Р І Ш Е Н Н Я                               № 243/08

І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И

8.04.2008 року.Макарівський районний суд Київської
області в складі головуючого судді Тюхтія П.М.при секретарі Нестерчук
О.С.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Макарів справу за
позовом ОСОБА_1 до Мар”янівської сільської ради,треті особи ОСОБА_2,ТОВ
„Шепелицький” та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,Мар”янівської сільської ради,
про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом ,посилаючись
на те, що його мати,працюючи в колгоспі „Шепелицький”, 4.12.1992 року викупила
в господарства свою частину жилого будинку в АДРЕСА_1.Разом з &frac12; частиною будинку
вона придбала цегляний сарай. ІНФОРМАЦІЯ_1
його мати померла.Він-єдиний спадкоємець після смерті матері.Він
своєчасно прийняв спадщину,оскільки на час її
відкриття постійно проживав і був прописаний в будинку.Оскільки мати
свідоцтво про право власності на &frac12; частину будинку (квартира № 2) не отримала,він не має
змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.Іншу половину будинку
займає третя особа ОСОБА_2Просив суд визнати за ним право власності на спадкове
майно-1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 та сарай під літ.Б.

ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним  позовом, посилаючись на те, що 29.10.1992
року вона на підставі договору купівлі-продажу придбала &frac12; частину житлового будинку з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1.Біля будинку є цегельний сарай,який,як і
будинок , будувався на дві сім”ї.Тому просила суд визнати за нею право власності
на &frac12; частину
сараю та на погріб біля будинку.

В судовому засіданні ОСОБА_1,його представник
підтримали  позовні вимоги,вимог ОСОБА_2
не визнали.ОСОБА_1 пояснив,що договору купівлі-продажу від імені матері  немає.Коли мати в 1992 році придбала
житло,було два сарая біля будинку - для кожного господаря,для їх половини
будинку був цегляний сарай,ОСОБА_2 свій сарай - дерев”яний,розвалила.

ОСОБА_2 ,її представник підтримали наведене в позовній
заяві та  позовні вимоги,вимог ОСОБА_1 не
визнали.

Мар”янівська сільська рада свого представника до суду не
направила.

Представник ТОВ „Шепелицьке” пояснила в судовому
засіданні,що на даний час будинок по АДРЕСА_1 знятий з балансу господарства.З
її пояснень також вбачається, що при продажі господарством половини будинку ОСОБА_2
в 1992 році біля будинку був дерев”яний сарай,який був призначений для тієї
половини будинку,що купила ОСОБА_2.ОСОБА_3 придбала половину будинку і цегляний
сарай,що підтверджується документами,які надала для огляду в судовому
засіданні.Вона на той час працювала економістом господарства і все пам”ятає.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав,що з 1978
року по 1983 рік проживав в половині житлового будинку по АДРЕСА_1,яка зараз
належить ОСОБА_2.В другій половині будинку проживав ОСОБА_5,який побудував
цегляний  сарай з літньою кухнею для
своєї сім”ї.Він (свідок) побудував для себе дерев”яний сарай,без фундаменту.

Вислухавши пояснення сторін,свідків,дослідивши письмові
докази,суд вважає,що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно
відмовити.

Так,з пояснень
ОСОБА_6,накладної  від 4.12.1992
р.,квитанцій до прибудкового касового ордеру № 2034 колгоспу „Шепелицький”
вбачається, що ОСОБА_3 заплатила в касу господарства за житловий будинок та
сарай суму 14080 крб.

З виписки з погосподарської книги Мар”янівської сільської
ради за 1996-2000 р.р. вбачається, що що власником житлового будинку в АДРЕСА_1
є ОСОБА_3,членами сім”ї записані ОСОБА_4-співмешканець,ОСОБА_1-син.

З технічного паспорту на житловий будинок по
АДРЕСА_1  вбачається, що &frac12; будинку належить
ОСОБА_2Серед господарських будівель значиться сарай цегляний
(літ.Б),побудований в 1975 році,вказаний сарай є предметом спору.

З  договору
купівлі-продажу  жилого будинку від
29.10.1992 року вбачається, що ОСОБА_2 купила в колгоспі „Шепелицькому” &frac12; частину жилого
будинку в АДРЕСА_1,серед господарських будівель,що придбала, значиться сарай
дерев”яний і погріб.

З квитанції до
прибуткового касового ордеру на ім.”я ОСОБА_2 вбачається, що вона заплатила в
касу господарства за житловий будинок 9600 крб.

Отже ,відсутні підстави вважати,що ОСОБА_2 придбала також
і цегляний сарай.

Оскільки вказаний договір є правовстановлюючим
документом,зареєстрований в Макарівському БТІ,наявність погреба,крім
договору,також підтверджується технічним паспортом на будинок (літГ),а ОСОБА_1,
згідно його позовних вимог, на погріб не претендує,то відсутні підстави
приймати рішення   про визнання права
власності на погріб за ОСОБА_2,оскільки її право підтверджується належними
документами.

З свідоцтва про смерть вбачається, що  ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

З свідоцтва про народження вбачається, що мати позивача
ОСОБА_1-ОСОБА_7.

Оскільки наведені документи,не свідчать про родинні
відносини,які передбачають право на спадкування,то в задоволенні вимог ОСОБА_1
також необхідно відмовити.

У відповідності до ст..60 ЦПК України кожна особа
зобов”язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

У відповідності до ст..11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим
відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб,які беруть участь у справі.

На підставі
наведеного та керуючись ст..ст.548,549,529 ЦК України 1963 року,ст.392 ЦК
України,ст..ст.60,215  ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Київської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яку може бути подано протягом десяти днів з часу проголошення
рішення.

Суддя
П.М.Тюхтій