Справа № 2-473/2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

26
вересня 2008 року     Ріпкинський
районний суд Чернігівської області

у складі:
головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Нерус Н.І.

з участю сторін,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки справу за позовом
адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про усунення
перешкод в користуванні нерухомим майном,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом в інтересах ОСОБА_2, зазначивши, що в 2002 році ОСОБА_3, а у
2003 році ОСОБА_4, без згоди власника - ОСОБА_2, вселились до будинкуАДРЕСА_1.

Оскільки
відповідачі користуються житловим приміщенням і господарськими будівлями без
згоди позивача, не оплачують комунальних послуг, обмежують право власника
вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, у добровільному порядку
виселитись відмовляються, адвокат просить винести рішення, яким зобов”язати
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні позивача ОСОБА_2 житловим
приміщенням, шляхом виселення відповідачів.

В
судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої вимоги,
вказавши, що відповідачі самовільно, без укладення договору найму, вселившись
до житлового приміщення, суттєво обмежують право ОСОБА_2 користуватись належним
йому на праві власності майном, не здійснюють належного догляду за позивачем, у
добровільному порядку відмовляються виселитись із житлового приміщення.

Відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлених вимог не визнали, вказавши що
ОСОБА_2, як батько відповідача ОСОБА_3 та інвалід І групи по зору, потребує стороннього
догляду, у зв”язку з чим вони вселилися до житлового приміщення. Крім того,
відповідачі зазначають, що через втрату зору позивач позбавлений можливості
безпечного користування побутовими газовими приладами, що становить загрозу як
для самого ОСОБА_2, так і для оточуючих, а психо-емоційний стан позивача
ставить під сумнів його дієздатність, в тому числі здатність особисто, або
через представника звертатися до суду з позовом.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню.

В
судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, які
були розташовані по АДРЕСА_1, вцілому належить позивачу і вказаний факт  підтверджується як поясненнями сторін, так і
свідоцтвом про право власності від 24.02.1961 року.

Право
власності на вказане вище домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_2 в
Чернігівському МБТІ, про що вчинено запис в реєстрову книгу за № 383.

Згідно
довідки виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради № 1252 від 17.07.2008
року, адресу помешкання по АДРЕСА_1, в 1969 році.

Відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечували той факт, що вони не отримували письмової
згоди позивача на вселення їх до житлового приміщення і проживають там без
реєстрації.

Викладене
підтверджується будинковою книгою та довідкою виконкому Ріпкинської селищної
ради № 1251 від 17.07.2008 року, згідно яких ОСОБА_2 зареєстрований в будинку
АДРЕСА_1, один.

Згідно
акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2, в належному йому будинку,
без згоди власника та без реєстрації, проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4, котрі
мають власне житло в м.Чернігові та, відповідно, в смт.Ріпки.

Таким
чином, в судовому засіданні встановлено, що син позивача ОСОБА_3 та його
співмешканка ОСОБА_4, без належних правових підстав користуються майном, у
вигляді домоволодіння, котре належить ОСОБА_2, тим самим перешкоджаючи
законному володільцю вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своєю
власністю.

У
відповідності до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти,
користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно
ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Частиною
1 ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у
здійсненні права власності.

Суд
вважає, що проживання відповідача ОСОБА_4 в квартирі позивача, тобто
користування його майном, не може бути правомірним лише з тих підстав, що
ОСОБА_2 потребує стороннього догляду.

Литвиненко
не є членом сім”ї позивача та не укладала з ним договору користування житловим
приміщенням.

Відповідач
ОСОБА_3 також не вважається членом сім”ї позивача і не має права, без згоди
власника, користуватися житловим приміщенням, оскільки не входить до кола осіб,
визначених ст. 3 СК України, як члени сім”ї.

ОСОБА_3
є сином позивача, в той же час, згідно ч.1 ст.6 СК України, правовий статус
дитини, як члена сім”ї, має особа до досягнення нею повноліття.

Суд
вважає безпідставними доводи відповідачів про те, що позивач  позбавлений можливості усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними, в тому числі звертатися до суду з позовом.

В
судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не було надано доказів недієздатності
позивача.

Згідно
довідки Ріпкинської ЦРЛ № 425 від 22.09.2008 року, ОСОБА_2 не перебуває на
обліку у лікаря-психіатра.

Факт
звернення ОСОБА_2 до психіатра у 2006 році з приводу захворювання F-51 не може
ставити під сумнів дієздатність позивача, оскільки порушенню сну неорганічного
походження, згідно Міжнародної статистичної класифікації хвороб, не відноситься
до захворювань, які позбавляють особу можливості усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними.

Необхідність
стороннього догляду за позивчем, котрий потребує такого догляду за станом
здоров”я, не може бути підставою для проживання відповідачів у житловому
приміщенні ОСОБА_2

У
відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким
чином, суд вважає вимоги ОСОБА_2 та його представника обгрунтованими, тобто
такими, що підлягають задоволенню у спосіб, зазначений в позовній заяві,
оскільки усунення перешкод у користуванні нерухомим майном неможливе без
виселення відповідачів із житлового приміщення.

У
відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на
користь позивача сплачені при зверненні до суду судовий збір та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.10,
57, 209, 212, 215, 218 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути
перешкоди в користуванні ОСОБА_2 житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом виселення
із вказаного житлового будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Стягнути
із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 по 8 грн. в якості відшкодування
судових витрат.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
до апеляційного суду Чернігівської області, через Ріпкинський районний суд,
протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до
апеляційного суду Чернігівської області, через Ріпкинський районний суд,
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний
текст рішення виготовлено 30.09.2008 року.

Суддя                                                                                    Є.А.
Жовток