Апеляційний суд
Кіровоградської  області
Справа № 22-2011- 2008 р            Головуючий у 1-й інстанції -  Заїка М.І.
Категорія -  32                                Доповідач               Черненко В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 листопада 2008 року                                       Колегія
суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

Головуючого судді - Черненко В.В.

Суддів - Спірідонової Л.С. ,
Потапенко В.

при секретарі - Животовській С.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Кіровограді цивільну справу за
апеляційними  скаргами  ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення Устинівського  районного суду Кіровоградської області від
18.07.2008 року.

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2. звернулась  до суду з
позовом до ОСОБА_1. про  відшкодування
матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В
обґрунтування позовних вимог позивачка
вказала  , що  13 жовтня 2003 року біля 13 години дня
відповідач керуючи автомобілем по вулиці Леніна у смт. Устинівка
Кіровоградської області  здійснив наїзд
на позивачку,  а потім  втік з місця пригоди. В результаті ДТП , вона
отримала  тілесні    ушкодження в результаті чого  стала інвалідом  третьої групи . Після отриманих тілесних
ушкоджень вона довгий час лікувалась. Просить суд  стягнути з відповідача  на її користь 30000 гривень  на відшкодування моральної шкоди ,
зобов'язати відповідача оплачувати щороку вартість  санаторно-курортного лікування, та стягнути з
відповідача  8000 гривень, які нею були
витрачені за надану їй юридичну допомогу.

Рішенням Устинівського   районного суду Кіровоградської області від
18 липня 2008 року   позовні вимоги були
частково задоволені.

Суд першої інстанції  стягнув з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2. моральну
шкоду в розмірі 5000 гривень, матеріальну шкоду в розмірі 500 гривень, кошти
витрачені  на юридичну допомогу в розмірі
1000 гривень.  Суд також зобов'язав
ОСОБА_1щороку, при наявності  путівки
сплачувати витрати пов'язані з санаторно -курортним лікуванням.

В апеляційних
скаргах   ставиться питання  про скасування рішення суду першої
інстанції  в зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції
неналежним чином було досліджено дійсні обставини по справі  , як результат було постановлено
необґрунтоване рішення.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг , відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла
висновку , що апеляційні скарги
ОСОБА_1та  ОСОБА_2.  підлягають
задоволенню частково.

Поставляючи рішення суду першої інстанції  вказав, що відповідно до статті 1167 ЦК  України моральна шкода завдана фізичній
особі  незалежно від вини відшкодовується
особою, яка її  завдала, якщо шкода
завдана каліцтвом  внаслідок дії
джерела  підвищеної небезпеки.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що
оскільки позивачка в результаті отриманих тілесних ушкоджень переносила
фізичний біль  та  моральні страждання , стала інвалідом третьої
групи  то вимоги позивачки підлягають
задоволенню в частині стягнення моральної шкоди частково і суд визначився із
сумою моральної шкоди , яка підлягає стягненню в розмірі 5000 гривен.

В частині витрат понесених  позивачкою
за надання юридичної допомоги  суд
визнав за необхідне , виходячи із доказів наданих  позивачем, зменшити суму з 8000 гривень до
1000 гривень.

Суд стягнув з
відповідача на користь позивачки 500 гривень, витрачені на лікування, на
підставі ст. 1166 ЦК України, виходячи з того
що постанова про закриття кримінальної справи відносно відповідача судом
до уваги не взята, у зв'язку з протиріччям
в описовій частині постанови та висновками, що суперечать один одній.
Також суд  дійшов висновку зобов'язати
ОСОБА_1щороку, при наявності путівки для лікування оплачувати витрати пов'язані
з санаторно -  курортним  лікуванням ОСОБА_2..

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог  і на підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі

Відповідно до ст. ст.  10  ЦПК
України  суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню

обставин справи :
роз'яснює особам , які беруть участь у справі, їх права та обов'язки ,
попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках , встановлених цим кодексом.

Відповідно до статті 215 ЦПК України в своєму
рішенні суд повинен вказувати мотиви з яких суд вважає встановленою наявність ,
або відсутність  фактів , якими
обґрунтовувались  вимоги чи заперечення,
бере до уваги  або відхиляє докази,
застосовує зазначені в рішенні
нормативно правові  акти.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини на які

вона
посилається  як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідно до ч.2   ст. 1187 ЦК України  шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка  на
відповідній  правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку. З матеріалів справи вбачається ,
що відповідач по справі на законних підставах користувався  транспортним засобом,  на якому було скоєно ДТП за участю сторін по
справі.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК
України  особа, яка здійснює діяльність,
що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не
доведе, що шкоди  завдано внаслідок
непереборної сили або умислу потерпілого . Докази про те , що шкода  була заподіяна в наслідок непереборної сили ,
або умислу потерпілого в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода  , завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї статті. А саме моральна шкода  відшкодовується  незалежно від вини органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування,
фізичної  особи, яка її завдала, якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Виходячи із встановленого колегія судів
апеляційного  суду погодилась  з
висновками  суду першої інстанції  в
частині  стягнення моральної шкоди
в розмірі 5000 гривень та стягнення судових витрат  у розмірі 1000 гривень і вважає , що в
частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди , суд дійшов
правильного висновку виходячи із доказів наданих позивачем в частині
заподіяння  моральної шкоди , при цьому
суд першої інстанції правильно  керувався
нормою матеріального   права , яка
регулює  дані правовідносини , а саме   ст. 1167 ч.2 п.2 ЦК України, в частині
стягнення судових витрат  суд  правильно застосував норму процесуального
права,  ст. 79 ЦПК України, виходячи із
матеріалів справи, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині
залишається  без змін.

Проте колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про стягнення матеріальної шкоди в розмірі  500 гривень, за понесені витрати на
лікування, не ґрунтуються на  доказах
оскільки в матеріалах справи відсутні
такі позовні вимоги , відповідно суд
першої інстанції вийшов за межі
розгляду позовних вимог в порушення статті 11 ЦПК України, а тому в цій
частині рішення суду  підлягає
скасуванню.

Також колегія суддів не  погодилась з висновком  суду першої інстанції в частині щорічних  виплат
відповідача на санаторне лікування при наявності путівки по направленню
лікарні пов'язаного з лікуванням
отриманих ушкоджень  позивачкою в
ДТП,  13.10.2003 року з участю
відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутні  докази на підтвердження того , що позивачка
понесла матеріальні витрати  на придбання
путівки для лікування захворювань які
були отримані в  результаті ДТП,а
в  матеріалах справи  на а.с. 4 є  тільки ксерокопія  довідки , що ОСОБА_2 рекомендується
лікування  в умовах курортів Хмельник,
Неміров, Знамянка, а тому в  цій частині
позовних вимог  необхідно відмовити , в
зв'язку з необґрунтованістю  позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України , колегія суддів Апеляційного

суду
Кіровоградської області

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Устинівського    районного суду Кіровоградської області  від 18 липня 2008  року в частині стягнення матеріальної шкоди в
розмірі 500п'ятсот гривень скасувати.

В частині позовних вимог про
стягнення витрат на санітарно-курортне лікування при наявності путівки,
щорічно  рішення Устинівського районного
суду Кіровоградської області від 18.07.2008 року скасувати. В задоволені
позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині позовних вимог
рішення Устинівського районного  суду
Кіровоградської області  від 18 липня
2008 року , залишається  без змін.

На рішення може бути подана касаційна скарга
до Верховного Суду України  протягом двох
місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Рішення апеляційного суду набирає  законної сили з моменту його проголошення.

Головуючий -

Судді -