Справа
№ 22ц -1/08
Головуючий у 1 інстанції - Барчук В.М.
Доповідач - Завидовська-Марчук О.Г.
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

25
січня 2008 року
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого Завидовської-Марчук О.Г.

суддів Данилюк В.А.,  Осіпука В.В.

при секретарі Тарасюк Ю.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Волинського обласного бюро технічної інвентаризації про
перерозподіл часток у майні спільної часткової власності та припинення права на
частку в спільному майні за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення
Луцького міськрайонного суду від 13 лютого 2007 року

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2005 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3,
Волинського обласного БТІ про перерозподіл часток у майні спільної часткової
власності та про припинення права на частку в цьому майні. В ході розгляду
справи позивач відмовившись від позовних вимог про перерозподіл часток,
підтримала позов, заявлений до ОСОБА_3 про припинення його права на частку в
спільному майні, покликаючись на те, що її і відповідача батьки побудували
АДРЕСА_1 житловий будинок з надвірними спорудами, який було зареєстровано на
маму ОСОБА_5. В 1976 році їй було подаровано 1/5  частину будинку, до якої з дозволу і за
рішенням виконкому нею було проведено добудову. Після смерті матері в вересні
1995 року батько ОСОБА_6 подарував належну йому частину будівель на праві
власності їй, а решту 2/5 частини, належних матері вона з братом і батьком
успадкували в рівних частинах. Після смерті батька в лютому 1998 року вона по
заповіту успадкувала його частину будівель і на сьогодні їй на праві власності
належить 13/15 частини, а брату, відповідачу по справі - 2/15 частини будівель.

Оскільки частка брата в спільній частковій власності є незначною і її не
можна виділити в натурі, вартість цієї частки вона внесла на депозитний рахунок
суду, по просила винести рішення про припинення права власності ОСОБА_3 на 2/15
частини будинку на її користь.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13 лютого 2007 року позов
задоволено.

Постановлено припинити право власності ОСОБА_3 на 2/15 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 на користь іншого співвласника ОСОБА_1

В порядку зарахування вимог сторін зобов'язати територіальне управління
судової адміністрації у Волинській області сплатити ОСОБА_3 15010 грн. вартості
частки у майні спільної власності з коштів, отриманих відОСОБА_1 згідно
квитанції №010/1 від 28.12.2006 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користьОСОБА_1 судові витрати по справі: за сплату
державного мита - 51 грн., за проведення будівельно-технічної експертизи 633
грн. 78 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій
просив рішення суду скасувати в зв'язку з порушенням норм матеріального права
та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення
спору та постановити нове рішення про відмову в позові.

В даному судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну
скаргу підтримали з наведених у ній підстав та просили скаргу задовольнити,
рішення суду скасувати, а в позовіОСОБА_1 відмовити.

Позивачка та її представник апеляційну скаргу заперечили, просили рішення
суду першої інстанції залишити в силі, апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і
обгрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з таких підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що батьками сторін ОСОБА_5. і
ОСОБА_6 було побудовано житловий будинок АДРЕСА_1 житловою площею 52,3 м&sup2;, загальною площею 75,9м&sup2; з надвірними будівлями, право
власності на який було оформлено на ОСОБА_5.

17 грудня 1976 року 1/5 частина будинку з надвірними будівлями була
подарована позивачці ОСОБА_1 з виділенням в користування кімнати 1-5 площею
20,8м&sup2;.

10 березня 1977 року ОСОБА_1 за рішенням виконкому Луцької міської ради
№101 було дозволено провести добудову до належної їй частини будинку розміром
3.80 х 7.20 метрів та розпорядженням виконкому цієї ж ради №159-р від
20.06.1979 року їй було дозволено встановити цегляний гараж. Добудова до
будинку та гараж були нею побудовані, однак не прийняті в експлуатацію.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати сторін ОСОБА_5. померла. Після її смерті 2/5 частини
будинку та надвірних споруд залишились у власності батька сторін ОСОБА_6, а на
2/5 частини будинковолодіння відкрилась спадщина, яку прийняли чоловік померлої
ОСОБА_6 та діти - сторони по справі в рівних частках згідно свідоцтва про право
на спадщину від 25.03.1996 року.

ОСОБА_6 - батько сторін 22 листопада 1995 року подарував належних йому 2/5
частини будинковолодіння дочці - позивачці по справі, яка також після його
смерті успадкувала по заповіту і належних йому 2/15 частини будинковолодіння та
надвірних споруд, отриманих ним у спадок після смерті дружини.

Після настання усіх вище перерахованих юридичних фактів відповідно до
правовстановлюючих документів ОСОБА_1 на праві власності належить 13/15, а
ОСОБА_3  2/15 частин будинку та надвірних
споруд.

Відповідно до встановлених обставин справи, перевірених належними доказами,
що маються в матеріалах справи (а.с.6, 7, 10, 22-23, 12, 17, 19, 49, 104), суд
першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем було успадковано
після смерті матері 2/15 з 2/5 частин будинку загальною площею 75,9м&sup2;, житловою площею 52,3м&sup2;, належних спадкодавцю ОСОБА_5. на
час смерті.

Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні
може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників,
якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи №0216 від 5.03.2006 року
неможливо виділити в натурі належних ОСОБА_3 2/15 частини житлового будинку та
встановлена вартість належної йому частки в сумі 15010 грн., яку позивачем було
внесено на депозитний рахунок суду.

При таких обставинах справи суд першої інстанції, взявши до уваги, що
проведена до будинку добудова не прийнята в експлуатацію та не зареєстрована, а
також врахувавши, що відповідач та його сім'я тривалий час не проживають в
будинку, належну частку будинку не утримують та не користуються нею дійшов
вірного висновку про припинення права власності ОСОБА_3 на 2/15 частини
спірного будинку.

В даному судовому засіданні відповідач не заперечував тієї обставини, що
добудови до будинку проводились позивачкою і, що його сім'я в будинку не
проживає.

Допитані в ході апеляційного розгляду справи свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8
показали, що позивачка з своєю сім'єю весь час проживала з батьками, доглядала
їх до смерті, проводила добудову до будинку разом з своїм чоловіком і, що
відповідач в цьому будинку давно не проживає.

З свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом
25.03.1996 року (а.с.49) вбачається, що сторони по справі та їх батько ОСОБА_6
успадкували в рівних частках після смерті ОСОБА_5. 2/5 частин житлового будинку
з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що
знаходиться АДРЕСА_1 вартістю цієї частини спадкового майна 89250174 крб.

В довідці-характеристиці виданій Волинським обласним БТІ 27.02.1996 року
ОСОБА_1 для пред'явлення в Луцьку державну нотконтору з метою одержання
свідоцтва про право на спадщину дано технічну характеристику всього
будинковолодіння, його вартість 443032522 крб., зазначені як самовільно
збудовані добудови ОСОБА_1, що акт прийняття не оформлений на ці добудови, а
також вказано, що згідно із заявою власника відчужуються для введення в права
спадкування 89250174 крб., котрі згідно проведеним розрахункам складають 2/5
частини будинку з надвірними спорудами.

З матеріалів інвентаризаційної справи (а.с.40, 60) вбачається, що на час
відкриття спадщини в правовстановлюючі документи на будинок зміни щодо розміру
будинку чи інших будівель не вносились і проведені добудови не були прийняті в
експлуатацію. Вартість всього будинковолодіння з врахуванням добудов становила
443.032.522 крб., а вартість будівель без добудов, проведених позивачкою,
становила 223.125.435 крб., 2/5 частини від якої становить 89.250.174 крб.,
саме та сума, яка була зазначена в свідоцтві про право на спадщину за законом,
виданого сторонам, як оцінка спадкового майна - 2/5 частини будинковолодіння
належних померлій.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи №0289 від 14.12.2007 року
(а.с.254-259), підтриманого в судовому засіданні експертом Пасікан Л.І., 2/15
частини будинку від загальної його площі 75,9м&sup2;,
належних відповідачу, виділити в натурі неможливо.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду
відповідають встановленим обставинам справи і грунтуються на доказах, яким суд
дав правильну юридичну оцінку.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що відповідачу належить 2/15
частини від усього будинку з врахуванням проведених добудов до будинку
позивачкою не заслуговують на увагу, так як спростовуються дослідженими судом
доказами.

Оскільки в свідоцтві про право на спадщину за законом від 25.03.1996 року
чітко вказані розмір спадкового майна - 2/5 частини будівель і його оцінка -
89250174 крб. і це є єдиний правовстановлюючий документ, виданий відповідачу,
яким посвідчується його право власності саме на 2/15 частини будинковолодіння,
вказаної в свідоцтві, вартості 89250174 крб., що відповідає вартості 2/5 частки
від загальної площі будинку 75,9м&sup2;, то судом підставно при вирішенні даного спору саме цю
площу будинку і було взято до уваги.

Вказівка в правовстановлюючих документах сторін, а саме в зазначеному
свідоцтві про право на спадщину, житлової площі будинку 103,2м&sup2;, як ствердив свідок ОСОБА_9 в даному
судовому засіданні та свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, допитані судом першої
інстанції (а.с.94), є технічною характеристикою цілого житлового будинку і саме
по собі, на думку колегії суддів, не дає підстав для виникнення у них права
власності в порядку спадкування після смерті матері на частини в будинку цією
площею, оскільки власність спадкодавця підтверджена зазначеними в свідоцтвах
документами на будинковолодіння площею 75,9м&sup2;.

Оскільки реєстрація прав власності відповідно до Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого і
зареєстрованого в МЮ України 28.01.2003 р. (п.п.2.1, 3.8), проводиться на
підставі правовстановлювальних документів, якими у сторін були свідоцтва про
право на спадщину за законом, в якому зазначено оцінку спадкового майна від
загальної площі будинку 75,9м&sup2;, то реєстрація в БТІ 10.08.2005 року прав власності на
частки сторін у будинку загальною площею 160,3м&sup2;
та житловою площею 103,2 м&sup2;
вартістю 86616 грн. за відсутності акту прийняття в
експлуатацію проведеної позивачкою добудови вартістю 37876 грн. до будинку, про
що зазначено в акті від 8.08.2005 р. (а.с.77 реєстраційної справи БТІ) є
неправильною і не може бути прийнята до уваги.

Доводи апелянта в скарзі на те, що суд не з'ясував тієї обставини, що
позбавлення його права власності на частину належного йому майна завдають його
інтересам та інтересам його сім'ї істотної шкоди не дають підстав для
скасування рішення суду, оскільки за змістом ст.365 ЦК України для вирішення
питання про припинення вказаного права наявність усіх чотирьох умов у їх
сукупності не є необхідною, і за наявності будь-якої з цих підстав можливе
вирішення судом питання про припинення права на частку в спільному майні за
вимогою інших співвласників.

Покликання в скарзі на неправильне застосування судом норм матеріального
права не заслуговують на увагу, оскільки хоч право власності у сторін на
будівлі і виникло за час дії ЦК України, 1963 року, проте спір з приводу цього
майна в них виник після 2004 року, а тому суд правильно застосував до спірних
правовідносин норми ЦК України 2004 року.

Таким чином, рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів
-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 13 лютого 2007 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий
/-/ Завидовська-Марчук О.Г.

Судді
/-/ /-/        Данилюк В.А., Осіпук В.В.

Згідно
з оригіналом:

Суддя
апеляційного суду
О.Г.Завидовська-Марчук

Друк.бсф.