Справа № 33ц-17/08
Головуючий у І інстанції - Мартиць О.І.
Доповідач - Расевич С.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня  2008  року
місто Луцьк

Колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

Русинчука М.М., Стрільчука В.А., Расевича С.І.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом прокурора міста Тернополя в інтересах держави в особі відкритого
акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє
Тернопільське обласне управління до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплачених
коштів за касаційною скаргою прокурора міста Тернополя на рішення апеляційного
суду Тернопільської області від 10 жовтня 2006 року.

встановила:

Прокурор міста Тернополя у квітні 2006 року звернувся в
інтересах держави в особі відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ)
«Державний ощадний банк України» від імені якого діє Тернопільське обласне
управління в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплачених коштів.
Прокурор вказав, що відповідач працюючи начальником відділу ревізії та контролю
Тернопільського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України»
впродовж 2005 року брав участь у проведенні перевірок відділень ВАТ «Державний
ощадний банк України» у Тернопільській області та подавав в бухгалтерію
розрахункові квитанції (чеки) за надані готельні послуги, які містили в собі
неправдиві дані щодо сум оплати за вказані послуги. Оскільки ОСОБА_1 були
виплачені зайві кошти на відрядження в сумі 1624 грн., прокурор просив
примусово стягнути з відповідача зазначену суму.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 6 липня
2006 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь відкритого
акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє
Тернопільське обласне управління 1624 грн. зайво сплачених коштів. Стягнуто з
ОСОБА_1  в дохід держави 81 грн. судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 10
жовтня 2006 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 6 липня 2006
року скасовано та постановлено нове рішення, яким в позові прокурора м.
Тернополя відмовлено.

У касаційному поданні прокурор м. Тернополя просить
скасувати рішення апеляційного суду Тернопільської області, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
судового рішення відсутні, виходячи з наступного.

При розгляді
справи судами встановлено, що відповідач ОСОБА_1, працюючи начальником відділу
ревізій та контролю Тернопільського обласного управління ВАТ «Державний ощадний
банк України» протягом травня-жовтня 2005 року в складі ревізійних бригад за
розпорядженням керівника установи здійснював на певний строк поїздки до іншої
місцевості для виконання службового доручення поза місцем його постійної
роботи. Перед від'їздом йому надавалися грошові аванси на певні суми.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове
рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив
з того, що недостовірність поданих відповідачем оригіналів квитанцій про
внесення коштів за проживання в готелі не встановлена відповідною постановою
слідчого чи вироком суду, а доводи ОСОБА_1 про фактичне внесення ним коштів за
проживання в касу готелів не спростовані, а тому позивачами не надано належних
доказів у даній справі і відповідно не доведено факту заподіяння працівником
шкоди установі.

Відповідно до ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
рішення апеляційного суду постановлено з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а також відсутні передбачені  ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують
висновки судів.

Керуючись ст. ст. 332, 366 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора міста Тернополя відхилити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області  від 10 жовтня 2006 року в даній справі,
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді  апеляційного суду

Волинської
області