Справа №2-10/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 лютого  2008 року  Кельменецький районний суд Чернівецької
області   у складі:

головуючого  - судді:                               Харабари І.В.

при секретарі:                                           Дєдовій
В.С.

за участю позивачів:                                 ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника позивачів:                           ОСОБА_3

відповідача:                                               ОСОБА_4

представника відповідача:                        ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу  за позовом
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2  подали до суду
позовну заяву,  в якій   просять
стягнути з відповідача ОСОБА_4
на   користь ОСОБА_1  48661 гривню 80 копійок  в рахунок повернення коштів отриманих  за договором позики, стягнути з ОСОБА_4 на
корить ОСОБА_2  5115 гривень 65 копійок в
рахунок повернення коштів  отриманими за
договором позики. Судові витрати покласти на ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_4  в судовому
засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно у 1996 році він позичив у
ОСОБА_1 3000 доларів США, а в ОСОБА_2 він позичив 1000 доларів США. Ці кошти
були позичені для бізнесу. Кошти він позичав у позивачів під проценти. Позичені
кошти він їм давно повернув. По процентах він з позивачами не зміг
розрахуватися. Розписки про те, що він винен ОСОБА_1 9500 доларів,  а ОСОБА_2 1900 гривень він видав під їх
тиском. Суми у розписках кілька разів мінялися. Розписки, які представлені в
судове засідання  були написані у  1997 році в м. Чернівці, а саме 22 лютого
1997 року він написав розписку ОСОБА_2, а 20 листопада 1997 року ОСОБА_1
Позивачі починаючи з 1997 року неодноразово зверталися до нього із вимогами
повернути проценти. У 2001 році він був змушений тікати від них в м. Київ. У
2001 році він отримав листа від ОСОБА_1 про те, що нібито у зв'язку з тим, що
ОСОБА_4 не повернув йому кошти, сина позивача відрахували з навчання.
Відповідач  просить застосувати строк
позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_5 просить суд застосувати строк позовної
давності.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що у 1997
році він позичив відповідачу 18000 гривень, що тоді було еквівалентно 9500
доларів США. При цьому ОСОБА_4 дав йому розписку у якій не було вказано строк
повернення боргу.  Вперше ОСОБА_1  звернувся з вимогою повернути борг у 2005
році, оскільки раніше він не зміг знайти
ОСОБА_4 На телефонні дзвінки відповідала    якась дитина, а ОСОБА_4 переховувався. Коли
позивач приходив до відповідача, останній спускав собаку.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що у
лютому  1997 році він позичив ОСОБА_4
1900 гривень, що було еквівалентно 1000 доларів   США. Відповідач надав йому розписку. З
моменту надання коштів він кілька разів бачив відповідача. Вперше звернувся із
вимогою повернути борг у 2005 році.

Представник позивачів ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні
вимоги та пояснила, що вперше ОСОБА_1 звернувся до неї за юридичною
консультацією з приводу коштів, які він позичив ОСОБА_4 у 2003 році. Тоді у
нього була кільки ксерокопія розписки, тому вона порадила йому знайти оригінал
розписки та звернутися до ОСОБА_4 із нагадуванням.  В червні 2005 року їй необхідно було поїхати
в с.  Грубно Сокирянського району
Чернівецької області. Вона разом із ОСОБА_1 проїжджаючи через смт Кельменці
заїхали до ОСОБА_4, де ОСОБА_1 розмовляв із ОСОБА_4 Розмова між ними проходила
у грубій формі. При цьому ОСОБА_4 сказав, що він отримав лист ОСОБА_1 і не
збирається повертати йому гроші.

Судом були досліджені наступні докази: курси валюти встановлені
Національним Банком України станом на лютий 1997 року, жовтень 1997 року та
листопад 1997 року, копія вимоги про повернення позики  від 30 травня 2005 року, копія вимоги про
повернення позики від 23 березня 2005 року, копія повторної вимоги про
повернення  позики від 01 червня 2007
року, копія вимоги про повернення позики від 01 червня 2007 року, копія
розписки ОСОБА_4 від 22 лютого 1997 року, копія розписки ОСОБА_4 від 20 вересня
1997 року.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дала суду покази про те, що вона
співмешкає із відповідачем ОСОБА_4 У 1996 році вони позичили у ОСОБА_1 гроші,
наскільки вона пам'ятає, 4-5 тисяч доларів. З приводу розписок їй нічого
невідомо. Позичені кошти вони спільно із ОСОБА_4 повернули. Але з 1997 року
ОСОБА_1 постійно телефонував з вимогою повернути відсотки. Орієнтовно у
2000-2001 році він надіслав їм листа у якому вказав, що його сина з вини
ОСОБА_4 відрахували з  навчання у зв'язку
з тим, що він не заплатив за навчання. У 2001 році вона та ОСОБА_4 змушені були
тікати від позивача в м. Київ, оскільки брати приїжджали та погрожували.

Судом встановлено, що 22 лютого 1997 року в м. Чернівці між  ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір
позики, відповідно до якого ОСОБА_2
передав ОСОБА_4 1900 гривень. Відповідач в свою чергу зобов'язався
повернути позичені кошти. Строк повернення
коштів у розписці не вказаний.

20 вересня  1997 року в м. Чернівці
між  ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений
договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1
передав ОСОБА_4 18000 гривень, що складало 9500 доларів США. Відповідач
в свою чергу зобов'язався повернути позичені кошти. Строк повернення  коштів у розписці не вказаний.

Починаючи з 1997 року позивачі неодноразово зверталися до відповідача з
вимогами повернути борг, що стверджується показаннями свідка ОСОБА_6

У 2003 році позивач ОСОБА_1 звертався за наданням юридичної консультації з
приводу того, що ОСОБА_4 не повертає борг до адвоката ОСОБА_3

Вказані обставини стверджуються
дослідженими судом доказами.

Суд вважає, що до правовідносин що виникли між сторонами слід застосовувати
положення ЦК Української РСР  1963 року.

Зокрема згідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003
року цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання
ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності  Цивільним кодексом України, положення цього
кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або  продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Згідно до ст.  71 ЦК Української  РСР загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три
роки.

Згідно до ст. 74 ЦК Української РСР вимога про захист порушеного права
приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від
закінчення строку позовної давності.

Згідно до ст. 75 ЦК Української РСР позовна давність застосовується судом,
арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Згідно до ст. 76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли
особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Згідно до ст. 79 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності
переривається пред'явленням позову в установленому порядку.

По спорах, в яких однією або обома сторонами є громадяни, перебіг строку
позовної давності переривається також вчиненням зобов'язаною особою дій, що
свідчать про визнання боргу.  Після
перериву перебіг строку позовної давності починається спочатку; час, що минув
до перериву, до нового строку не зараховується.

Згідно до ст. 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до
пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

По справі судом встановлено, що право на позов у позивачів виникло у 1997
році, коли після того як вони звернулися до відповідача із вимогою повернути
борг він з ними не розрахувався.

Позивачі не навели суду доказів, які б свідчили про те, що відповідач
ОСОБА_4 вчинив дії, що свідчать про визнання боргу. Навпаки, позивачі
зазначили,  що відповідач тікав від них,
не брав телефон коли вони телефонували, випускав собаку.

Той факт, що позивач ОСОБА_1знав про порушення свого права також
стверджується показаннями свідка ОСОБА_3, яка пояснила, що він звертався до неї
за консультацією з приводу повернення ОСОБА_4 коштів у 2003 році.

Згідно
до ст.  60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В даному випадку відповідач надав суду
докази, які свідчать про те, що позивачам було відомо про порушення їх прав у
1997 році.

Позивачі не надали суду доказів, які б
свідчили, що вони не зверталися до відповідача з вимогою про повернення боргу
до 2005 року, або відповідач  вчиняв дії,
які свідчять про визнання ним позову і з моменту вчинення таких дій не
закінчився трирічний строк позовної давності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2  слід відмовити у зв'язку із спливом строків
позовної давності.

Керуючись
ст. ст. 71, 74, 75, 76,78, 79, 80 ЦК Української РСР 1963 року,   п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України   2003 року,  ст. ст. 3, 8, 10, 15, 60, 79, 84, 88, 213,
214, 215  ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити у зв'язку із закінченням  строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження  не було подано. Якщо буде подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження,   рішення суду набере законної після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його
не буде  скасовано, набере законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду  може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Кельменецького районного суду. Апеляційна скарга на
рішення може бути подана  до апеляційного
суду Чернівецької області протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через Кельменецький районний суд.

Суддя: