overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-775/2008р.
Р і ш е н н я

Ім”ям України

18 вересня 2008р.

Чигиринський районний суд, Черкаської області, в складі:

головуючого судді  -
Совгири І.В.

при секретарі -  Буханець Ю.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в м. Чигирині, Черкась -кої області, цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Тіньківської сільської ради, про
визнання права власності на будинок

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, являлася власником будинку в
АДРЕСА_1, який був зареєстрований в погосподарській книзі  Тіньківської сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_1, вона померла і позивач, будучи спадкоємцем, відповідно до
закону, просить встановити належність вказаного будинку  ОСОБА_2, а за ним визнати право власності на
нього, підтримавши свої позовні вимоги в судовому засіданні.

Відповідач
позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши  позивача, вивчивши матеріали справи, вважає,
що поскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що власником
будинку розташова- ного в с. Тіньки, Чигиринського р-ну була  ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується виписками з погосподарських книг, довідками  Тіньківської сільської ради, свідоцтвом про
смерть, тому можливо встановити факт належності їй вказаного будинку.

В
судовому засіданні також знайшов підтвердження факт, що спадкоємцем майна після
її смерті, по закону, є позивач по даній справі, який фактично вступив в
управління спадковим майном, що підтверджено довідкою Тіньківської сільської
ради, тому за ним можливо визнати право власності на це домоволодіння.

На
підставі викладеного, ст. 328 ЦК України, керуючись ст.15,30,62,130,218 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву  задоволити.

Визнати, що будинок з надвірними
спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, належав
ОСОБА_2,

яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати право власності на будинок з
надвірними спорудами, який розташований

в АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_2 за ОСОБА_1

Рішення
може бути оскаржено до шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення,
заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги протягом двадцяти днів
після подачі заяви.

Головуючий
Справа № 2-о-22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2008 року Іванівський районний суд Херсонської області
в особі судді Крисанової В.І.
при секретарі Аненко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванівка
про винесення додаткового рішення по справі за його заявою про встановлення факту постійного проживання на території України,
звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення, посилаючись на те, що 2 червня 2008 судом постановлено рішення про встановлення факту його постійного проживання на території України, а необхідно станом на 24 серпня 1991року.
В судовому засіданні заявитель
підтримав вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві.
Представник заінтересованої особи до суду не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.
Заслухавши пояснення заявителя, вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 2 червня 2008 року Іванівським районним судом Херсонської області постановлено рішення по справі за заявою
про встановлення факту його проживання на території України з 10 липня 1991 року (а.с.27).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Оскільки при винесенні рішення судом в резолютивній його частині вказано, що заявитель проживає на території України з 10 липня 1991 року, а необхідно вказати станом на 24 серпня 1991 року, то є підстави для винесення додаткового рішення.
Керуючись п.1, 3 ч.1 ст. 220 ЦПК, суд
про винесення додаткового рішення по справі за його заявою про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.
Встановити юридичний факт того, що
народження, уродженець кишлачної ради імені Калініна, Янгіюльського району, Ташкентської області, Узбецької РСР постійно проживає на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Додаткове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження до Іванівського районного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

24
листопада 2008 року                                                                      м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гуменюк В.І., розглянувши касаційну скаргу
ТОВ “Нива-2003” на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4
липня 2008 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30 вересня
2008 року у справі за позовом ТОВ “Нива-2003” до ВАТ “Державний ощадний банк
України”, ОСОБА_1 про визнання договору застави недійсним,

в
с т а н о в и в:

ТОВ “Нива-2003” звернулося до суду із зазначеним позовом посилаючись на те,
що 18 липня 2002 року між Запорізьким обласним управлінням ВАТ “Державний
ощадний банк України” та ОСОБА_1 було укладено договір застави, відповідно до
умов якого ОСОБА_1 виступив перед Запорізьким обласним управлінням ВАТ
“Державний ощадний банк України” майновим поручителем в якості директора ПП
“Сан-плюс”. Предметом договору є мельничне обладнання Р6-АВМ-15 ПС. ТОВ ”Нива
2003” створено в 2003 році шляхом реорганізації виділення з ТОВ “Сан плюс”. В
результаті розподілу майна 15 липня 2003 року ТОВ “Нива-2003” передано у
власність мельничне обладнання Р6-АВМ-15 ПС. Просили визнати договір застави
від 18 липня 2002 року недійсним, оскільки на момент його укладання ПП “Сан
плюс” не існувало, а ОСОБА_1 не міг виступати в якості його директора.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4 липня 2008 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30 вересня
2008 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ “Нива-2003” просить скасувати рішення
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 4 липня 2008 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 30 вересня 2008 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Касаційна скарга необґрунтована. Доводи скарги висновків суду не
спростовують. Передбачених законом підстав неправильного застосування норм матеріального
чи порушення норм процесуального права не встановлено.

Керуючись пунктом 5 частини 3 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ТОВ “Нива-2003” до ВАТ “Державний ощадний банк
України”, ОСОБА_1 про визнання договору застави недійсним.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                      В.І. Гуменюк
ПОКРОВСЬКИЙ РАЙОНИЙ СУД
Дніпропетровської області
С У Д О В И Й     Н А К А З
16 вересня 2008 року
Справа № 2-н-232
Суддя Покровського районного суду в
Дніпропетровській області Пустовар О.С. розглянувши заяву ЗАТ КБ „Приватбанк”
про стягнення боргу в розмірі 9686
відповідно до ст.1047, ст.1049,
ст.1050 ЦК України та ст.95, ст.96 п.1, ст.102 ЦПК України
1. Стягнути з ОСОБА_1, яка проживає в смт Покровське
АДРЕСА_1  Покровського району
Дніпропетровської області
на користь ЗАТ КБ „Приватбанк”,
який знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ              вул. Набережна Перемоги, 50, борг в
розмірі 9686 (дев'ять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 70 (сімдесят)
2. Стягнути з боржника на користь стягувача 48 (сорок
вісім) гривень 43 (сорок три)  копійки
судового збору, що був останнім сплачений при подачі заяви.
3. Стягнути з боржника на користь стягувача 15
(п'ятнадцять) гривень 00 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, що були останнім сплачені при подачі заяви.
4. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати
Суддя Покровського
районного суду
Згідно зі статтею 104 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК
України) боржник має право в разі заперечення проти вимог стягувача протягом
десяти днів з дня отримання судового наказу подати заяву про його скасування.
Відповідно до статті 105 ЦПК України у разі ненадходження заяви від
боржника протягом трьох днів після закінчення строку на її подання та за
наявності даних про отримання боржником копії наказу судовий наказ набирає
законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання.
Заява боржника про скасування
судового наказу, що подана в установлений строк, розглядається судом протягом
п'яти днів з дня її надходження без судового розгляду і виклику сторін, про що
постановляється ухвала, якою скасовується судовий наказ (стаття 106 ЦПК
Судовий
наказ набрав чинності  „ _______”
__________________________200 ____року.
видачі судового наказу
„________”___________________________200____ року.
пред'явлення виконавчих документів до виконання
„ ________ „ __________________________20_____ року.
Суддя
суду
Відмітки про виконання судового наказу
Дата надходження судового наказу
Повне найменування установи,
підприємства, організації, в якому знаходився судовий наказ на виконанні
Загальна сума відрахована за
судовим наказом
Дата повернення судового наказу
до відділу державної виконавчої служби чи стягувачеві
Підстава повернення судового
Підпис керівника установи,
підприємства, організації
(з прикладанням печатки)
_________________________________________________________________________
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 листопада 2008 року                                                                                          м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

головуючого                                                             Косенка
В.Й.,

суддів:                                                                      Данчука В.Г., Перепічая В.С., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Харківський метрополітен», третя
особа - ОСОБА_2, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 16 травня 2008 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 1 липня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У
грудні 2007 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до державного підприємства «Харківський
метрополітен», третя особа - ОСОБА_2, про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16
травня 2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 1 липня 2008 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеними судовими рішеннями
ОСОБА_1 подав до Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити
у справі нове рішення.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення може бути лише неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Статтями 342 ЦПК України передбачено випадки,
в яких ухвали суду скасовуються.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали
справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального й процесуального права, а отже, відсутні підстави для скасування
постановлених судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись статтями 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16
травня 2008 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 1 липня
2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий                                                                                           В.Й. Косенко

Судді:                                                                                   В.Г.
Данчук

В.С. Перепічай
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
17 листопада  2008 року
Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
Жайворонок Т.Є.,  Косенка В.Й.,  Костенка А.В., -
розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на
житлове приміщення шляхом зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою заступника прокурора                             м. Севастополя в
інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Гагарінського районного суду  м. Севастополя від 20 лютого 2008 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.
Севастополя від  26 червня 2008 року,
Гагарінського районного суду  м.
20 лютого  2008 року, залишеним
без змін  ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Севастополя від 26 червня 2008
року позов ОСОБА_1 задоволено.
У касаційній скарзі заступник прокурора
м. Севастополя в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати
ухвалені у справі рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції  в межах
касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції
або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення
норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341
ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.
Керуючись ст.ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, -
Касаційну скаргу заступника прокурора м. Севастополя в інтересах ОСОБА_2
Гагарінського районного суду  м.
Севастополя від                        20
лютого 2008 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Севастополя від   26
червня 2008 року  залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Т.Є. Жайворонок

В. Й.
Косенко

А.В.
Костенко
інстанції: Калюжна В. В. Справа № 22- 409 / 2008 р.
УХВАЛА

" 10 " січня 2008 р.                                                             м.
Запоріжжя

Суддя
апеляційного суду Запорізької області Ломейко В.О., при вирішенні питання про
прийняття до апеляційного розгляду апеляційної скарги Садівничого товариства
„Запоріжсталь-1" на рішення Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від «09» листопада 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
Садівничого товариства „Запоріжсталь-1" про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2007 року
позов задоволено.

На зазначене
рішення СТ „Запоріжсталь-1"
подало   апеляційну скаргу, за
якою не може бути відкрито апеляційне провадження за таких підстав.

Відповідно до
ст. 294 ЦПК України заява про апеляційне оскарження рішення подається протягом
десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга протягом двадцяти днів з
дня подання заяви про апеляційне оскарження.

За змістом ч. 4
ст. 295 ЦПК України апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

Як вбачається з
матеріалів справи, заява про апеляційне оскарження СТ „Запоріжсталь-1"
подана до суду 14.11.2007 року (а.с.52) . Апеляційна скарга на рішення суду
датована апелянтом та подана до суду 05.12.2007 року, тобто після спливу
двадцятиденного строку.

Відповідно до ч.
3 ст. 294 ЦПК України заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга,
подані після закінчення строків , залишаються без розгляду , якщо апеляційний
суд за заявою особи, яка її подала , не знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи те,
що апеляційна скарга подана з пропуском строку , передбаченого на її подачу,
апеляційна скарга СТ „Запоріжсталь-1" підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 294,295,296,297 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Садівничого товариства „Запоріжсталь-1"   на

рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя
від «09» листопада 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого
товариства „Запоріжсталь-1" про відшкодування моральної шкоди залишити без
розгляду.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох

місяців.
Справа
№22ц-3639 2007 р.
у 1 інстанції Верещак A.M.
Категорія 30                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня
2008 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого - судді
Антоненко В.І.,  суддів: Поліщука М.
А.,  Касьяненко Л.І.,  при секретарі Кобець І.С.

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою представника військової частини А 2167 на рішення Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області від 21 серпня 2007 року у справі за позовом військового
прокурора Білоцерківського гарнізону в інтересах військової частини А 2167
Міністерства оборони України до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про виселення.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення відповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи скарги,  колегія суддів

встановила:

У
березні 2007 року заступник військового прокурора Білоцерківського гарнізону
звернувся до суду з позовом в інтересах військової частини А 2167 про виселення
відповідачів з гуртожитку по АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення,  посилаючись на те,  що вказаний жилий будинок знаходиться на
балансі військової частини А 2167 і має статус гуртожитку. У серпні 1990 року
відповідачам була надана кімната АДРЕСА_1 у вказаному гуртожитку у зв"язку
з роботою ОСОБА_1  водієм автовантажника у Білоцерківській КЕЧ. 15 квітня
2003 року ОСОБА_1  звільнений з роботи за
власним бажанням.

Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду від 21 серпня 2007 року у задоволенні
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі представник військової частини А 2167 просить скасувати
рішення суду,  посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права..

Апеляційна
скарга не підлягає   задоволенню з таких
підстав.

По
справі встановлено,  що жилий будинок
АДРЕСА_1 знаходиться на балансі військової частини А 2167 і має статус
гуртожитку. У серпні 1990 року відповідачам була надана кімната АДРЕСА_1 у
вказаному гуртожитку у зв"язку з роботою ОСОБА_1
водієм автовантажника у Білоцерківській КЕЧ. 15 квітня
2003 року ОСОБА_1  звільнений з роботи за
власним бажанням.

Ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні позову,
суд обгрунтовано виходив з положень
ст.  ст.  127,
130 та 132 ЖК України,   ст.  ст.  257,  261 та 267 ЦК України,  та
прийшов до правильного висновку про те,
що у задоволенні позову необхідно відмовити у зв"язку із спливом
строку позовної давності.

Висновки суду
відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення
суду постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права,  підстав до його скасування при апеляційному
розгляді справи не встановлено.

В
апеляційній скарзі не приведено доводів,
які б спростовували висновки суду,
викладені в рішенні.

Керуючись  ст.
ст.  308,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу військової частини А 2167 відхилити,
а рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 21 серпня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.
Справа
№ 2- 1969
жовтня 2008 року      ТУЛЬЧИНСЬКИЙ   РАЙОННИЙ
СУД    Вінницької області
складі :    головуючого судді                  Люлько В.В.
в попередньому судовому засіданні в місті Тульчині справу за позовом   ОСОБА_1
до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу,
Позивач звернувся в суд з даним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що вони зареєстрували з відповідачкою шлюб ІНФОРМАЦІЯ_1  року у відділі РАЦСу Тульчинського району за
актовим записом НОМЕР_1 .
Від даного шлюбу дітей не мають.
Однак, спільне життя у них з відповідачкою не склалося
через різні погляди на життя. Вони не зійшлись характерами, між ними відсутні
спільні життєві інтереси.
Хоча вони і проживають в одному будинку, шлюбні
відносини між ними припинені. Розривати шлюб через органи РАЦСу відповідачка не
В зв'язку з цим, просить суд розірвати шлюб.
В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і на
розірванні шлюбу наполягає.
Відповідачка позов визнала і на розірвання шлюбу згодна.
Заслухавши сторони та ознайомившись з матеріалами
справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задоволити, оскільки вимоги
позивача обґрунтовані, підтверджені належними доказами та відповідають вимогам
На підставі викладеного, керуючись ст. 109, 110 СК
України, ст. 10, 60, 213 - 215,  ЦПК
України,  суд, -
Позов задовольнити .
Розірвати шлюб між ОСОБА_1  та ОСОБА_2 , який був зареєстрований
ІНФОРМАЦІЯ_1  року у відділі РАЦСу
Тульчинського району за актовим записом НОМЕР_1 .
При реєстрації розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1  17 грн. в прибуток держави.
стягнення звільнити.
Рішення суду може
бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з  дня
його проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя :