РІШЕННЯ
№2-1249/08р.

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

17
липня     2008 року
м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний  суд Чернігівської області в складі :

Головуючого
судді        Галича  А.І.

При секретарі                 Волошиній  А.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Прилуки справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах  малолітньої
ОСОБА_2 до   ОСОБА_3про позбавлення
батьківських прав ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
в  своїй
заяві вказує, що гр.ОСОБА_3має
малолітню доньку  ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_1, проте з дитиною не проживає
майже з народження , не спілкується , не цікавиться   її
життям та здоров'ям.

Шлюб
між батьками дитини  розірваний  12 лютого
2004 року

Малолітня   ОСОБА_2 проживає  з
матір'ю  ОСОБА_1,   яка і створює всі належні умови для життя,
розвитку та виховання дитини.

Оскільки
батько    дитини   ухиляється від виконання  своїх обов'язків по  її вихованню
позивачка і просить суд  винести
рішення про позбавлення  його   батьківських прав відносно   доньки ОСОБА_2.

В
суді  позивачка   та
представник відділу у справах дітей
Прилуцької  міської ради   підтримали позовні вимоги.

При
цьому  позивачка суду пояснила ,
що  відповідач  із самого дня
народження дочки не спілкується  з
нею,   не
приймає  участі  у
вихованні хоча  має всі  можливості
для цього,  аліменти  сплачує в мінімальному  розмірі . Після народження  другої дитини
у новій сім'ї , відразу  є
організував  подання позову до суду  для зменшення розміру  аліментів
на дочку.  З 2004 року жодного
разу не зустрічався  і не
спілкувався  з донькою , лише
формально  взявши  в опікунській раді  дозвіл
на побачення  з нею,  хоча дочка
запитує про нього  і хоче його
бачити  та спілкуватися з ним .

Відповідач   у судовому засіданні позовні вимоги  не визнав,
заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_2, хоча  не заперечує , що з дня
повернення дружини  з пологового будинку,
практично не бачив  дитину , а з 2004
року взагалі  жодного разу  не спілкувався з дочкою і не відвідував  її  в
дитячому закладі . Вважає, що  сплачуючи
аліменти  він повністю  виконує свої батьківські обов'язки.

Суд,
вивчивши матеріали справи,  вислухавши
пояснення  сторін та свідків    вважає за необхідне задовольнити  заявлені вимоги  з наступних підстав:

Так
дійсно, гр. ОСОБА_3має  малолітню доньку
ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Малолітня   ОСОБА_2
проживає  з  матір'ю
ОСОБА_1,   яка і створює всі
належні умови для життя, розвитку та виховання дитини,  що підтверджується довідкою   КП „Прилукижитлобуд” №1493 від 26 травня
2008 року  (а.с.11).

Згідно ст.
141 СК України, мати  та
батько  мають рівні  права та обов'язки  щодо дитини ,
проживання  їх окремо від
дитини  не впливає  на
обсяг їх  прав і  не звільняє
від обов'язків  щодо  дитини.

Ст.150
СК України визначає  обов'язки
батьків  щодо дитини. Вони
зобов'язані  піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний , духовний  та
моральний  розвиток , забезпечити
здобуття  дитиною повної загальної
освіти,  готувати її до  самостійного життя .

Згідно
ст.ст.152, 155 СК України  права
дитини  на належне батьківське
виховання  забезпечується  системою державного контролю , а ухилення від
виконання  батьківських обов'язків  є підставою для  покладення на них  відповідальності , встановленої законом .

Відповідач  з 2004 року жодного разу  не зустрічався  і не спілкувався  з дочкою, чого і сам не заперечує.

Свідок
ОСОБА_4.  суду  показала, що вона  працює вихователем  дошкільного навчального закладу , де
знаходиться дочка відповідача , але останній жодного разу  за чотири роки  не навідався , до неї не приходив  на святкування  в дитячий
садочок , хоча донька дуже хотіла бачити свого батька  і ніяких перешкод у їх спілкуванні не було.

Свідок
ОСОБА_5.   суду також підтвердила,
що  вона, як сусідка позивачки,  жодного разу
не бачила  відповідача, щоб він
спілкувався  зі своєю дочкою.

Таким
чином, у суду є всі  підстави  вважати
що відповідач   ухиляється від
виконання своїх  обов'язків  по вихованню дитини  в розумінні положень   Сімейного
кодексу України. Сама по собі
виплата  аліментів  є лише
невеликою часточкою  обов'язків по
вихованню дитини  і не може
розцінюватися  як повне  виконання
своїх  батьківських обов'язків
.

Посилання
відповідача  на те, що позивачка йому
забороняла зустрічатися  з дитиною не
знайшли свого  підтвердження у судовому
засіданні , оскільки сам відповідач  не
заперечував ,  що з 2004 року не
робив  жодної спроби  для
спілкування  з дитиною  і взагалі,
не знав в якому дитячому закладі вона
знаходиться.

Виходячи
з вищенаведеного,   суд вважає, що  знайшла своє підтвердження  у судовому засіданні така обставина, яка
зазначена в ст.164 Сімейного Кодексу України
як ухилення   відповідача  від виконання своїх обов'язків по вихованню
дитини,  тому  позов
необхідно задовольнити.

А тому, виходячи з
вищенаведеного,  на підставі ст.164
Сімейного Кодексу  України,  ст.ст. 10,60, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов   ОСОБА_1в інтересах    малолітньої ОСОБА_2 до    ОСОБА_3про позбавлення батьківських
прав  -
задовольнити.

Позбавити батьківський прав  ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2, гр.України,  жителя
АДРЕСА_1 відносно  його   малолітньої
дитини  ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця  м.Прилуки, Чернігівської
області,  актовий запис  № 293
від  05 серпня   2002 року, виданого відділом РАГС
Прилуцького міського  правління  юстиції в
Чернігівської області.

Стягнути із    ОСОБА_3
8 (вісім)  грн. 50 коп.  судового збору  по справі на користь держави та 7 (сім) грн.
50 коп. судово-інформаційних витрат  по
справі на користь держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга  до
апеляційного суду Чернігівської області
протягом  двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду через Прилуцький міськрайонний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

З оригіналом вірно

Рішення станом  на 28 липня
2008 року  не надрало законної

ГОЛОВА СУДУ: