УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008 року Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого                                      Снітка С.О.

суддів:                                                Павицької
Т.М., Олексієнка М.М.

секретаря                                           Ганько
Ю.І.

з участю
позивача розглянула у судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ВАТ "Біомедскло" про зміну формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку
за час затримки розрахунку, повернення коштів, відшкодування моральної
шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1. на рішення Корольовського районного суду
М.Житомира від 25 грудня 2007 року,

встановила:

24.07.2007 р. ОСОБА_1. пред'явив позов до ВАТ
"Біомедскло", в якому зазначив, що працював у відповідача до
20.04.2007 року. При звільненні з роботи йому неправильно була нарахована
заробітна плата та виплачена не в повному обсязі. З затримкою на 16 днів після
звільнення виплачена компенсація за невикористану відпустку. Із його заробітку
безпідставно були відраховані аліменти та звільнений він був за угодою сторін,
але в трудовій книжці записано, що за власним бажанням, тому просив стягнути на
його користь 922 грн. 40 коп. заробітку за час затримки розрахунку, 113 грн. 64
коп. безпідставно відрахованих із зарплати аліментів, 5000 грн. моральної шкоди
та 7263 грн. 90 коп. збитків, які він поніс у зв'язку з тим, що не отримав
допомоги по безробіттю у Центрі зайнятості.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25 грудня

2007 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з відкритого

акціонерного товариства "Біомедскло" на користь ОСОБА_1 922 грн.
40 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку

та в дохід держави 51 грн. судового збору і 30 грн. за
інформаційно-технічне

забезпечення розгляду справи в суді.

Справа № 22ц-469                                                   Головуючий у суді Г інстанції: Бондарчук В.В.

Категорія: 41                                                                 Доповідач: Снітко C.O.

2

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

У апеляційній
скарзі позивач просить задовольнити решту його позовних вимог, оскільки з
рішенням суду не згідний. Посилається на те, що йому повинні були нарахувати
премію, але товариство цього не виконало. Він не був ознайомлений з наказом про
дисциплінарні стягнення, суду цих наказів не було надано.

Несвоєчасно
виплачена компенсація за невикористану відпустку призвела до моральних страждань,
він втратив нормальні життєві зв'язки та вживав додаткових зусиль для
організації свого життя, не пройшов курсу лікування у зв'язку з чим психічний
стан здоров'я погіршився.

Перевіривши
справу в межах заявлених позовних вимог та у межах доводів апеляційної скарги
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи із наступного.

Із матеріалів
справи видно, що позивач працював у відповідача налагсджувальником пакувальних
машин цеху №2. 19.04.2007 р. написав заяву про звільнення з роботи за власним
бажанням (а.с.40).

Наказом від
20.04.2007 р. (а.с.6) був звільнений з роботи за ст.38 КЗпП України (за власним
бажанням).

Встановивши, що
відповідач із затримкою на 16 днів після звільнення не випалтив позивачу
компенсацію за невикористані відпустки, суд на підставі ст.117 КЗпП України
стягнув з ВАТ на користь ОСОБА_1. 922 грн. 40 коп. середнього заробітку за
затримку розрахунку виходячи із середньоденного заробітку позивача 57 грн. 65
коп. (а.с.42).

Доказів про
неправильне нарахування йому заробітної плати та про спричинення відповідачем
моральної шкоди позивач суду не надав. Тому суд обгрунтовано відмовив у
задоволенні позову в цій частині.

Утримання
аліментів, як встановив суд , проводилось відповідачем із заробітної плати
позивач: а відповідно до п.п.5.12 Постанови Кабінету Міністрів України № 146
від 26.02.1993 р., тому і в цій
частині позову відмовив.

Звільнення
позивача відповідач не пов'язував з угодою сторін. Тому підстав для задоволення
позову і в цій частині суд не знайшов.

Не надав позивач
суду доказів і про те, що у зв'язку з непостановкою
на облік як безробітного з вини відповідача у Центрі зайнятості, він поніс
збитки на 7263 грн. 90 коп. Тому і в цій частині позову суд обгрунтовано
відмовив.

Із справи видно,
що позивач позбавлявся премії у зв'язку з прогулами, які допускав на роботі,
про що свідчать накази про накладення на нього дисциплінарних стягнень
(а.с.26,33).

Зазначених
наказів та наказу про звільнення не оспорив, доказів про моральні страждання та
погіршення стану здоров'я у зв'язку з несвоєчасним розрахунком суду не надав і
до апеляційної скарги не долучив.

Тому колегія
суддів вважає його апеляційну скаргу безпідставною та такою, що задоволенню не
підлягає, а рішення суду справедливим, законним та обгрунтованим.

3

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Корольовського районного суду м.Житомира від 25 грудня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути протягом двох місяців з
цього моменту оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.