Справа № 2-628/08
лютого 2008  року                             Деснянський
районний суд м. Чернігова
у складі  судді
розглянувши у відкритому  судовому
засіданні в залі суду у м. Чернігові
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділу  Державної
Служби охорони при  УМВС України  в Чернігівській  області
про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,
звернулась до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення
середнього  заробітку за час вимушеного
прогулу та 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
мотивує  тим,  що її звільнено з порушенням законодавства
про працю, а саме, що всупереч ст. 492 КЗпП вона не була попереджена
за два місяці про майбутнє звільнення в зв'язку зі скороченням чисельності працівників
та що її звільнено всупереч ч.3 ст. 40 КЗпП в період тимчасової
В  судовому
засіданні  позивач  підтримала
Представник  відповідача  в
судовому  засіданні  позов
не   визнав  повністю.
Заслухавши  пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючих  висновків.
В судовому засіданні встановлено, що
позивач з 26.12.2002 р. прийнята  на  посаду
провідного спеціаліста групи
по  продажу послуг  охорони та
супроводження договорів, а  з
01.02.2004 р. переведена  на  посаду провідного спеціаліста групи
реклами,  укладання  договорів Відділу  ДСО при УМВС України в Чернігівській  області.
07.11.2007 року позивачку було
звільнено з  роботи  за п.1 ст.40 КЗпП України через  скорочення чисельності  працівників,
згідно  наказу №134о/с від
05.10.2007 року,  наказів № 153о/с від
23.11.2007 року  та  № 6о/с від 18.01.2008 року,  виданих
наказу № 134 о/с.
наданих  суду  сторонами
матеріалів, після надходження з Департаменту ДСО при МВС України наказу
№ 140 від 27.06.2007 р. про затвердження переліку змін в штатах, відповідно до
якого і була скорочена посада провідного спеціаліста групи реклами, укладення
договорів, яку займала відповідачка, 13.07.2007 р. позивачці було оголошено
попередження про майбутнє звільнення (а.с.15).
Дане попередження ОСОБА_1. відмовилась, але 16.07.2007 р. письмово
звернулася до профспілкового  комітету з
заявою розглянути питання скорочення на засіданні профкому з її обов'язковою присутністю (а.с.14).
В  подальшому близько 3-х тижнів
ОСОБА_1. перебувала на лікарняному.
17.07.2007 р. попередження було направлено на адресу позивачки поштою на її
домашню адресу (а.с.16). Але позивачка не отримала це відправлення - лист після
закінчення терміну зберігання на поштовому відділенні був повернутий.
Після виходу ОСОБА_1. на роботу 08.08.2007 року відбулось засідання
профспілкового комітету, на якому була розглянута її заява, оголошено
попередження про звільнення в зв'язку із скороченням посади та прийнято рішення
зупинити розгляд питання про скорочення посади провідного спеціаліста групи
реклами та укладення договорів до надходження відповідного подання на адресу
профспілкового комітету від адміністрації (протокол № 20 від 08.08.2007 р.).
Саме з 08 серпня 2007 р. повинен відраховуватися двомісячний термін
попередження про майбутнє звільнення ОСОБА_1., передбачений ст. 492
На наступному засіданні профспілкового комітету, що відбулось 25-26 вересня
2007 року, ОСОБА_1. була запропонована інша посада - інженера монтажної
дільниці, від якої вона відмовилась (а.с.20-23), після чого виборним  органом
профспілки було прийняте рішення про надання згоди на звільнення
ОСОБА_1. з посади провідного спеціаліста групи реклами, укладення договорів в
зв'язку із скороченням цієї посади (протоколи № 21, 22 від 25, 26 вересня 2007
Таким чином, суд  вважає,  що порядок звільнення ОСОБА_1. в зв'язку із
скороченням займаної нею посади провідного спеціаліста групи реклами, укладення
договорів був відповідачем дотриманий,
частині позовних  вимог  належить
Щодо  пояснень  позивачки
про   звільнення  її
в  період  тимчасової
непрацездатності,  то  з
матеріалів  справи,  пояснень
сторін вбачається  наступне: наказ
про звільнення ОСОБА_1. № 134 о/с (а.с.2) був виданий 05.10.2007 р., тобто в
день, коли позивачка була на роботі.
Зазначеним наказом передбачено звільнити ОСОБА_1. з 08.10.2007 року.
В день видання наказу посадовим особам відповідача не могло бути відомо, що
з 08.10.2007 р. позивачка захворіє. Таким чином, видання наказу № 134 о/с від
05.10.2007 р. є правомірним.
08.10.2007 р. ОСОБА_1. на роботу не вийшла, зателефонувала в чергову
частину та повідомила чергового, що хворіє (а.с.28). Таким чином, наказ про
звільнення позивачки не був реалізований, запис про звільнення до трудової
книжки ОСОБА_1. внесений не був.
Разом з тим, ні листок тимчасової непрацездатності, ні жодний інший
документ, що підтверджував би факт та період хвороби ОСОБА_1., нею до відділу
22.10.2007 р. ОСОБА_1. отримала у відділенні роботи з персоналом відділу
витяг з наказу № 134 о/с від 05.10.2007 р. (як вона пояснила - для проведення
звірки проведених бухгалтерією виплат). На запитання, чому ж позивачка не надає
листок тимчасової непрацездатності для внесення змін до наказу, та чи не бажає
вона в такому разі ознайомитись з наказом під підпис і отримати трудову книжку,
ОСОБА_1. повідомила, що продовжує хворіти, а листок непрацездатності надасть,
коли повністю одужає. На підтвердження вказаної обставини складений акт
Коли час відсутності на роботі ОСОБА_1. перевищив один місяць, а жодних
документів з цього приводу не надходило, працівники відділу  роботи
з  персоналом та профспілкового
комітету намагалися з'ясувати стан здоров'я та місце її перебування
22.11.2007 р. на запит відділу надійшла відповідь із Чернігівської міської
лікарні № 1, в якій зазначалося, що «ОСОБА_1. знаходилась на лікарняному  з 08.10.2007 р. до 22.10.2007 р. (всього 15
днів)». Про наявність іншого листка тимчасової непрацездатності з невідомих
причин у відповіді не зазначалося. Керуючись цією інформацією дата звільнення
ОСОБА_1. була змінена на 23.10.2007 р. - наказ № 153 о/с від 23.11.2007 р.
(а.с.11). Відповідне повідомлення було направлене відповідачем  ОСОБА_1. за № 16/2715 поштою (а.с.13). В
цьому повідомленні позивачці пропонується надати для оплати листки тимчасової
непрацездатності та отримати трудову книжку.
Після повторно направленого запиту про надання інформації щодо лікування
ОСОБА_1. 15.01.2008 р. відповідачем отримана відповідь Чернігівської міської
лікарні № 1, в якій повідомляється про стаціонарне лікування ОСОБА_1. з
23.10.07 р. по 06.11.07 р.
Відповідно, наказом № 6 о/с від 18.01.2008 р. дату звільнення позивачки
змінено на 07.11.2007 р.
Лише після цього до трудової книжки ОСОБА_1. внесено запис про звільнення.
Позивачку про це проінформовано листом № 16/4-161 від 22.01.2008 р.
Відповідно до положень ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом
про трудову діяльність працівника.
За  вказаних  обставин суд
приходить до  висновку, що
початкове зазначення в наказах дат звільнення, які співпадають з періодами
тимчасової непрацездатності ОСОБА_1. відбувалося внаслідок свідомого ненадання
позивачкою документів, що підтверджують тимчасову непрацездатність, а  оскільки
зміни  у накази вносились
відповідачем одразу ж після отримання документального підтвердження перебування
позивачки на лікарняному видання  наказу
05  10.2007 року саме  по
собі не має негативних правових наслідків.
Враховуючи викладене, суд
вважає  за  необхідне
відмовити  позивачці  також
частні  позовних  вимог.
настання  моральної  шкоди пов'язане з наслідками   пртиправної
поведінки,  яка  в даному
відповідача  відсутня,  суд
вважає  за  необхідне
задоволенні   вимог  позивачки
про  відшкодування  моральної
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 40,
43, 47, 492, 116, 117,  231,
232, 233, 235, 2371 КЗПП України, суд, -
В задоволенні позову  відмовити.
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської області.

Заяву  про  апеляційне
оскарження рішення може  бути
подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна  скарга на  рішення
суду може  бути  подана протягом  двадцяти
днів після  подання заяви  про
апеляційне  оскарження.

С у д д
я