АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-520/2008
рік.                                             Головуючий
20                                                                       Дудніченко
апеляційній Інстанції Ювшин В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 року                                                                            м.
Черкаси

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
у складі головуючого Ювшина В.І.

суддів: Сіренка
Ю.В., Скіця М. І.

при секретарі::
Наконечна М. М.

позивача                          ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 09 січня 2008 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

встановила:

ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, заподіяної здоров'ю позивача вчиненим злочином., посилаючись на те, що 12 листопада 2004 року неподалік
села Мурзинці, Звенигородського району в урочищі «Пасіка» на нього був вчинений
злочин ОСОБА_1, а іменно -
шляхом пострілу з мисливської рушниці ОСОБА_1 причинив йому вогнепальне
поранення картеччю. ОСОБА_2
було ушкоджено праву легеню, поранено м'які тканини голови, поясничної
області, пошкоджено ліву нирку та праве стегно. Дані тілесні ушкодження
відносяться до категорії тяжких. Вироком Звенигородського районного суду від 05 квітня 2005 року ОСОБА_1
визнаний винним в вчиненні злочину передбаченого ст. 128 КК України та йому призначено покарання в вигляді штрафу
в сумі 510 гривень..
Внаслідок отриманих поранень Коренний неодноразово знаходився на лікуванні, на
що витратив свої власні кошти, чим йому причинена матеріальна шкода. Внаслідок
вогнепального поранення та довготривалого лікування, ОСОБА_2 переніс фізичний
біль,

2

йому встановлена
третя група інвалідності, в зв'язку з чим ОСОБА_2
заподіяна і моральна шкода. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1994 гривни 20
копійок матеріальної шкоди, 1000
гривень судових витрат та 50000
гривень моральної шкоди.

Рішенням
Звенигородського районного суду Черкаської області від 09 січня 2008 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
561 гривну 20 копійок
витрат на лікування, 8000
гривень моральної ніколи та 1000
гривень судових витрат за надану правову допомогу.

У
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Звенигородського районного суду від 09 січня 2008 року скасувати,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, та постановити нове рішення, яким повністю відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
його позовних вимог.

Розглянувши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність
висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом
норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія
суддів знаходить за необхідне апеляційну скаргу задоволити частково лише в
частині розподілу судових витрат між сторона з таких підстав. В частині
стягнення матеріальної та моральної шкоди апеляційна скарга підлягає до
відхилення.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року №11 «Про судове
рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення
для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими у судовому засіданні.

Рішення
суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди
відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_2
в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те, що необережним вогнепальним пораненням
позивача з мисливської рушниці відповідачем ОСОБА_1, ОСОБА_2 причинено тяжкі
тілесні ушкодження. Вказані обставини протиправного завдання вогнепального
поранення ОСОБА_2
підтверджено вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2005 року і
відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
повторному доказуванню не підлягають при розгляді цивільної справи. На своє
лікування ОСОБА_2 поніс матеріальні витрати. Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України
фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я
фізичній особі, зобов'язана

3

відшкодувати
потерпілому витрати, викликані необхідністю придбання ліків. Розмір понесених
витрат на придбання ліків судом першої інстанції вирахувано вірно, з
урахуванням доказів на придбання ліків. Доводи апелянта про те, що дані кошти
на придбання ліків було ним компенсовано потерпілому шляхом передачі коштів в
сумі 100 доларів США не підтверджено
відповідними письмовими доказами, а тому вірно не взято до уваги судом.

П. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України
визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.
Таких страждань неправомірним заподіянням вогнепального поранення та каліцтва і
було причинено ОСОБА_2
апелянтом ОСОБА_1, а тому відповідно до ст.
1167 ЦК України така шкода підлягає до стягнення з особи, яка її
завдала. При визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з
роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та визначив даний розмір моральної
шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру
немайнових витрат, стану здоров'я ОСОБА_2 та тяжкість вимушених змін у його
житті. Визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди відповідає
засадам розумності, виваженості та справедливості. Доводи апелянта в частині
стягнення моральної школи про полювання ОСОБА_2 без відповідних документі були
враховані судами при призначення покарання ОСОБА_1 по кримінальній справі та
визначення розміру заподіяної моральної шкоди по даній цивільній справі.
Вказана обставина не може служити для повного скасування заподіяної моральної
шкоди.

Позовні
вимоги по даній справі задоволено на 35,
5% від заявлених вимог про стягнення матеріальної шкоди. Стягнення моральної
шкоди не являється матеріальною вимогою і тому процентному відрахуванню не
підлягає. Відповідно до ч. 1
ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов
задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до
тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Але
судом першої інстанції не враховано положення даної норми процесуального закону
та стягнуто з відповідача на користь позивача повність судові витрати на
правову допомогу, не врахувавши пропорційність задоволення позовних вимог. Тому
розмір судових витрат, які підлягають поверненню позивачеві повинен становити (35% від 1000 гривень витрат
на правову допомогу) 350
гривень.

Так як
суд першої інстанції при визначенні розміру повернення судових витрат порушив
норму процесуального права, що призвело до невірного визначення розміру
повернення судових витрат, то рішення суду першої інстанції підлягає до зміни в
частині розміру стягнення судових витрат.

Керуючись
ст. ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів судової палати, -

4

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області
від 09 січня 2008 року задоволити
частково, а рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 09 січня 2008 року змінити,
виключивши з резолютивної частини судового рішення вказівку про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових
витрат в сумі 1000 гривень.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові
витрати за надану правову допомогу в сумі 350
гривень. В іншій частині рішення Звенигородського районного суду Черкаської
області від 09 січня 2008 року залишити
без змін.

Рішення
суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення,
але може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двох місяців,
починаючи з дня його проголошення.