Справа
№ 2-158/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

17 вересня
2008 року Приморський районний суд м. Одеси
в складі:

головуючого-судді
Деруса А.В.,

при
секретарі                                                                   Брус
Н.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Заступника
прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про
визнання права власності,

ВСТАНОВИВ :

Заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача
Приморської районної адміністрації Одеської міської ради і просить визнати за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право загальної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав і пояснив, до
прокуратури Приморського району м. Одеси надійшло звернення ОСОБА_2 щодо
порушення його житлових прав та його неповнолітньої доньки. В ході проведення
перевірки встановлено, що заявник, разом зі своєю неповнолітньою донькою, з
травня 1994 року мешкає в квартирі АДРЕСА_1. Зазначена квартира з травня 1994
року йому надана в користування керівництвом ЖЕК № 30, де ОСОБА_2 працював
двірником. КП «ДЄЗ «Арнаутський» неодноразово клопотав перед Приморською
районною адміністрацією Одеської міської ради про надання зазначеної квартири
під відновлення ОСОБА_2, але Приморська районна адміністрація Одеської міської
ради відмовляється укласти договір найму житлового приміщення, видати ордер
ОСОБА_2 та прописати його в квартирі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, позов не визнав,
заперечував проти його задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши сторони, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню.

Судом
встановлено, що до прокуратури Приморського району м. Одеси надійшло звернення
ОСОБА_2 щодо порушення його житлових прав та його неповнолітньої доньки -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В ході проведення перевірки встановлено, що заявник, разом зі своєю
неповнолітньою донькою, з травня 1994 року мешкає в квартирі АДРЕСА_1.

Зазначена квартира з травня 1994 року йому надана в користування
керівництвом ЖЕК № 30, де ОСОБА_2 працював двірником.

КП «ДЄЗ «Арнаутський» неодноразово клопотав перед Приморською районною
адміністрацією Одеської міської ради про надання зазначеної квартири під
відновлення ОСОБА_2, але Приморська районна адміністрація Одеської міської ради
відмовляється укласти договір найму житлового приміщення, видати ордер ОСОБА_2
та прописати його в квартирі.

28 вересня 2004 року Приморським районним
судом м. Одеси ухвалене рішення по справі за позовом Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого
жилого приміщення, згідно якого позов Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради було задоволено та виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1,
без надання іншого жилого приміщення.

Представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради
показав, що в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, раніш мешкав ОСОБА_3, який
знятий з реєстраційного обліку ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку зі смертю. Після його
смерті в вищевказану квартиру, без правовстановлюючих документів, самовільно
вселився ОСОБА_2, що підтверджується актом старшого майстра дільниці № 2 КП
«ДЄЗ «Центральний» Малаховським П.П.

26 лютого 2004 року співробітниками КП «ДЄЗ «Центральний» був складений
акт, про те, що ОСОБА_2 відмовився від одержання приписання про звільнення
самовільно занятого приміщення, без дозвільних документів.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України, особи, самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не надав доказів того, що він вселився в
спірну квартиру на законних підставах та у відповідності до ст. 58 ЖК України,
єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який ОСОБА_2 не
має, тому він підлягає виселенню.

ОСОБА_2 не надав доказів оплати квартирної плати та за комунальні
послуги.

Згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 29 березня 2005
року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 28 вересня 2004 року залишено без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд закриває провадження у
справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття
провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням
мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Посилання позивача на ч. 1 ст. 344 ЦК України, згідно якої, особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно
(набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом, є невірним,
оскільки ОСОБА_2 був виселений без надання іншого жилого приміщення рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2004 року та ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 29 березня 2005 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2004
року залишено без змін.

Згідно п. 8
Заключних і перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про
набувальну давнину поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки до вступу в силу дійсного Кодексу, а саме з 01 січня 2004 року.

А також, права набувача
не базуються на попереднім праві власності та
відносинах правонаступництва, а базуються на сукупності обставин: тривалого,
сумлінного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм
власним. Тривалість володіння припускає, що повинен закінчитися встановлений у
законі строк, що розрізняється залежно від виду речі (рухомої
або нерухомої), що перебуває у володінні. Строк цей перед погавкає для
нерухомого майна - десять років, для рухомого
- п'ять. При цьому давній власник може приєднати вчасно своє володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа,
чиїм спадкоємцем (правонаступником) він є. Сумлінне володіння припускає, що
особа не знала та не повинна
бути знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення сумлінності
залежності від підстав придбання майна. Необхідними умовами для придбання права
власності по набувальній давнині є також відкритість і безперервність володіння. Власник
повинен володіти річчю відкрито, без таємниць. В іншому випадку виникають
сумніви як щодо його сумлінності, так і до інших вимог, які
висуваються законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З матеріалів справи не вбачається, що неповнолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
проживає разом з батьком.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, спір між батьками щодо того, з
ким із них буде проживати малолітня дитина, вирішується судом.

Тому суд вважає, що у позовні повинно бути відмовлено, оскільки
позивачем не підтвердились обставини на які вони посилаються.

Відмова у задоволені позову, не позбавляє ОСОБА_2 права на звернення до
суду з вимогами про права користування житловим приміщенням до Приморської
районної адміністрації Одеської міської ради.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 131, 205, 209, 212, 214-215,
224-226 ЦПК України, ст. ст. 29, 328, 344 ЦК України, ст. 58, ч. 3 ст. 116 ЖК
України, п. 8 Заключних і перехідних
положень ЦК України,

В И Р
І Ш И В :

У задоволенні позову Заступника прокурора Приморського району м. Одеси в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, ОСОБА_2до Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції.

С
у д д я:
А.В.
Дерус