Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

27 травня 2008
року                                 Шевченківський
районний суд м. Чернівці

в
складі головуючого - судді                  Мамчина
П.І.

при
секретарі                                               Колотило
А.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання осіб втратившими право користування житловим
приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1, третя особа на стороні
відповідача ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні житловим
приміщенням, -

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом  до ОСОБА_2.,ОСОБА_3про визнання
осіб  втратившими  право користування житловим приміщенням.
Посилається на те, що він з ОСОБА_4. проживає та зареєстровані в квартирі,  яка належить місцевій раді  поАДРЕСА_1. По даній адресі також проживали
та були зареєстровані  відповідачі -
ОСОБА_2. та її син ОСОБА_3., які в 1999р.
виїхали за межі України  і з того
часу квартирою не користуються. Вказує, що зазначені обставини підтверджуються
рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.11.2005р., яким
відповідачі були визнані  безвісно
відсутніми і зняті з реєстрації, ухвалою цього ж суду від 16.08.2007р. дане
рішення про визнання відповідачів безвісно відсутніми скасовано. Таким чином
відповідачі не заперечували  законність
прийняття судом  рішення щодо їх
відсутності  по місцю останнього проживання.
В установленому порядку  права  відповідачів поновлено, в тому числі на
відновлення реєстрації, яка досі не оформлена. Оскільки відповідачі не
вселялись в установленому законом порядку, не проживають і не приймають
участь  по оплаті комунальних послуг без
поважних причин в квартирі  більш як
шість місяців, то згідно ст. 71 ЖК України, такі особи  не зберігають
право подальшого  користування
житлом.  В даний час шлюб з відповідачкою
розірвано. Просить позов задовольнити, оскільки із за виникшого спору  він позбавлений можливості приватизувати
житло.

В свою чергу ОСОБА_2. звернулась в
суд до ОСОБА_1 з зустрічним позовом про вселення та усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням. Вказує, що не визнає первинного позову,
оскільки не втратила права користування спірним житловим приміщенням.
Посилається на те, що в спірній квартирі було зареєстровано четверо осіб :
ОСОБА_1, його син  ОСОБА_5., вона як
дружина  та її син  ОСОБА_3. ( на даний час ОСОБА_5). Фактично в
квартирі  проживало троє чоловік, а
ОСОБА_6 ніколи не користувався даним житлом. В результаті того, що вона з сином
не могла найти роботу, виникла значна заборгованість по оплаті комунальних
послуг, що стало причиною виїзду за кордон в пошуках заробітку  і зокрема до Італії  приблизно в 2000р., а син пізніше. Вона
періодично  приїзжала  до України
і проживала в спірній квартирі, сплатила борги за комунальні послуги,
зробила ремонт , придбала: холодильник, газову піч  та інші побутові речі, сплачувала комунальні
послуги. ЇЇ син ОСОБА_5. за трудовим контрактом працював у Італії і не мав
можливості  приїхати до України. Останній
раз вона приїзжала з Італії  та проживала
в квартирі в серпні 2007р., що підтверджується ксерокопією закордонного
паспорту . В квартирі залишились не тільки
її особисті  речі,  а і речі які вони придбали з відповідачем
разом, повернуто тільки документи. Після приїзду в Україну, а саме 11 квітня
2008р., вона мала намір зайти до квартири, однак  відповідач ОСОБА_1 не впустив її. Вважає, що
не втратила право користування спірним житлом, просить зустрічний позов
задовольнити.

В судовому засіданні  позивач по первинному позову та його
представник  вимоги підтримали, дали
пояснення аналогічні зазначеним в позові, в задоволенні зустрічного позову
просять відмовити.

Представники відповідача по
первинному позову, заявлених вимог не визнали, зустрічний позов підтримали,
дали пояснення аналогічні зазначним в позові.

Суд, заслухавши ОСОБА_1,
представників сторін, свідків, дослідивши
письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід
задовольнити частково, а зустрічний позов ОСОБА_2. підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 є комунальною  власністю  територіальної громади  м. Чернівці
і перебуває на балансі КЖРЕП № 17. В зазначеній квартирі зареєстровані
ОСОБА_1 та ОСОБА_5., а до 31.01. 2006р. були
зареєстровані  і ОСОБА_2. та її син
ОСОБА_3.,  яких на підставі рішення
Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2005р. визнано
особами безвісно відсутніми і з цих підстав знято з реєстрації. 16 серпня
2007р.  ухвалою цього ж суду  вказане рішення скасовано з тих підстав, що
особи  з»явились.

Судом також з»ясовано,  що ОСОБА_2.
та її син ОСОБА_3. приблизно на початку
2000 -х  років  виїхали
до Італії на заробітки, при цьому
ОСОБА_2. періодично приїзжала в Україну
і проживала в спірній квартирі, зокрема
в 2007р. приїзжала  двічі, що було
пов»язано зі смертю її матері. Протягом цього року за участі  ОСОБА_2. було проведено ремонт спірного
житла, придбано побутову техніку, нею періодично пересилались кошти ОСОБА_1, в
квартирі знаходяться її особисті речі. Дані обставини  в судовому засіданні  підтвердили
допитані в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8. , ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11. , з показань яких також видно, що відповідач ОСОБА_3. тривалий час не
користується спірною квартирою. З цього приводу, допитана в якості свідка
ОСОБА_9, показала, що вона є  тещею
ОСОБА_3,  після одруження з її донькою в
1998р.,  подружжя проживало разом з нею,
після чого її зять приблизно в 2000р. виїхав до Італіїї де перебуває до цього
часу і спірним житлом не користується.

Беручи до уваги встановлені судом
обставини і виходячи з змісту ст.ст. 71,72 ЖК України, а також оцінюючи
дії  ОСОБА_1 ( зокрема пов»язані з
прийняттям рішення  суду від 30 листопада
2005р)., суд приходить до висновку що ОСОБА_2. користувалась спірним житлом,
дбала про нього і її відсутність  більше
шести  місяців   мала місце
з поважних причин,  а тому в
позові щодо неї слід відмовити за безпідставністю. Позовні вимоги
відносноОСОБА_3слід задовольнити, оскільки судом встановлено, що він ще 1998р.,
після одруження і до виїзду за кордон, перестав
користуватись спірним житлом без поважних причин, про що свідчать
вищенаведені по справі докази.

Відповідно,  підлягає задоволенню зустрічний позов
ОСОБА_2. щодо вселення і  усунення
перешкод в користуванні житлом.

На підставі наведеного , керуючись
ст.ст. 71,72 ЖК України, ст.ст. 209, 212,213,215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 особою, що втратила
право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1

В задоволенні позовних вимог відносно ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1
та зобовязати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 у користуванні квартирою
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

Суддя