Справа № 22- 161  - 2008 р.                            Головуючий у 1-й
Категорія №
Доповідач - Оніпко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

17 березня  2008 р.                                                                                                м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді -  Собіни І.М.

Суддів  -Оніпко О.В.,  Хилевича С.В.

При
секретарі  - Омельчук А.М.

розглянула
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від  14 листопада 2007 р. в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, що з”явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 14 листопада 2007 р.  позов ОСОБА_2 задоволено частково : стягнуто
з відповідачки на його користь 1450 грн. заборгованості по розрахункових
коштах, в решті позову - відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі відповідачка вказує на його
незаконність, оскільки  висновки суду
суперечать обставинам справи та вимогам закону. Суд прийшов до висновку, що
позивач перебував з нею у трудових відносинах з 8.05.2006 р. по 6.09.2006 р.,
що не стверджено жодним доказом та необґрунтовано у рішенні , безпідставні і
нарахування заробітку судом за вказаний період.
Не враховано, що позивач сам є приватним підприємцем, використовує
найману працю та надає послуги. За таких обставин  він  не
міг працювати у неї повний робочий день. Фактично між сторонами існували
цивільно-правові відносини між двома підприємцями з приводу надання конкретних
послуг та оформлення конкретних договорів . Це ствердив і сам позивач в
судовому засіданні, пояснивши, що в червні 2006 р. за допомогу в укладенні двох
угод купівлі-продажу нерухомості отримав винагороду за послуги в сумі 2 800
грн. Отже, відносини між ними були спрямовані на кінцевий результат, він на
роботу не приймався. Наказ про це відсутній, як і запис у його трудовій книжці,
він самостійно  організовував надання
послуг. Просила рішення скасувати, справу направити на новий розгляд.

Апеляційна
скарга підлягає до задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції - скасуванню, з
ухваленням нового рішення в справі , виходячи з наступного.

З матеріалів  справи вбачається ,
що  8.05.2006 р.  позивач влаштувався на роботу ріелтором в
агентство нерухомості «Атланта» до приватного підприємця ОСОБА_1, а 4.09.2006
р. на вимогу відповідачки він припинив працювати .

Доводи позивача про те, що відповідачка порушила його трудові права, а саме
: не уклала з ним трудовий договір, хоча фактично він був допущений до роботи
та виконував її,   не виплачувала йому за
період роботи заробітну плату , не провела з ним  розрахунку і при звільненні, є
безпідставними, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і це стверджується поясненнями самого
позивача, що заяву про прийняття його на роботу він не писав, трудову книжку
відповідачці не надавав. Не ставив питання щодо належного його оформлення на
роботу згідно виданого наказу, оскільки умови домовленості між сторонами щодо
отримання винагороди за фактично проведену роботу, його влаштовували.

Як вбачається із заяви позивача на адресу прокурора м. Рівне від 6.10.2006
р. ( а.с. 4) та його пояснень  в судовому
засіданні ( а.с. 34 ), між ним та відповідачкою існувала домовленість про
надання ним агентству послуг з приводу пошуку клієнтів на оформлення договорів
про купівлю житла, за що він повинен був отримувати винагороду в розмірі 50 %
від суми від вартості наданих послуг.

Ствердила вказані обставини і відповідачка, також пояснила, що між нею та
позивачем, саме як між підприємцями, існувала така домовленість, на роботу вона
його як  найманого працівника не
оформляла, про що свідчить  відсутність
всіх необхідних та передбачених трудовим законодавством документів. За
допомогою ОСОБА_2 було  оформлено дві
угоди купівлі-продажу квартир, за що останній отримав відповідну нагороду в
сумі 2 800 грн. Оскільки в подальшому він
таких послуг агентству не надавав, вона відмовилася від них.

Позивачем не надано доказів на спростування
вказаних обставин, окрім того, він сам визнає про існування  домовленості
щодо сплати винагороди за фактично надані послуги , що суперечить його
ж  вимогам про виплату мінімальної
заробітної плати як працівнику , з яким укладено трудовий договір .

Враховуючи вищенаведене, посилання позивача на  акт перевірки, припис та протокол від
26.10.2006 р. ( а.с. 18-22) територіальної державної інспекції праці у
Рівненській області,  не є належним та
безспірним доказом обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 Окрім того, згідно
письмових пояснень відповідачки у вказаному протоколі  ( а.с. 21 зв.), остання жодного разу не
погоджувалася з тим, що ОСОБА_2 фактично працював  в агентстві як найманий працівник.

Позивач звернувся до суду з даним позовом лише 15.03.2007 р.  Питання про визнання  трудового договору фактично укладеним, не
ставив. Обгрунтування його позовних вимог та його  пояснення стосовно цього, є суперечливими та
непереконливими.

За таких обставин висновок суду  1-ї
інстанції про порушення з боку відповідачки норм трудового законодавства та
стягнення на його користь мінімальної заробітної плати з період з 4.05. по
4.09.2006 р., не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону, тому
рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в справі про відмову
ОСОБА_2 у позові.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 313-314, 316  ЦПК України,
колегія суддів , -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 14 листопада 2007 р. - скасувати.

В позові  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення коштів - відмовити за безпідставністю .

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуючий                                                   Судді

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у
х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу

Рішення

Головуючий

Судді