Справа №
інстанції Потабенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі: головуючого - Лащенка В.Д. суддів - Корзаченко
І.Ф.,  Червінко К.С.  при секретарі - Шешко О.Б.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа Германівська сільська рада про визнання недійсним заповіту,

встановила:

У лютому
2007 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту
недійсним.  Свої вимоги мотивувала
тим,  що 6 вересня 1977 року ОСОБА_4
заповіла їй все свої майно. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла і вона звернулася до
нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини,  де дізналася про заповіт від 12 вересня 2006
року,  який ОСОБА_4 склала на ім'я
відповідачки ОСОБА_1

Вважає
заповіт від 12 вересня 2006 року недійсним,
оскільки порушено порядок його складення та відсутній підпис заповідача.
Крім того на час вчинення заповіту ОСОБА_4 за станом здоров» я не могла
розуміти значення своїх дій.

Оскільки
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла,  по справі
замінено позивача на ОСОБА_2,  спадкоємця
померлої.

Рішенням
Обухівського районного суду від 24 грудня 2007 року позов задоволено.
Постановлено визнати недійсним заповіт,
складений 12 вересня 2006 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та посвідчений
секретарем виконкому Германівської сільської ради Обухівського району.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати,  посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,  що 6 вересня 1977 року
ОСОБА_4 було складено заповіт,  згідно
якого вона все своє майно заповіла ОСОБА_3 Також встановлено,  що у вересні 2006 року ОСОБА_4 перебувала в
Германівській дільничній лікарні. 12 вересня 2006 року секретарем Германівської
сільської ради було посвідчено заповіт,
відповідно до якого ОСОБА_4 все своє майно заповіла ОСОБА_1,  відповідачці по справі.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
а ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Ухвалою суду проведена заміна позивача на ОСОБА_2,  спадкоємця після смерті ОСОБА_6

Згідно
висновку посмертної судово-психіатричної експертизи № 514,  проведеної Київською психіатричною лікарнею №
1,  ОСОБА_4 під час підписання заповіту,  12 вересня 2006 року страждала на органічне
ураження головного мозку (внаслідок порушення кровообігу головного мозку,  гіпертонічної хвороби,  та атеросклерозу судин головного мозку) із
слабоумством,  внаслідок яких вона не
могла розуміти значення своїх дій та не могла керувати ними.

З
медичної документації,  яка
досліджувалася експертами та показів свідків вбачається,  що ОСОБА_4 на протязі досить тривалого часу
страждала на гіпертонічну хворобу,  та
церебральний атеросклероз,  внаслідок
яких в неї розвинувся інсульт,  після
якого вона втратила пам'ять,  стала
дезорієнтованою,  втратила навички
самообслуговування,  стала лежачою
хворою,  що потребувала стороннього
догляду.

Відповідно
до вимог  ст. . 225 ЦК України правочин,
який фізична особа вчинила у момент,
коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати
ними,  може бути визнаний судом недійсним
за позовом цієї особи,  а в разі її
смерті - за позовом інших осіб,  чиї
цивільні права або інтереси порушені.

За таких
обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог і доведеність обставин,  які дають підстави для визнання заповіту
недійсним.

Доводи
апеляційної скарги про необхідність закриття провадженням у справі та
відсутність підстав для призначення посмертної судово-психіатричної експертизи
не можуть бути враховані,  оскільки вони
не грунтуються на вимогах процесуального закону. Судом першої інстанції
правильно застосовані і норми матеріального права,  якими врегульовані підстави для визнання
правочину недійсним.  Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду про необхідність
визнання недійсним заповіту.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  307,
308 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.