Справа № 2-87
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

28
січня 2008 року
Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді
Остапчук Л.В.

при секретарі                                                         Захарук Г.Л.

за участю:
позивача
ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру
аліментів,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що він відповідно до рішення
Рівненського районного суду від 26 лютого 1996 року зобов'язаний сплачувати на
користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі
ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 25% мінімальної
заробітної плати, державним виконавцем визначено йому до сплати 235 гривень,
але на даний час змінився його матеріальний та сімейний стан і сплачувати таку
суму аліментів він не може, позивач звернувся з даним позовом до суду і просить
змінити розмір аліментів і стягувати з нього по 100 гривень щомісячно.

В суді позивач позов підтримав,
пославшись на обставини викладені вище. Пояснив суду, що в даний час він
офіційно не працює, немає постійного заробітку, у нього на утриманні дочка від
другого шлюбу, вважає, що діти мають бути в рівних умовах, він спроможний
сплачувати відповідачці по 100 гривень щомісячно, тому просить зменшити розмір
аліментів на утримання сина ОСОБА_3. Також пояснив суду, що він є здоровим,
працездатним, неофіційно працює у приватного підприємця ОСОБА_4, який
перепродує автомобілі, отримує у нього заробітну плату 600-1000 гривень, але
цей заробіток є не постійним. Крім того, доглядає господарство батьків, які
тимчасово виїхали до Росії. Дружина не працює, також доглядає господарство.
Обоє діти є здоровими і додаткових витрат не потребують, інших утриманців
немає. Просить позов задоволити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася повторно, хоча судом вживались заходи до її виклику в суд. Від
отримання судової повістки вона відмовилась, тому судом двічі давалось
оголошення в газету “Вісті Рівненщини” про її виклик до суду, однак вона в суд
так і не з'явилась. Причину неявки суду не повідомила, тому суд
визнає її неповажною і вважає за можливе справу слухати без участі
відповідачки, тобто провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення,
проти чого позивач не заперечує.

Судом
встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є
неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Рівненського районного суду
від 26 лютого 1996 року позивач зобов'язаний сплачувати на користь відповідачки
на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі ј частини всіх видів його
заробітку (доходу), але не менше 25% мінімальної заробітної плати. Оскільки
позивач не працює, то на даний час державним виконавцем визначено до сплати
суму аліментів в 235 гривень. З пояснень позивача вбачається, що за ним рахується
заборгованість по аліментах приблизно 1000 гривень. Позивач є здоровим,
працездатним, неофіційно працює і має заробіток 600-1000 гривень, який є не
регулярним, на утриманні має дочку від другого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Його діти є здоровими і додаткових витрат не потребують.

Відповідно до ст.180 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів,
визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за
позовом платника у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідач здоровий,
працездатний, неофіційно працює,  отримує
заробітну плату, його заробіток становить 600-1000 гривень, доглядає
господарство батьків, де обробляє один гектар огороду, на якому вирощує овочі,
в господарстві утримує свиней, на утриманні має ще лише неповнолітню дочку,
тому суд вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному
за рішенням суду, а отже позов до задоволення не підлягає.

Суд не може прийняти до уваги
посилання позивача на те, що змінився його матеріальний стан, так як він
офіційно не працює, оскільки сам він пояснив, що на обліку в центрі зайнятості
не перебуває, та й працювати офіційно не бажає, оскільки скрізь йому пропонують
низьку заробітну плату. Таку поведінку позивача суд розцінює, як його небажання
працювати, з метою сплати низького розміру аліментів, оскільки він за
спеціальністю водій, працював дальнобійником і знайти роботу за цією
спеціальністю в нашому регіоні не складно. На думку суду, матеріальний стан
позивача після звільнення з роботи суттєво не змінився, сімейний стан на
протязі останніх восьми років є стабільним, не відбулося погіршення здоров'я ні
самого позивача, ні його дітей чи інших членів сім'ї.

Крім того, відповідно до ст.182
СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить
приблизно 200 гривень.

За таких обставин та враховуючи,
що з позивача стягуються аліменти в розмірі лише ј частини його заробітку
(доходу), суд приходить до переконання, що сплачувати аліменти у визначеному
судом розмірі позивач має можливість і цей розмір аліментів ніяким чином не
погіршує матеріального становища його неповнолітньої дитини від другого шлюбу,
а зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 дійсно погіршить
матеріальне становище останнього.

Тому суд не вбачає порушення
права позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, а отже у
задоволенні позову необхідно відмовити за його безпідставністю.

В зв'язку з відмовою у
задоволенні позову з позивача належить стягнути і судові витрати, як це
передбачено ст.ст.81, 88 ЦПК України, які він не сплатив при подачі позову до
суду.

Керуючись ст.ст.57, 59, 81, 88,
213-215, 224-228, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 192 Сімейного кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця АДРЕСА_1, офіційно не працюючого,
на користь:

·
держави
державне мито в сумі 51 (п'ятдесят одна) гривня;

·
на депозитний
рахунок ГУ ДКУ в Рівненській області, розрахунковий рахунок 0295, МФО
833017, код ЗКПО 22586549, УДК в Рівненській області, отримувач ГУ ДКУ в
Рівненській області (у платіжному документі зазначається призначення платежу -
“інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи”, а також
найменування суду до якого звертається особа) витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 7 (сім) гривень 50 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції може бути подано до Рівненського районного суду
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський
районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: