Справа 2-9/2008
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ   УКРАЇНИ

17 січня 2008
року Білозерський районний суд Херсонської області в складі головуючого -
судді: Сокирко Л.М.  при секретарі:
Онофрійчук Л.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою
Херсонської   філії ЗАТ «Банк Петрокоммерц - Україна»   доОСОБА_1
ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,  переданого в іпотеку,  -

встановив:

Херсонська
філія ЗАТ «Банк Петрокоммерц
- Україна» 21 листопада 2006 року звернулася з позовом до суду
доОСОБА_1  ПСП «Тонус» про стягнення
заборгованості за кредитним договором та договором про надання овердрафту в сумі 3664029
грн. 97 коп. 27 листопада 2006 року позивач звернувся до суду з клопотанням про
залучення   ОСОБА_2,  як співвідповідача по справі.

Позовну
заяву позивач мотивував тим,  що ЗАТ
«Банк Петрокоммерц -
Україна» в особі Херсонської філії згідно кредитного договору НОМЕР_3 від 7
березня 2006 року надало ПСП «Тонус» кредит в розмірі 750 000 грн.,  строк повернення кредиту встановлено до 6
листопада 2006 року зі сплатою 22 % річних. Додатковою угодою № 1 від 2 червня
2006 року до кредитного договору загальний ліміт заборгованості за кредитом
встановлено 1400 000 грн. Згідно договору про надання овердрафту НОМЕР_2 від 3
березня 2006 року ПСП «Тонус» був наданий кредит у формі офердрафту,  строк дії договору був встановлений до 3
березня 2007 року. Загальний ліміт овердрафту,  згідно п. 1.2 договору про надання овердрафту,  переглядається банком щомісячно,  про що складаються додаткові угоди.

Таким
чином додатковою угодою від 21 серпня 2006 року до договору,  загальний ліміт овердрафту встановлено 2
000 000 грн. зі сплатою 22 % річних.

Надання
кредитних коштів ПСП «Тонус» підтверджується меморіальними ордерами № 454490
від 7 березня 2006 року та № 502644 від 5 червня 2006 року.

На цей час
основний борг та відсотки за користування кредитами не сплачені.

Згідно
п. 5.1 договору про надання овердрафту
Банк вправі припинити подальшу видачу кредитних коштів та вимагати дострокового
повернення заборгованості по овердрафту,  та сплаті відсотків за користування
кредитними коштами і встановленої вищевказаними договорами неустойки,  а також відшкодування збитків,  завданих банку в результаті невиконання чи
неналежного виконання позичальником умов договорів,  а позичальник зобов'язаний погасити
заборгованості по овердрафту,  та сплаті відсотків за користування
кредитними коштами і встановленої вищевказаними договорами неустойки,  а також відшкодування збитків.

Пунктом
5.3 кредитного договору та п. 6.2 договору про надання овердрафту встановлено,  у випадку неналежного та/або несвоєчасного
перерахування позичальником будь-якого платежу,
передбаченого умовами цих договорів,
він сплачує неустойку у вигляді пені,
в розмірі подвійної облікової ставки НБУ,  що діяла в період нарахування,  виходячи з суми такого платежу за кожний день
прострочення його перерахування.

На день
подачі позову позичальник свої зобов'язання за кредитним договором та договором
про надання овердрафту
не виконує,  в зв'язку з чим станом на
17.11.2006 року існує заборгованість в сумі 3 664 029 грн. 97 коп. в тому числі: за
кредитним договором заборгованість складає 1 499 353 грн. 92 коп.,
в тому числі: залишок заборгованості за кредитом - 1 400
000 грн.; заборгованість по сплаті відсотків - 74 257 грн. 53 коп.; пеня за
несплату прострочених відсотків - 821 грн. 41 коп.,  пеня за несплату основного боргу - 24 126
грн. 03 коп.; за договором про надання овердрафту
заборгованість складає

2 164 676 грн. 05 коп. в тому числі: залишок заборгованості
за кредитом - 1 998
561 грн. 05 коп.; заборгованість по сплаті відсотків
- 92755 грн. 13 коп. пеня за несплату
відсотків - 1 684 грн. 84 коп.; пеня за несплату основного боргу 71 674 грн. 42 коп.; несплачений залишок
комісії за невикористаний ліміт овердрафту
- 0,  59 коп.; пеня за несплату комісії
за невикористаний ліміт овердрафту
- 0, 02 коп.

Пунктом 3.3.6 кредитного договору про надання овердрафту передбачено,  що Банк має право,  задовольнити
свої вимоги за рахунок забезпечення.

Виконання
зобов'язань за кредитним договором забезпечувалось договором поруки НОМЕР_3/2
від 7 березня 2006 року поручителем виступає ОСОБА_2  та договором поруки № 07-03/4 від 7 березня
2006 року. Відповідно до яких поручитель зобов'язується перед банком в повному
обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань,  щодо повернення отриманих кредитних
коштів,  сплати процентів за користування
кредитними коштами,  а також суми комісії
та можливих штрафних санкцій,  у розмірі
та у випадках передбачених кредитними договорами (п.1.1. договорів поруки).

За
договором поруки поручитель відповідає перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Статтею
554 ЦК України
передбачено,  що у разі порушення
боржником зобов'язання,  забезпеченого
порукою,  боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі,  що і
боржник,  включаючи сплату основного
боргу,  процентів,  неустойки,
відшкодування збитків,  якщо інше
не встановлено договором поруки.

Крім
того,  для забезпечення належного
виконання зобов'язань позичальника за кредитними договорами,  укладеш наступні договора: договір застави
від 31.03.2006 року заставодавцем виступає ПСП «Тонус» предметом застави є
товари в обороті,  а саме пшениця 4
клас,  соняшник,  пшениця загальною вартістю 2500 000 грн.;
договір застави від 31.03.2006 року заставодавцем виступає ПСП «Тонус»,  предметом застави є пересувальна
зерносушильна машина НОМЕР_1; договір іпотеки від 31.03.2006 року іпотекодавцем
виступає ОСОБА_1  предметом іпотеки є
зерновий тік; договір іпотеки від 31.03.2006 року іпотекодавцем виступає
ОСОБА_2  предметом іпотеки є комплекс
«Автогараж»,  майновий комплекс «Ремонті
майстерні»,  нежитлові будівлі кузні.

Відповідно
умов наведених договорів відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Є майновими
поручителями,  які згідно  ст.  11
Закону України «Про іпотеку» несуть відповідальність перед іпотекодержателем за
невиконання боржником основного зобов'язання.

Статтею
33 Закону України «Про іпотеку» встановлено,
що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно
до п.2.1. договорів іпотеки та договорів застави,  іпотека (застава) забезпечує вимоги
іпотекодержателя щодо виконання боржником кожного і всіх його боргових
зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі,  у такій валюті,  у такий строк та у такому порядку,  як встановлено в кредитних договорах,  з усіма змінами та доповненнями до нього. В
разі зміни розміру боргових зобов'язань після укладення договору іпотеки,  такі боргові зобов'язання забезпечуються в їх
повному розмірі (п.2.2.1 договорів іпотеки).

Крім
того п.2.2.2 договорів іпотеки передбачено,
що сторони визначають,  що в їх
наміри входить забезпечення виконання боргових зобов'язань з врахуванням
можливої зміни протягом дії цього договору. Іпотекодавець підтверджує,  що іпотека забезпечує виконання боргових
зобов'язань також в разі їх зміни іпотекодержателем та боржником.  В цьому разі для підтвердження цього факту
поширення іпотеки на змінені боргові зобов'язання,  буде достатнім повідомлення іпотекодержателем
іпотекодавця про зміну боргових зобов'язань,
викладене в простій письмовій формі.

Виконуючи   вказану
вимогу,    Банком       були
двічі   направлені   лист,
в   яких

повідомляється
про відповідні зміни боргових зобов'язань,
передбачені кредитними договорами та додатковими угодами до них.

На
неодноразові звернення Банку,  в тому
числі і письмові з вимогою погашення заборгованості,  що утворилась,  дії направлені на ліквідацію вищевказаної
заборгованості з боку боржників не проводились.

Відповідно
до  ст.
ст.  525,  526,
553,  554 ЦК України,  зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог закону,
інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк.
Односторонняя відмова від виконання зобов'язань не допускається. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Просили,  стягнути солідарно з ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 та ПСП «Тонус» на користь Херсонської
філії ЗАТ «Банк Петрокоммерц
- Україна» в сумі 3 664 029 грн. 97 коп. в тому числі: за кредитним
договором заборгованість складає 1 499 353 грн. 92 коп.,
в тому числі: залишок заборгованості за кредитом - 1 400
000 грн.; заборгованість по сплаті відсотків - 74 257 грн. 53 коп.; пеня за
неслату прострочених відсотків - 821 грн. 41 коп.,  пеня за несплату основного боргу - 24 126
грн. 03 коп.; за договором про надання овердрафту
заборгованість складає 2 164 676 грн. 05 коп. в тому числі: залишок
заборгованості за кредитом -1 998 561 грн. 05 коп.; заборгованість по сплаті
відсотків - 92755 грн. 13 коп. пеня за несплату відсотків - 1 684 грн. 84 коп.;
пеня за несплату основного боргу 71 674 грн. 42 коп.; несплачений залишок
комісії за невикористаний ліміт овердрафту
- 0,  59 коп.; пеня за несплату
комісії за невикористаний ліміт овердрафту
- 0, 02 коп. та покласти на відповідачів судові витрати по справі.

В ході
судового засідання 11 липня 2007 року Херсонська філія ЗАТ «Банк Петрокоммерц - Україна»
подала до суду заяву про зміну підстав та предмету позову. Дану заяву
мотивувала тим,  що в провадженні
Білозерського районного суду Херсонської області знаходиться цивільна справа за
позовом Херсонської філії ЗАТ «Банк Петрокоммерц -Україна» про стягнення
заборгованості за кредитним договором солідарно з ПСП «Тонус»,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно
до  ст.
31 ЦПК України позивач протягом усього часу розгляду справи має право змінити
підставі або предмет позову,  тощо.

З
урахуванням цієї заяви новим предметом позову,
просили вважати вимоги про визнання права власності на наступне нерухоме
майно: зерновий тік,  розташований в с Інгулець
Білозерського району Херсонської області; комплекс «Автогараж»,  розташований в АДРЕСА_1;
майновий комплекс «Ремонті майстерні»,
розташований в АДРЕСА_2,  нежитлові будівлі кузні,  розташовані вАДРЕСА_3

Право
власності на вказані об'єкти нерухомості перейшли до банку за нотаріально
посвідченими правочинами - договорами іпотеки,
за таких обставин.

31
березня 2006 року між Банком та гр. ОСОБА_1 та між Банком та гр. ОСОБА_2
укладено та нотаріально посвідчено договори іпотеки,  предметом яких є забезпечення повного і
своєчасного виконання боржником - ПСП «Тонус» боргових зобов'язань за двома
кредитними угодами: - за договором про надання овердрафту НОМЕР_2 від 3.03.2006 року; - за кредитним договором
НОМЕР_3 від 7.03.2006 року (разом -Основне зобов'язання).

В
забезпечення виконання Основного зобов'язання відповідачі згідно з вказаними
договорами передали в іпотеку наступне нерухоме майно: зерновий тік,  розташований в с Інгулець Білозерського району Херсонської області
(ринкова вартість об'єкту згідно експертного висновку складає 793 602 грн.);
комплекс «Автогараж»,  розташований в АДРЕСА_1
(ринкова вартість об'єкта згідно експертного висновку складає 455 095 грн.);
майновий комплекс «Ремонті майстерні»,
розташований в АДРЕСА_2 (разом Спірне майно); нежитлові будівлі кузні,  розташовані в АДРЕСА_3 (ринкова вартість
об'єкта згідно експертного висновку складає 204 660 грн.

Відповідно
до п. 2. 1
договорів,  іпотека за цими договорами
забезпечує вимоги іпотекодержателя (Банку) щодо виконання боржником кожного і
всіх його боргових зобов'язань за кредитними договорами у такому розмірі,  у такій валюті,  у такий строк і в такому порядку,  як встановлено в кредитних договорах,  з усіма змінами і доповненнями до нього.

Згідно з
п. 2.1.1. договору
стосовно повернення кредиту,  іпотекою
забезпечено повернення іпотекодержателеві у певні строки кредитів на загальну
суму,  яка може скласти 1 500 000 грн.

В
установлений кредитним договором строк ПСП «Тонус» не повернуло кредитні кошти.

На
випадок не повернення кредитних коштів сторони в договорах іпотеки передбачали
порядок задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу права власності на
предмет застави.

Так,  п.3
ст.  6.4 договору іпотеки,  передбачає,
що при виконанні іпотечного випадку іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю повідомлення з вказівкою про загальну суму боргових зобов'язань та
граничний строк погашення боргових зобов'язань(іпотечне повідомлення). У
випадку непогашення боргових зобов'язань у строк,  передбачений у іпотечному повідомленні,  право власності на предмет іпотеки переходить
від іпотекодавця до іпотекодержателя в день,
наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов'язань,  вказаному в іпотечному повідомленні - за
вартістю,  визначеною внаслідок
проведення незалежної оцінки».

3.10.2006
року Банком були направлені відповідачам іпотечні повідомлення,  з вимогою погасити в термін до 16 жовтня 2006
року заборгованість,  що утворилась в
результаті порушення графіку погашення кредиту ПСП «Тонус» Відповідачі вищевказану
вимогу не виконали.

Таким
чином,  Банк з 17 жовтня 2006 року набув право
власності на нерухоме майно.

Право
власності Банку на вказані об'єкти відповідачами не визнається. В добровільному
порядку заборгованість не погашають.

Відповідно
до  ст.
238 ЦК України
право власності набувається на підставах,
що не заборонені законом,  зокрема
із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,  якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно  ст.
392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою,  а також у разі втрати ним
документа,  який засвідчує його право
власності.

Статтями
36,  37 Закону України «Про іпотеку»
передбачено,  що сторони іпотечного
договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання
здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя,  що міститься в
іпотечному договорі.

Іпотекодержатель
може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на
предмет іпотеки.

Згідно з
ч. 4  ст.
653 ЦК України
сторони не мають права вимагати повернення того,  що було виконане ними за зобов'язання до
моменту зміни або розірвання договору,
якщо інше не встановлено договором або законом.

Просили,  визнати право власності за ЗАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» на
нерухоме майно,  яким є: зерновий
тік,  розташований в с Інгулець
Білозерського району Херсонської області ; комплекс «Автогараж»,  розташований в АДРЕСА_1;
майновий комплекс «Ремонті майстерні»,
розташований в АДРЕСА_2,  нежитлова будівля кузні,  розташована в АДРЕСА_3 та визнати ЗАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» добросовісним набувачем
вказаного нерухомого майна.

Представник
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав,  суду пояснив,
що згідно  ст.  2 Закону України «Про іпотеку» законодавство
України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного
Кодексу України,  Господарського Кодексу
України,  Земельного Кодексу України.
Цього Закону та інших нормативно-правових актів,  а також міжнародних договорів України».

Згідно  ст.  1
Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майно,  що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в
порядку,  встановленому цим Законом.

Згідно  ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі
порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок
предмета іпотеки переважно перед іншими особами,  права чи вимоги яких на передане в іпотеку
нерухоме майно не зареєстровані в установленому законом порядку або
зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Отже,  положення п.2
ст.  6.4 обох договорів
іпотеки,  на який посилається
визивач,  яке на підставу своїх змінених
позовних вимог,  суперечить Закону
України «Про іпотеку»,  оскільки
встановлюють обов'язок відповідачів щодо погашення боргових зобов'язань за
боржника ПСП «Тонус»,  а не лише
забезпечення виконання боржником основного зобов'язання.

Згідно з
ч. 1  ст.
203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу іншим актам цивільного
законодавства,  а також моральним засадам
суспільства».

А згідно
з ч. 1  ст.  215 ЦК
України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою-третьою,  п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу».

Отже,  положення договору іпотеки,  які не відповідають Закону України «Про
іпотеку» є недійсними,  а тому п. 2  ст.
6.4 обох договорів іпотеки не можна вважати належним застереженням про
задоволення вимог іпотекодержателя,  що
міститься в іпотечному договорі,  а тим
більше окремим договором про задоволення вимог іпотекодержателя у розумінні  ст.
ст.  36,  37 Закону України «Про іпотеку».

Згідно  ст.  35
Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або
умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику,  якщо він є відмінним від іпотекодавця,  письмову вимогу про усунення порушення. В
цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань,  вимоги про виконання порушеного зобов'язання
у не менш ніж тридцяти денний строк та попердження про звернення стягнення на
предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

23
серпня 2006 року відповідачам було направлено листи позича вих. № 459/1 та №
461/1 від 23.08.2006 року якими повідомлялось,
що згідно додаткової угоди № 7 від 21.08.2006 року до договору про
надання овердрафту НОМЕР_2 від 03.03.2006 року розмір боргових зобов'язань за
договором в період з 21 серпня 2006 року по 29 вересня 2006 року складає 2 000
000 грн.

Разом з
цими листами надійшли листи позивача вих. № 297/1 та № 298/1 від 5 червня 2006
року,  якими повідомлялось,  що згідно додаткової угоди № 1 від 2 червня
2006 року до кредитного договору НОМЕР_3 від 7 березня 2006 року розмір
боргових зобов'язань за кредитним договором з 2.06.2006 року складає 1 400 000
грн.

Отже,  без погодження з відповідачами, та без
інформування їх,  позивач уклав з ПСП
«Тонус» додаткову угоду до кредитного договору,
якою було збільшено ліміт кредитування з 750 000 грн. до 1 400 000 грн.
та сім додаткових угод до договору про надання овердрафту,  якими було збільшено ліміт овердрафту з 750
000 до 20 000 00 грн. та продовжили термін користування овердрафтом  з 31.03.2006 року до 29.09.2006 року.

З жовтня
2006 року відповідачу ОСОБА_1 було направлено лист позивача вих. № 562/1  від 3 жовтня 2006 року,  а відповідачу ОСОБА_2 лист позивача вих. №
560/1

від 3 жовтня
2006 року,  якими відповідачі
повідомлялись про те,  що ПСП «Тонус»
станом на 3 жовтня 2006 року має прострочену заборгованість за овердрафтом в розмірі 1998561
грн. 05 коп. прострочену заборгованість по сплаті відсотків за користування
кредитом в розмірі 26158 грн. 90 коп.

Загальна
сума простроченої заборгованості станом на 3 жовтня 2006 року склала 2763268
грн. 13 коп.

Односчасно
листами № 560/1 та № 562/1 від 3 жовтня 2006 року позивач вимагав від
відповідачів в термін до 16 жовтня 2006 року погасити заборгованість,  що утворились,  та зазначив про можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання ПСП «Тонус»   своїх зобов'язань  перед позивачем.

Отже
позивач в порушення чинного законодавства України: - без погодження з
відповідачами істотно збільшив ліміти кредитування ПСП «Тонус»; - надіслав
вимогу про сплату відповідачами грошових сум,
що значно перевищували договірні; - вимагав від відповідачів сплати цих
збільшених сум у менш ніж тридцяти денний строк.

Згідно  ст.  509
ЦК України
зобов'язання є правовідношення в якому одна стороне (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (
кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу,  надати
послугу,  сплатити гроші,  тощо) або утриматися від певної дії,  а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язанням має грунтуватися на засадах
добросовісності,  розумності та
справедливості».

Згідно  ст.
525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається,  якщо інше не встановлено
договором або законом».

Рішенням
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 7 березня 2007 року у справі № 2-296/2007 було розірвано
договір іпотеки від 31 березня 2006 року,
укладений ЗАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ОСОБА_1  посвідчений ОСОБА_3 ,  приватним нотаріусом Білозерського
нотаріального округу Херсонської області та зареєстрований за № 414 та договір
іпотеки від 31.03.2006 року укладений ЗАТ «Банк Петрокоммерц -Україна» та
ОСОБА_2,  посвідчений ОСОБА_3 ,  приватним нотаріусом Білозерського
нотаріального округу Херсонської області та зареєстрований № 410.

Рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 7 березня 2007 року у справі № 2-296/2007 року залишено без
змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14.06.2007 року у справі
№ 1187,  отже згідно ч. 1  ст.
223 ЦПК України,  набрало законної
сили з 14.06.2007 року.

Ухвалою
Верховного Суду України від 6.12.2007 року у справі № 6-15446 св.07 була
відхилена касаційна скарга ЗАТ « Банк Петрокоммерц
- Україна»,  а рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 7 березня 2007 року у справі № 2-296/07 та ухвала
апеляційного суду Херсонської області від 14.06.2007 року у справі № 1187
залишені без змін.

Згідно
ч. 2  ст.
653 ЦК України
у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно
ч.3  ст.
653 ЦК України
якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку,  зобов'язання змінюється або припиняється з
моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно  ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека
має похідний характер від основного зобов'язання або до закінчення строку дії
іпотечного договору.

Згідно  ст.  17
Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного
зобов'язання або закінчення строкудії іпотечного договору.

Таким
чином,  зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Перед ЗАТ «Банк Петрокоммерц
- Україна» припинились з 14.06.2007 року - дати набрання законної сили
рішення Комосольського районного суду м.
Херсона від 7.03.2007 року у справі № 2-296/07.

В   зв'язку
з   тим,    що
дія      договорів       іпотеки
припинилась   за   рішенням Комсомольського районного суду
м.  Херсона з 14.06.2007 року,  то зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед
Банком за цими договорами також припинились.

Згідно
ч. 1  ст.  182 ЦК України право
власності та інші речові права на нерухомі речі,  обмеження цих прав,  їх виникнення,  перехід і припинення підлягають державній
реєстрації.

За
змістом чинного законодавства України лише з моменту державної реєстрації особа
набуває права власності на нерухоме майно.

Так
як,  в Державному реєстрі прав власності
на нерухоме майно прав власності на майно,
яке передавалось в іпотеку,
зареєстровано за відповідачами,
позивач не має такого права,  отже
не може вимагати від суду його визнання

Таким
чином,  просив в задоволенні вимог
позивача відмовити.

Представник
ПСП «Тонус» позовні вимоги не визнав та 18 вересня 2007 року ПСП «Тонус»
звернулося з клопотанням до суду про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно
до ухвали Білозерського районного суду від 18 вересня 2007 року клопотанням ПСП
«Тонус» було задоволено,  та позовну
заяву Херсонської філії ЗАТ «Банк Петрокоммерц
- Україна» доОСОБА_1  ОСОБА_2,  ПСП «Тонус» про стягнення заборгованості за
кредитним договором та договором про надання овердрафту в сумі 3 664029 грн. 97 коп. в частині пред'явлення позовних вимог до ПСП «Тонус»
залишено без розгляду.

Суд,  заслухавши сторони,  вивчив матеріали справи,  вважає,
що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом
установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом
установлено та підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується
сторонами,  що

між ЗАТ
«Банк Петрокоммерц -
Україна» в особі Херсонської філії та ПСП «Тонус» 7 березня 2006 року був
укладений кредитний договір НОМЕР_3,
згідно якого банк надав ПСП «Тонус» кредит в розмірі 750 000 грн.

Згідно
умов договору строк повернення кредиту встановлено до 6 листопада 2006 року зі
сплатою 22 % річних.

З
березня 2006 року між ЗАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» в особі Херсонської
філії та ПСП «Тонус» був укладений договір про надання овердрафту НОМЕР_2,  згідно якого загальний ліміт овердрафту
складав 750 000 грн. та встановлювався з 3 березня 2006 року по 31 березня 2006
року,  при цьому сторони домовилися,  що загальний ліміт овердрафту переглядається
Банком щомісячно. Строк дії договору був встановлений до З березня 2007 року.

Згідно
меморіального ордеру № 454490 від 7 березня 2006 року Банк перерахував ПСП
«Тонус» кредитні кошти в сумі 750 000 грн.

Згідно
меморіального ордеру № 502544 від 5 червня 2006 року Банк перерахував ПСП
Тонус» кредитні кошти в сумі 650 000 грн.

7
березня 2006 року між ЗАТ «Банк Петрокоммерц
- Україна»,  ПСП «Тонус» та ОСОБА_1
був укладений договір поруки НОМЕР_3.2,
згідного якогоОСОБА_1виступила поручителем ПСП «Тонус» та за яким
забезпечено зобов'язання по кредитному договору в 750 000 грн.

7
березня 2006 року між ЗАТ «Банк Петрокоммерц
- Україна»,  ПСП «Тонус» та ОСОБА_2
був укладений договір поруки НОМЕР_3.4,
згідного якогоОСОБА_1виступила поручителем ПСП «Тонус» та за яким
забезпечено зобов'язання по кредитному договору в 750 000 грн.

31
березня 2006 року між ЗАТ «Банк Петрокоммерц
- Україна» та ОСОБА_1  яка виступила
поручителем ПСП «Тонус» укладено договір іпотеки,  за яким забезпечено зобов'язання по
кредитному договору в сумі 750 000 грн.,
та договору овердрафту
в сумі 750 000 грн. В іпотеку було передано нерухоме майно,  а саме зерновий тік,  розташовааний в с Інгулець
Білозерського району Херсонської області (ринкова вартість об'єкту згідно
експертного висновку складає 455 095 грн).

31
березня 2006 року між ЗАТ «Банк Петрокоммерц
- Україна» та ОСОБА_2,  який виступив
поручителем ПСП «Тонус» укладено договір іпотеки,  за яким забезпечено зобов'язання по
кредитному договору в сумі 750 000 грн.,
та договору овердрафту
в сумі 750 000 грн. В іпотеку було передано нерухоме майно,  а саме: комплекс «Автогараж»,  розташований в АДРЕСА_1 (ринкова вартість об'єкта згідно
експертного висновку складає 455 095 грн.); майновий комплекс «Ремонті
майстерні»,  розташований вАДРЕСА_2
(разом Спірне майно); нежитлові будівлі кузні,
розташовані в АДРЕСА_3
(ринкова вартість об'єкта згідно експертного висновку складає 204 660 грн.

2      червня 2006 року між ЗАТ «Банк
Петрокоммерц - Україна» в особі Херсонської

філії та ПСП «Тонус» була укладена Додаткова угода № і до кредитного
договору,  згідно

якої загальний ліміт заборгованості за кредитом встановлено 1400 000 грн.

21
серпня 2006 року між ЗАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» та ПСП «Тонус» була
укладена додаткова угода № 7 до договору про надання овердрафту НОМЕР_2 від З
березня 2006 року,  Згідно якої загальний
ліміт овердрафту складав 2 000 000 грн. та встановлювався з 21 серпня 2006 року
по 29 вересня 2006 року,  при цьому
сторони домовилися,  що загальний ліміт
овердрафту переглядається Банком щомісячно. Строк повернення договору  встановлювався  по 29 вересня 2006 року

Згідно
матеріалів справи в червні та серпні 2006 року позивач надіслав відповідачам
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Повідомлення про збільшення зобов'язань ПСП «Тонус» за
кредитними договорами та договором овердрафту,  а в жовтні 2006 року позивач направив
вимогу погасити заборгованість ПСП «Тонус» за вищевказаними договорами.

З      огляду на викладене,  та на підставі вищевказаних договорів,  чинного законодавства,

суд вважає,  що відповідачка ОСОБА_1
за договором поруки НОМЕР_3/2 від 7

березня 2006 року повинна була відповідати перед Банком за зобов'язання ПСП
«Тонус»

в розмірі 750 000 грн.,  та
відповідач ОСОБА_2 за договором поруки НОМЕР_3/4 від 7

березня 2007 року повинен був відповідати перед Банком за зобов'язання ПСП
«Тонус» в

розмірі 750 000 грн.

Враховуючи,  що ПСП «Тонус» зобов'язання за договором про
надання овердрафту №
06-03-6 від 3 березня 2006 року,  а саме
повернення кредитних коштів в розмірі 750 000 грн. в строк до 31 березня 2006
року було виконане,  таким чином порука
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за даним зобов'язанням є припиненою.

Відповідно
до  ст.
559 ЦК України
порука припиняється з припинення забезпеченого нею зобов'язання,  а також у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя,  внаслідок чого збільшується
обсяг його відповідальності.

Відповідно
до  ст.
547 ЦК України
правочин,  щодо збільшення зобов'язать
вчинюється в письмовій формі. Правочин,
щодо збільшення забезпечення виконання зобов'язання,  вчинений із недодержанням письмової
форми,  є нікчемним.  Недійсний (нікчемний) правочин не створює
юридичних наслідків,  крім тих,  що пов'язані з його недійсністю (  ст.
216 ЦК України).
Угод про збільшення зобов'язань за договорами поруки позивач та відповідачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладали.

Таким
чином,  позивач фактично в
односторонньому порядку змінив умови договорів поруки НОМЕР_3/2,  НОМЕР_3/4,
що відповідно до  ст.  525 ЦК України є неприпустимим та в силу  ст.
559 ЦК України тягне за собою припинення поруки в повному обсязі (
відповідальність відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за зобов'язання ПСП «Тонус» за
кредитним договором та договором овердрафту).

Відповідно
до  ст.
ст. 3,  17 Закону України «Про
іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною
до припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного
договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або
інших підстав,  передбачених
законодавством.

Так як
ПСП «Тонус» зобов'язання по поверненню кредиту у формі овердрафту в сумі 750 000
грн. В строк до 31 березня 2006 року виконало,
то іпотека в даній частині є припиненою.

В
листопаді 2006 року відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до
Комсомольського районного суду м.
Херсона з позовом до ЗАТ «Банк Петрокоммерц
- Україна»,  ПСП «Тонус» про
розірвання дороворів поруки та іпотеки

Згідно
рішення Комсомольського районного суду м.
Херсона від 7 березня 2007 року,
яке набрало законної сили 30.06.2007 року (вказана справа була
переглянута в апеляційному та касаційному порядку. Згідно Ухвали Верховного
Суду України від 6 грудня 2007 року вказане рішення було залишено без змін) договори:
поруки НОМЕР_3/2 від 7 березня 2006 року,
укладений між ЗАТ «Банк Петрокоммерц -Україна»,  ПСП «Тонус» та ОСОБА_1; поруки НОМЕР_3/4 від
7 березня 2006 року,  укладений між ЗАТ
«Банк Петрокоммерц -Україна»,  ПСП
«Тонус» та ОСОБА_2; іпотеки від 31 березня 2006 року,  укладений між ЗАТ «Банк Петрокоммерц-Україна»
та ОСОБА_1  посвідчений приватним
нотаріусом Білозерського нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_3  та зареєстрований за № 414; іпотеки від 31
березня 2006 року,  укладений між ЗАТ
«Банк Петрокоммерц -Україна» та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом Білозерського нотаріального округу
Херсонської області ОСОБА_3  та
зареєстрований за №410 - були розірвані.

Відповідно
до ч. 2 та ч.3  ст.  653 ЦК України у разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у
судовому порядку,  зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або
розірвання договору законної сили.

Таким
чином,  суд вважає,  що за позивачем не може бути визнано право
власності на іпотечне майно,  так як з 14
червня 2007 року (дня набрання законної сили рішення Комосольського районного
суду м.  Херсона від 7 березня 2007 року)
зобов'язання відповідачів ОСОБА_1   та
ОСОБА_2 перед позивачем припинились.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10, 11,  209,
212,  214,  215 ЦПК України,   ст.
ст.  1,  3,  11,
17,  35,
36,  37 Закону України «Про
іпотеку»,   ст.   ст.
216,  525,  546,
547,  553,  559,
652 ЦК України,  суд -

вирішив:

В
задоволенні позовної заяви Херсонської філії ЗАТ «Банк Петрокоммерц -Україна»
доОСОБА_1  ОСОБА_2 про визнання права
власності на нерухоме майно,  переданого
в іпотеку відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду
через Білозерський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  з
подачею її копії до апеляційної інстанції,
або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.