П'ЯТИХАТСЬКИЙ   РАЙОННИЙ
СУД   ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа № 2-162/2008 р.
РІШЕННЯ

Іменем
України

01 грудня 2008 р.
м. П'ятихатки

П'ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого
судді Резніченка М.С., при секретарі Москалець А.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення суми боргу,

в с т а н о в и
в:

ОСОБА_1. пред'явила до суду позов до ОСОБА_2. про стягнення боргу у сумі
200000 гривень, обгрунтовуючи його тим, що 18.09.2005 р. між ними було укладено
письмовий договір позики грошових коштів у розмірі 200000 грн., що підтверджено
позичальником розпискою. У розписці ОСОБА_2. зобов'язався повернути суму позики після відчуження належного йому майна, а саме,
ангара, трактора МТЗ-80 та автомобіля КАМАЗ-55111. Інших строків повернення
позики розпискою не обумовлювали. 04.07.2006 р. направила письмову вимогу
сплатити позику, однак відповідач суму позики не повернув і в усній бесіді
відмовився повертати позику.

31.03.2008 р. позивач уточнила позовні вимоги і вважала, що строк платежу
за договором позики настав 06.08.2006 р., тобто, через місяць після отримання
вимоги та просила стягнути  суму позики з
урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів
річних від простроченої суми, де індекс інфляції за період з 06.08.2006 р. по
31.03.2008 р. склав 50000 грн., а сума штрафних санкцій за цей період становить
9900 грн. Загальна сума боргу становить 259900 гривень.

Позивач ОСОБА_1. про час і місце розгляду справи повідомлена належним
чином, в судове засідання не з'явилася, направила
нотаріально посвідчені заяви про підтримання позову та можливість слухання
справи за її відсутності (а.с. 48, 87).

Представник позивача ОСОБА_3. підтримала вимоги свого довірителя.

Відповідач, якого у суді підтримала його представник ОСОБА_4заперечив проти
позову і пояснив, що розписку 18.09.2005 р. написав власноручно на прохання
покійного чоловіка позивачки, оскільки на той час співпрацювали і довіряв йому,
а ОСОБА_5просив його про розписку, оскільки мав проблеми з правоохоронними
органами та з метою завірити їх, що у нього є в наявності грошові кошти.
Розписка була безгрошова. В ній зазначив майно, належне йому, приблизно на суму
позики.

Заслухавши сторони, свідка, та дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.09.2005 р. між сторонами укладено договір позики,
на підтвердження укладання якого та його умов ОСОБА_2. представив позивачці
письмову розписку (а.с. 52 т. 1). Договір відповідає вимогам ст. 1047 ЦК
України, оскільки укладений у письмовій формі, а на підтвердження укладання
цього договору ОСОБА_2. власноручно, що підтвердив і в судовому засіданні,
написав розписку на ім'я ОСОБА_1. як позичальник на суму 200000 гривень та взяв
на себе зобов'язання повернути суму позики після реалізації ангара, трактора
МТЗ-80 та автомобіля КАМАЗ-55111, однак зобов'язання не виконав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а порушенням
зобов'язання, у відповідністю зі ст. 610 цього ж Кодексу, є його невиконання
або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Статтею 625 ч. 2 ЦК України передбачена відповідальність за порушення
грошового зобов'язання. Так, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції  за весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені
договором. Якщо ж договором не встановлений строк повернення позики або цей
строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення вимоги про це.

Статтею 1051 цього ж Кодексу передбачається, що позичальник має право
оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані
ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено
договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення
суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що
гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Хоча ОСОБА_2. у судовому засіданні і заперечив факт передачі йому грошей,
вважаючи договір позики не укладеним та безгрошовим, однак не надав доказів того,
що договір був укладений під впливом обману, насильства чи під впливом тяжкої
обставини.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6.
показала, що вона є дочкою позивачки і була присутня 18.09.2005 р. за місцем
проживання батьків при написанні розписки ОСОБА_2. та передачі йому грошей у
сумі 200000 грн.

Крім того, 04.07.2006 р. ОСОБА_1. пред'явила ОСОБА_2. письмову вимогу про
повернення суми позики, що підтверджується поштовими відправленнями (а.с. 11 т.
1), та яку отримано відповідачем 06.07.2006 р. Однак ОСОБА_2. не використав
право оспорити договір позики ні до звернення ОСОБА_1. до суду з позовом до
нього, ні після відкриття провадження у даній справі, ухвалою про що від
22.07.2006 р. (а.с. 18 т. 1) суд роз'яснив йому право подати у встановлений
строк заперечення проти позову.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, тому суд
зазначає, що ОСОБА_2. не був позбавлений можливості виконання зобов'язання,
оскільки з досліджених у судовому засіданні копій біржових договорів
купівлі-продажу транспортних засобів від 27.09.2005 р. реєстраційний № 505945
(а.с. 49 т. 1) та від 19.10.2005 р. реєстраційний № 519055 (а.с. 50 т. 1) ним
реалізовувалися транспортні засоби, у тому числі і КАМАЗ-55111, та отримувалися
грошові кошти.

Виходячи з вищенаведеного суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі у
сумі 259900 грн., з яких 200000 грн. сума боргу за договором позики. Індекс
інфляції за період з 06.08.2006 р. по 31.03.2008 р. склав 125,3 %, тому сума
боргу з урахування такого індексу складає 250000 грн. (200000 х 125,3 % : 100 %
= 250000). Крім того, у відповідністю з вимогами ст. 625 ч. 2 ЦК України
позивач нарахувала і 3 % річних за вказаний період, що становить 9900 грн..

На підставі ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050, 1051 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

В и р і ш и в:

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1259900 гривень в рахунок відшкодування суми боргу за
договором позики.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя: