Справа №2- 278/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21
березня 2008 року Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого            -                  судді   Губської Л.В.

при секретарі
Кобяковій О.М.

за участю позивача                                 ОСОБА_1

відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників:

позивача
ОСОБА_5

відповідача
ОСОБА_6

представника третьої особи                  Грачової Л.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ясинуватій цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Ясинуватська
державна нотаріальна контора та орган опіки та піклування Ясинуватської міської
ради,  про визнання недійсними та
скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, договору дарування
квартири та визначення  додаткового
строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

08.01.2008
року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними та
скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування на
житло і визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття
спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_7, після
смерті якої відкрилася спадщина на належну їй на праві приватної власності
квартиру, розташовану АДРЕСА_1.  Ніякого
заповіту на своє майно мати не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом
стали він та його сестра - відповідачка
ОСОБА_2 Оскільки вони з сестрою житлом забезпечені, то вирішили материну
квартиру продати і гроші поділити між собою порівну.  За усною домовленістю між ними оформленням
документів займалася сестра, оскільки він тривалий час хворів. Пізніше на її
прохання він почав пошуки покупців на квартиру, подаючи відповідні об»яви до
газети. Однак, сестра почала вести себе всупереч їхньої домовленості. Не
зважаючи на звернення покупців, його сестра відмовлялася продавати квартиру, а
згодом йому стало відомо, що у вересні 2007 року сестра подарувала цю квартиру
своєму малолітньому онукові, від імені якого діяли його батьки - відповідачі
ОСОБА_3 і ОСОБА_4.  Вважав, що
ОСОБА_2  заволоділа спадковою квартирою
обманом, порушивши його законне право на спадщину.

В
судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив,
що  він є старшим сином спадкодавця, тому
вважав, що фактично квартира матері після її смерті повинна  перейти до нього. Однак, він погодився
розділити її зі своєю сестрою, а саме продати і поділити гроші. Сестра проти
цього не заперечувала і доручила йому шукати покупців, а сама займалась
оформленням документів на квартиру, на що він дав свою згоду.  Він неодноразово подавав об»яви через газету
про продаж квартири, в яких вказував для зв»язку свій та сестрин телефони.
Однак, в подальшому від потенційних покупців йому стало відомо, що сестра
відмовляє їм у продажі квартири, штучно
створює всілякі препони, а у листопаді 2007 року йому стало відомо, що
відповідачка  уклала договір дарування
зазначеної квартири  на ім»я свого
малолітнього  онука. Дії сестри обурили
його, оскільки вона обманним шляхом заволоділа спадщиною, на яку вони  мали рівні права.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов не визнала і пояснила, що
домовленості про продаж  спадкової
квартири між нею і позивачем не було і бути не могло, оскільки вона проживає в
цій квартирі протягом останніх десяти років і іншого житла не має. За половину
вартості квартири у разі її продажу вона не змогла б купити собі придатне
житло. Разом з тим, вона згодна була з братом розділити спадкове майно шляхом
обміну цієї квартири на однокімнатну квартиру, де він мешкає, але брат з цим не
погодився.  При своєму зверненні до
нотаріуса вона не приховувала, що, крім неї, ще є спадкоємець першої черги, про
що вона зазначила у своїй заяві.
Оскільки в червні 2007 року її брат переніс інфаркт, вона, боючись його
засмучувати, робила вигляд, що погоджується з його наміром підшукати покупців,
однак, на телефонні дзвінки потенційних покупців про продаж квартири
відповідала відмовою. В березні 2007 року раптово помер її колишній чоловік,
після чого вона, замислившись про те, що й з нею може статись раптова смерть,
вирішила оформити квартиру на онука, забезпечивши його житлом на майбутнє.
Однак, в зазначеній квартирі продовжує
проживати, бо іншого житла не має. Не заперечувала поступово сплатити
братові за його долю  в спадщині.

Відповідачка
ОСОБА_3 позовні вимоги також не визнала і надала аналогічні пояснення,
зазначивши, що її мати іншого житла не має, оскільки, розлучившись з батьком
десять років тому, залишила квартиру йому, а сама мешкала з бабусею, доглядала
її, оскільки та потребувала стороннього догляду. Бабусин син - позивач ОСОБА_1,
бабусю не відвідував, чим її дуже засмучував.

Представник
третьої особи - Ясинуватської державної нотаріальної контори - Грачова Л.І. з
позовними вимогами не погодилась і пояснила, що при видачі Ясинуватською
державною нотаріальної конторою свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2
порушень з боку нотаріуса допущено не було, оскільки коло спадкоємців нотаріус
виявляти не повинен, а особа, яка має намір прийняти спадщину, повинна
звернутись із заявою особисто, або надіслати таку заяву поштою.  Прийняття спадщини є правом, а не обов»язком
особи, тому неподання заяви іншими спадкоємцями не створює перешкод для видачі
свідоцтва спадкоємцям, які з такою заявою звернулись.

Відповідач
ОСОБА_4. і представник третьої особи - органу опіки та піклування Ясинуватської
міської ради - в судове засідання не з»явились, надавши письмові заяви з
проханням про розгляд справи у їх відсутність, вирішення спору залишили на
розсуд суду.

Заслухавши
пояснення учасників судового розгляду, у тому числі свідків, дослідивши надані
докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно
до ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти
спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із
застереженням.

Відповідно
до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка подається спадкоємцем
особисто.

Судом
установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_7 (а.с.10), після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді
квартири, розташованої АДРЕСА_1(а.с.73-74).

Один
із спадкоємців  першої черги за законом -
ОСОБА_2 (а.с.70),  постійно
проживала  із спадкодавцем на момент
відкриття спадщини (а.с.40,97),  крім
того, 21.08.2006 року подала до державної нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини  (а.с.63).  Інший спадкоємець першої черги за законом -
позивач ОСОБА_1 (а.с.9) із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не
звертався.

Відповідно
до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно
з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної
причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви
про прийняття спадщини.

Позивач
ОСОБА_1  просив суд визначити йому
додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини,  разом з тим, він не надав суду доказів про
поважність причин пропуску цього строку.

Відповідно
до  ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Посилаючись
на свою тривалу хворобу з вересня 2006 року по квітень 2007 року (а.с.37),
позивач, разом з тим, повідомив, що
знаходився на амбулаторному лікуванні вдома,  періодично їздив до лікарні в м.Авдіївці для
огляду лікарем та отримання ліків, що підтвердив в суді свідок ОСОБА_8,
пояснивши, що його батько протягом шести місяців після відкриття спадщини не
хворів. Тобто позивач мав реальну можливість для відвідування нотаріальної
контори, що він і не оспорював. Крім того, підтвердив у суді, що  йому було відомо, що сестра  займається оформленням спадщини, і він проти
цього не заперечував.

Позивач
також не надав доказів того, що між ним і відповідачкою ОСОБА_2 існувала
домовленість про подальший продаж спадкової квартири. Відповідачка ОСОБА_2
наявність такої домовленості спростовувала, посилаючись на відсутність у неї
іншого житла,  її доводи в цій частині
підтверджуються довідкою про її
проживання за вказаною адресою та відміткою про реєстрацію у паспорті
(а.с.40,97).

Відсутність
наміру відповідачки стосовно продажу успадкованої квартири підтверджується
показаннями свідка ОСОБА_9, яка пояснила, що при огляді нею квартири, ОСОБА_2
начеб-то відмовляла її від купівлі, висвітлюючи
усі недоліки квартири і  штучно
завищуючи її  ціну.

Крім
того, посилання представника позивача ОСОБА_5, як на підставу для скасування
свідоцтва, на той факт, що перед видачею свідоцтва про право на спадщину на
ім»я ОСОБА_2, нотаріус в порушення п.188 Інструкції  «Про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від
30.03.2004 року №20/5, не надіслав письмове повідомлення про це іншим
спадкоємцям,  неспроможні.

В
зазначеній нормі йдеться про обов»язок нотаріуса повідомити  спадкоємцям, які йому відомі, про  сам факт відкриття спадщини.

В
судовому засіданні достовірно установлено, що
про відкриття спадщини позивачеві
було відомо з першого дня і питання стосовно звернення до нотаріуса
залежало виключно від  його бажання.

Таким
чином, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача не обгрунтовані, оскільки він
не довів суду, що  відповідачка ОСОБА_2
обманним шляхом заволоділа спадковим майном, або якимось  іншим чином перешкоджала йому  у використанні його права на спадщину,
позивач пасивно віднісся до прийняття спадщини, внаслідок чого пропустив
установлений законом строк.

На підставі    викладеного   і керуючись ст.ст.3,10,11,57-60,212-215 ЦПК
України, суд

в и р і
ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Ясинуватська державна нотаріальна контора та
орган опіки та піклування Ясинуватської міської ради,  про визнання недійсними та скасування
свідоцтва про право на спадщину за законом, договору дарування квартири та
визначення  додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини -  відмовити.

Рішення може
бути  оскаржене до Апеляційного
суду Донецької області через Ясинуватський міськрайонний суд.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення,
або протягом десяти днів без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя