Справа №2-1050/2008р.
І М Е Н ЕМ      У К Р А Ї Н И
року.     Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської
області в складі головуючого судді Білокур В.І., при секретарі Тищенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуки цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,
До суду
звернувся позивач із зазначеним позовом до відповідача вказуючи на те, що 19
лютого 2008року близько 18год. 30хв. на автошляху “Київ-Суми-Юнакіївка” на
об”їздній дорозі м.Прилуки Чернігівської області відбулася дорожньо-транспортна
пригода в ході якої відбулося зіткнення двох транспортних засобів : автомобіля
“КАЗ-608” державний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом “ОДАЗ-9357” номерний знак
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2., та автомобіля “ГАЗ-2705” державний номер
НОМЕР_3 який належить власнику ОСОБА_1, а керування ним здійснював ОСОБА_3.
позивач обгрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2. являється винним у розвитку та
наслідках даної ДТП із-за допущених порушень п.п.10.9; 9.11 Правил дорожнього
руху України, оскільки, він не забезпечив безпеки руху, напівпричіпом виїхав на
зустрічну смугу руху, під час зупинки не означив перешкоду для руху світловими
приборами, тим самим створив перешкоду для рухавшогося по своїй полосі руху
автомобілю “ГАЗ-2705” під керуванням ОСОБА_3., унаслідок чого і відбулася
дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП). Тому, позивач і просив суд стягнути з
моральної шкоди, 660грн. витрат на завантаження-розвантаження пошкодженого
автомобілю, 3500грн. на транспортування автомашини до м.Золочів Харківської
області, а також стягнути понесені ним судові витрати по даній справі : 450грн.
витрат на правову допомогу, 300грн. за проведення експертної оцінки збитків,
264грн. (247+17) сплаченого ним судового збору та 30грн. на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
судовому  засіданні представник позивача
підтримав вищеназвані позовні вимоги та у своїх поясненнях вказує на те, що у
даній ДТП відсутня його (ОСОБА_3.) вина
і вважає повністю доведеною винність іншого водія-відповідача ОСОБА_2. у
допущенні порушень вищеназваних Правил дорожнього руху України із настанням
відповідних наслідків - заподіяння позивачці (власнику автомашини “ГАЗ-2705”)
матеріальної і моральної шкоди, при тому, суму на відновлювальний ремонт
пошкодженого  автомобіля “ГАЗ-2705”
визначає за висновком спеціаліста з автотоварознавчого дослідження, а моральну
шкоду обгрунтовує тим об”ємом фізичних та психологічних страждань позивачці, що
мали місце із-за пошкодження їй належного автомобіля, необхідністю його ремонту
і неможливості було тривалий час використовувати за призначенням, що і призвело
до порушення звичного способу проживання сім”ї позивачки, а тому просить суд
задовольнити зазначені вимоги у повному обсязі, посилаючись на вимоги
ст.ст.1166, 1167, 1187 ЦК України.
ОСОБА_2. в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, а саме, він
позивачем) розміру матеріальної шкоди, та частково моральну шкоду, як він
вважає у розмірі 1000грн. (а не 5000грн. заявленої позивачем). Усю-ж решту
позовних вимог відповідач  визнає до
обов”язку відшкодувати позивачу, як заподіяної з його (ОСОБА_2.) вини унаслідок
ДТП від 19.02.2008року.
Суд, вислухавши
пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази у сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав:
судовому засіданні, 19.02.2008року близько 18год. 30хв. на об”їздній дорозі
м.Прилуки по автошляху “Київ-Суми-Юнакіївка” відбулася ДТП із пошкодженням
транспортних засобів, зокрема, автомобіля марки “ГАЗ-2705” державний номер
НОМЕР_3 який належить власнику-позивачці ОСОБА_1., а керування ним здійснював
її представник ОСОБА_3.  (а.с.7,8).
Відповідною Постановою судді Прилуцького міськрайонного
суду від 07.04.2008року ОСОБА_2. (відповідач у даній справі) визнаний винним у
порушенні п.п. 10.9; 9.11 Правил дорожнього руху України під час розглядуваної
судом ДТП від 19.02.2008року, тобто, скоїв адміністративне правопорушення за
ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за що на нього було
накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 50 грн..  (а.с.11).
спір у даній справі і доведеності вини відповідача ОСОБА_2. у розглядуваній
судом ДТП від 19.02.2008р., суд керується вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України про
те, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.
За правилами ст.61ч.4 ЦПК України суд приймає цю
обставину як підставою для звільнення від доказування, оскільки вищеназвана
Постанова судді Прилуцького міськрайонного суду від 07.04.2008року у справі про
адміністративне правопорушення є обов”язковою для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На цих підставах
у даній цивільній справі необхідно вважати доведеною винність відповідача
ОСОБА_2. в допущених ним порушеннях п.п. 10.9; 9.11 Правил дорожнього руху
України, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв”язку із цією ДТП та
наступившими наслідками - пошкодженням автомобіля “ГАЗ-2705” державний номер
НОМЕР_3, а відтак і заподіянням матеріальної і моральної шкоди його власнику -
позивачці  ОСОБА_1..

Таким чином, суд, вирішуючи спір у даній справі по суті
виниклих правовідносин застосовує положення матеріального права - ст.1188 ЦК
України - оскільки ДТП відбулася і збитки позивачці заподіяно унаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а тому,  ч.1п.1 зазначеної норми закону вказує, що
така (шкода) відшкодовується на загальних підставах, а саме: - шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, у даному разі
ОСОБА_2. який був учасником ДТП здійснюючи експлуатацію зазначеного вище
транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки та скоїв ДТП, і ця
обставина вказує на його (ОСОБА_2.) нести відповідальність за наслідки дії
цього джерела підвищеної небезпеки на загальних підставах (ст.ст.1166, 1188 ЦК
України), оскільки доведено саме його винність у скоєнні ДТП 19.02.2007року та
наявність причинно-наслідкового зв”язку поміж його необережними діями та
наступившими наслідками, а тому, суд вважає безпідставними посилання позивача
на ст.1187 ЦК України як підставу до задоволення його вимог, оскільки, як
зазначено вище належить застосувати у даних правовідносинах положення ст.1188
ЦК України, бо ДТП відбулася унаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, як це безспірно установлено в судовому засіданні.

Вирішуючи-ж
питання про розмір конкректних сум стягнень з відповідача заподіяних збитків на
користь позивача, суд знаходить підтвердженим в судовому засіданні заподіяння
позивачці ОСОБА_1. матеріальної шкоди на суму 19707грн., як вартість
матеріального збитку, (а не 25059грн. як відновлювальний ремонт автомобіля
“ГАЗ-2705”), що підтверджується висновком спеціаліста ПП “Експерт”
автотоварознавчого дослідження.

(а.с.26).

Також і розмір моральної шкоди заподіяної позивачці
ОСОБА_1., суд вважає задовольнити частково, на суму 1500грн, що підтверджується
доказами і як вважає суд буде відповідати тому об”єму  та моральних страждань, що отримала позивачка
із-за пошкодження  свого автомобіля та
необхідності його відновлювального ремонту, унаслідок чого неможливо було
тривалий час використовувати автомобіль за призначенням і отриманого ним
нервового потрясіння із погіршенням стану здоров”я після цієї ДТП, а сукупність
цих обставин призвела до порушення звичного способу та умов проживання
позивачки.

Задовольняючи таким чином вимоги позивача до відповідача
ОСОБА_2., суд керуючись вимогами ст.ст. 79, 86, 88 ЦПК України вважає необхідно
стягнути з останнього на відшкодування позивачу судові витрати: 450грн. витрат
на правову допомогу, 300грн. за проведення експертної оцінки збитків, 264грн.
(247+17) сплаченого ним судового збору та 30грн. на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, що визнані відповідачем та підтверджені
відповідними квитанціями. (а.с.1, 1-а, 2, 5, 6, 9, 53).

На підставі наведеного та вимог ст. ст. 1166,
1167, 1188 ЦК України, п.14.6 Правил дорожнього руху України, керуючись
ст.ст.  10, 15, 59, 60, 61, 88, 213 -  215, 294 ЦПК України, суд -

В
И Р І Ш И В :

Позовні вимоги   ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь  ОСОБА_1  23867грн. на відшкодування матеріальної
шкоди, 1500грн. на відшкодування моральної шкоди, 450грн. понесених витрат на
правову допомогу, 300грн. за проведення експертної оцінки збитків, 264грн.
сплаченого судового збору, 30грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, а  всього  стягнути
26411 (двадцять шість тисяч чотириста одинадцять) грн..

В решті
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити,  за їх
недоведеністю.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через
Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення
суду має бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Також апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя                                                                                 Білокур
В.І.