Справа № 2-11, 2008р.
РІШЕННЯ

И М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

24
жовтня 2008 р.                                     м. Саки

Сакський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого судді:                                    О.В.
Копичинського

При
секретарі:                                        І.М.
Приходько

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про відшкодування
шкоди,

встановив:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. і ОСОБА_4., який згідно ч.2 ст.31 ЦПК України було уточнено в
письмовій формі, а.с.3,41,49,89, та в усній формі у судовому засіданні
24.10.08р.: про відшкодування в солідарному порядку матеріальної шкоди в
сумі 52.000гр. і моральної шкоди в сумі 5.000гр.

Позов мотивований тим, що він є власником
земельної ділянки, на якій займається фермерським господарством, а саме вирощує
зернові культури. Відповідачі мають в особистому господарстві коней, крупний
рогатий скот і овець, які пасуться на полях безконтрольно з їх боку. У зв'язку
з цим, в період з 2001р. по липень 2004р., скотина відповідачів, періодично,
заходила на його поле, де було посіяно зернові культури, і потравило їх. У
зв'язку з цим в липні 2004р. від зібрав врожай значно менше ніж було
заплановано, а саме, втрата врожаю зерна вівса склала 2.400кг., на загальну
суму 1.440гр., виходячи з ціни вівса 0.60гр. за 1кг. на ринку, втрата врожаю
зерна ячменю склала 1.000кг., на загальну суму 800гр., виходячи з ціни ячменю
0.80гр. за 1кг. на ринку, а всього на 2.240гр. у зв'язку з цим, в цей період,
він неодноразово звертався в адміністративну комісію сільради і до ДІМ
Сакського МРВ із письмовими заявами про притягнення відповідачів до
відповідальності, у чому йому було відмовлено та пропоновано звернутися до
суду.

На звернення до адміністративної комісії і
в міліцію він витратив 100 годин свого робочого часу, загальна вартість якого
склала 1.200гр., а також 180гр. на поїздки на автомобілі в Сакський МРВ.

Через зазначені протиправні дії
відповідачів, він припинив займатися підприємницькою діяльністю, у зв'язку з
чим, є безробітним протягом останніх трьох років, у зв'язку з чим, втратив
зарплату виходячи з 500гр. на місяць. Для відновлення його трудової діяльності
йому потрібно 19.600гр. Крім того, за весь цей час потрібно заплатити податки в
місцевий бюджет, загальна сума яких склала 14.400гр. Загальна сума зазначених
витрат складає 52.000гр.

Зазначеними протиправними діями йому було
заподіяно і моральну шкоду.

У судовому засіданні позивач підтримав
зазначені позовні вимоги, які просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3. проти позову
заперечував з тих підстав, що на період 2004р. в його особистому господарстві
була тільки одна кобила, яка не паслася на полі позивача.

Представник відповідача проти позову
заперечував з тих підстав, що позивач не доказав факт заподіяння йому матеріальної
і моральної шкоди, а також факт потрави його посівів худобою відповідача
ОСОБА_3.

Відповідачка ОСОБА_4., залучена до участі
у справі як співвідповідач, а.с.65, в судове засідання не з'явилася з поважних
причин, про що повідомив у судовому засіданні відповідач ОСОБА_3.

Відповідачка ОСОБА_2., залучена судом до
участі у справі як правонаступник ОСОБА_5., який був її чоловіком і помер
ІНФОРМАЦІЯ_1., а.с.60, яка про час і місце судового засідання повідомлялася
належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням про отримання судової
повістки, в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення сторін, представника
відповідача, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи і надані
документи, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов частково з
наступних підстав.

1. Вирішуючи позов в частині права
позивача на відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов наступного.

З пояснень сторін і матеріалів справи,
а.с.35-37, судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки на
території Молочненської сільради АРК., на якій займається фермерським
господарством, а саме, вирощує зернові культури.

В акті від 17.07.04р. зазначено, що через
потраву посівів худобою позивач зібрав врожай значно менше ніж було
заплановано, а саме, втрата врожаю зерна вівса склала 2.400кг., втрата врожаю
зерна ячменю склала 1.000кг., а.с.6.

На підставі зазначеного вище суд дійшов
висновку, що позивач має право на відшкодування заподіяної йому матеріальної
шкоди тому, що у відповідності до ст.1166 ЦК України - шкода, завдана майну
фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі.

На підтвердження своїх доводів про розмір
завданих збитків позивач надав суду:

-акт від 17.07.04р., підписаний депутатом
Молочненської сільради АРК. і свідками, в якому зазначено, що через потраву
посівів худобою позивач зібрав врожай значно менше ніж було заплановано, а
саме, втрата врожаю зерна вівса склала 2.400кг., на загальну суму 1.440гр.,
виходячи з ціни вівса 0.60гр. за 1кг. на ринку, втрата врожаю зерна ячменю
склала 1.000кг., на загальну суму 800гр., виходячи з ціни ячменю 0.80гр. за
1кг. на ринку, а всього на 2.240гр., а.с.6;

-довідку Сакського РайПО, в якій
зазначено, що на період 21.07.04р. на Сакському центральному ринку вартість
вівса складала 0.80гр., а вартість ячменю - 1.20гр., а.с.7.

Але суд не може прийняти до уваги
зазначений акт, як безспірний доказ заподіяної позивачеві шкоди, з наступних
підстав:

-Відповідно до п.2 Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого
постановою КМ України від 19.04.93р. №284, - розміри збитків визначаються
комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними
адміністраціями, виконавчими комітетами міських рад.

Судом встановлено, що позивач не
звертався до зазначеної комісії з приводу визначення розміру заподіяної йому
шкоди, а також у судовому засіданні 08.10.08р. відмовився від призначення у
справі судової-товарознавчої експертизи;

-Згідно п.4 зазначеного Порядку - розміри
збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на
момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з
урахуванням ринкової або відновної вартості).

Але позивач не довів
суду той факт, що міг зібрати врожай зернових культур саме у тому розмірі, який
зазначено в акті від 17.07.04р., чим не виконав вимоги
ст.10 ЦПК України, згідно яким кожна сторона по справі повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. А
судом таких обставин не встановлено при розгляді справи.

Також позивач визначив суму заподіяної йому шкоди без урахування вартості тих витрат,
які б він затратив на збір врожаю, на оплату праці робітників, залучених до
цієї роботи, на зберігання цього врожаю, без урахування витрат вражою від
погодних умов тощо.

Крім того, з пояснень позивача і свідка
ОСОБА_6. судом встановлено, що, потрава посівів на полі позивача сталася як
через випас худоби відповідачів, так і через випас худоби других мешканців с.
Абрикосовка.

-На підставі зазначеного суд дійшов
висновку про неможливість прийняти до уваги надані позивачем докази на
підтвердження розміру заподіяних йому збитків.

*

Також, суд визнає необґрунтованими і не
підтвердженими належними доказами позовні вимоги позивача про відшкодування
витрат 100 годин свого робочого часу і 180гр., витрачених на поїзди в міліцію,
про відшкодування втраченої зарплати через припинення підприємницької
діяльності у зв'язку з потравою посівів, про виплату 19.600гр., потрібних йому
для відновлення трудової діяльності, та про виплату 14.400гр., які він повинен
сплатити до місцевого бюджету як податки від заняття підприємницькою
діяльністю.

2. Вирішуючи питання про осіб,
відповідальних за матеріальну шкоду, заподіяну позивачу, суд дійшов наступного.

З пояснень позивача і матеріалу про
відмову у порушенні кримінальної справи №1562/2004р., який оглядався у судовому
засіданні, судом встановлено, що позивач звертався в Сакський МРВ при ГУ МВС
України із заявами від 24.06.04р. і від 02.07.04р. про притягнення до
відповідальності ОСОБА_5. і ОСОБА_2., які з 24.06.04р. по 08.07.04р. випасали
на його земельній ділянці свій скот, у зв'язку з чим, потравили посіви.

За цими заявами ДІМ Сакського МРВ проводив
перевірку, в ході якої встановив, що домашня худоба, яка належить мешканцям с.
Абрикосівки ОСОБА_5. і ОСОБА_3., систематично роблять потраву посівів на полях
ОСОБА_1., чим йому було заподіяно матеріальну шкоду, про що зазначено у
постанові про відмову у порушенні кримінальної справи від 17.07.04р.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3.
пояснив, що не оскаржував цю постанову.

З пояснень сторін і довідок, а.с.55,56,
судом встановлено, що на період 2004р. ОСОБА_5. мав у підсобному господарстві
корів, телиць, коней та овець, а ОСОБА_3 мав у підсобному господарстві корів,
телиць, кози та овець.

Також, з пояснень позивача і довідки,
а.с.5, судом встановлено, що ОСОБА_1. звертався в адміністративну комісію
Молочненської сільради АРК. із скаргою на потраву посівів на його земельній
ділянці худобою, яка належить мешканцям с. Абрикосівки ОСОБА_5. і ОСОБА_3., які
не були притягнуті до відповідальності через неявку в комісію, але продовжували
випасати свій скот на полі ОСОБА_1.

Свідки ОСОБА_7., ОСОБА_8. і ОСОБА_9.
підтвердили, що були свідками багатьох випадків, як літом 2004р. на полі, де
ОСОБА_1. посіяв овес і ячмінь, паслися коні, телята і вівці, які належали
ОСОБА_5. і ОСОБА_3. Цими діями було заподіяно шкоду врожаю зернових культур
ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_10. підтвердив, що в період
2006р.-2007р. ОСОБА_3. випасав своїх овець на його земельній ділянці, чим
здійснив потраву посівів.

В первинних поясненнях, які ОСОБА_5. дав
ДІМ Сакського МРВ, що знаходяться в матеріалі про відмову у порушенні
кримінальної справи №1562/2004р., зазначено, що він не зміг належним образом
слідкувати за своєю худобою, через що, вони паслися на полі, де ОСОБА_1. посіяв
овес і ячмінь.

В первинних поясненнях, які ОСОБА_3. дав
ДІМ Сакського МРВ, що знаходяться в матеріалі про відмову у порушенні
кримінальної справи №1562/2004р., зазначено, що він не зміг належним образом
слідкувати за своїми конями, через що, вони паслися на полі, де ОСОБА_1. посіяв
овес і ячмінь.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3. не довів суду той факт, що його
худоба не паслася на полі позивача, чим не виконав вимоги
ст.10 ЦПК України, згідно яким кожна сторона по справі повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. А
судом таких обставин не встановлено при розгляді справи.

*

Крім того, з пояснень відповідача і
матеріалів справи, а.с.54,65, судом встановлено, що в період з 2001р. по 2005р.
ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4. мали підсобне господарство: корів, телиць,
кози та овець.

Так згідно ч.6 ст.7 СК України - жінка та
чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах.

Частиною 1 ст.15 цього Кодексу передбачено,
що сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з собою, а тому не можуть
бути перекладені на іншу особу.

Відповідно до ч.1 ст.60 цього Кодексу -
майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.61 цього Кодексу - об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно.

Відповідно ч.1 ст.65 цього Кодексу -
дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.

На підставі зазначеного суд визнає, що
відповідачі ОСОБА_3. і його дружина ОСОБА_4. в рівних частках несуть
відповідальність за дії своєї худоби, яка їх спільною сумісною власністю.

*

З документів спадкової справи судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5. помер, а.с.75. Після його смерті до
нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина
ОСОБА_2., а.с.72-86. Але до теперішнього часу відповідачка ОСОБА_2.Є. не
зверталася до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про прийняття
спадщини.

Факт не отримання до теперішнього часу
відповідачкою ОСОБА_2. свідоцтва про прийняття спадщини після смерті
спадкодавця ОСОБА_5., на думку суду, не має правового значення для вирішення
спору у теперішній справі, з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України -
спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,
встановленому статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1270 цього Кодексу - для
прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з
часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1272 цього Кодексу передбачено,
що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу,
не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Так з документів спадкової справи,
а.с.72-86, судом встановлено, що ОСОБА_2. своєчасно звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_5.,
і не відмовлялася від її прийняття.

Крім того, на період відкриття спадщини
ОСОБА_2. постійно проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5.

На
підставі зазначеного суд визнає ОСОБА_2. такою, що прийняла спадщину після
смерті свого чоловіка ОСОБА_5.

У зв'язку з цим, а також враховуючи той
факт, що ОСОБА_5. помер в той час, коли в провадженні Сакського міськрайсуду
знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_5. про відшкодування
шкоди, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 . навмисно не отримує у нотаріальній
конторі свідоцтво про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_5. з
метою зберегти спадкове майно від можливої конфіскації у відшкодування шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України -
кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він
дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до
спадкоємців.

Так з пояснень позивача і матеріалів
справи, а.с.34,49,46-48, судом встановлено, що під час розгляду теперішньої
цивільної справи в суді, а саме в листопаді 2007р., позивачеві стало відомо про
відкриття спадщини після смерті відповідача ОСОБА_5., відносно якої заявила
свої права його дружина ОСОБА_2. У зв'язку з цим, 01.02.08р. позивач і
пред'явив позовні вимоги до кредитора ОСОБА_2. відносно відшкодування
заподіяної йому шкоди, зазначив її відповідачкою у своїй позовні заяві.

Також, згідно ч.1 ст.1282 цього Кодексу -
спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.

Так з документів спадкової справи
вбачається, що спадкове майно ОСОБА_5. складається з 1/5 частки кв.АДРЕСА_1 і
грошових вкладів, а.с.72-86.

Крім того, з пояснень сторін і довідки,
а.с.55, судом встановлено, що на період 2004р. ОСОБА_5. мав підсобне
господарство: корів, телиць, коней та овець.

На той період ОСОБА_5. перебував у шлюбі з
ОСОБА_2., а.с.77.

Приймаючи до уваги зазначене суд визнає, що
відповідачка ОСОБА_2., як дружина ОСОБА_5. і як спадкодавець його майна, несе
відповідальність за дії своєї худоби, яка була спільною сумісною власністю її з
чоловіком ОСОБА_5.

На підставі зазначеного вище суд дійшов
висновку, що саме відповідачі ОСОБА_2., ОСОБА_3. і ОСОБА_4. повинні відповідати
перед позивачем за шкоду, заподіяну йому потравою посівів їхньою худобою в
період 2004р. тому, що у відповідності до ст.1166 ЦК України - шкода, завдана
майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

*

Судом встановлено, що протягом 2004р. на
полі позивача, періодично, паслася худоба, яка належить відповідачем ОСОБА_2, і
періодично паслася худоба, яка належить відповідачам ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач пояснив, що
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є родичами і тому вирощування крупного рогатого скота, коней
і овець є їхнім спільним бізнесом.

Факт родинних відносин з ОСОБА_2 не
заперечував і відповідач ОСОБА_3.

Враховуючи зазначене, а також фізичну
неможливість відокремити потраву посівів, здійснену худобою, яка належить
відповідачем ОСОБА_2, і худобою, яка належить відповідачам ОСОБА_3, та
визначити ступень їхньої особистої провини, суд визнає, що ОСОБА_2. повинна нести
відповідальність перед позивачем за заподіяну йому шкоду в солідарному порядку
з ОСОБА_3. і ОСОБА_4., які між собою відповідають у рівних частках, тому, що:

-відповідно ч.1 ст.1190 ЦК України -
особи, спільними діями яких було заподіяно шкоди. Несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим;

-згідно вимог ст.ст.7,15,60,61,65 СК
України - подружжя мають рівні права і обов'язки.

Вирішуючи позов в частині відшкодування
позивачеві моральної шкоди, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи про відмову у
порушенні кримінальної справи №1562/2004р., довідки адміністративної комісії
Молочненської сільради, судом встановлено, що протягом 2004р. худоба
відповідачів неодноразово паслася на полі позивача і травила посіви.

Свідки ОСОБА_8. і ОСОБА_9. підтвердили, що
були свідками більш 10 випадків, коли худоба відповідачів паслася на полі
позивача і травила посіви.

Судом встановлено, що потравою посівів
було заподіяно матеріальну шкоду позивачеві, яку відповідачі відмовилися відшкодувати
у добровільному порядку.

Але звернення позивача за допомогою в
міліцію і до адміністративної комісії не дали результатів тому, що постановою
ДІМ Сакського МРВ було відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно
відповідачів по факту навмисного пошкодження чужого майна з підстав
малозначності суми заподіяної матеріальної шкоди, а.с.4, а адміністративна
комісія не притягнула відповідачів до адміністративної відповідальності через
їх неявку до адміністративної комісії, а.с.5.

На підставі зазначеного вище суд дійшов
висновку, що позивач випробовував моральних страждання у зв'язку з
вищезазначеними неправомірними діями відповідачів, і тому відповідачі
зобов'язані відшкодувати позивачеві моральну шкоду тому, що:

-у відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України
- моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або
бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла його, за наявності його
вини;

-згідно ст.23 ГК України - особа має право
на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав.

Моральна шкода полягає: в душевних
стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою
відносно його самої і у зв'язку із знищенням або пошкодженням його майна.

Приймаючи до уваги зазначені вище
обставини заподіяння позивачу матеріальної шкоди, суд визнає обґрунтованою суму
грошової компенсації в 5.000гр., яку позивач зазначив у позові, яка, на думку
суду, відповідна сумі матеріальних збитків, заподіяних позивачу, ступені його моральних
страждань і ступені вини відповідачів, які знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, оскільки згідно ч.3 ст.23 ГК України - розмір грошового
відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних і
душевних страждань, ступені вини особи, що заподіяла моральну шкоду, якщо вини
є підставою для відшкодування збитку, а також з урахуванням інших обставин, що
мають істотне значення.

*

Враховуючи зазначене, а також згідно ч.1
ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь
позивачів понесені по справі судові витрати згідно квитанцій, а.с.1.

Також, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з
відповідачів, в дольовому порядку, судовий збір по справі у розмірі 8гр.50коп.
за розгляд позову в частині відшкодування моральної шкоди, що передбачено пп.
«д» п.1 ст.3 Декрету КМ України «Про державне мито» від 21.01.93р. №7-93.

*

На підставі ст.ст. 1166,1167,1190 ЦК
України, ст.ст. 7,15,60,61,65 СК України, і керуючись ст.ст.
10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на відшкодування
за рахунок ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 матеріальної шкоди, заподіяної йому
потравою посівів.

Стягнути з ОСОБА_2 в солідарному порядку з
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які між собою відповідають у рівних частках, на користь
ОСОБА_1грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди в сумі 5.000гр.

Позов в іншій його частині залишити без
задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 в дольовому порядку з
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які між собою відповідають у рівних частках, судовий збір по
справі у розмірі 8гр.50коп. в дохід держави на р/р 0021 місцевий
бюджет м. Саки АР Крим, код 22090100, ОКПО 34740887, банк одержувач - УДК в
АРК. м. Сімферополь.

*

Матеріал про відмову у порушенні
кримінальної справи №1562/2004р. - повернути до Сакського МВ при ГУ МВС України
в АРК. після набрання законної силі судовим рішенням у теперішній цивільній справі.

*

Копії
рішення направити відповідачкам.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду АР Крим шляхом подачі до Сакського міськрайсуду АР
Крим заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк з дня проголошення рішення
і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

Суддя: