Номер справи: 2-189
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

31 липня 2008 року
Маневицький районний суд Волинської області

в
складі:  головуючого-судді                                   Невара О.В.,

при секретарі                                            Каращук В.С.,

з
участю позивача, представника позивача
ОСОБА_1,

представників відповідачів                     Ткачука
І.Г., Прокопчука М.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Довжицької сільської ради Маневицького району Волинської області,
Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” про
визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2008 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Довжицької сільської ради
Маневицького району Волинської області, ВАТ „Державний ощадний банк України”
про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтували тим,
що їх покійній матері ОСОБА_3 за життя на праві приватної власності належав
житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та грошові
вклади в Маневицькому відділенні ВАТ „Ощадбанк” на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2.
Спадщину після її смерті своєчасно прийняли вони, ОСОБА_1, ОСОБА_2, фактично
вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно
проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також спадкоємцем за
законом на дане спадкове майно є дочка спадкодавця - ОСОБА_4, однак вона
відмовилась від належної їй частки спадщини на користь позивачів. До складу
спадщини входить усе вказане вище майно, на яке позивачі не можуть отримати
свідоцтво про право на спадщину через відсутність на будинковолодіння
правовстановлюючих документів і позасудовим порядком вирішити це питання
неможливо. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд визнати за ними в
рівних частках кожному право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 та грошові
вклади, які належали їх покійній матері ОСОБА_3

Позивач, представник
позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з
підстав, викладених у поданій до суду заяві, пояснила, що вони з братом
ОСОБА_2, як спадкоємці за законом, після смерті матері ОСОБА_3 прийняли
спадщину,  фактично вступивши в
управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживали разом зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини. Через відсутність правовстановлюючих
документів вони не можуть оформити своїх спадкових прав, а тому просять суд
визнати за ними в рівних частках кожному право власності на спадкове майно, яке
належало їх матері ОСОБА_3

Представники відповідачів Ткачук
І.Г., Прокопчук М.П. позовні вимоги визнали повністю, не заперечують проти
визнання за позивачами права власності на житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, грошові вклади, що належали ОСОБА_3, в
рівних частках кожному. Будь-якого спору щодо даного майна немає.

Заслухавши пояснення
сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і
підлягає до повного задоволення.

Згідно
ч. 2 ст. 12 Закону України „Про власність” від 7.02.1991 року громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному  виробництві,
індивідуальної  праці,  підприємницької діяльності,  вкладення
коштів  у  кредитні
установи,  акціонерні товариства,
а також на майно, одержане внаслідок успадкування  або укладення інших угод, не заборонених
законом.

Відповідно
до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах,
що не заборонені законом, зокрема із правочинів.          Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Згідно
ст. 1216 Цивільного кодексу України
спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1228 ч. 2 ЦК України передбачено, що право на вклад
входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Відповідно
до ст. 1261 Цивільного кодексу України
у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,
вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого
статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Той факт, що покійна ОСОБА_3
була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1 та грошових вкладів у Маневицькому відділенні ВАТ „Ощадбанк”, крім визнання цієї
обставини сторонами, підтверджується дослідженими судом витягом з погосподарської книги № 4 за 2008 рік, технічним паспортом на
дане будинковолодіння, експертним висновком про відповідність житлового будинку
діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам; ощадними книжками, відповідно
до яких на ім'я ОСОБА_3 оформлені вклади на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Родинні
відносини позивачів з ОСОБА_3, як дітей і матері, підтверджуються свідоцтвами про народження
НОМЕР_3 від 10 квітня 1962 року, НОМЕР_4
від 28 вересня 1974
року та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_5 від 21 листопада 1987 року, які оглядались в судовому засіданні.

Довідкою № 452 від 4 березня 2008 року,
виданою Довжицькою сільською радою Маневицького району Волинської області, яка
досліджувалась судом, підтверджується
факт прийняття позивачами
спадкового майна після
смерті ОСОБА_3 Разом з тим, із заяви, посвідченої Довжицькою сільською радою 28
листопада 2007 року за № 323, встановлено, що інша  спадкоємиця - дочка спадкодавця ОСОБА_4
відмовилась від належної їй частки спадщини на користь позивачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України
відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Аналізуючи зібрані та
досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, являючись спадкоємцями за законом на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, грошові вклади ОСОБА_3, фактично набули на
них право власності. На даний час право власності на це майно ніким не
оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на вказане
будинковолодіння та грошові вклади за ОСОБА_1,
ОСОБА_2 в рівних частках кожному.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209,
212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1228, 1261, 1268, 1296 ЦК України,
Законом України „Про власність” від 7.02.1991 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних
частках, відповідно по &frac12; за кожним, право власності на житловий
будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по
АДРЕСА_1, грошові вклади з нарахованими процентами та компенсацією, що
знаходяться в Маневицькому ТВБВ № 10002/044 ВАТ „Ощадбанк” на рахунках НОМЕР_1,
НОМЕР_2, які належали ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через
Маневицький районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення і поданням після цього протягом двадцяти
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили
протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана заява про
апеляційне оскарження. Якщо подається заява про апеляційне оскарження, рішення
набирає законної сили протягом двадцяти днів, якщо не буде подана апеляційна
скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення набирає законної сили
після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: