Справа № 22ц-20/08                                                                                                     Головуючий в 1 інстанції  Панасюк С.П.
Категорія - 40                                                                                                               Доповідач Расевич С.І.
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м    У к
р а ї н и

17 січня 2008 року                                                                                                   м.
Луцьк

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого
- судді Расевича С.І.,

суддів
Киці С.І., Карпук А.К.,

при секретарі Гордійчук І.В.

з участю

позивача
ОСОБА_1,

його
представника ОСОБА_2,

представників
відповідача Гайворонської І.М., Клімчук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти
Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області про визнання
наказу про дисциплінарне стягнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою
відповідача на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 29
жовтня 2007 року, -

в с т а
н о в и л а :

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до відділу освіти Рожищенської районної державної
адміністрації Волинської області про визнання наказу про дисциплінарне
стягнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, мотивуючи його тим, що він працював на посаді директора
Рожищенської дитячо-юнацької спортивної школи.

За
матеріалами перевірки, проведеної у лютому-березні 2007 року, на позивача
наказом № 97 від 30 березня 2007 року на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді догани. Вважає, що дане стягнення накладено з порушенням
вимог ст. 148 КЗпП України, а саме пропуском місячного строку з дня виявлення
проступку.

Наказом
№ 61 від 25 червня 2007 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора Рожищенської
дитячо-юнацької спортивної школи за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Оскільки він
виконував свої обов'язки належним чином, попереднє дисциплінарне стягнення є
незаконним, тому вважає, що і звільнення є незаконним.

Просив
скасувати наказ № 97 від 30 березня 2007 року, поновити його на посаді
директора Рожищенської дитячо-юнацької спортивної школи та стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням
Рожищенського районного суду від 29 жовтня 2007 року позов задоволено.
Постановлено скасувати догану, оголошену наказом № 97 від 30 березня 2007 року,
поновити ОСОБА_1 на посаді директора Рожищенської дитячо-юнацької спортивної
школи, стягнуто з відділу освіти Рожищенської районної державної адміністрації
в користь позивача 5270 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
в користь держави 68 грн. судового збору й 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішення в частині
поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за місяць допущено до
негайного виконання.

Відповідач
в апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в
позові у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та
недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав
встановленими.

Колегія
суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а
рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення в зв'язку з невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

Наказом
№ 25 від 17 січня 2007 року було призначено перевірку дотримання режиму роботи
в Рожищенській дитячо-юнацькій спортивній школі (далі - ДЮСШ) протягом
лютого-березня 2007 року.

На
виконання наказу була проведена перевірка в ході якої встановлено, що в
лютому-березні 2007 року були виявлені порушення трудового розпорядку та
відсутній належний контроль зі сторони директора ДЮСШ за навчальним процесом,
про що свідчать доповідні записки та довідки (т. 2 а.с. 127-131, 146).

За
змістом ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник
або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

За
кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення.

При
обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати
ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення
оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під
розписку.

На
виконання вимог зазначеної норми закону у позивача 20 березня 2007 року було
відібрано пояснення (т. 2 а.с. 147), а 30 березня 2007 року, з врахуванням
тяжкості вчиненого проступку, було видано наказ № 97 про накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді догани (т. 2 а.с. 88).

2
квітня 2007 року ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом, однак про те, що він з ним
ознайомлений, підписати відмовився про що був складений акт (т. 2 а.с. 148).

Посилання
позивача на те, що при накладенні стягнення було пропущено місячний строк з дня
виявлення проступку не заслуговує на увагу, оскільки порушення трудової
дисципліни було виявлено 20 березня 2007 року і саме за це порушення на нього
накладено дисциплінарне стягнення.

Копія
наказу № 97 від 30 березня 2007 року, на яку посилається ОСОБА_1 як на підставу
вимоги про пропуск місячного строку не може бути взяти в основу, оскільки
спростовується оригіналом оспорюваного наказу (т.2 а.с. 88) та показаннями
свідка ОСОБА_3, який видавав копію наказу позивачу.

Отже
будь-яких порушень трудового законодавства при видачі наказу про притягнення
ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності апеляційним судом не встановлено, а
тому підстави для визнання його незаконним та скасування відсутні.

Наказом
№ 170 від 7 червня 2007 року було продовжено строк перевірки режиму роботи ДЮСШ
до 11 червня 2007 року (т. 2 а.с. 149).

При
цьому були виявлені порушення режиму роботи ДЮСШ та відсутність контролю з боку
директора за режимом роботи ДЮСШ про що свідчить довідка від 8 червня 2007 року
(т. 2 а.с. 150).

На
виконання вимог ст. 149 КЗпП України ОСОБА_1 було запропоновано дати пояснення
з приводу виявлених порушень, однак від дачі пояснень той відмовився, про що 11
червня 2007 року було складено акт (т. 2 а.с. 151).

Відповідно
до речення першого ч. 2 ст. 23 Закону України «Про позашкільну освіту»
призначення на посаду та звільнення з посади керівника державного та
комунального позашкільного навчального закладу здійснює відповідно спеціально
уповноважений центральний орган виконавчої влади в галузі освіти, інші
центральні органи виконавчої влади, у сфері управління яких перебувають
позашкільні навчальні заклади, місцеві органи виконавчої влади, у сфері
управління яких перебувають позашкільні навчальні заклади.

Згідно
абзацу 4 частини 4 статуту ДЮСШ, затвердженого 30 січня 2001 року і
зареєстрованого виконавчим комітетом Рожищенської міської ради за №
04333268Ю001002, директор ДЮСШ призначається на посаду і звільняється відділом
освіти районної державної адміністрації.

Роботодавець,
в зв'язку із систематичним невиконанням ОСОБА_1 без поважних причин обов'язків,
покладених на нього, ініціював перед профспілковим комітетом ДЮСШ та
Рожищенською районною радою клопотання про надання згоди на звільнення того з
посади за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

13
червня 2007 року профспілковий комітет надав згоду на проведення звільнення із
зазначених підстав.

Рішенням
Рожищенської районної ради від 14 червня 2007 року № 13/30 також було погоджено
звільнення ОСОБА_1 з наведених в поданні підстав.

Наказом
№ 61 від 25 червня 2007 року ОСОБА_1 було звільнено на підставі п. 3 ст. 40
КЗпП України.

Отже
звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України проведено у відповідності до
вищезазначених норм закону, а тому підстав у поновленні на посаді директора
ДЮСШ у суду нема.

За
таких обставин у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України відповідачу слід присудити з протилежної сторони судові
витрати, які сторона понесла у зв'язку з апеляційним оскарженням судового
рішення, а саме 29,5 грн. судового збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в апеляційному суді. Крім
того, з ОСОБА_1 слід стягнути відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 ЦПК України
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в Рожищенському
районному суді.

На
підставі п. 3 ст. 40, ст.ст. 147-150 КЗпП України, керуючись ст.ст. 307, 309,
314 ЦПК України колегія суддів

в и р і
ш и л а :

Апеляційну
скаргу відповідача відділу освіти Рожищенської районної державної адміністрації
Волинської області задовольнити.

Рішення
Рожищенського районного суду Волинської області від 29 жовтня 2007 року в даній
справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В
позові ОСОБА_1 до відділу освіти Рожищенської районної державної адміністрації
Волинської області про визнання наказу про дисциплінарне стягнення незаконним,
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 в користь відділу освіти Рожищенської районної державної
адміністрації Волинської області п'ятдесят дев'ять гривень 75 копійок судових
витрат.

Стягнути
з ОСОБА_1 в користь держави тридцять гривень витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у Рожищенському районному суді Волинської області.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: