Справа № 2-352/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня
2008 року Бобровицький районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого
судді                                     Іванюка
І.І.

при секретарі
судового засідання                           Фещенко
Ю.В.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЛЯ І ВОЛЯ» про визнання
не чинними дії відповідача щодо відмови виплати орендної плати за оренду землі
2007 року та зобов'язання відповідача виплатити орендну плату за землю.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернулася до Бобровицького районного суду Чернігівської області з позовом до
Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЛЯ І ВОЛЯ» про визнання не чинними
дії відповідача щодо відмови виплати орендної плати за оренду землі 2007 року
та зобов'язання відповідача виплатити орендну плату за 2007 рік.

Так, позивач у
своїх позовних вимогах посилається на укладений на підставі сертифікату на
право на земельну частку (пай) між ним і ТОВ «ЗЕМЛЯ І ВОЛЯ» договір оренди
земельної частки (паю) терміном на 10 років, який 19.07.2005 р. зареєстровано у
книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Бобровицької
міської ради за № 518.

Представник
позивача і позивач у судових засіданнях позов підтримали повністю, просять
задовольнити його у повному обсязі.

Представником
відповідача позов не визнано повністю дано суду пояснення на позов у яких
просить відмовити позивачу у позові посилаючись на те, що земельна ділянка, що
була орендована за договором відповідачем у 2007 р. не використовувалася і не
оброблялася за поважних обставин.

Самостійною
підставою для відмови позивачу у позові відповідач вважає неналежну передачу
йому об'єкту оренди. Відповідач стверджує, що в порядку ст. 17 Закону України
«Про оренду землі» об'єкт оренди відповідачу має бути переданий позивачем у
строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Заслухавши
представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні
позову ОСОБА_1 слід відмовити за наступних обставин.

Суд в межах
заявлених позовних вимог та наданих представниками сторін доказів по справі
встановив наступні обставини та правовідносини.

Так, між
власником земельної частки (паю) ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЗЕМЛЯ І ВОЛЯ» був укладений договір оренди земельної частки
(паю), що 19.07.2005 р. зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів
оренди земельних часток (паїв) Бобровицької міської ради за № 153.

Предметом
договору оренди земельної частки (паю) була оренда земельної частки (паю)
розміром 7,17 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах земельної
ділянки, виділеної в натурі єдиним земельним масивом і належала ОСОБА_1. на
підставі сертифікату на право на земельну частку (пай).

Умовами договору
оренди земельної частки (паю) передбачалося (п.п. 2.2. договору), що відповідач
нараховує позивачу щороку орендну плату у розмірі 1 440,00 грн. за користування
вказаною в договорі земельною часткою.

До того ж,
відповідно до ст.ст. 1, 13, 21 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування
на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного
законодавства. А Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.

Відтак, ст. 21
Закону України «Про оренду землі» зазначає, що орендна плата може бути сплачена
або стягнута в судовому порядку за умови дійсного користування об'єктом оренди.

Відповідач не
використовував земельну ділянку позивача у 2007 р., що підтверджується листом
відділу земельних ресурсів у Бобровицькому районі і поясненнями сторін, свідка.

Суд бере до
уваги той факт, що відповідач не використовував і не обробляв орендовану за
договором земельну ділянку у період за який позивач просив стягнути орендну
плату за поважних обставин, у зв'язку із тим, що відповідач фактично і фізично
не міг обробляти земельну ділянку позивача.

Так, відповідач
орендував земельну частку (пай) позивача, що розміщена в межах земельної
ділянки, виділеної в натурі єдиним земельним масивом і належала більше ніж 200
власникам сертифікатів, з яких понад 190 розірвали додатковими угодами
договірні відносини з відповідачем, повернули землі від відповідача. Отже,
після розривання договорів іншими власниками землі, відповідач не мав змоги
дістатися до землі позивача не порушивши їх прав, як власників землі, тому й не
міг обробляти землю позивача.

Відповідач
дійсно не користувався об'єктом оренди за суттєвих обставин і це підтверджено
доказами, тому, орендна плата не може бути нарахована і стягнута за об'єкт,
який відповідач не використовував.

Отже, у
зв'язку із тим, що відповідач не використовував земельну ділянку, то у позивача
відсутні порушені відповідачем права на стягнення орендної плати і на звернення
до суду з позовом про зобов'язання відповідача сплатити орендну плату за об'єкт
оренди, що ним не використовувався.

Роз'яснити
позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом про захист своїх
порушених або оспорюваних прав, які виникли в наслідок того, що відповідач не
використовував об'єкт оренди з позовом про зобов'язання відповідача вчинити
певні дії, зокрема, про зобов'язання відповідача використовувати об'єкт оренди
за цільовим призначенням.

Також, позивачу
відмовлено у позові у зв'язку із тим, що останній просить суд зобов'язати
відповідача виплатити позивачу орендну плату в натуральній формі, але ж
договором передбачений грошовий розрахунок за оренду, а натуральна форма оплати
визначена, але може бути сплачена лише за додатковою домовленістю сторін, якої
не було.

До того ж,
позивач просить суд визнати нечинними дії відповідача, але це прямо не
передбачено діючим законодавством.

На
підставі вищевикладеного, керуючись, ст. ст. 61, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЛЯ І ВОЛЯ» про визнання не
чинними дії відповідача щодо відмови виплати орендної плати за оренду землі
2007 року та зобов'язання відповідача виплатити орендну плату за землю
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294
ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом двадцяти
днів з моменту подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом
десяти дні з моменту проголошення рішення через Бобровицький районний суд
Чернігівської області.

Суддя: