звільнення,  що підтверджується копією
розпорядження від 06 листопада 2006 року (а. с.
13) та копією попередження про звільнення,  підписане позивачем 08 листопада 2006 року
(а. с.  14),  від запропонованих посад в реорганізованому

підприємстві
позивач відмовився (а. с.  96),  для конкурсного відбору на посаду директора
комунального підприємства документи не подавав,
участі у конкурсі не приймав,
хоча не заперечує,  що таку
можливість мав.

Суд
повно і всебічно дослідив обставини справи і ухвалив обгрунтоване рішення на
підставі ч. 1  ст.  40,
ст.  49-2 КЗпП України.

Відповідно
до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду
судами трудових спорів" № 9 від 06 листопада 1992 року при реорганізації
підприємства або його перепрофілюванні звільнення за п. 1  ст.  40
КЗпП України може мати місце,  якщо це
супроводжується скороченням чисельності або штату працівників,  змінами у їх складі за посадами,  спеціальністю,  кваліфікацією,  професією.

В
реорганізованому підприємстві посада головного лікаря на якій працював позивач
відсутня,  а зміст трудової функції
директора порівняно з головним лікарем змінено. Крім того,  встановлено інший порядок призначення на
посаду - після конкурсного відбору шляхом укладання з ним контракту

Посилання
апелянта на те,  що суд безпідставно
дійшов висновку,  що в даному випадку
була проведена ліквідація юридичної особи,
а не її реорганізація,
обгрунтовані,  оскільки це прямо
зазначено у п. 1.1 Статуту підприємства (а. с.
27),  проте ця обставина не
впливає на правильний висновок суду щодо дотримання вимог законодавства при
звільненні позивача.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що при
попередженні про наступне звільнення 08 листопада 2006 року позивачу не були
запропоновані вакантні посади необгрунтовані,
оскільки,  претендуючи на посаду
керівника реорганізованого підприємства,
він безпідставно не прийняв участі у конкурсі на посаду директора,  а вакантні посади на реорганізованому
підприємстві дійсно були запропоновані йому 26 грудня 2006 року,  тобто після проведення реорганізації.

Інші
доводи є несуттєвими і надуманими і спростовуються набутими по справі доказами.

З огляду
на зазначене,  колегія суддів
вважає,  що судом повно і всебічно
з'ясовані обставини справи,  що мають для
неї значення,  висновки відповідають цим
обставинам і набутим доказам,  характер
правовідносин визначений правильно,
норми матеріального і процесуального права при розгляді справи судом не
порушені,  застосовані вірно,  постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись  ст.
ст.  307, 308, 313, 315, 317 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2007 року
по цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців.