ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м е н е м   У к р а ї н и
2008 року    Ялтинський міський
суд Автономної Республіки Крим
головуючого, судді
ОСОБА_4                           ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_6  про відшкодування
вартості майна, яке було одержано на виконання недійсного правочину,
ОСОБА_1 звернулась до
Ялтинського міського суду АРК із зазначеною позовною
заявою в порядку процесуальних вимог цивільного судочинства і просить суд :
-              Стягнути з ОСОБА_3 на його користь
в порядку відшкодування вартості майна, яке було одержано на виконання
недійсного правочину, п'ятсот п'ятдесят тисяч триста п'ятдесят чотири гривні.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 є опікуном
ОСОБА_7, яка була власницею квартири АДРЕСА_1, і за визнаним судом недійсним
договором купівлі-продажу від 5 грудня 2002 року зазначена квартира була
відчужена відповідачу ОСОБА_3 Враховуючи, що на момент звернення до суду майно
в натурі не збереглось, позивачка просить суд ухвалити рішення про
відшкодування вартості квартири за цінами стосовно вартості спорудженого на
місці квартири жилого будинку.
У судовому засіданні позивачка та її представник на підставі довіреності ОСОБА_2 наполягали на задоволенні позову із зазначених підстав.
Представники відповідача ОСОБА_3 проти позову
заперечували, посилаючись на те, що відсутній сам предмет спору, адже
відповідач є власником жилого будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Ялтинського
міського суду АРК від 11 жовтня 2006 року, квартира, що належала ОСОБА_1, була
знищена при пожежі до укладення визнаного недійсним договору купівлі-продажу.
Суд залучив до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_6, який за
довіреністю від імені недієздатної особи здійснив відчуження квартири, проте він
у судове засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду був  повідомлений
Особи, які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають
значення для справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалось питання про їх
допит в якості свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивачки, представників сторін ,
повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд
дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви з таких підстав.
За рішенням Виконавчого комітету Ялтинської міської ради
№ 61 від 22 січня 2004 року опікуном недієздатної ОСОБА_7 призначена ОСОБА_1,
яка має достатній обсяг цивільної та цивільно-процесуальної дієздатності і діє
як позивач в інтересах недієздатної особи.
Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду АРК від 10 липня 2007 року визнаний недійсним договір
купівлі-продажу  квартири АДРЕСА_1,
укладений 5 грудня 2002 року між ОСОБА_7, в інтересах якої діяв на підставі
довіреності ОСОБА_6, та ОСОБА_3

Зазначеним рішенням було встановлено, що ОСОБА_3 на
підставі рішення Ялтинського міського суду АРК від 11 жовтня 2006 року є
власником окремого жилого будинку АДРЕСА_1, право ж ОСОБА_7 на  квартиру було припинено на підставі ч. 4 ст.
346 ЦК України, оскільки квартира була знищена при пожежі ще до укладення
визнаного недійсним договору її купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справи, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, не підлягає доказуванню, що за договором
купівлі-продажу від 5 грудня 2002 року квартира АДРЕСА_1 не відчужувалась і у власність
ОСОБА_3 не передавалась, оскільки право ОСОБА_7 на цю квартиру на момент
укладення недійсного правочину вже було припинено.

Враховуючи викладені обставини, суд має відмовити у
задоволенні позову, адже з підстав ч. 1 ст. 216 ЦК України суд вправі стягнути
вартість майна лише в разі реальної передачі майна на виконання недійсного
правочину. Якщо майно за недійсним правочином не передавалось взагалі, то і
відсутні підстави для стягнення його вартості.

При цьому суд відзначає, що метою судового захисту за
змістом ст. 16 ЦК України є захист наявного права, яке на момент вчинення
договору купівлі-продажу від 5 грудня 2002 року вже не існувало.

Таким чином, розглянувши цивільну справу в присутності прокурора,
представника відповідача, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи,
перевіривши їх  доказами, суд дійшов
висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Питання про розподіл судових витрат вирішується
відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 15, 16, 216
ЦК України, ст. ст. 1, 3 - 8, 10, 11, 15, 60, 61, 158, 179, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви  ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6  про відшкодування вартості майна, яке було
одержано на виконання недійсного правочину - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в
десятиденний  строк з наступного дня
після його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК
України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, що передбачені ст.
ст. 223, 294 ЦПК України.

СУДДЯ -