Справа № 2-99/08р.
Прилуцький міськрайонний
суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., при
секретарі Іценко Ю.О., з участю сторін, адвоката позивача ОСОБА_3.,
представника відповідачки ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання майна спільною сумісною власністю та поділ такого, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у
якому просить визнати гараж АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та
виділення йому &frac12;
частину такого гаража. Свої вимоги обгрунтовує  тим, що під час спільного проживання, він та
ОСОБА_2 побудували цей гараж. Рахуючи гараж їх спільним сумісним майном,
набутим подружжям за час шлюбу, просить виділити в натурі частку з такого
майна. Враховуючи неможливість поділу гаража в добровільному порядку, позивач і
звернувся до суду з позовом.
судовому засіданні позивач, підтримуючи свої вимоги, остаточно просив визнати
за ним право власності на весь гараж, а він зобов”язується сплатити ОСОБА_2.
грошову компенсацію вартості половини гаража.
зі своїм представником у судовому засіданні позов не визнали, подали письмове
заперечення, але не заперечують проти визнання гаража їх спільною сумісною
власністю, оскільки такий побудували спільно. В той же час категорично
заперечують проти визнання за позивачем права на весь гараж, а просять залишити
такий ОСОБА_2., а вона у свою чергу не заперечує сплатити ОСОБА_1 грошову
компенсацію за нього. Свою позицію мотивує тим, що на її утримання залишаються
двоє неповнолітніх синів, гараж має погріб, який використовується нею для
зберігання продуктів, консервації, у гаражі вона зберігає дитячі саночки,
велосипед, інше та здає гараж в оренду. Крім того, у позивача є свій інший
гараж. Вона також як і позивач має посвідчення водія.
проти висновку товарознавчої експертизи щодо вартості гаража сторони не
пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд
приходить до наступного висновку.
Судом
встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.05.1993 року по
1995 рік, та з 2003 року по 25.01.2006 року (а.с. 5-7), від якого мають двох
неповнолітніх дітей (а.с.10-11).
суді сторони не заперечують та стверджують, що спірний гараж АДРЕСА_1, який
зареєстрований на ОСОБА_2 (13.04.2006 року на підставі рішення виконавчого
комітету Ладанської селищної ради 22.02.2006р.), був збудований нею та ОСОБА_1
(сторонами по справі) в результаті спільної праці у період фактичних шлюбних
відносин між ними та перебуваючи у зареєстрованому шлюбі між собою (а.с. 8,
силу ст.ст. 60, 61, 74 Сімейного кодексу України, ст. 368 Цивільного кодексу
України майно, набуте подружжям за час шлюбу, а також майно набуте ними за час
спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності.
чином, спірний гараж є об”єктом спільної сумісної власності сторін.
на розірвання шлюбу між сторонами це не припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу, згідно вимог ст. 68 СК України.
вимог ст. 70 СК, ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у такому майні є
рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними, законом або рішенням
суду.
не було надано жодних доказів та судом не встановлено підстав для зміни розміру
часток між позивачем і відповідачем.
позивач має законне право на &frac12; частину спірного гаража. А значить позовні
вимоги ОСОБА_1 є правомірними та обгрунтованими, а тому позов у цій частині
підлягає задоволенню.
вимог ст. 71 Сімейного кодексу України в разі недомовленості сторін про поділ
майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають значення для справи.
Неподільні речі присуджуються одному із співвласників, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.
силу ч.2 ст.183 ЦК України спірний гараж є неподільною річчю, оскільки такий не
можна поділити без втрати його цільового призначення.
таких обставин, вирішуючи позов у частині присудження одній із сторін грошової
компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно суд
вважає необхідним задовольнити вимоги позивача виходячи з наступного.
ОСОБА_2 має посвідчення водія, але немає транспортного засобу, в противагу
38). Доказів наявності у позивача іншого власного гаража суду надано не було. У
суді відповідачкою вказано, що спірний гараж, використовується нею, крім того,
як об”єкт для заробляння коштів шляхом здачі такого в оренду. Тобто
використовується ОСОБА_2 не за цільовим призначенням.
того, дана справа перебувала у провадженні суду з січня 2008 року та судом за
ініціативою ОСОБА_2 оголошувалася перерва з метою мирного вирішення даного
спору та надання часу для сплати нею позивачу грошової компенсації замість його
(ОСОБА_1) частки у власності гаражем. Проте сплати стронами грошової
компенсації не відбулося.
при вирішенні даного спору суд враховує вимоги ст. 11 ЦПК України згідно якої
суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. За час судового розгляду даної справи стороною
відповідача не були заявлені належним чином оформлені, письмові вимоги про
визнання за ОСОБА_2 права власності на весь спірний гараж зі сплатою нею
грошової компенсації ОСОБА_1
висновків товарознавчої експертизи № С-45 від 18.03.2008 року дійсна ринкова
ОСОБА_1 надано копію платіжного доручення про оплату ним вартості експертизи в
розмірі 205,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 95).
збір відповідно - 103,54 грн.
Згідно вимог ст.ст. 88, 84
Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки на користь позивача
необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов”язані зі сплатою судового
збору в розмірі 51 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення - 30
грн., 205 грн. - витрати за проведення експертизи та 100 грн. витрат,
пов”язаних з оплатою правової допомоги адвоката (а.с. 20).  А на користь держави, з відповідачки
необхідно стягнути 52,54 грн. - недоплаченого позивачем судового збору при
подачі позову до суду.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215,
218 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 60,
70, 71 СК України, ст.ст. 364, 370, 372 Цивільного кодексу України, -
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.
гараж АДРЕСА_1 об”єктом  права спільної
сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,  право власності
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 354
(десять тисяч триста п”ятдесят чотири) грн. 17 коп. - грошової компенсації в
рахунок вартості &frac12; частини гаража АДРЕСА_1.
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  - 81
(вісімдесят одну) грн. 00 коп. (51 грн. + 30 грн.) в рахунок відшкодування
судового збору і витрат з інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
сплачених ОСОБА_1 при подачі позову до суду; - 100 грн. - за правову допомогу
та - 205  (двісті п”ять) грн. - витрати,
пов”язані з проведенням судової експертизи.
з ОСОБА_2 на користь держави - 52 (п”ятдесят дві) грн. 54 коп. - недоплаченого
позивачем судового збору при подачі позову до суду.
Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через
Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення
суду має бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Також апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий:
О.Ільченко