УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 р.                                                                       м.  Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Шишка А.І.,  Бідочко Н.П.,
Вакарук В.М. ,  Меленко О.Є.,  Павлишиної А.Т.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м.
Івано-Франківську цивільну справу за позовом КП „Виробничого управління
водопровідного господарства" м.
Ужгород до ОСОБА_1 про стягнення 754
грн. 55 коп.3аборгованості
по оплаті за надання послуг по водопостачанню та водовідведенню за касаційною
скаргою КП „Виробничого управління водопровідного господарства" м.  Ужгорода на рішення Ужгородського міського
суду від 02 грудня 2003 року та ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 30 червня 2004
року, -

встановила:

У
листопаді 2003 року КП
„Виробничого управління водопровідного господарства" м.  Ужгорода пред'явило позов до ОСОБА_1 про
стягнення 1065 грн.
заборгованості по оплаті за надання послуг по водопостачанню та водовідведенню.

Рішенням
Ужгородського міського суду від 02
грудня 2003 року,  залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 30
червня 2004 року,  у задоволенні позову відмовлено.

Посилаючись
на порушення судами норм матеріального і процесуального права КП „Виробниче
управління водопровідного господарства" м.
Ужгорода просить змінити судові рішення і задовольнити позов.

Касаційна скарга
підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Справа № 33-ц-1кс/08р.                                    Головуючий у
1 інстанції Лемак
О.В.

Категорія
44                                                        Доповідач
Шишко А.І.

2

Відмовляючи
у задоволенні позову суд першої інстанції,
з висновком якого погодилась і колегія суддів Апеляційного суду,  виходив з того,  що між позивачем та відповідачем відсутня
угода про надання будь-яких послуг,  тому
відповідач не повинен оплачувати позивачу надані послуги з водопостачання та
водовідведення.

Проте погодитися
з такими висновками судів неможливо,
виходячи з наступного.

З
матеріалів справи вбачається,  що
відповідач ОСОБА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1)
відповідно до вимог  ст. 22 закону
України „Про питну воду та питне водопостачання" та п.12 Правил
користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і
селищах України є абонентом,  який
оформлений водоканалом шляхом відкриття особового рахунку,  тобто є водокористувачем,  а тому зобов"язаний своєчасно вносити
плату за спожиту воду та водовідведення відповідно до встановлених тарифів на
послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Надання
послуг позивачем та споживання їх відповідачем судам слід розцінювати як дії
осіб,  з якими закон,  зокрема,
ст. 11 ЦК України
пов'язує підстави виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань).

Згідно  ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є правовідношення,
в якому одна сторона зобов"язана вчинити на користь другої сторони
певну дію або утриматись від певної дії,
а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

До
правовідносин,  які виникли з
односторонніх правочинів,  застосовуються
загальні положення про зобов'язання та договори,  якщо це не суперечить актам цивільного
законодавства.

Позивач
надавав послуги з теплопостачання,
гарячого водопостачання та водовідведення згідно Правил,  а відповідач їх спожив.

В
силу  ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні використовуватися належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору,  в даному
випадку - Правил
надання послуг з водо, - теплопостачання та водовідведення.

Отже,  посилання на відсутність письмової угоди з
відповідачем не може бути правовою підставою для невиконання ним зобов'язання
по оплаті вартості фактично спожитих послуг та відмови у задоволенні позову.

Залишаючи
рішення суду першої інстанції без зміни,
колегія суддів Апеляційного суду не звернула уваги на допущені судом
першої інстанції порушення норм матеріального права,  тому судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

3

Керуючись  ст.
ст.  335,
336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних
скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області,  -

ухвалила:

Касаційну
КП „Виробничого управління водопровідного господарства" м.  Ужгорода задовольнити.

Рішення
Ужгородського міського суду від 02
грудня 2003 року та
ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 30 червня 2004 року
скасувати,  а справу направити на новий
розгляд у суд першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.