Справа № 2-309/08
Р І Ш Е Н Н Я

іменем
України

25 березня 2008
року Новокаховський міський суд
Херсонської області в складі:

головуючого судді: Непомнящої Н.О.

при секретарі: Биковій Ю.В.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача - адвоката: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Нова Каховка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, штрафних
санкцій, моральної шкоди   -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що відповідач відповідно до письмової розписки від
29.03.2006 року взяв у нього в борг гроші в сумі 110000 грн., які
зобов'язувався повернути в строк до 30.04.2006 року в сумі 160000 грн., проте у
зазначений  строк боржник своє
зобов'язання не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача всю суму
боргу за договором позики в розмірі 160000 грн. інфляцію за весь час
прострочення в сумі 642 грн. 40 коп. та 3% річних від простроченої суми боргу у
розмірі 2000грн. 00 коп. Також просить стягнути з відповідача на свою користь
моральну шкоду в сумі 20000 грн., заподіяну неправомірними діями відповідача
щодо невиконання умов грошового зобов'язання, що певним чином змінило його
звичайний спосіб життя, порушило ділові стосунки з партнерами та призвело до
погіршення стану здоров*я.

В судовому засіданні позивач змінив позовні
вимоги, просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за
договором позики в сумі 100 000 грн., враховуючи, що 26.01.2008 року відповідач
частково повернув йому суму боргу в розмірі 60 000 грн.;  інфляцію за весь період прострочення
зобов'язання в розмірі 49080 грн.,
штрафні санкції за порушення грошового зобов'язання у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою НБУ України в розмірі 24 666 грн. 31 коп.,
судові витрати в розмірі 1731 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., при
цьому зазначив, що не підтримує вимоги про стягнення 3% річних, а замінює їх
відсотками на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 24666 грн. 31 коп.

Представник позивача доповнені позовні
вимоги  підтримав в повному обсязі з
наведених підстав.

Відповідач в судовому засіданні позов не
визнав, пояснивши, що дійсно підписав надрукований текст розписки від
29.03.2006 року про запозичення грошових коштів у відповідача в сумі 110000
грн., хоча насправді ці гроші не позичав, а вказана розписка є фіктивною.

Заслухавши сторони, представника позивача,
дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до
ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку
ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що відповідач позичив у позивача
грошові кошти в сумі 110 000 грн. строком до 30 квітня 2006 року, про що була
складена відповідна розписка у письмовій формі 29 березня 2006 року та
підписана ОСОБА_3.

Проте, своє зобов'язання за договором відповідач не
виконав, гроші в обумовлений договором строк не повернув, тому сума боргу за
договором позики підлягає стягненню з нього в примусовому порядку.

При цьому суд вважає, що
в силу припису ч. 1 ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, яка була запозичена.
Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному
кодексу, іншим актам цивільного законодавства , а також моральним засадам  суспільства.

Враховуючи, що сума позики за договором від 29.03.2006
року, укладеним між сторонами складала 110 000 грн., відповідач мав повернути
таку ж суму грошових коштів позивальнику по закінченню строку дії договору.

Як вбачається із письмової розписки від 26.01.2008 року
ОСОБА_3 повернув позивачу частку боргу в сумі 60 000 грн., тому  на час розгляду справи сума боргу за
договором позики складає 50 000 грн. і саме ця сума боргу
підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Викладену у розписці вимогу до позичальника про
повернення по закінченню строку дії договору більшої суми від запозиченої в
розмірі 160 000 грн. за таких обставин, коли це не є обумовленими договором
відсотками за користування позикою, суд вважає такою, що суперечить вимогам
закону, зокрема ст. 1046 ЦК, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача
ще 50 000 грн. як суми боргу за
договором  позики є безпідставною.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, зокрема грошові кошти
в строк та у порядку, що встановлені договором, статтею 1050 ЦК України
передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК  України, тобто суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом.

З цих підстав суд вважає обґрунтованими вимоги
позивача про стягнення суми боргу за договором позики з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, проте не погоджується
із розрахунком цих сум, наданим позивачем, який
здійснювався виходячи із суми боргу в розмірі 160 000 грн.

Суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають
частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступних розрахунків:

-           за період з 01 травня 2006 року по 26.01.2008 року (період
прострочення виконання грошового зобов'язання по поверненню суми позики в
розмірі 110 000 грн.) сума боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення складає 33 000 грн.: 1,09 (індекс
інфляції за період з 01.05. по 31.12.2006 року) х 1,166 (індекс інфляції за
2007 рік) х 1,029 (січень 2008 року) х 110 000 грн. (сума простроченого
грошового зобов'язання) = 1,3 х  110 000
= 143000 - 110 000 = 33 000 грн.

-           за
період з 27.01.2008 року по 25.02.2008 року (період прострочення
виконання грошового зобов'язання по поверненню суми боргу в розмірі 50 000
грн.) сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення складає 2736 грн.:
1,027 (індекс інфляції за лютий 2008 року) х 1,027 (березень 2008 року)
х 50 000 грн. (сума простроченого грошового зобов'язання) = 52736,45 - 50 000 =
2736 грн.

Всього
інфляція за весь період прострочення грошового зобов'язання склала 35736
грн., а сума боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення складає 85736
грн. (50 000 + 35736).

Відповідно до ч. 1 ст. 1051 ЦК України якщо
договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді
не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлені договором, це положення на застосовується до
випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної
домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої
обставини.

З цих підстав, твердження відповідача, що він
не позичав гроші у позивача, а лише підписав фіктивну письмову розписку суд
сприймає критично, оскільки відповідачем не доведено, що розписка була написана
ним під впливом обману, насильства або тяжкої обставини.

В судовому засіданні позивач змінив позовні
вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 2000 грн. на штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань у відсотках, розмір яких визначається обліковою
ставкою НБУ України в розмірі 24 666 грн. 31 коп.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

З договору позики від 29.03.2006 року
вбачається, що сторонами  не
встановлювався обов'язок позичальника сплачувати проценти за користування
позикою, з цих підстав суд вважає, що вимога позивача про стягнення з
відповідача процентів за договором на рівні облікової ставки НБУ є
безпідставними.

Крім того, наданий суду розрахунок розміру
процентів виходячи з рівня облікової ставки НБУ суд приймає критично, оскільки
до розрахунку не додано жодних доказів щодо його обґрунтування, зокрема про
рівень облікової ставки НБУ за період прострочення грошового зобов'язання, що
унеможливлює в судовому засіданні перевірити правильність та обгрунтованість
заявленої суми процентів.

Відповідно до ст. 611 ЦК
України  у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України “Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного Суду N 5 від 25.05.2001 року розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням
інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження
престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості
та справедливості.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі
50000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду жодного
доказу на обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди, які б свідчили про
фізичні, душевні, психічні страждання, яких
зазнав позивач внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов*язання,
погіршення стану його здоров'я, тяжкості
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження
престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану.

З цих підстав, позов підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь
позивача підлягають також стягненню з відповідача  судові витрати, сплачені  при подачі позовної заяви.

Відповідно
до ст.ст. 526, 527, 530, 611, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, ч. 2 ст. 1051
Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213,
214, 215, 223 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1  заборгованість
за  договором позики з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового
зобов'язання  в сумі 85736 грн., а також
судовий збір в сумі 1701 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільної справи в розмірі 30 грн., всього  87467 грн. 00 коп. , в решті
позовних вимог - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення  суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення, а апеляційна скарга може бути подана протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного
суду Херсонської області через Новокаховський міський суд.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана
протягом двадцяти днів після її подачі, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Суддя
Н.О.Непомняща