Справа №2-27/2008 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2008 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у
складі:

головуючого судді - Устіченко К.І.,

при секретарі - Борсук І.С.,

з участю прокурора - Гамери Н.В.,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про місце проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про
місце проживання малолітньої дитини. В заяві послалася на таке. Сторони
перебували у цивільному шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1. У
липні 2007 року подружжя припинило сімейні стосунки у зв»язку з тим, що
відповідач зловживає спиртними напоями, не працює.

Позивачка виїхала на постійне місце проживання до м. Херсон, де
влаштувалася на роботу, а дитину оформила у дитячий садок.

26 жовтня 2007 року відповідач приїхав до дитячого садка і вирвавши дитину
у неї з рук, відвіз у с. Центральне Снігурівського району Миколаївської
області, за місцем свого проживання.

Позивачка приїздила за місцем проживання відповідача і просила його
повернути дитину, але він відмовився це зробити.

Враховуючи, що вона створила належні умови для проживання сина, просила суд
прийняти рішення про проживання сина ОСОБА_4 разом з нею, про відібрання дитини
і повернення її їй, допустивши негайне виконання судового рішення.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач позовні вимоги позивачки не визнав. Суду пояснив, що у ОСОБА_1
відсутні будь - які умови для проживання дитини. Вона веде аморальний спосіб
життя. Дитина проживає разом з ним з 26 жовтня 2007 року в належних умовах,
доглянута і проявляє особисту прихильність саме до батька, а не до матері.

Просив суд відмовити позивачці у задоволенні позову.

Представник заінтересованої особи в інтересах дитини вважає за необхідне
встановити місце проживання дитини разом з батьком.

Дослідивши докази, суд прийшов до наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2. перебували у цивільному шлюбі, від якого мають сина
ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про його народження
(а.с.5).

Сім»я мешкала в с. Центральне Снігурівського району Миколаївської області,
що стверджується довідкою характеристикою (а.с.33) Центральної сільської ради
та поясненнями свідків і сторін.

У липні 2007 року подружжя припинило
сімейні стосунки.

Позивачка надала суду довідку (а.с.23) про те, що вона мешкає без
реєстраціїАДРЕСА_1

Відповідач разом з дитиною мешкає в с. Центральне Снігурівського району
Миколаївської області, що підтверджується довідкою Центральної сільської ради
Снігурівського району Миколаївської області (а.с.33), актом обстеження
матеріально - побутових умов (а.с.36, 41).

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Сімейним Кодексом
України, а саме спір між матір»ю та батьком щодо місця проживання малолітньої
дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько,
які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги,
ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші
обставини, що мають істотне значення.

В силу п.24 Постанови від 12 червня 1998 року №16 Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю України»
із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного суду України
від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо
про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із
встановленої Законом  рівності прав та
обов»язків батька і матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов
для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально - побутовому стані
одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивачка під час
сумісного проживання з відповідачем виявляла більше уваги  дитині і проявляла більшу турботу до неї.

Після припинення сімейних стосунків позивачка з дитиною виїхала до м.
Херсон, влаштувалася на роботу, а дитину влаштувала в ясла садок НОМЕР_1загального
розвитку (а.с.6) в м. Херсон по АДРЕСА_2.

Як свідчить, характеристика завідуючої я/с НОМЕР_1(а.с.26) мати проявляла
турботу  про дитину, дитина була
доглянута.

За місцем проживання в с. Центральне Снігурівського району Миколаївської
області та за місцем роботи на даний час у ВАТ «Дружба», позивачка
характеризується з позитивного боку, як старанна та працьовита людина,
врівноважена, свої обов»язки як працівник та мати  виконує сумлінно, що підтверджується
характеристиками (а.с.27, 33, 44).

У жовтні 2007 року відповідач з дозволу позивачки на дві неділі забрав сина
за місцем свого проживання в с. Центральне Снігурівського району Миколаївської
області, після чого став його утримувати і відмовлявся повернути матері, з якою
до цього він проживав.

Суд вважає, що заява позивачки є обґрунтованою і підлягає частковому
задоволенню  на підставі ст.. 161
Сімейного Кодексу України, при цьому суд виходить не тільки з того, що
матеріально - побутові умови проживання кращі у батька, а враховуючи те, що
мати - позивачка проявляла більшу увагу до дитини і турботу про неї, після
розлучення дитина проживала з матір»ю, а батько став її утримувати
безпідставно. Суд враховує вік дитини і можливість матері краще піклуватися від
батька відносно своєї дитини, особисті якості позивачки, яка працює,
характеризується позитивно, може створити належні умови для виховання та
утримання своєї дитини.

Та обставина, що позивачка в даний час немає постійного місця проживання не
може слугувати підставою у відмові визначення місця проживання дитини саме з
нею.

Суд виходить також з того, що в разі досягнення дитиною віку 14 років, вона
сама може прийняти рішення з ким із батьків залишитися проживати.

Що стосується батька дитини, незважаючи на те, що в нього кращі матеріально
- побутові умови для проживання дитини, але він
не в змозі надати того піклування та виховання дитині такого віку, як це
може зробити мати.

Посилання відповідача та його представника на ту обставину, що позивачка
веде аморальний спосіб життя і не в змозі надати належне виховання та утримання
дитині не ґрунтуються на будь - яких доказах, а тому суд не бере їх до уваги.

Суд визначає місцем проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з
його матір»ю і зобов»язує батька повернути
дитину матері, з якою вона раніше проживала.

Керуючись ст.. 3, 15, 57, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовільнити частково.

Визначити місцем проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з його матір»ю - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов»язати батька - ОСОБА_2  повернути дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, матері - ОСОБА_1, з якою вона раніше
проживала.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
10-ти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: