Справа
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2008 року  Московський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді  Сиротникова  Р.Є.,

при секретарі           Хмельковій  О.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради
про визнання права власності на  житловий
будинок та надвірні будівлі АДРЕСА_1

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій на підставі ст.ст. 11,
16, 316, 317, 319, 321, 386 Цивільного кодексу України, ст. 4 Закону України
„Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” просить
суд визнати за ним право власності на житловий будинок у літері „А-1” АДРЕСА_1загальна площа якого складає - 265, 8 кв.м., де житлова - 129, 2
кв.м., допоміжна - 136, 6 кв.м. (окрім цього не опалювана - 43, 3 кв.м.) та
крильце - а4, навіс - И, погріб - К, огорожа - № 3-5, замощення - І.

Представник  позивача, який  діє на підставі довіреності, в судовому
засіданні  позов підтримав, позовні
вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник  відповідача, який
діє  на підставі довіреності, проти
позову заперечив на тій підставі, що визнання права власності на зазначені
самовільно реконструйовані приміщення, за його думкою неможливе без прийняття
спірних реконструйованих приміщень до експлуатації.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі на підставі наступного.

Позивачу, відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку № 4958
від 17 грудня 2003 року, посвідченого
приватним  нотаріусом  ХМНО Грузковою  Ю.В.,
належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1

З метою розширення корисної площі позивачем за власні кошти була проведена
реконструкція зазначеного будинку з будівництвом прибудови.

Відповідно технічного паспорту, виготовленого КП «Харківське міське БТІ»
станом на 11.04.2006 року, загальна площа приміщень першого поверху №№ 1-4,
1-6, 1-8, 1-10ч1-15, VI та мансарди №№ 1-16ч1-20, VII
житлового будинку у літері „А-1” АДРЕСА_1складає -
265, 8 кв.м., де житлова - 129, 2 кв.м., допоміжна - 136, 6 кв.м. (окрім цього
не опалювана - 43, 3 кв.м.). Також на ділянці влаштовано: крильце - а4,
навіс - И, погріб - К, огорожа - № 3-5, замощення - І.

Згідно висновку ТОВ «Архітектурно-проектне бюро «Город» (ліцензія: серія АА
№ 783825) про стан житлового будинку АДРЕСА_1якість виконання будівельних робіт
висока, міцність та сталість окремих конструктивних елементів та будівлі у
цілому достатня. Об'ємно-планувальні рішення житлового будинку відповідають
вимогам ДБН у частині  додержання
протипожежних та санітарних норм, що висуваються до житлових будівель. Житловий
будинок з мансардою придатний до подальшої експлуатації.

Таким чином, здійснена позивачем реконструкція відповідає всім встановленим
будівельним, технічним, пожежним та санітарним нормам, що є підставою для
збереження самовільно реконструйованого Позивачем житлового будинку та
надвірних будівель АДРЕСА_1

Оцінюючі встановлені правовідносини та вирішуючи спір, суд прийшов до
наступних висновків.

Згідно Конституції України право власності в Україні є непорушним, ніхто не
може бути позбавлений цього права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Тобто позивач діяв у межах прав
власника, визначених вищенаведеною статтею Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Виходячи з вищенаведеного можна зробити висновок про те, що проведена
реконструкція житлового будинку не є юридичною чи фактичною підставою для
припинення чи невизнання права власності позивача на цей будинок. Проведена
реконструкція є підставою лише для внесення відповідних змін до
правовстановлюючих документів позивача, а у разі невизнання будь-якою особою
права власності позивача - звернення цією особою до суду за захистом своїх
законних прав та інтересів.

Неможливість реєстрації права приватної власності на будинок обмежує право
позивача розпоряджатися своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, а згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільного права є його визнання

Враховуючи те, що відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. та
п.1.5. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002
року N 7/5, обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме
майно та керуючись ст. ст. 11, 16, , 316, 317, 319, 321, 328, 386, 392 ЦК
України, ст. ст. 1-15, 38, 60, 61, 212-215, 223 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовну
заяву ОСОБА_1 -  задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок у літері „А-1”
АДРЕСА_1загальна площа якого складає - 265, 8 кв.м., де житлова - 129, 2 кв.м.,
допоміжна - 136, 6 кв.м. (окрім цього не опалювана - 43, 3 кв.м.) та крильце -
а4, навіс - И, погріб - К, огорожа - № 3-5, замощення - І.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Харківської області через Московський районний суд м. Харкова
протягом двадцяти днів після подання заяви про оскарження рішення.

Заява про апеляційне
оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення
рішення.

Суддя                                                                                        Сиротников  Р.Є.