Справа 22ц - 159/ 2008 р.            Головуючий в 1-ій інстанції Харечко
Категорія цивільна.                     Доповідач Смаглюк Р.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 року.              Апеляційний суд Чернігівської
області

в
складі : головуючого - судді Бойко О.В.,

суддів Смаглюк Р.І., Мамонової
О.Є.,

при секретарі Штупун О.М.,

з участю позивача, його
представника,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові
апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова  від 17 жовтня 2007
року  у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення участі в її
вихованні,-

в с т а н о в и
в :

В
апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду
внаслідок неправильного  застосування
судом норм матеріального і процесуального права і постановити нове рішення про
відмову в позові з таких підстав.

В
липні 2007 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про усунення
перешкод у спілкуванні та вихованні дитини з боку відповідачки ОСОБА_1,
мотивуючи наступним.  Від шлюбу з
відповідачкою, який розірвано  16 червня
2004 року, вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з відповідачкою
і на утримання якого він своєчасно сплачує аліменти. Відповідно до ст.ст. 141,
153, 157 Сімейного кодексу України він має рівні права  щодо дитини, право на спілкування  з сином, відповідачка не має права
перешкоджати йому в такому спілкуванні з сином , якщо воно не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини, та брати участь у вихованні сина. На його
прохання щодо побачення з сином та спілкування з ним відповідачка відмовляла,
тому позивач просить зобов”язати її надавати можливість для спілкування з сином
у суботу та неділю з 10 год. до 19 год.

Заочним
рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково. Зобов”язано
відповідачку усунути перешкоди в спілкуванні позивача з сином ОСОБА_3  і визначено такий спосіб участі його в
вихованні сина: систематичні побачення з сином кожні другі суботу та неділю
місяця з 10 год. до 19 год. Рішення обгрунтоване тим, що дитина - син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, після розлучення батьків проживає з матір”ю, сторони не можуть
дійти згоди щодо визначення участі у вихованні сина. Згідно з ч. 2 ст. 159 СК
України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце
та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров”я, поведінки
батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи
викладене, суд вважає за можливе визначити систематичні побачення батьку
ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 кожні другі суботу та неділю місяця з 10 год. до 19
год.

В
апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 вважає рішення таким, що не відповідає
інтересам дитини, і постановленим на неповно з”ясованих обставинах справи. В
2001 році позивач був переведений на службу до Мелітополя, при поверненні до
Чернігова в грудні 2002 року він останній раз побачився з сином, повідомив про
намір розлучитися, без її участі в м. Мелітополі розірвав шлюб 27 лютого 2004
року. Вона перебуває в шлюбі з іншим чоловіком, який замінив сину батька. Син
відмовляється від спілкування з позивачем, її намагання змінити ставлення
дитини до батька син вважає різновидом покарання, намагається його уникнути
гарним ставленням до навчання та поведінкою, просить її не направляти його на
побачення з батьком. Тому прийняте судом рішення не відповідає інтересам
дитини, вона просить його скасувати і постановити нове про відмову в
позові.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,
пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної  скарги, суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 в обґрунтування своїх вимог
надав суду тільки копії свідоцтв про розірвання шлюбу з відповідачкою та
свідоцтва про народження сина / л.с.6,7/. Будь-яких інших доказів, які б
свідчили про наявність спору між сторонами щодо участі позивача у вихованні
дитини, в матеріалах справи нема.

Відповідно
до вимог ст.ст. 157, 159 СК України питання виховання дитини вирішується
батьками спільно. Той з батьків, з яким проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та
брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному
розвиткові дитини. Якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди
тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні,
другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих
перешкод.

При
наявності тільки вказаних двох документів щодо розірвання шлюбу сторін  та щодо їх батьківства відносно дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,  інші обставини,
що мають суттєве значення для справи не доведені. Жодним чином не доведені
вимоги щодо перешкод, які позивачу створює відповідачка для спілкування з
сином, відсутні будь-які докази, що до звернення до суду питання про участь
батька у вихованні сина не могло бути вирішено спільно. Посилання суду першої
інстанції на ст. 158 СК України є безпідставним, оскільки в матеріалах справи
відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що спір щодо участі позивача у
вихованні дитини вирішувався органом опіки та піклування.

З
порушенням вимог ст. 19 СК України позов вирішено без письмового висновку
органу опіки та піклування щодо розв”язання спору між батьками.

Таким
чином, рішення суду першої інстанції не обґрунтоване дослідженими судом
доказами і не відповідає вимогам матеріального закону, зокрема ст.ст. 19, 157,
158, 159 СК України.

Відповідно
до ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки
позивачем не доведені ті обставини, які є підставою для вирішення спору між
сторонами відповідно до вимог ст. 159 СК України, його позовні вимоги не
підлягають задоволенню. Інші доводи апеляційної скарги не впливають на цей
висновок суду.

За
таких обставин апеляційна скарга відповідачки підлягає задоволенню, рішення
суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, п. 3, 4 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 10, 60, 212  ЦПК України, ст. 19, 157-159 СК України,  апеляційний суд

в и р і ш и в :

Апеляційну
скаргу відповідачки ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова  від 17
жовтня 2007 року  скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та визначення участі в її вихованні.

Рішення
набирає чинності негайно і може бути оскаржене до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий:
Судді: