Справа №2-304/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12
березня 2008 року
Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого                           -    судді Умнової О.В.

при
секретарі                          -    Скопенко Л.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, треті особи: Шоста Київська держана нотаріальна контора, Головне
управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського
нотаріального округуОСОБА_3

-     про  визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом. Просить визнати
недійсним заповіт складений ОСОБА_4, посвідчений 6.02.1998 року приватним
нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Мотивує свої вимоги
тим, що згідно зазначеного вище заповіту ОСОБА_4., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
заповіла все належне їй майно ОСОБА_5, яка є дружиною племінника померлої, в
тому числі і АДРЕСА_1. Вважає вказаний заповіт таким, що складений ОСОБА_4 в
час, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.
Зазначив, що вказана вище квартира, згідно ордеру на жиле приміщення
отримувалася на сім'ю з трьох чоловік - на нього, його померлих батька та
матір. 6.07.1972 року він уклав шлюб з ОСОБА_6 та переїхав зі своєю сім'єю  в інше житло, з АДРЕСА_2виписався в 1980
році. Після смерті матері, його батько 20.12.1972 року уклав шлюб з ОСОБА_4,
яка зареєструвалася в зазначеній квартирі в 1982 році і після смерті батька
приватизувала її. Вказує на те, що ОСОБА_4. була його мачухою, на момент
посвідчення заповіту, рідних і близьких родичів у неї не було. Після смерті
батька він з дружиною систематично відвідували померлу, оскільки вона
потребувала догляду і постійної медичної допомоги, придбавали ліки і
піклувалися про неї, остання вважала його з дружиною своїми дітьми. Враховуючи
зазначені обставини, а також наявність між ними добрих родинних стосунків,
вважає, що ОСОБА_4., при посвідченні заповіту на сторонню особу не
усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, що, відповідно до
ст.225 ЦК України, є підставою для визнання даного заповіту недійсним.

В судовому засіданні позивач підтримав
позов з викладених в ньому підстав. Додатково зазначив, що відповідно до
ст.1264 ЦК України, він є спадкоємцем ОСОБА_4 четвертої черги, оскільки вона
вважала його з дружиною своїми дітьми.

Представник позивача підтримав позицію
довірителя, в подальшому в судове засідання не з'явився, про день, час, місце
розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не
повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала,
просила відмовити в задоволенні вимог. В обґрунтування позиції зазначила, що
вона є дружиною племінника померлої ОСОБА_4, піклувалася про останню,
забезпечувала її продуктами харчування, ліками, надавала іншу допомогу,
оплачувала комунальні послуги, займалася організацією похорон. Крім того,
зазначила, що позивач рідко зустрічався з ОСОБА_4, при цьому сварився з нею,
намагаючись вплинути на волевиявлення останньої та переконати її змінити
заповіт на свою користь. Вказала на те, що позивач не має право на спадщину за
законом, оскільки не є родичем заповідача, а при посвідченні заповіту вона була
рівною по об'єму своїх прав та обов'язків у відношенні ОСОБА_4

Представник відповідачки підтримав позицію
ОСОБА_2, просив відмовити в задоволенні вимог та зазначив, що єдиним
спадкоємцем ОСОБА_4 за законом є племінник останньої - чоловік відповідачки.
Вважає, що у позивача відсутнє право на звернення до суду з даним позовом,
оскільки заповіт не порушує його прав та законних інтересів. Зазначив, що
оскаржуваний заповіт складено в 1998 році, тобто протягом дев'яти років
ОСОБА_4. мала право його скасувати чи змінити, але не скористалася цим правом,
що свідчить про вільне волевиявлення заповідача. Вважає посилання ОСОБА_1 на
ст.225 ЦК України безпідставними та не обґрунтованими.

Треті особи: Шоста Київська держана
нотаріальна контора, Головне управління юстиції у м. Києві в судове засідання
представників не направили, в письмових заявах, які надійшли на адресу суду
просили розглянути справу у їх відсутність.

Третя особа: приватний нотаріус КМНООСОБА_3
в судове засідання не з'явився, про день, час, місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи вважає можливим розглянути справу у відсутність третіх осіб і
залишити позов без задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 6.02.1998
року ОСОБА_4. заповіла все належне їй майно, в тому числі АДРЕСА_1 ОСОБА_2, що
підтверджується заповітом від 6.02.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за
№361 (а.с.47).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. померла, про що в
книзі реєстрації смертей 28.04.2007 року зроблено відповідний актовий запис за
№8316, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 28.04.2007 року
Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.89).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина,
яка складається, зокрема, з АДРЕСА_1. Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2

Відповідно до
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.59 ЦПК України
встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач в позовній заяві ставить
питання про визнання заповіту недійсним з тих підстав, що ОСОБА_4. на момент підписання 6.02.1998 року заповіту на користь
відповідачки не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Разом з тим, в судовому засіданні позивач,
на підтвердження своєї позиції, не надав суду будь-яких доказів щодо
негативного стану здоров"я ОСОБА_4 як до складення заповіту, під час
підписання заповіту 6.02.1998 року, так і до часу смерті спадкодавця.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, на яку
посилається позивач, у четверту чергу право на спадкування за законом мають
особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачка є дружиною племінника померлої ОСОБА_4, піклувалася про останню, забезпечувала
її продуктами харчування, ліками, надавала іншу допомогу, оплачувала комунальні
послуги, займалася організацією похорон, що підтверджується наданими суду
доказами.

Твердження позивача щодо проживання з
ОСОБА_4 однією сім'єю не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини
спростовуються наявними в справі доказами.

Так, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що
позивач, уклавши 6.07.1972 року шлюб з ОСОБА_6 проживав і проживає своєю сім'єю
за адресою: АДРЕСА_3. В 1980 році позивач був знятий з реєстраційного обліку в
АДРЕСА_1, де мешкала померла ОСОБА_4. і з того часу за вказаною адресою не
проживав. Будь-яких належних доказів опікування померлої позивачем суду не
надано.

Суд вважає, що ОСОБА_1 не довів
ґрунтовність заявлених вимог і не входить в коло спадкоємців четвертої черги за
законом за померлою ОСОБА_4 При цьому, надані
відповідачкою докази, яка є дружиною ОСОБА_7 - племінника померлої та єдиного
спадкоємця за законом, свідчать про те, що саме вона піклувалася про
заповідача, забезпечувала померлу продуктами харчування, ліками, сплачувала
комунальні платежі, понесла витрати з поховання ОСОБА_4 (а.с.56-64).

Таким чином, судом встановлено, що заповіт ОСОБА_4 від 6.02.1998 року не порушує цивільні
права чи законні інтереси ОСОБА_1 Останній не
є спадкоємцем заповідача за законом, а обставини його проживання з ОСОБА_4
однією сім'єю не доведені та не підтверджуються жодним із наданих суду доказів.
Наявність даного заповіту не впливає на обсяг прав позивача, оскільки його
відсутність не надає останньому право спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4

За таких обставин, аналізуючи та
оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності суд
вважає, що правові підстави для визнання заповіту, складеного
ОСОБА_4, посвідченого 6.02.1998 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_3
недійсним, відсутні. Позов безпідставний, не обґрунтований і задоволенню не
підлягає.

Суд також вважає, що згідно положень ст.154
ЦПК України слід скасувати арешт на АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4та заборону
Шостій Київській державній нотаріальній конторі оформляти та видавати свідоцтво
про право власності на АДРЕСА_1, на підставі заповіту, складеного ОСОБА_4,
накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2007 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
ст.ст. 3,16,225,1233-1235,1248,1264 ЦК України, ст.ст.3,10,11,59,60,88,154,
208, 209, 212-216, 218, 223 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2, треті особи: Шоста
Київська держана нотаріальна контора, Головне управління юстиції у м. Києві,
приватний нотаріус Київського міського нотаріального округуОСОБА_3 про  визнання заповіту недійсним залишити без
задоволення.

Скасувати арешт на АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_4та заборону Шостій Київській державній нотаріальній конторі оформляти та
видавати свідоцтво про право власності на АДРЕСА_1, на підставі заповіту,
складеного ОСОБА_4, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від
26.10.2007 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного
суду м. Києва через Печерський райсуд м. Києва.

Заява про апеляційне оскарження рішення
суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Умнова О.В.