Справа № 2-147/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ'ЯМ  УКРАЇНИ

22 травня 2008 року                                    Вінницький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого судді
Спринчука В.В.,

при секретарі
Шуляк Т.А.,

з
участю позивача                                                  ОСОБА_1

представника
позивача                                          ОСОБА_2

відповідача                                                   ОСОБА_3.,

представників відповідача                                     ОСОБА_4,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_3. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої
внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, мотивуючи це тим, що 11.09.2003 року
у Вінницькому районі поблизу села Агрономічне сталась дорожньо - транспортна
пригода, в ході якої відбулось зіткнення транспортних засобів, в результаті
чого було пошкоджено мікроавтобус «Пежо» д.н. НОМЕР_1, належний ОСОБА_1 Згідно
автотехнічного дослідження № 227 Ас причиною ДТП стало недотримання водієм
автомобіля «ГАЗ 2411» д.н. НОМЕР_2  п.п.
9.4, 10.1 ПДР України. Матеріальна шкода, завдана позивачеві в результаті
зазначеного ДТП становить 7826грн. 25коп. Також діями відповідача завдано
позивачеві моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 5 000 гривень.

Крім того, просив стягнути судові
витрати по справі.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3. та його представник ОСОБА_5 позов не визнали та суду показали, що ДТП
стало наслідком обоюдного порушення правил ПДР України. Тоді ж позивач та
відповідач домовилися вирішити питання щодо відшкодування збитків мирним
шляхом. В подальшому постановою Крижопільського районного суду від 07.11.2003
року справа про притягнення ОСОБА_3. до адміністративної відповідальності була
закрита за відсутністю в його діях ознак правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП. Про скасування даної постанови суду відповідач дізнався вже під час
слухання справи в Вінницькому районному суді і не згоден з даним скасуванням,
так як воно є незаконним. Висновків дослідження не визнають, так як експерт не
був попереджений про кримінальну відповідальність і надав висновок виходячи
лише з версії позивача. В зв'язку з вказаним відповідач та його представник
просять в задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 позов підтримали та суду пояснили, що 11.09.2003 року було здійснено
ДТП за участю позивача, що керував автомобілем «Пежо -J-5»  д.н. НОМЕР_1 та відповідача, що керував
автомобілем «ГАЗ 2411» д.н. НОМЕР_2. При цьому, автомобіль позивача було
суттєво пошкоджено, що підтверджується висновком НДЕКЦ при УМВС України у
Вінницькій області  від 25.09.2003 року
за № 445. За даним висновком розмір матеріального збитку складає 7 826,25 грн.
29.09.2003 року було проведено автотехнічне дослідження НДЕКЦ при УМВС України
у Вінницькій області за №227 Ас за яким було встановлено, що у позивача була
відсутня технічна можливість уникнути зіткнення. Тим же висновком встановлено,
що відповідач порушив вимоги п.п. 9.4, 10.1 ПДР України за якими повинен був
надати дорогу автомобілю позивача і перед початком повороту переконатися, що це
буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху. По факту ДТП за ст.
124 КУпАП було складено два протоколи про притягнення до адміністративної
відповідальності , які були згодом відправлені до суду. Постановою Ленінського
районного суду від 05.10.2003 року в діях позивача порушень виявлено не було.
Внаслідок згаданого ДТП позивачу було спричинено матеріальний збиток в сумі
7826,25 грн. За дослідження експертів ним було сплачено 224,20 грн. та оплачено
послуги адвоката. Крім того, позивачу було нанесено моральну шкоду, оскільки
було пошкоджено належне йому майно, він не міг користуватися автомобілем,
переніс стрес під час скоєння ДТП та тривалий час очікував від відповідача
виконання взятих на себе зобов'язань по відшкодуванню шкоди завданої
транспортному засобу. Моральну шкоду позивачем оцінено в 5000 грн.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про
необхідність залишення позову без задоволення. Такого висновку суд дійшов з
наступного.

Як вбачається з матеріалів
цивільної справи 11.09.2003 року на автодорозі Гнівань - Вінниця сталась
дорожньо - транспортна пригода за участю водіїв, які керували мікроавтобусом
«Пежо -J-5»  д.н. НОМЕР_1
ОСОБА_1 та автомобілем «ГАЗ 2411» д.н.НОМЕР_2 ОСОБА_3.

За наслідками дорожньо -
транспортної пригоди було складено два протоколи про притягнення обох водіїв до
адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Постановою Крижопольського
районного суду від 07.11.2003 року відносно ОСОБА_3. було винесено постанову
про закриття провадження по справі у зв'язку з відсутністю події і складу
правопорушення.

На вказану постанову суду було внесено
протест прокурора і постановою Крижопільського районного суду від 18.06.2004
року адміністративна справа про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3. за ст. 124 КУпАП була закрита в зв'язку із
закінченням строку накладення адміністративного стягнення без визначення
питання винності його у скоєнні ДТП.

Постановою Ленінського районного
суду від 05.10.2003 року провадження за адміністративною справою відносно
ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрите в зв'язку з відсутністю в його діях складу
даного правопорушення.

Встановленим в суді фактам
відповідають правовідносини, що виникли із недоговірних зобов'язань з підстав
по відшкодуванню завданої матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, які регулюються Цивільним кодексом України, актами
цивільного законодавства України, які не суперечать положенням ЦК України.

Визначаючись щодо заявлених вимог позивача, суд виходить
з того, що згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

За ст.61 ЦПК України обставини, що
встановлені рішенням у цивільній, господарській, адміністративній чи
кримінальній справах доказуванню не підлягають.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам  фізичної особи , а
також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, що її завдала.

За ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Тобто, як підставу стягнення
матеріальної та моральної шкоди, законодавець визначає обов'язковість доведення
вчинення винною особою саме неправомірних дій, доведення факту здійснення яких
/ст. 60 ЦПК України/ покладено на позивача.

За стягненням моральної шкоди,
законодавець додатково до обов'язку доведення неправомірності дій додає
обов'язок доведення факту обов'язкової винності дій відповідача, внаслідок яких
для позивача наступила моральна шкода за ознаками ст. 23 ЦК України.

За ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю чи стражданнях, яких фізична особа
зазнала в зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала в наслідок протиправної поведінки
відносно неї, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала в зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;  принижені честі, гідності та ділової репутації
фізичної чи юридичної особи.

Виходячи з вище викладеного, суд
враховує, що за постановою Крижопільського районного суду від 18.06.2004 року
провадження по адміністративній справі за ст. 124 КУпАП України відносно
ОСОБА_3. було закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строку
накладення адміністративного стягнення без визначення винності відповідача в
скоєнні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди /від 11.09.2003 року/, а
тому вина останнього у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди на момент
розгляду даної цивільної справи не є доведеною.

Крім того, суд враховує, що за ст.
57 ЦПК України, суд оцінює докази сторін з позиції їх належності та
допустимості.

Як вбачається з наданих до суду
висновків НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області від 25.09.2003 року за №
445 та за № 227 Ас від 29.09.2003 року, вказані дослідження проводилися без
попередження експертів про кримінальну відповідальність.

Клопотання про виклик експертів
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. для підтвердження наданих висновків після попередження про
кримінальну відповідальність від сторін не поступало, тому вказані висновки суд
за ст. 59 ЦПК України вважає недопустимими в якості доказів по справі.

Висновок транспортно -
трасологічної та автотехнічної експертизи №890/891 від 29.05.2007 року
ґрунтується на неповно з'ясованих обставинах дорожньо - транспортної пригоди, у
зв'язку з чим ухвалою Вінницького районного суду від 16.07.2007 року було
призначено додаткову експертизу, проведення якої стало неможливим через
відсутність оригіналів фотографій пошкоджених автомобілів, з огляду на що
згаданий вище висновок експертизи судом до уваги не береться.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд
вважає, окрім вищезазначеного, додати, що настання моральної шкоди та
негативних наслідків для позивача (окрім факту пошкодження майна) є суду
документально не підтвердженим, за відсутністю вимоги позивача свідчення
свідків не досліджувалися. Позивачем не доведено неправомірності дій ОСОБА_3.,
наявності вини останнього в настанні моральної шкоди та причинного зв'язку між
його діями і моральною шкодою, які критерії (з чого витікає) та в чому полягає
моральна шкода, не обґрунтовано з яких міркувань виходив позивач, визначаючи її
розмір, якими доказами це підтверджується, не надано відповідних доказів які б
підтверджували власне сам факт заподіяння позивачеві моральних страждань або
втрат немайнового характеру. Винність відповідача в настанні моральної шкоди
для позивача за вимогою ст. 1167 ЦК України суду є також не доведеною за
підставами, що викладені вище.

Враховуючи зазначене вище, суд
приходить до висновку, який узгоджується з дослідженими в судовому засіданні
доказами, про недоведеність позивачем своїх вимог, пред'явлених до ОСОБА_3. про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 154, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів до
апеляційного суду Вінницької області шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає чинності через десять днів
після його проголошення, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У
разі подання заяви про апеляційне оскарження, але неподання у двадцятиденний строк
апеляційної скарги, рішення суду набирає чинності після закінчення цього
строку.

Суддя : /