Справа № 2-9652/08 р.
рішення

іменем україни

10 жовтня 2008
року                                                                                     м.
Одеса

Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.

при секретарі - Ющенко В.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської
міської ради про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання
права власності на нерухоме майно, -

ВстанОвив:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання
дійсним договору довічного утримання, укладеного 16 січня 2007 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, та про визнання за нею права власності на об'єкт нерухомості в
цілому - квартиру АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні представник позивачки ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному
обсязі.

Представник
відповідача Одеської міської ради позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, заперечував
проти задоволення позову.

Вислухавши
пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності,
суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання договору
довічного утримання дійсним та визнання права власності на нерухоме майно є
обґрунтованим, доведеними та підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних
підстав.

Судом
встановлено, що 17.07.1971 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у другому
відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління
юстиції м. Одеси, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий
запис за № 669.

ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності в рівних частках належала
квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло,
виданим 12.10.1993 р. Управлінням житлово-комунального господарства виконкому
Одеської міської ради народних депутатів.

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина, у склад якої увійшла &frac12; частина квартири
АДРЕСА_1. Заповіту ОСОБА_4. не складав.

Єдиним
спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 була дружина померлого ОСОБА_2, яка
прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки вона фактично вступила в
керування та володіння спадковим майном, а саме проживала у спірній квартирі
спільно із своїм чоловіком та продовжувала проживати у вказаній квартирі після
його смерті, сплачувала усі комунальні платежі, прибирала квартиру. Спадкова справа
до майна ОСОБА_4 не заводилась, свідоцтво про право власності на спадщину не
видавалось, що підтверджується листом № 2253/2-11 від 02.10.2008 р. П'ятої
одеської державної нотаріальної контори. Документи на спадкове майно після
смерті ОСОБА_4 знаходилися у ОСОБА_2.

Таким чином,
судом встановлено, що ОСОБА_2 прийняла спадкове майно після смерті її чоловіка
ОСОБА_4 та стала єдиним власником об'єкта нерухомості в цілому - квартири
АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим,
що ОСОБА_2 була похилого віку і їй було складно доглядати за собою, з початку
2006 року за нею доглядала позивачка ОСОБА_1.

16.01.2007 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір довічного утримання, відповідно до якого
ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 у власність об'єкт нерухомості в цілому - квартиру
АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 зобов'язалася забезпечувати її утриманням та доглядом
довічно. Проте при укладенні вказаного договору сторонами не були дотримані
вимоги ст. 745 ЦПК України (в редакції 2004 року) щодо нотаріального
посвідчення договору та його державної реєстрації.

У судовому
засіданні встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору
довічного утримання, а саме у договорі від 16.01.2007 р. зазначено, що ОСОБА_1
зобов'язана доглядати ОСОБА_2, прибирати за нею, прати, годувати, купувати їжу
та ліки, сплачувати комунальні послуги, а також сторони визначили розмір
матеріального забезпечення в сумі 500 грн., які ОСОБА_1 повинна сплачувати
щомісяця ОСОБА_2, при цьому ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 об'єкт нерухомості в
цілому - квартиру АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_1 на момент укладення договору
постійно проживала у вказаній квартирі та продовжує у ній  проживати до теперішнього часу, ОСОБА_2
передала їй ключі та правовстановлюючі документи на квартиру.

Допитаний у
судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_2 після смерті її чоловіка
ОСОБА_4 прийняла спадщину та проживала до дня своєї смерті у спірній квартирі
АДРЕСА_1. Свідок ОСОБА_5 підтвердила, що дійсно у зв'язку із похилим віком між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір довічного утримання, за яким ОСОБА_2
передала ОСОБА_1 належну їй квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 доглядала за нею до
дня її смерті, а саме купувала ліки та їжу, годувала, прибирала, прала її речі
та надавала матеріальну допомогу.

ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_2 померла, про що у книзі реєстрації актів громадянського стану Третього
відділу реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління
юстиції м. Одеси зроблено актовий запис за № 52. Спадкова справа до майна
ОСОБА_2. не заводилась, свідоцтво про право власності на спадщину не видавалось,
що підтверджується листом № 2253/2-11 від 02.10.2008 р. П'ятої одеської
державної нотаріальної контори.

Однак у зв'язку
із недотриманням вимог щодо нотаріального посвідчення договору довічного
утримання від 22.01.2007 р., ОСОБА_1 не має можливості оформити на себе право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Приймаючи до
уваги, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належав об'єкт нерухомості в
цілому - квартира АДРЕСА_1, оскільки вона фактично прийняла спадщину після
смерті її чоловіка, відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу
України (в редакції 1963 р.), який діяв на час відкриття спадщини, а також
беручи до уваги, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 при укладенні договору довічного
утримання від 16.01.2007 р. домовилися про усі істотні умови договору, вказаний
договір довічного утримання від 16.01.2007 р. необхідно визнати дійсним, а
право власності на вищевказану квартиру підлягає визнанню за ОСОБА_1

Відповідно до
ст. 744 ЦК України (в редакції 2004 р.), за договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Статтею 220 ЦК
України (в редакції 2004 р.), у разі недодержання сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пленум
Верховного Суду України у своїй постанові № 3 від 28.04.1978 р. зі змінами,
внесеними відповідно до Постанов Пленуму Верховного Суду України №  13 від 25. 12. 1992 р., № 15 від 25.05.1998
р. «Про судову практику по справах про визнання угод недійсними» у п. 4 надав роз'яснення,
що якщо угода, яка відповідно до чинного законодавства підлягає обов'язковому
нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, виконана
повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її
нотаріального оформлення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її
правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило
не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних
умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження.

На підставі
викладеного, керуючись п. «а»
ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 220,
744-746, 748, 749, 751 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 р.), ст.ст.
3, 6, 10, 11, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання договору довічного утримання
дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати дійсним
договір довічного утримання, укладений 16 січня 2007 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1.

Визнати за
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право приватної власності на об'єкт нерухомості в цілому
- квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 48,6 кв.м., у т.ч. житловою площею 32,7
кв.м., підсобною площею 14,9 кв.м.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: