Апеляційний суд Запорізької
Справа №22-335/08
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2008 року                                                                  м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді      Бондаря
М.С.

суддів                         Гончара
О.С., Ломейко В.О.

при секретарі              Тахтаул
О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного  суду Запорізької області від 07
листопада  2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Приватного підприємства „Карина” про зміну формулювання причин
звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги,
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної
шкоди -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2007 року позивачка звернулася до суду із
позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, до ПП „Карина” про зміну
формулювання причин звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної
допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та
моральної шкоди .

Зазначала, що вона з 01.12.2005 року працювала на посаді
юрисконсульта. 01.12.2006 року подала заяву про звільнення за власним бажанням,
а потім з 05.12.2006 року по 13.12.2006 року вона перебувала на лікарняному.
Згодом дізналась, що вона звільнена за прогули. З цих підстав, просила змінити
формулювання причин звільнення, стягнути з відповідача на її користь
заборгованість по зарплаті в сумі 898,75 грн., вихідну допомогу при звільненні
в сумі 652,50 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі
293,63 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в
сумі 1305 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 07 листопада 2007 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 не згідна, в зв'язку
з чим звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, просила
рішення скасувати.

Вислухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без
змін.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_1 наказом №52 від 01.12.05р. було
прийнято на роботу ПП Карина на посаду юрисконсульта за сумісництвом з 12
посадового окладу. (а.с. 70)

Наказом від 31.10.06р. їй було надано відпустку на період з 02.11.06р. по
15.11.06р. Стати до роботи вона мала 16.11.06р. (а.с. 88)

З 17.11.06р. по 01.12.06р. ОСОБА_1 хворіла, свідченням чого є копія листка
непрацездатності. (а.с. 15)

02.12.06р. та 03.12.06р. - були вихідними днями. Наступний робочим днем
було 04.12.06р.

04.12.06р. ОСОБА_1 на роботу безпідставно не вийшла. Тим
самим, скоїла прогул.

З 05.12.06р. по 13.12.06р. позивач хворіла. (а.с. 14)

З 14.12.06р. по 24.01.07р. ОСОБА_1 безпричинно на роботу
не виходила чим скоїла прогул.

Наказом №6 від 25.01.07р. ОСОБА_1 звільнено з посади юрисконсульта ПП.
“Карина” у відповідності до п.4 ст.40 КЗпП України за прогули 04.12.06р., з
14.12.06р. по 24.01.07р. (а.с. 20)

В позовній заяві і в ході розгляду справи ОСОБА_1 заявляла, що 01.12.06р.
подала на адресу ПП. Карина заяву про своє звільнення з 04.12.06р. у
відповідності до ч.3 ст. 38 КЗпП України через порушення підприємством норм
трудового законодавства. (а.с. 29)

З огляду на положення ч.3 ст. 38 КЗпП України судова колегія приходить до
переконання, що право позивача звільнитися з підприємства з власної ініціативи
у визначений ним термін через порушення підприємством норм трудового
законодавства не є абсолютним і безумовним, оскільки таке порушення повинно
бути визнано самим підприємством у будь-якій формі. Адже у відповідності до ст.
44 КЗпП України звільнення із зазначених підстав тягне за собою негативні
наслідки для підприємства у вигляді обов'язку сплатити працівникові його
середній заробіток за три місяці роботи. У випадку відмови підприємства
погодитись із такою підставою для звільнення, працівник вправі звернутись до
суду.

Однак, як видно з матеріалів справи ОСОБА_1 направила заяву про своє
звільнення на адресу підприємства поштою. Заява була отримана підприємством
лише 05.12.06р., т.т. після дня прогулу 04.12.06р. Заява у собі не містить
будь-яких викладань порушень норм трудового законодавства. Не погоджуючись із
безпідставним звинуваченням позивачем в порушенні норм трудового законодавства,
не маючи наведень конкретних фактів порушень, підприємство наказ про звільнення
у відповідності до ч.3 ст. 38 КЗпП України не приймало. Сама ОСОБА_1 на підприємство
не з'являлась, питання свого звільнення не узгоджувала.

Отже за таких обставин судова колегія приходить до переконання про
обґрунтованість і законність наказу про звільнення позивача за прогул.

Після звільнення позивача 25.01.07р. через те, що вона не з'являлась на
підприємство для отримання повного розрахунку, вже 06.02.07р. з нею
підприємством такий розрахунок було проведено шляхом перерахування грошових
коштів через банківську установу. (а.с. 94)

Заява позивача про те, що у відповідача перед нею має місце заборгованість
по заробітній платі спростовується матеріалами справи (а.с. 74-76, 81-94, 98,
99-104)

Отже суд правильно встановив правовідносини, які склалися
між сторонами по справі, дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив
та прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення
позову. Заперечення ОСОБА_1, викладені нею в апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав
для скасування рішення суду першої інстанції або ж направлення справи на новий
розгляд.

Керуючись ст. ст. 307, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 07 листопада  2007 року у
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

суддя

суддя

Бондар М.С.

Ломейко В.О.

Гончар О.С.