№ 2-81
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м  У к р а ї н и

21 лютого  2008 року                                                          м.
Охтирка

Сумської
області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді                                                               Плотникової
Н.Б.

при секретарі                                                                           Вербі Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка Сумської області
цивільну справу за позовом

Сумського
обласного комунального підприємства

„Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості”,

до  ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

треті особи: Орган опіки та піклування - Олешнянська
сільська рада, Охтирська районна державна нотаріальна  контора,

про стягнення заборгованості за договором про надання позики на будівництво
житлового будинку, відсотків за користування позикою та штрафних санкцій ,

в с т а н о в и в:

20.10.2006р. до суду звернулося
Сумське обласне комунальне підприємство „Фонд інвестування об'єктів соціальної
сфери та промисловості” далі - Фонд з позовом. Вимоги мотивувалися тим, що
19.05.1998р. між Державним підприємством „Фонд інвестування об'єктів соціальної
сфери та промисловості”, правонаступником якого є Сумське обласне комунальне
підприємство "Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та
промисловості" та ОСОБА_1 був укладений договір № 256 про надання позики
на будівництво житла.

Відповідно до умов даного договору Фонд надавав ОСОБА_1 позику для
будівництва жилого будинку АДРЕСА_1, строком на 4 роки в загальній сумі 6000,00
грн. зі сплатою 2% річних у валюті України за курсом долара США на день сплати
відсотків. Сума позики, що належала до сплати, дорівнюється живій вазі
молодняка великої рогатої худоби далі - МВРХ в кількості 3409 кг. Позичальник
зобов'язувався погасити позику в повному обсязі та відсотки за користування нею
до 01.06.2002 р. За умовами договору позика в кількості 3409 кг МВРХ повинна
була сплачуватися в натуральному вигляді, а за згодою Фонду - іншими видами
сільгосппродукції. Позичальник зобов'язувався повернути позику та відсотки за
користування нею за 3 роки рівними частками щорічно, починаючи з 1999р. до 30
листопада кожного наступного року; останній платіж здійснити до 01.06.2002р.
Пунктом 4.2. договору позики було передбачено за порушення строків погашення
позики штрафні санкції у розмірі 0,5 % від несплаченої в строк суми за кожен
день затримки платежу.

Позика надавалася під забезпечення поруки двох фізичних осіб: ОСОБА_3, та
ОСОБА_4, які зобов'язувалися на вимогу Фонду сплачувати платежі з позики та
нараховані проценти в термін і в розмірах, встановлених зобов'язанням ОСОБА_1.
Поруки були посвідчені 19.05.1998р. завідуючою Першої Сумської державної
нотаріальної контори Сіряченко Н.Ю. та зареєстровані в реєстрі за №№ 1-1066;
1-1065. Поручитель ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується актовим
записом про смерть № 29.

Згідно додаткової угоди до договору № 256 від 19.05.1998 р. були внесені
зміни  в п. 1.1 договору і замість сплати
2 % річних у валюті України  за курсом
долара США на день сплати відсотків, було визначено, що процентна ставка за
користування позикою у розмірі 2 % річних нараховується від еквіваленту
суми  основного боргу в живій вазі
молодняка великої рогатої худоби вагою понад 400 кг і сплачується в грошовому
виразі по встановлених закупівельних цінах на день сплати відсотків.

Фактично Фондом позика була надана 14.01.1999р. - 2000,00 грн.,
03.08.1999р. - 2000,00 грн., 26.05.2000р. - 2000,00 грн., і з урахуванням
середньої закупівельної ціни МВРХ в цей період - 02,05 грнкг ОСОБА_1. повинен
був повернути 2927 кг МВРХ.

У зв'язку із наведеними обставинами початок погашення кредиту був за
ініціативою фонду перенесений з 1999р. на 30.11.2001р.  і повинен був здійснюватися щорічно рівними
частками до 30 листопада, останній платіж здійснити до 1.06.2004 р.

Посилаючись на викладені обставини та на порушення ОСОБА_1. умов укладеного
договору позики, Фонд просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1. та
його поручителя за договором позики: ОСОБА_3 заборгованість за договором позики
в сумі 44293,73 грн., в тому числі: 13903,25 грн. - кредит, 1927,60 грн. -
відсотки за користування кредитом, 28462,88 грн. - штрафні санкції за
несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування ним.

В судовому засіданні представник Фонду позовні вимоги Фонду підтримав
повністю та просить суд стягнути заборгованість за договором в сумі 44293,73
грн. в солідарному порядку з ОСОБА_1., ОСОБА_3 та колишньої дружини ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, так як кредит надавався в той час, коли вони перебували у шлюбі  і використовувався в інтересах сім`ї  - на будівництво
житлового будинку.

Відповідач ОСОБА_1. в судове засідання
не з'явився, рішенням Охтирського районного суду Сумської області від
24.12.2003 р. по справі № 2-564/03 р. ОСОБА_1. визнаний безвісно відсутнім.

Судом до участі в розгляді справи для захисту прав та інтересів безвісно
відсутнього ОСОБА_1 залучено орган опіки та піклування - Олешнянська сільська
рада.

Представники органу опіки та піклування - Олешнянської сільської ради в
судовому засіданні  пояснили, що ОСОБА_1.
рішенням суду визнаний безвісно відсутнім, відомостей про його місце
знаходження немає, вважають, що ОСОБА_1. зобов'язаний нести відповідальність за
невиконання договору позики.

Залучена судом співвідповідачем ОСОБА_2
в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду  справи повідомлена в  установленому законом порядку, причин неявки
не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та
просить застосувати до нього
позовну давність, та пояснив, що він коштів за договором позики не
отримував і не бажає нести відповідальність за ОСОБА_1

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача ОСОБА_3, представників органу опіки та піклування -
Олешнянської сільської ради, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про
виникнення між сторонами правовідносин, що виникають з договору позики,
укладеного 19.05.1998 р. між Фондом та ОСОБА_1. строком на 4 роки, які
регулюються Указом Президента України „Про заходи щодо підтримки
індивідуального житлового будівництва на селі від 27.03.1998 р. № 22298,
постановою Кабінету Міністрів України „Про заходи щодо підтримки
індивідуального житлового будівництва на селі від 22.04.1997р. № 376,
постановою КМУ "Про затвердження Положення про порядок формування і
використання коштів фондів підтримки індивідуального житлового будівництва на
селі" від 03.08.1998р. № 1211, постановою КМУ "Про затвердження
Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на
селі" від 05.10.1998 року № 1597 та нормами ЦК УРСР (1963 р.), який діяв
на момент укладення договору позики.

Судом встановлено, що 19.05.1988 р. між Державним підприємством «Фонд
інвестування соціальної сфери та промисловості», правонаступником якого є
Сумське обласне підприємство «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості»,
та ОСОБА_1. укладено договір про надання позики строком на  4 роки у загальній сумі 6000 грн., що
дорівнює 2927 кг  молодняка великої
рогатої худоби живою вагою понад 400 кг (надалі - МВРХ) за цінами
управління  сільського  господарства Сумської облдержадміністрації на
дату  надання кредиту зі сплатою 2 %
річних у валюті України за курсом долара США на день сплати відсотків, для
будівництва  житлового будинку АДРЕСА_1,
що підтверджується договором № 256 від 19.05.1998 р. (а.с. 13-14).

Нарахування та сплата відсотків за користування  позикою, згідно п. 3.3, 1.2 Договору позики
здійснюється щорічно до 30 листопада, починаючи з 1999 р. Сума позики, яка
належить до сплати, дорівнювала 3409 кг в живій вазі молодняка великої рогатої
худоби і мала  бути сплачена в
натуральному  вигляді, а за згодою
позивача - іншими видами сільгосппродукції за 3 роки рівними частками щорічно.
Останній платіж мав бути здійснений до 1 червня 2002 року. Пунктом 4.2.
договору за порушення строків погашення позики передбачено штрафні санкції в
розмірі 0,5 %  від несплаченої суми за
кожен день затримки платежу.

Виконання договору позики 19 травня 1998 р. забезпечено порукою двох
фізичних осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зобов'язувались на вимогу  позивача сплачувати платежі з позики та
нараховані проценти в термін і в розмірах, встановлених зобов'язанням ОСОБА_1,
що  підтверджується  договорами поруки, посвідченими 19.05.1998 р.
завідуючою Першої Сумської державної нотаріальної контори Сіряченко  Н.Ю. та
зареєстрованими в реєстрі за №№ 1-1066, 1-1065 (а.с. 17, 63). ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується, актовим записом про смерть (а.с. 62).

Згідно додаткової угоди до договору № 256 від 19.05.1998 р. були внесені
зміни  в п. 1.1 договору і замість сплати
2 % річних у валюті України  за курсом
долара США на день сплати відсотків, було визначено, що процентна ставка за
користування позикою у розмірі 2 % річних нараховується від еквіваленту
суми  основного боргу в живій вазі
молодняка великої рогатої худоби вагою понад 400 кг і сплачується в грошовому
виразі по встановлених закупівельних цінах на день сплати відсотків.

Позика надавалась позивачем поетапно: 14 січня 1999 р. - 2000 грн., 3
серпня 1999 р. - 2000 грн., 26 травня 2000 р. - 2000 грн., що  з урахування середньої закупівельної ціни
молодняка ВРХ  в цей період - 2 грн. 05
коп. за 1 кг склало 2927 кг  згідно з
графіком, що підтверджується  платіжними
дорученнями (а.с. 19-21).

Судом встановлено, що за ініціативою позивача початок погашення позики був
перенесений на  30 листопада 2001 року і
повинен був здійснюватися щорічно рівними частками до 30 листопада, останній
платіж здійснити до 1.06.2004 р., що підтверджується  листами-повідомленнями  ДП «Фонд інвестування  об'єктів соціальної сфери та промисловості»
від 28.03.2001 р., від 22.02.2004 р., заявою ОСОБА_2 від 5.12.2001 р., в якій
вона просить перенести погашення кредиту за 2001 рік до  1.12.2002 р.

Фактично борг за договором позики взагалі не був повернутий.

Згідно з рішенням Охтирського районного суду  від 24.12.2002 р.  ОСОБА_1., який на той час вже був розлучений
з ОСОБА_2, визнаний безвісно відсутнім, що підтверджується матеріалами
цивільної справи № 2-564/2003 р.. копією актового запису про розірвання шлюбу №
30 від 4.06.2002 р. (а.с. 201).

Для охорони майна безвісно відсутнього ОСОБА_1, про що йдеться  в ч.2 ст. 19 ЦК УРСР, Охтирським районним
державним нотаріусом Воропай В.В. проведено опис жилого будинку АДРЕСА_1,
який  був прийнятий в експлуатацію
24.11.2000 р., але  право власності на
даний будинок не зареєстровано в державному реєстрі прав власності на нерухому
майно, що підтверджується актом опису майна від 7.02.2008 р., звітом  про оцінку майна від 16.02.2008 р.

Через відсутність осіб, які б виявили бажання оформити опіку над майном
безвісно відсутнього ОСОБА_1, опікуна не було призначено (а.с. 227).

Для захисту прав та інтересів безвісно відсутнього ОСОБА_1 судом залучено
до участі в справі орган опіки та піклування - Олешнянську сільську раду  Охтирського району.

В судовому засіданні встановлено, що ДП „Фонд інвестування об'єктів
соціальної сфери та промисловості” було створене на виконання постанови
Кабінету Міністрів України „Про заходи щодо підтримки індивідуального житлового
будівництва на селі від 22.04.1997р. № 376 та Указу Президента України „Про заходи
щодо підтримки індивідуального житлового будівництва на селі від 27.03.1998р. №
22298.

В  названому Указі Президента,
зокрема передбачалось, що Кабінету Міністрів України  необхідно
сприяти  виконанню  регіональних
програм забезпечення  громадян житлом
шляхом створення фондів підтримки індивідуального житлового будівництва на
селі  (далі  - фонди)
із  залученням  нетрадиційних
джерел  фінансування;  затвердити Положення  про
порядок  формування  і
використання  коштів  фондів
підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, надавши фондам
право кредитування індивідуальних забудовників;
розробити та затвердити Правила надання довгострокових кредитів
індивідуальним забудовникам житла на селі, встановивши їх граничний розмір та
передбачивши можливість погашення цих кредитів і відсотків за користування ними
частково або повністю сільськогосподарською продукцією власного виробництва за
цінами та на умовах, визначених договорами;
підготувати пропозиції про внесення до Закону України  „Про податок на додану вартість"
доповнень щодо звільнення від податку на додану вартість виконаних робіт
(вартість робіт) по будівництву житла, що здійснюється за рахунок коштів
фондів, передбачати у проектах Державного бюджету України на наступні роки виділення
фондам коштів для надання пільгових довгострокових кредитів індивідуальним
забудовникам на селі на умовах внесення плати за користування кредитом у
розмірі 3% річних та інше.

На виконання вимог цих нормативних актів Кабінет Міністрів України
03.08.1998р. за № 1211 прийняв постанову "Про затвердження Положення про
порядок формування і використання коштів фондів підтримки індивідуального
житлового будівництва на селі", а 05.10.1998 року за № 1597 - постанову
"Про затвердження Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним
забудовникам житла на селі".

Пунктом 1 Постанови КМУ від 5.10.1998 р. № 1597 «Про затвердження Правил
надання довгострокових кредитів
індивідуальним забудовникам житла на селі» передбачено, що  умови і порядок надання Фондами довгострокових
кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі на  виконання регіональних програм «Власний дім»
визначаються відповідно до Указу Президента України від  27.03.1998 р. № 222/98 і є основою для
розроблення відповідних регіональних правил з урахуванням місцевих умов.

Отже, умови, визначені у договорі
позики, не повинні ставити позивальника в гірші умови порівняно з
визначеними  Правилами надання
довгострокових кредитів індивідуальними забудовниками житла на селі.

Відповідно до п. 23 Правил  надання
довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, в редакції,
яка діяла до 28.12.2005 р. - у разі порушення умов кредитних угод, в тому числі
у разі використання кредиту не  за
призначенням, Фонд має право  вимагати
дострокового погашення кредиту  та  дострокового внесення позивальниками
платежів, передбачених цими  угодами.

Так як на момент  укладення договору
позики № 256 від 19.05.1998 р. Правила надання довгострокових кредитів не
передбачали нарахування пені  за  прострочення платежу (положенням про
нарахування пені за прострочення платежу з розрахунку подвійної річної
облікової ставки національного банку України, що діє  на день виникнення боргу, Правила були
доповнені по становою КМУ від 15.12.2005 р. № 1196 і набрали законної сили 28.12.2005
р.), то суд вважає за необхідне позовні вимоги
Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування
об'єктів соціальної  сфери та
промисловості» в частині стягнення 28462 грн. 88 коп. штрафних санкцій за
несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування ним - залишити без
задоволення за безпідставністю вимог.

Що стосується відсотків за користування
позикою, то на момент укладення
договору норми цивільного законодавства, а саме - ст. 170 ЦК України ( в
редакції 1963 р.), передбачали нарахування
процентів по грошових  та інших
зобов'язаннях тільки по операціях кредитних установ, зобов'язаннях по зовнішній
торгівлі  та в інших випадках, зазначених
у законі. Згідно зі статутом, що діяв на момент укладання угоди, позивач не
був  кредитною установою, індивідуальним
забудовникам  мав право надавати
тільки  позички (а.с. 168, 169), позивач
не мав ліцензії на право надання фінансових кредитів, як це передбачено ст. 5
Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових
послуг», і на  законодавчому рівні не
було  врегульовано питання про те,
що  позивач являється кредитною установою
і що за користування позичкою передбачена сплата відсотків.

Враховуючи викладене, суд  вважає за
необхідне позовні вимоги Сумського обласного
комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів  соціальної сфери та промисловості» в частині
стягнення 1927 грн. 60 коп. відсотків за користування кредитом залишити без
задоволення за безпідставністю вимог.

Доводи представника позивача про те, що до
правовідносини, які виникли між
позивачем та ОСОБА_1. слід застосувати норми ЦК України 2003 р., який
набрав чинності  з 1.01.2004 р., суд не
бере до уваги, так як  за загальним
правилом дії законів  та інших
нормативно-правових актів у часі ( ч.1 ст. 58 Конституції України) норми  ЦК України 2003 р. зворотної дії в часі в
даному випадку не мають і  на спірні
правовідносини не поширюються.

Враховуючи, що ОСОБА_1 по договору позики № 256 від 19.05.1998 р. борг
фактично взагалі не був повернутий, суд вважає за необхідне на підставі ст. 161
ЦК  України (1963 р.) стягнути на користь
позивача в солідарному порядку  з
ОСОБА_1., ОСОБА_2 заборгованість по договору позики в сумі 13897, 40 грн.
виходячи з цін молодняка великої рогатої худоби вагою понад 400 кг станом на
20.10.2006 р. (а.с. 18) - момент звернення з позовом до суду. При цьому суд
виходить з наступного.

Судом встановлено, що на момент укладення договору позики № 256 від
19.05.1998 р. ОСОБА_1.  перебував у шлюбі
з  ОСОБА_2, що підтверджується  копіями актового запису про шлюб № 288 від
15.08.1999 р. та про розірвання шлюбу № 30 від
04.06.2002 р. (а.с. 203, 201).

Судом встановлено, що  договір позики
№ 256 від 19.05.1998 р. був укладений ОСОБА_1
в інтересах сім'ї, що випливає з договору № 256 від 19.05.1998 р.,
згідно умов якого  «Фонд» надає
«Позичальнику» позику відповідно «Положення про порядок  видачі та погашення довгострокової позики на
індивідуальне житлове будівництво по цільовій програмі «Рідний дім» для
будівництва житлового будинку та
інженерних мереж АДРЕСА_1. Це також підтверджується заявою ОСОБА_2 від
30.10.1997 р. на ім'я голови ДП «Фонд інвестування  об'єктів соціальної  сфери та промисловості», в якій ОСОБА_2
просить надати позику своєму чоловікові - ОСОБА_1 для спільного будівництва
капітального будинку. Кошти, одержані за договором в сумі 6000 грн., були
використані на потреби сім'ї ОСОБА_1, а саме - на будівництво житлового
будинку, про що свідчать платіжні доручення (а.с. 19-21), згідно яких грошові
кошти були отримані ОСОБА_1. під час перебування в зареєстрованому шлюбі, з
яких 4000 грн. - до  рішення Охтирського
районного суду від 17.09.1999 р. про розірвання шлюбу ОСОБА_1. Крім того,
згідно акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового
будинку від 24.11.2000 р. (а.с. 229) - житловий будинок АДРЕСА_1 прийнятий в
експлуатацію 24.11.2000 р, тобто в період часу, коли ОСОБА_1. та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі. Про використання коштів, отриманих за
договором позики на потреби сім'ї - для будівництва житлового будинку,  свідчать також акти обстеження  незавершеного будівництва від 18.05.2000 р.,
від 25.08.1999 р.

Згідно ст. 23 КпШС України - при укладенні угод одним з подружжя
вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно  ч. 2 ст. 31 КпШС України -
стягнення може бути  звернено на все
майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, коли рішенням суду
встановлено, що зобов'язання одного з подружжя було видано в інтересах усієї
сім'ї і одержане за  зобов'язанням
використано на  її потреби.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_2 повинна нести солідарну
відповідальність разом з ОСОБА_1 по зобов'язанню, що виникає з договору позики
№ 256 від 19.05.1998 р.

Суд вважає, що позовні вимоги Сумського обласного комунального підприємства
«Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості»  про стягнення заборгованості по договору
позики солідарно з  поручителя ОСОБА_3,
не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що згідно договору поруки, посвідченого 19.05.1998 р.
завідуючою Першої Сумської держнотконтори Сіряченко  Н.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1066
- поручитель ОСОБА_3 зобов'язувався у випадку невиконання  ОСОБА_1 свого зобов'язання по вчасному
поверненню позики в розмірі шість тисяч гривень, одержаної на будівництво
житлового будинку, на вимогу ДП «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та
промисловості» оплачувати платежі з позики та нараховані проценти в термін і в
розмірах, встановлених зобов'язання кредитора.

Судом також встановлено, що строк
зобов'язання по договору позики № 256 від 19.05.1998 р. настав 1.06.2004
р.

Згідно ч.2 ст. 194 ЦК України (1963 р.) порука також припиняється,
якщо  кредитор протягом трьох місяців з
дня  настання строку зобов'язання не  пред'явить позову до поручителя.

Позивач звернувся з позовом в суд до ОСОБА_3 20.10.2006 р.

За таких обставин, суд вважає, що договір поруки від 19.05.1998 р.,
укладений з ОСОБА_3, припинився, а тому
припинилась і відповідальність ОСОБА_3 по основному зобов'язанню,
забезпеченому порукою.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за
договором позики з ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 79-81, 88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в сумі 69,50 грн. з кожного та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи судом в сумі 15 грн. з кожного.

На підставі викладеного, ст. 161, 170, 194 ЦК України (1963 р.), ст.. 31
КпШС України, Указом Президента України „Про заходи щодо підтримки
індивідуального житлового будівництва на селі від 27.03.1998р. № 22298,
постановою Кабінету Міністрів України „Про заходи щодо підтримки
індивідуального житлового будівництва на селі від 22.04.1997р. № 376,
постановою КМУ "Про затвердження Положення про порядок формування і
використання коштів фондів підтримки індивідуального житлового будівництва на
селі" від 03.08.1998р. № 1211, постановою КМУ "Про затвердження
Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на
селі" від 05.10.1998 року № 1597, керуючись ст. ст. 10,60, 79-81, 88,
212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Сумського обласного комунального підприємства «Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості»  задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 таОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Сумського
обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної
сфери та промисловості» заборгованість за договором позики в сумі 13897 грн. 40
коп.

В іншій частині позовні вимоги Сумського обласного комунального
підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості»
залишити без задоволення за
безпідставністю вимог.

Стягнути з ОСОБА_1. та ОСОБА_2 в доход держави судовий збір  в сумі 69,50 грн. з кожного  та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи судом в сумі 15 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської
області через Охтирський міськрайонний суд протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження, яка подається протягом  10 днів з дня проголошення  рішення.

Суддя:                                                                      Плотникова
Н.Б.

З
оригіналом згідно:                                              /підпис/