Справа №2-29/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня
2008 року                           Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в колегіальному складі: головуючого-судді            -     Савицької Н.В.

суддів -                                                                      Кихтюка
P.M.,
Крупінської С. С.

при
секретарі -                                                         Клейменовій
О.Ю.

з
участю: представника позивача -                        ОСОБА_1

відповідача
-                                                             ОСОБА_2

прокурора
-                                                               Романішиної
Т.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_7,
ОСОБА_2,  ОСОБА_7,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6  про виселення.

Свої
вимоги обґрунтовує тим,  що будинок за
НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 в м.  Луцьку
Волинської області належав Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛН» ( далі
ТзОВ «ЛН»).

05.07.2002
р. позивач придбала на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого
майна квартиру за НОМЕР_1в будинку за НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 в м.  Луцьку Волинської області.

В даній
квартирі зареєстровані і проживають відповідачі хоча,  договір найму жилого приміщення заключений
між ОСОБА_2 та ЗАТ «ЛН»

Позивач
позбавлена можливості користуватись квартирою.

Просить
суд,  виселити з квартири за НОМЕР_1в
будинку за НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 в м.
Луцьку Волинської області відповідачів ОСОБА_2,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 без надання
іншого житлового приміщення.

Ухвалою
суду від 11.06.2004 р. позов в частині вимог до ОСОБА_7,  ОСОБА_2 провадженням закрито.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовну заяву підтримала з
підстав в ній зазначених. Просила суд,
позов задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала суду пояснила,
що вона з членами своєї сім»ї законно вселена та проживає в спірному
жилому приміщенні. Просила суд,
відмовити в задоволенні позову.

В судове
засіданні відповідачі ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6  не з»явились проте,  подали письмові заяви про розгляд справи у їх
відсутності.

Суд
вважає за можливе розглядати справи у відсутності відповідачів ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6  по наявним матеріалам
справи.

Прокурор
Романішина Т.Л. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову за
безпідставністю вимог. Просила суд,
відмовити в задоволенні позову.

2

Враховуючи
загальні засади цивільного судочинства,
а саме справедливості,
добросовісності та розумності,
заслухавши пояснення осіб,  які
беруть участь у справі,  дослідивши та
оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності,  суд прийшов до висновку,  що позов безпідставний та до задоволення не
підлягає.

Судом
встановлено,  що житловий будинку НОМЕР_1
по АДРЕСА_1 в м.  Луцьку Волинської
області на підстав договору купівлі-продажу від 23.04.1997 р. посвідченого
нотаріально і зареєстрованого у реєстрі належав на праві приватної власності
ТзОВ "ЛН" (а.с. 4    ).

З
матеріалів справи вбачається,  що в
порядку  ст.  129 ЖК України кімната за НОМЕР_1 площею 64,
5 кв.м.  по АДРЕСА_1,  1 в м Луцьку Волинської області надана як
гуртожиток ОСОБА_2 та членам її сім"ї ОСОБА_5,  ОСОБА_4 згідно ордеру ,  виданого на підставі спільного рішення
адміністрації профспілкового комітету в 1976 році ВАТ "Волиньрембуд".
В спірне приміщення ОСОБА_2 з членами сім"ї вселилась у зв"язку з
трудовими відносинами у Луцькому РБУ "Волиньрембуд" В подальшому член
сім"ї ОСОБА_2 - ОСОБА_6  також з
дозволу власника вселилась та зареєструвалась в спірному приміщенні,  (а.с.
)

Правомірність
вселення та користування відповідачами спірним жилим приміщенням в гуртожитку
не оспорювалось.

Тому,  в суду не виникає сумніві в тому,  що відповідачі з 1976 року законно проживають
у даному жилому приміщенні.

В даному
випадку має місце укладення між попереднім власником ВАТ
"Волиньрембуд" та ОСОБА_2,
ОСОБА_5,  ОСОБА_4,  ОСОБА_6
договору найму жилого приміщення на невизначений строк оскільки,  останні тривалий час користуються спірним
приміщенням,  оплачують комунальні
послуги та проживають в спірному жилому приміщенні.

01.02.1999
р. ОСОБА_2 уклала із ЗАТ "ЛН" договір найму вищезазначеного жилого
приміщення,  (а.с.  )

Згідно
договору про реалізацію нерухомого майна на прилюдних торгах від 21.05.2002 р.
кімнату НОМЕР_1 по АДРЕСА_1,  1 в м.  Луцьку Волинської області перейменовано на
квартиру в цілому за НОМЕР_1в буд.  по
АДРЕСА_1,  1 в м.  Луцьку Волинської області яка складається з
чотирьох кімнат,  коридору,  санвузла,
кухні,  лоджії,  загальною площею 87,  2 кв.м. . (а.с.    )

ст.  186
ЦК України передбачено,  що річ,  призначена для обслуговування іншої
(головної) речі і пов"язана з нею спільним призначенням,  є її приналежністю. Приналежність слідує за
головною річчю,  якщо інше не встановлено
договором або законом.

В  ст.
187 ЦК України
передбачено,  що складовою частиною речі
є все те,  що не може бути відокремлено
від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ
її складові частини не підлягають відокремленню.

Отже,  враховуючи ту обставину,  що розмір спірної квартири НОМЕР_1 збільшився
до 87, 2 кв.м.  жила площа яка
збільшилась є складовою частини квартири в цілому.

Як
вбачається з акту про проведення прилюдних торгів від 17.06.2002 р. ОСОБА_3
придбала на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна ТзОВ
"ЛН" дану квартиру НОМЕР_1. (а.с.
)

05.07.2002
р. позивачу видано нотаріально посвідчене свідоцтво на спірну квартиру.
(а.с.    )

Разом з
тим,  ОСОБА_2,  ОСОБА_5,
ОСОБА_4,  ОСОБА_6  вселені та проживали в спірному жилому
приміщенні до того як у ОСОБА_3 в 2002 р. виникло право володіння та
користування даним приміщенням,  а
тому,  проживання та користування відповідачами
квартирою не порушує прав позивача.

На
момент придбання квартири ОСОБА_3 було відомо,
що в ній проживають відповідачі,
(а.с.    )

3

В
судовому засіданні встановлено,  що
станом на 31.10.2006 р. Виконавчий комітет Луцької міської ради рішень щодо
зміни статусу гуртожитку,  по АДРЕСА_1, в
м.  Луцьку Волинської області не приймав,  (а.с.
)

Згідно  ст.
127 Житлового кодексу України для проживання робітників,  службовців,
студентів,  учнів,  а також інших громадян у період роботи або
навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються
спеціально споруджені або переобладнанні для цієї мети жилі будинки.

Жилі
будинку реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної,  міської,
районної в місті Ради народних депутатів.

Отже,  під гуртожитками слід розуміти зареєстровані
в якості таких у виконавчих комітетах місцевих рад,  в яких громадянам у зв"яку з трудовими
відносинами чи навчанням за плату по ордеру надається в тимчасове користування
жила площа.

Законом
не передбачено,  що жила площа в
гуртожитку ( окремої кімнати ) може передаватись у власність громадянам.

Відповідно
до  ст.
170 ЖК України при переході права власності на жилий будинок ( частину
будинку,  квартиру ),  в якому знаходиться здане в найом жиле
приміщення,  до іншої особи договір найму
зберігає силу до закінчення в ньому строку.

Якщо
договір найму укладено без зазначення строку,
новий власник будинку (квартири ) вправі вимагати його розірвання у
випадках і в порядку,  передбачених  ст.
168 цього Кодексу.

Згідно
ч.3  ст.
168 ЖК України договір найму жилого приміщення,  укладений на невизначений строк,  може бути розірвано за вимогою
наймодавця,  якщо жиле приміщення,  займане наймачем,  необхідне для проживання йому та членам його
сім'ї. У цьому випадку власник будинку ( квартири ) повинен попередити наймача
про наступне розірвання договору за три місяці.

Враховуючи
ту обставину,  що законом не
передбачено,  що жила площа в гуртожитку
( окремої кімнати ) може передаватись у власність громадян,  відповідачі ОСОБА_2,  ОСОБА_5,
ОСОБА_4,  ОСОБА_6  вселені в гуртожиток,  а саме в спірне жиле приміщення,  у встановленому законом порядку та до нового
власника переходять права та обов'язки наймодавця у разі зміни власника житла
переданого у найом тому,  на думку суду,  відсутні підстави для виселення відповідачів
з даного приміщення без надання іншого приміщення.

Разом з
тим,  позивач всупереч  ст.
168 ЖК України не попередив відповідачів про розірвання договору за три
місяці.

Таким
чином,  суд приходить до висновку,  що в задоволенні позову слід відмовити за
безпідставністю вимог.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 57, 58, 59, 60, 88,
208, 209, 210, 212, 213, 214, 215,  ЦПК
України;  ст.  ст.
127, 168-170 ЖК України,  суд-

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_3 до ОСОБА_2,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про виселення - відмовити

На
рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на дане рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після
подання заяви про оскарження рішення суду.