Справа № 2-270/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

09 грудня 2008 року
Великобагачанський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого
судді - Хоролець В.В.

при
секретарі - Зіненко Н.О.

з
участю адвоката - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Великобагачанська державна
нотаріальна контора про визнання права власності на домоволодіння та за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Устивицька сільська рада Великобагачанського
району про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на
домоволодіння, -

в с т а
н о в и в:

27.05.2008
року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа
Великобагачанська державна нотаріальна контора, з якого вбачається, що з
19.09.2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 вона доглядала пристарілого жителя селища Велика
Багачка Полтавської області ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер і
вона за власні кошти здійснила його поховання.

Також
вказала, що 05.07.2004 року згідно заповіту, посвідченого сільським головою
Устивицької сільської ради Великобагачанського району ОСОБА_5, ОСОБА_4 належний
йому житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1
заповідав їй - ОСОБА_1

Після
смерті ОСОБА_4 вона в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини подала
до Великобагачанської державної нотаріальної контори заяву про прийняття
спадини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину,
оскільки з заявою про прийняття спадщини також звернулася непрацездатна за
віком дочка померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_2

Посилаючись
на ці обставини та на те, що ОСОБА_2 не з'являється в селищі Велика Багачка
Полтавської області на неодноразові прохання позивачки з метою оформлення
документів в нотаріальній конторі, а ОСОБА_1 не має можливості оформити Ѕ
частину вищевказаного домоволодіння на своє ім'я, позивачка ОСОБА_1 просила суд
визнати за нею право власності на Ѕ частину домоволодіння, що розташоване в
АДРЕСА_1, що залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с.3-4 цивільної
справи №2-270/08).

25.07.2008
року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1, третя особа Устивицька сільська
рада Великобагачанського району про визнання заповіту ОСОБА_4 від 05.07.2004
року, посвідченого сільським головою Устивицької сільської ради
Великобагачанського району Полтавської області недійсним та визнання за нею право
власності на домоволодіння, що залишилося після смерті батька ОСОБА_4 та яке
знаходиться по АДРЕСА_1.

В
обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що вона, як
непрацездатна за віком дочка померлого ОСОБА_4 є спадкоємцем на належне йому домоволодіння
за законом і має право на обов'язкову частку в спадщині. При цьому вона в
установлений законодавством шестимісячний строк з часу відкриття спадщини
подала до Великобагачанської державної нотаріальної контори заяву про прийняття
спадщини. Ознайомившись з текстом заповітом ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вважає,
що він є не дійсним, оскільки її батько при спілкування з нею неодноразово
говорив, що він не має намірів заповідати належне йому домоволодіння будь-яким
особам.

Також
ОСОБА_2 вказує, що оспорюваний заповіт є підробним документом, він складався
мимо волі її батька ОСОБА_4  незадовго до
його смерті в момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг
ними керувати і саме з цих підстав вважає, що заповіт ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 повинен бути визнаний недійсним.

Крім
цього ОСОБА_2 зазначає, що заповіт від 05.07.2004 року ОСОБА_4, що посвідчений
сільським головою Устивицької сільської ради Великобагачанського району ОСОБА_5
складений з порушенням його форми та з порушенням діючого законодавства,
зокрема норм цивільного законодавства та Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій, оскільки ОСОБА_4 був письменним, за нього в заповіті
підписалися дві інші особи, заповіт складений посадовою особою місцевого
самоврядування, компетенція якого не поширюється на територію
Великобагачанської селищної ради, заповіт не був прочитаний вголос спадкодавцю,
посвідчення заповіту відбувалося без свідків.

Посилаючись
на ці обставини, просила суд визнати недійсним заповіт від 05.07.2004 року
ОСОБА_4, посвідчений сільським головою Устивицької сільської ради
Великобагачанського району ОСОБА_5 та визнати за нею право власності на все
домоволодіння АДРЕСА_1, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_4 (а.с.3-5
цивільної справи №2-513/08).

Ухвалою
суду від 12.08.2008 року цивільна справа №2-270 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
та цивільна справа №2-513/08 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об'єднані в одне
провадження під єдиним номером №2-270/08 (а.с.29 цивільної справи  №2-270/08).

В
судовому засіданні 18.11.2008 року позивачка ОСОБА_1 подала уточнений позов, в
якому, посилаючись на обґрунтування попередньої позовної заяви та на те, що
дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_2 ухилялася від надання допомоги батькові, який через
свій похилий вік, тяжку хворобу був у безпорадному стані і потребував догляду
та сторонньої допомоги і через це повинна бути усунута від права на спадкування
за законом після смерті ОСОБА_4, позивачка ОСОБА_1 просила суд визнати заповіт
ОСОБА_4, посвідчений 05.07.2004 року сільським головою Устивицької сільської
ради Великобагачанського району як вільним волевиявленням заповідача, що
відповідало його волі як розпорядження фізичної особи на випадок його смерті;
усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом на половину частки, яка
належала б їй у разі спадкування за законом з підстав ухилення її від надання
допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу був у
безпорадному стані; визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на все
домоволодіння АДРЕСА_1 з підстав особистого розпорядження ОСОБА_4 на випадок
його смерті.

Ухвалою
суду від 18.11.2008 року уточнююча позовна заява ОСОБА_1 прийнята до спільного
розгляду з цивільною справою №2-270/08 (а.с.117 цивільної справи №2-270/08).

В
судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за позовом
ОСОБА_2 - ОСОБА_1 заявлений та уточнений позов підтримала в повному обсязі, в
своїх поясненнях посилалась на обставини, що в них викладені і просила суд її
позовні вимоги задовольнити в повному обсязі,
просила вважати заповіт ОСОБА_4 дійсним, таким, що відповідає його
вольному волевиявленню; усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом на
половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом з підстав
ухилення її від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу
був у безпорадному стані; визнати за нею право власності на все домоволодіння
АДРЕСА_1 з підстав особистого розпорядження ОСОБА_4 на випадок його смерті.

В
судовому засіданні 27.08.2008 року та 16.09.2008 року відповідач за позовом
ОСОБА_1 та позивач за своїм позовом - ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнала, вважаючи їх безпідставними, свої позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, посилаючись на обставини, що викладені в позові. В подальшому ОСОБА_2 в
судові засідання не з'являлася, надавала письмові заяви про розгляд справи в її
відсутність  через неможливість явки до
суду за станом здоров'я (а.с.91,101,110), уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 також
не визнала (а.с.124).

Представник
третьої особи Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської
області сільським голова ОСОБА_5 пояснив, що дійсно він посвідчував 05.07.2004
року заповіт ОСОБА_4 та користь ОСОБА_1 При його посвідченні ОСОБА_4, який
усвідомлював значення своїх дій йому було роз'яснено суть укладення заповіту на
користь ОСОБА_1, був зачитаний вголос, при цьому були присутні громадяни
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підписали даний заповіт, оскільки ОСОБА_4 був
неписьменним. Даний заповіт зареєстрований в реєстрі за №1164.  Вважає, що заповіт є дійсним, він не допустив
порушення чинного законодавства при його посвідченні, а ОСОБА_4 при його
посвідченні був у світлому розумі та ясній пам'яті і усвідомлював значення
своїх дій. В задоволенні позову ОСОБА_2 просив суд відмовити.

Представник
третьої особи Великобагачанської державної нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, від нотаріальної контори надійшла заява про розгляд
справи у відсутність їх представника та про відсутність заперечень щодо
позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.а.с. 28,53).

Суд,
заслухавши пояснення позивача-відповідача ОСОБА_1, міркування її представника
адвоката ОСОБА_3, пояснення відповідача-позивача ОСОБА_2, представника третьої
особи ОСОБА_5, показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що
беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, оглянувши
оригінал заповіту ОСОБА_4 від 05.07.2004 року та Книгу нотаріальних дій
Устивицької сільської ради Великобагачанського району за 2004 рік та всі докази
в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що уточнені
позовні вимоги ОСОБА_1 та позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до часткового
задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено,
що ОСОБА_4, останнім постійним місцем проживання якого було селище Велика
Багачка Полтавської області помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що відділом РАЦС
Великобагачанського районного управління юстиції видане свідоцтво про смерть
(а.с.8).

ОСОБА_4
проживав сам в домоволодінні АДРЕСА_1 (а.с.6,11-12).

Зі
свідоцтва про народження НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2, народження
ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною дочкою ОСОБА_4 (а.с.8,9 цивільної справи №2-513/08).

Після
смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з домоволодіння
АДРЕСА_1(а.с.11-12).

05
липня 2004 року ОСОБА_4 зроблений заповіт на ім'я ОСОБА_1 на житловий будинок з
надвірними будівлями, що належить йому на праві особистої власності, який був
посвідчений сільським головою Устивицької сільської ради Великобагачанського
району Полтавської області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №1164
(а.с.113 -оглянутий судом з оригіналу). З тексту даного заповіту вбачається, що
на прохання ОСОБА_4 цей заповіт складений сільським головою Устивицької
сільської ради  з його слів за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів, заповіт прочитаний вголос і відповідає
волі заповідача, йому роз'яснені вимоги ст. 1234,1241 ЦК України. Заповіт
підписано на прохання неписьменного ОСОБА_4 громадянами ОСОБА_12 та ОСОБА_13

За
повідомленням Великобагачанської державної нотаріальної контори, після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 до нотаріальної контори надійшли заяви про прийняття
спадщини по заповіту, посвідченого Устивицькою сільською радою
Великобагачанського району 05.07.2004 року, реєстровий №1164 від ОСОБА_1 та
заява про прийняття спадщини за законом від ОСОБА_2. Свідоцтв про право на
спадщину спадкоємцям не видавалось. Претензій від кредиторів не надходило
(а.с.23).

ОСОБА_1
звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 як спадкоємець
по заповіту 14.12.2004 року (пор.№1382), а ОСОБА_2 подала заяву про прийняття
спадщини після смерті батька ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги за законом
(обов'язкова частка) 28.09.2004 року (пор.№1015) - (а.с.89-90).

ОСОБА_5,
сільський голова Устивицької сільської ради Великобагачанського району пояснив,
що він дійсно посвідчував 05.07.2004 року заповіт ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1,
були запрошені свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, він, як посадова особа переконався,
що ОСОБА_4 був при ясному розумі та світлій пам'яті, виявив його волю заповісти
належний йому житловий будинок з надвірними будівлями ОСОБА_1, заповіт був
прочитаний вголос і підписаний свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на прохання
ОСОБА_4, який був неписьменним. В заповіті все викладено так, як просив ОСОБА_4
і він відповідає його волі. Даний заповіт було зареєстровано в реєстрі за №1164
Книги нотаріальних дій сільської ради за 2004 рік. Також пояснив, що на бланку
помилково надруковано населений пункт с. Устивиця, оскільки бланк заповіту
сільська рада віддруковує на рік, в дійсності заповіт посвідчувався в АДРЕСА_1
в помешканні ОСОБА_4

Свідки
по справі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснили, що ОСОБА_4 в останні місяці життя хворів, йому було важко рухатися,
однак був завжди при свідомості, при зустрічі з ним розповідав їм про події
Великої Вітчизняної Війни, про його бойові подвиги, він міг усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними. При цьому свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 та
ОСОБА_6 вказували про те, що при спілкуванні з ОСОБА_4 він неодноразово
говорив, що заповість будинок тій особі, яка його доглядатиме. Вказували, що
його догляд здійснювала ОСОБА_1, приносила продукти харчування, прала одяг,
прибирала в будинку, викликала лікарів для надання медичної допомоги ОСОБА_4

Свідок
ОСОБА_6 пояснив, що він, як заступник селищного голови Великобагачанської
селищної ради займався тим, щоб знайти людину, які доглядали б ОСОБА_4,
оскільки він проживав сам і потребував сторонньої допомоги. Таку допомогу та
догляд ОСОБА_4 надавала ОСОБА_1 з 2000 року до моменту його смерті, і вона ж
здійснила його поховання. Він був присутній при посвідченні заповіту ОСОБА_4
05.07.2004 року і підписував його. Вказував про те, що ОСОБА_4 мав сварливий
характер і забажав, щоб заповіт посвідчувався сільським головою Устивицької
сільської ради, оскільки незадовго до цього посварився з державним нотаріусом
Великобагачанської держнотконтори ОСОБА_14 і відмовився, щоб вона посвідчувала
його заповіт. Вказував, що заповіт підписаний ним та ОСОБА_13 на прохання
ОСОБА_4, який був неписьменним. Заповіт був складений при ОСОБА_4, в заповіті
все викладено так, як просив ОСОБА_4, він прочитаний вголос і відповідав волі
ОСОБА_4, оскільки той перебував у світлій пам'яті і розумів значення своїх дій.

Свідок
ОСОБА_7 надав аналогічні показання щодо посвідчення заповіту ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 05.07.2004 року.

З
письмових пояснень ОСОБА_15 вбачається, що йому, як бувшому голові районної
ветеранської організації відомо, що за ОСОБА_4 здійснювала догляд ОСОБА_1, в
будинку було чисто, одяг в нього був випраний, завжди були продукти харчування,
які зі слів ОСОБА_4, йому приносила ОСОБА_1 Також вказував на те, що і
поховання ОСОБА_4 здійснювала ОСОБА_1 разом з іншими людьми (а.с.54).

Згідно
ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок
своєї смерті.

Стаття
37 Закону України «Про нотаріат» та підпункт 5 пункту «б» ч.1 ст.38 (зі
змінами) Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надає право
посадовим особам органів місцевого самоврядування вчиняти нотаріальні дії
(посвідчувати заповіти).

Сільський
голова Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської
області ОСОБА_5 на момент посвідчення спірного заповіту був посадовою особою
органу місцевого самоврядування (а.с.127) і мав право посвідчити заповіт
ОСОБА_4.

Суд,
оцінивши пояснення позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_5 та показання свідків
ОСОБА_12 та ОСОБА_13, вважає, що ОСОБА_4 особисто виявив бажання посвідчити
заповіт сільським головою Устивицької сільської ради, оскільки їх показання
узгоджуються між собою і об'єктивно свідчать про те, що ОСОБА_4 не побажав
посвідчення заповіту державним нотаріусом Великобагачанської державної
нотаріальної контори.

Згідно
ч.2 ст.1247 ЦК України, якщо особа не може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

За
нормами ч.4 ст.207 ЦК України підпис іншої особи та тексті правочину, що
посвідчується посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної
дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний
особою, яка його вчиняє.

Норми
ст.1253 ЦК України визначають випадки посвідчення заповіту при свідках.

Згідно
з п.16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України
(затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції за №283/8882), в редакції, яка діяла на
момент укладення заповіту (яка поширюється і на посадових осіб органів місцевого
самоврядування), якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної
дії неписьменна, нотаріус, крім того, прочитаує їй текст документа, про що на
документі робиться відповідна відмітка.

З
заповіту, крім іншого, вбачається, що заповіт ОСОБА_4 посвідчений 05.07.2004
року сільським головою Устивицької сільської ради Великобагачанського району
Полтавської області ОСОБА_5, він зачитаний вголос і підписаний громадянами
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на прохання неписьменного
ОСОБА_4 в його присутності.

Суд
оглянув Книгу нотаріальних дій за 2004 рік по Устивицькій сільській раді
Великобагачанського району (на а.с.112 мається витяг з неї) і вбачає, що в
реєстрі за №1164 05.07.2004 року вказана нотаріальна дія - посвідчення заповіту
на ім'я ОСОБА_1 При цьому об'єктивно вбачається, що номер в реєстрі (1164)
співпадає з тим, який вказано в заповіті (1164), будь-які виправлення, дописки
в оглянутій книзі відсутні.

Підстав,
передбачених ч.4 ст.1253 ЦК України судом не встановлено.

Суд
вважає, що ОСОБА_2 не подано будь-яких доказів щодо того, що її батько ОСОБА_4
був письменним, як на одну із підстав, на які вона посилається в позові  для визнання спірного заповіту недійсним,
хоча судом за її клопотанням витребовувалися відповідні докази
(а.с.59-60,74-77,84-85).

Суд
вважає, що особи, які підписували заповіт - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 фактично були
свідками при посвідченні заповіту ОСОБА_4 05.07.2004 року, хоча безпосередньо в
заповіті і не вказано, що ці особи є «свідками».

Вказання
в заповіті на місце його посвідчення (село Устивиця) суд вважає помилковим,
оскільки вбачається, що сам бланк заповіту є віддрукованим (про що вказував і
сільський голова Устивицької сільської ради ОСОБА_5), однак судом об'єктивно
встановлено, що посвідчення заповіту ОСОБА_4 відбувалося в АДРЕСА_1 в
помешканні ОСОБА_4

Будь-яких
доказів на підтвердження заявлених позовних вимог в частині визнання заповіту
ОСОБА_4 недійсним позивачем ОСОБА_2 не подано.

Отже,
суд приходить до висновку, що при посвідченні заповіту ОСОБА_4 05 липня 2004
року були витримані усі загальні вимоги статті 203 ЦК України, які є
необхідними для чинності правочину, а встановлені судом порушення при
посвідченні заповіту (не посилання в заповіті на свідків та не відповідність
населеного пункту) носять формальний характер і не тягнуть за собою недійсності
заповіту в розумінні ст.1257 ЦК України.

З
огляду за викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в
частині визнання заповіту ОСОБА_4 від 05.07.2004 року недійсним, а отже,
відсутня потреба встановлювати судом відповідно до уточнених позовних вимог
ОСОБА_1 те, що волевиявлення спадкодавця ОСОБА_4 було вільним, оскільки це
(тобто вільне волевиявлення) вже є таким в розумінні ст.1233 ЦК України і
випливає з цієї норми права.

Що
стосується позовних вимог ОСОБА_1 про усунення ОСОБА_2 від права спадкування
після смерті ОСОБА_4, з підстав ухилення її від надання допомоги спадкодавцеві
батьку ОСОБА_4, який, як вказує ОСОБА_1 через похилий вік, тяжку хворобу був у
безпорадному стані, то суд вважає, що ці позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.5 ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування  за законом, якщо судом буде встановлено, що
вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи
з судової практики, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи,
неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з
чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення
особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в
умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку
забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з
винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Проаналізувавши
вищевказану правову норму (ч.5 ст.1224 ЦК України) суд приходить до висновку,
що лише при одночасному настанні зазначених обставин і доведеності цих фактів у
їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадкування.

Як
встановлено судом, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав сам в домоволодінні №12 по
вул. 1 Травня в селищі Велика Багачка Полтавської області.

Дочка
ОСОБА_4 - ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8 цивільної справи 2-513), є пенсіонером
і особою похилого віку, проживає в с. П'ятигірське Балакліївського району
Харківської області (а.с.3 цивільної справи №2-513).

Як
вбачається з пояснень свідків заступника селищного голови Великобагачанської
селищної ради ОСОБА_12, сусідів ОСОБА_4 - ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, члена
ветеранської організації району ОСОБА_10 та письмових пояснень бувшого голови
ветеранської організації району ОСОБА_15, ОСОБА_4 останні роки свого життя
хворів, не міг самостійно рухатися, однак які саме захворювання мав ОСОБА_4
свідки не вказували, а позивачка ОСОБА_1 не надала будь-яких доказів щодо
медичного діагнозу наявних у ОСОБА_4 захворювань.

При
цьому свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 пояснювали, що він відмовився від
пропозиції дочки ОСОБА_2 переїхати на проживання до неї в Харківську область.

Ці
показання свідків узгоджуються і з поясненнями ОСОБА_2, яка в судовому
засіданні неодноразово пояснювала про те, що її батько ОСОБА_4 відмовився від
її пропозиції переїхати до неї на проживання в Харківську область. При цьому
вказувала, що вона є пенсіонеркою, має ряд захворювань і в силу її слабкого
стану здоров'я та віддаленості населених пунктів проживання її та батька
об'єктивно не могла здійснювати догляд за батьком.

На
такі ж обставини ОСОБА_2 посилалася і в листі від 21.11.2003 року, фотокопія
якого мається в матеріалах справи (а.с.9-10), зміст якого суд приймає до уваги.
На слабкий стан здоров'я, пов'язаний з її віком ОСОБА_2 посилається і у
відповідних листах до суду (а.с. 91,101,110,124).

Поряд
з цим, ОСОБА_1 здійснювала догляд ОСОБА_4 по місцю його проживання з 12.09.2000
року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується як виконавчим
комітетом Великобагачанської селищної ради (а.с.6), та і іншими матеріалами
справи в їх сукупності.

З
урахуванням обставин справи судом не встановлено підстав, передбачених законом
для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті батька ОСОБА_4, і
доказів на підтвердження цієї позовної вимоги позивачкою ОСОБА_1 суду не
подано.

В
судовому засіданні сторони не наполягали на стягненні судових витрат.

Згідно
зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

При
цьому спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК
України).

Відповідно
до ч.1 ст.1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують,
незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у
разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Враховуючи
встановлені судом обставини даної справи, характер спірних правовідносин між
сторонами, зміст уточнених позовних вимог ОСОБА_1 та позовні вимоги ОСОБА_2
щодо визнання права власності на спадкове майно та те, що ОСОБА_2 є
повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця ОСОБА_4 (спадкоємець за
законом) і має обов'язкову частку у спадщині ОСОБА_4, а ОСОБА_1 є спадкоємцем
за заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, у відповідності до вимог ст.1269
ЦК України ці особи звернулися із заявами про прийняття спадщини у строк,
встановлений ст.1270 ЦК України, суд приходить до висновку, що необхідно
визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 та
належало померлому ОСОБА_4 на час смерті, та за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину
домоволодіння АДРЕСА_1 та належало померлому ОСОБА_4 на час смерті.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.203, 204, ч.4 ст.207, ст.ст.1216,

1217,1233,ч.5 ст.1224,ч.1 ст.1241,
ст.ст.1247,1253,1268-1270 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», п.п. 5 п.
«б» ч.1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,
Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженою наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. №20/5,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції за №283/8882 (в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин), ст.ст. 3,10,11,60,212-215 ЦПК України, суд,
-

в и р і
ш и в:

Позов
ОСОБА_1, уточнений 18.11.2008 року задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_1 як спадкоємницею за заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 право
власності на Ѕ (одну другу) частину домоволодіння АДРЕСА_1 та належало
померлому ОСОБА_4 на час смерті.

В
задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_2 як спадкоємницею за законом (обов'язкова частка) померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 право власності на Ѕ (одну другу) частину домоволодіння
АДРЕСА_1 та належало померлому ОСОБА_4 на час смерті.

В
задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом  десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської
області може бути подана протягом двадцяти днів після  подання заяви на апеляційне оскарження.

Суддя