районний суд  Полтавської області
Справа № 2-60/2008 рік
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
06 лютого 2008 року. Машівський
районний суд Полтавської області в складі:
- судді                                                   Кравець
секретарі                                                             Кульчицькій
участю: позивача                                                    ОСОБА_1
відповідача                                                 ОСОБА_2
у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача Машівська державна
нотаріальна контора про визнання угоди дійсною і права власності на нерухоме
В грудні 2007 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 01.04.2007р. між ним та відповідачем досягнуто
домовленості про продаж садиби АДРЕСА_1. На підтвердження угоди був підписаний
договір, за умовами якого позивач зобов'язувався сплатити 25 000 грн. за
житловий будинок. На даний час він свої зобов'язання виконав, але відповідач
від нотаріального посвідчення даного договору ухиляється. В зв'язку з наведеним
позивач посилаючись на ст. 220, 334 ЦК України просить суд визнати договір
купівлі-продажу садиби дійсним та визнати за ним право власності на неї.
В судовому
засіданні позивач наполягає на задоволенні позову з підстав, викладених у
позовній заяві, відповідач не заперечує проти задоволення позову. Представник Машівської державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився, але направив заяву з проханням справу слухати без
його участі, покладається у вирішенні даного питання на розсуд суду.
Суд,
заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані
сторонами докази, прийшов до наступного висновку.
Судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 ( а.с. 20 ).
18 вересня 2007 року ОСОБА_2, відповідач
по справі, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після померлої
ОСОБА_3, яке склалося: з житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею
0, 2546 га за цією ж адресою ( а.с. 5, 6 ).
Як вбачається з повідомлення
державного нотаріуса, спадкова справа після померлої ОСОБА_3 була заведена
06.02.2007р., в коло спадкоємців ввійшов син померлої - ОСОБА_2 ( а.с. 30 ).
01 квітня 2007 року відповідач уклав
з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку та земельної
ділянки, належних йому на підставі заповіту, розташованих АДРЕСА_1, згідно
якого позивач отримав зазначений будинок та земельну ділянку у власність, а
відповідач отримав кошти в сумі 25 000 грн.
В судовому засіданні сторони не
заперечували той факт, що ОСОБА_1 в даний час користується спірним будинком та
земельною ділянкою, а відповідач отримав згідно договору 25 000 грн.
Відповідно до ч.2 ст. 1299 ЦК України - право власності на нерухоме майно
виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.
З копії витягу, виданого Полтавським
БТІ вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрував право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 - 26.10.2007 р. ( а.с. 19 ). З довідки Машівського відділу «Центр ДЗК»
від 01.02.2008р. вбачається, що за ОСОБА_3 рахується земельна ділянка площею 0,
2546 га для обслуговування будинку згідно державного акту серії Р2 № 622 977 (
Як вбачається зі змісту статті 203 Цивільного кодексу
України, правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності
правочину, зокрема, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності (частина друга цієї статті).
Частиною 1 статті 215 названого Кодексу встановлено, що
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою
та шостою статті 203 Кодексу.
Отже, наявність необхідного обсягу цивільної дієздатності
при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов для його укладення.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що
оскільки в момент укладення договору купівлі-продажу будинку та земельної
ділянки від 01.04.2007р., відповідач не був їх власником, право власності на
будинок набув лише 26.10.2007р., а на земельну ділянку не набув до цього часу,
оскільки не зареєстрував його в органах державної реєстрації, а тому з
урахування усіх цих обставин, суд приходить до висновку, що в задоволені позову
В зв'язку з наведеним у суду немає підстав застосувати
вимоги ст. ст. 220 та 334 ЦК України, на які посилається позивач, щодо визнання
дійсності вказаного договору.
Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України - у разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій у натурі все, що вона
одержала на виконання цього правочину.
З урахуванням вказаної норми, суд вважає, що позивач
повинен повернути відповідачу зазначений будинок та земельну ділянку, а
відповідач повернути позивачу кошти в сумі 25 000 грн.
На підставі викладеного,
керуючись ст. 203, 215, 216, 1299 ЦК України, ст.ст.  10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача
Машівська державна нотаріальна контора про визнання угоди дійсною і права
власності на нерухоме майно - відмовити.
Зобов'язати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 0, 2546 га, розташованих
АДРЕСА_1, переданих згідно договору купівлі-продажу від 01 квітня 2007 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, сплачені за житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 0, 2546 га,
розташованих АДРЕСА_1, переданих згідно договору купівлі-продажу від 01 квітня
2007 року, кошти в сумі 25 000 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя: ( підпис)

Копія
вірна:

Суддя
Машівського районного суду                                                                                     Кравець
С.В.