Справа
№ 2-2110/08
РІШЕННЯ

Іменем
України

22 вересня 2008 року  Індустріальний районній суд м.

Дніпропетровська

у
складі:

головуючого
судді
Нощенко І.С.

при
секретарі
Скляр О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.

Дніпропетровська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до

виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на

виробництві
та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську про

відшкодування
шкоди, заподіяної травмою на виробництві, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду
із зазначеним позовом,

посилаючись
на те, що він працюючи на виробничому науково-дослідному малому

підприємстві
“Вірна”, 04 червня 1992 року отримав виробничу травму, про що було

складено
акт по формі Н-1, та висновком Амур-Нижньодніпровським міжрайонним

МСЕК
від 14.10.1992 року його було визнано інвалідом 1 групи, з 01.11.1996 року

безстроково.
По вересень 2000 року підприємство йому здійснювало виплати у

рахунок
відшкодування шкоди. Однак це здійснювалось не офіційно, гроші до дому

приносив
колишній майстер “Вірни” та передавав з рук в руки без будь-якого

підпису
у відомості або розписки про отриману суму та дату. Після вересня 2000

року
такі виплати припинилися. На його неодноразові звернення та прохання до

керівництва
підприємства про поновлення   виплат, але
він отримував  відмову з

посиланням  на відсутність  роботи, отже й відсутність грошей. Дізнавшись
про

те,
що з 2001 року створено Фонд, який здійснює виплати таким як він

(ОСОБА_1.),
він намагався потрапити до Фонду.  Як
виявилося, документи

для
виплат повинні бути передані Фонду підприємством. Його старання розшукати

підприємство
“Вірна” не були успішними. З отриманих даних стало відомо, що в зв'

язку
зі смертю керівника підприємства, який вирішував питання організації його

діяльності,
воно (підприємство) припинило своє існування. Про це свідчить й той

факт,
що  за позовом прокурора Жовтневого
району м. Дніпропетровська із-за не

надання  на протязі року  податкових декларацій і документів
бухгалтерської

звітності,
10.04.2001 року  господарським судом  Дніпропетровської області

державну
реєстрацію  виробничого
науково-дослідного  малого
підприємства

“Вірна”  було скасовано. Таким чином, виявилось, що
для передачі документів

Фонду
необхідний висновок МСЕК про втрату професійної працездатності. Оскільки

підприємством
“Вірна” виплати здійснювались йому (ОСОБА_1.) неофіційно,

такого
висновку у нього не було, хоча інвалідом 1 групи він  був визнаний з

1992
року. При зверненні до МСЕК  щодо втрати
професійної працездатності йому

надали
висновок  про її наявність лише з 08 травня
2003 року. Враховуючи, що

страхові
виплати травмованим на виробництві
Фондом  почали здійснюватися з

01.квітня
2001 року, він вважає, що з цього часу
повинні бути поновлені йому

усі
необхідні виплати. Він просить встановити йому розмір базової страхової

виплати
станом на 01 квітня 2001 року - 214 грн. 24 коп.; зобов'язати

відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних

випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м.

Дніпропетровську
Дніпропетровської області  продовжити
йому страхові виплати з

01
квітня 2001 року виходячи з базового розміру 214 грн. 24 коп.; зобов'язати

відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних

випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м.

Дніпропетровську
Дніпропетровської області, починаючи з 01 квітня 2001 року

проводити
йому  компенсацію витрат на догляд з
розрахунку  половини розміру

мінімальної
заробітної плати, встановленої на день виплати - на постійний

сторонній
догляд і чверті розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на

день
виплати - на побутове обслуговування.

Представник позивача в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги та

просив
їх задовольнити.

Представник відповідача позовні
вимоги визнав у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,

вважає,
що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних

підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_1.,

04.06.1992
року, працюючи слюсарем-монтажником на виробничому науково-

дослідному
малому підприємстві “Вірна”, виконував роботи по зміні  кровлі

метізного
цеху. При переміщенні по горизонтальному настілу з хвилястих

металевих
листів, ОСОБА_1. наступив на стару ділянку кровлі та

провалився.
Упав з висоти 9 метрів в проліт метізного цеху на металевий пол. У

результаті
падіння він отримав хребетно-спинну травму, перелом Д 11, 12,

забиття
- розтрощення спинного мозку, параліч нижніх кінцівок та тазових

органів,
алкоголь не виявлено.

З акту № 1 про нещасний випадок
на виробництві форми Н-1,

затвердженого
14.06.1992 року, вбачається, що причинами нещасного випадку є: 1.

Допуск
до здійснення робіт без захисного огородження
безпечної зони і

страхового
канату; 2. ОСОБА_1. не було споряджено монтажним поясом. (а.с

10-11).

Згідно листа
Амур-Нижньодніпровського МСЕК,
ОСОБА_1.

14.10.1992
року  вперше встановлено І групу
інвалідності  по трудовому каліцтву

і
100% втрати працездатності до 01.11.1994 року за наслідками травми на

виробництві
від 04.06.1992 року. При черговому переогляді 14.12.1994 року це

рішення
було підтверджено  до 01.11.1996
року.  08.01.1997 року  АНД МСЕК з

урахуванням
строку інвалідності з 01.11.1996 року визначила ОСОБА_1. І

групу  трудового каліцтва безстроково, а відсоток
втрати працездатності до

14.10.1998
року. У 1998 році інвалід ОСОБА_1. на переогляді не з'явився

у
зв'язку з тим, що група була визначена безстроково. З 1998 року по 2003 рік

відсоток
втрати працездатності не визначався. У 2003 році АНД МСЕК встановила

ОСОБА_1.
100% втрату професійної
працездатності  безстроково. (а.с
15,

16,
26)

Згідно довідки МСЕК від 13.01.1997
року зазначено, що Бондаренко С.

В.
є інвалідом І групи безстроково, “потребує
у постійному сторонньому догляді

-
порушення функцій опорно-рухового апарату” (а.с 26).

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України
“Про загальнообов'язкове

державне
соціальне страхування  від нещасних
випадків на виробництві та

професійних
захворювань, що тягнуть за собою втрату працездатність” страхові

виплати
здійснюються  з дня втрати  працездатності потерпілим.

У відповідності до п. 4 Закону
України “Про загальнообов'язкове

державне
соціальне страхування  від нещасних
випадків на виробництві та

професійних
захворювань, що тягнуть за собою втрату
працездатність” позивачу

слід
відшкодовувати витрати на постійний сторонній догляд у розмірі половини

мінімальної
заробітної плати на день виплати та на побутове обслуговування у

розмірі
чверті  мінімальної заробітної плати на
день виплати.

Представник ОСОБА_1., підтримуючи
позовні вимоги, у

судовому
засіданні пояснив, що його довіритель ціну позову, у зв'язку з

відсутністю
необхідних даних для розрахунку, визначив у відповідності до п. 8

Положення
про нарахування середньої заробітної плати для розрахунку виплат  по

загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню від нещасних випадків

на
виробництві та професійного захворювання, що потягло втрату працездатності,

затвердженого
постановою правління Фонду  соціального
страхування від

01.11.2001
року № 43. Згідно цього пункту  у
випадку, якщо на час звернення по

страхові
виплати, у потерпілого відсутня довідка про його заробітну плату у зв'

язку
з ліквідацією підприємства, страхові виплати розраховуються виходячи з

діючої
відповідної місячної тарифної ставки аналогічної професії у галузі, до

якої
належало ліквідоване підприємство. Про те, що підприємства на якому

працював
ОСОБА_1. не існує свідчить той факт, що рішення Господарського

суду
Дніпропетровської області від 10.04.2001 року за ненадання  на протязі

року
(тобто з квітня 2000 року) податкових декларацій та документів

бухгалтерської
звітності  за позовом прокурора
Жовтневого району м.

Дніпропетровська
в інтересах держави реєстрацію виробничого науково-дослідного

малого
підприємства “Вірна” було скасовано (а.с 12, 17).  Оскільки позивач

ОСОБА_1.
працював слюсарем-монтажником 4-го розряду
на будівельно-

монтажних
роботах, то згідно галузевої угоди між Українською державною

будівельною
корпорацією “Укрбуд” та Центральним комітетом профспілки

працівників
будівництва та промбудматеріалів  на
2001-2002 р.р. (а.с 22-25)

місячна
тарифна ставка слюсаря-монтажника  4-го
розряду на квітень 2001 року

становить:
125,00 х 1,28 х 1,339 = 214,24 грн., де: 125,00 - мінімальна

заробітна
плата по корпорації в 2001 року; 1,28 - коефіцієнт  співвідношення

місячної
тарифної ставки  робочого 1-го розряду до
мінімальної заробітної

плати;
1,339 - тарифний коефіцієнт для 4-го розряду.

З урахуванням викладеного, суд
вважає, що доводи позивача та його

представника
в обґрунтуванні позовних вимог  знайшли
своє підтвердження у ході

судового
розгляду та можуть бути покладені  в
основу прийняття рішення по

справі.

Так, позивач 04.06.1992 року,
працюючи на виробничому науково-

дослідному
малому підприємстві “Вірна” отримав тяжку виробничу травму, про що

було
складено акт по формі Н-1  та висновком
Амур-Нижньодніпровським МСЕК від

14.10.1992
року ОСОБА_1. визнано інвалідом І групи. Суд вважає, що саме

з
цього часу  визначається 100% втрата
працездатності.  З моменту отримання

травми
позивач потребує у постійному сторонньому догляді, оскільки може

пересуватися
лише з чиєю-небудь допомогою, в інвалідному візку.

Враховуючи викладене, суд вважає,
що позовні вимоги законні,

обґрунтовані,
у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 7, 14, 57,
58, 174, 197, 208, 212, 214-215

ЦПК
України, ст. 173 КзПП України, ст. ст. 440, 456 (в ред. 1963 року), Законом

України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування  від нещасних

випадків
на виробництві та професійних захворювань, що тягнуть за собою втрату

працездатність”,
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 розмір базової

страхової
виплати станом на 01 квітня 2001 року - 214 грн. 24 коп.

Зобов'язати відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального

страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань

України
в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області
продовжити ОСОБА_1 страхові виплати з 01 квітня 2001 року виходячи з
базового

розміру
214 грн. 24 коп.

Зобов'язати відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального

страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань

України
в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, починаючи з 01 квітня

2001
року проводити ОСОБА_1 компенсацію витрат на догляд

з
розрахунку  половини розміру  мінімальної заробітної плати, встановленої на

день
виплати - на постійний сторонній догляд і чверті розміру мінімальної

заробітної
плати, встановленої на день виплати - на побутове обслуговування.

Рішення може  бути оскаржено в апеляційному порядку  до

апеляційного
суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання в

10-денний
строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або шляхом

подання
в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне

оскарження
і поданням після цього  протягом двадцяти
днів апеляційної скарги.

Суддя:
І.

С.Нощенко