Справа №22ц-974/2008 р.                     Головуючий у 1-й
інстанції- Карапута Л.В.
Категорія - цивільна
Доповідач - Лакіза Г.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К
Р А Ї Н И

23 липня  2008 року

м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:

Хромець Н.С.

суддів:

Лакізи
Г.П.,  Євстафіїва О.К.

при секретарі:

Зіньковець О.О.

за
участю:
відповідача
ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши  у  відкритому
судовому  засіданні  в
приміщенні  суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 08 квітня 2008 року по справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю „ТехНова” до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять скасувати рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 квітня 2008 року, яким з них на
користь ТОВ „ТехНова” стягнуто по 411 грн. 52 коп. з кожного заборгованості за
теплопостачання, по 10 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільних справ, а також по 17 грн. судового збору на користь держави,
та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до
остаточного вирішення питання по тарифам на енергоносії та укладення договору і
оснащення їх квартири лічильниками.

Апелянти вказують, що вони не
відмовляються здійснювати оплати послуг з теплозабезпечення, але для цього
обов'язково необхідно укласти договір про надання таких послуг та облашувати їх
квартиру необхідними приладами обліку спожитої теплової енергії. Крім того,
апелянти наполягають на тому, що позивач повинен дати роз'яснення розрахунку
собівартості послуг та структури встановлених на ці послуги тарифів.

В засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу.
Представник позивача апеляційну скаргу не визнала, та вважала рішення суду
першої інстанції законним та обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі є співвласниками  квартири
АДРЕСА_1 і відповідно до ст. 67, 68, 162 ЖК України та ст. 360 ЦК України
зобов'язані своєчасно сплачувати за спожиті комунальні послуги, в тому числі і
за послуги з теплозабезпечення. Місцевий суд дійшов висновку про те, що позовні
вимоги про стягнення заборгованості за теплопостачання в сумі 1234,57 грн.
підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 411 грн.
52 коп. з кожного та по 10 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільних справ, а також по 17 грн. судового збору на користь держави.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а
судове рішення залишенню без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що відповідачі є
співвласниками  квартири АДРЕСА_1 в якій
зареєстровані. Особовий рахунок за вказаною адресою відкритий на ім'я ОСОБА_1
(а.с.5). Позивач надає послуги з централізованого опалення та постачання
гарячої води, і вказані послуги споживаються відповідачами. За період з
01.12.2006 р. до 01.02.2008 р. оплата за вказані послуги відповідачами
сплачувалась несвоєчасно та не в повному розмірі, що підтверджується
розрахунками позивача (а.с.4, 26).

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20, ст. 32 Закону України „Про житлово-комунальні
послуги”, ст. 162, 67, 68 ЖК України споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, плата
за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов
договору. Період заборгованості та сума боргу визначені судом першої інстанції
в межах трирічного строку позовної давності та відповідно до встановлених
тарифів. Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник зобов'язаний брати участь у
витратах на управління, утримання та збереження спільного майна відповідно до
своєї частки у праві спільної часткової власності. Враховуючи наведене, суд
першої інстанції обґрунтовано стягнув оплату за спожиті комунальні послуги із
співвласників квартири відповідно до їх часток у праві власності.

Доводи апеляційної скарги про відсутність
підстав для стягнення заборгованості через відсутність між сторонами письмового
договору про надання послуг з теплозабезпечення, не дають підстав для
скасування рішення суду та відмови в позові, оскільки судом першої інстанції
дана правильна юридична оцінка правовідносинам, які склались між сторонами.
Позивачем за вказаний період фактично надавались відповідачам послуги з
теплозабезпечення та гарячого водопостачання, і відповідачами такі послуги
споживались. Споживачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 від користування послугами,
які надавались їм позивачем, не відмовлялись, та не вимагали відключення  відповідних мереж. Відповідно до ст. 11 ЦК
України, зобов'язання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством,
зокрема, договорів, а також із дій осіб, які за аналогією породжують цивільні
права і обов'язки. Враховуючи наведене, відповідачі зобов'язані сплатити за
спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання навіть за відсутності
письмового договору про надання вказаних послуг.

Крім того, в засіданні апеляційного суду представником позивача наданий
договір про надання послуг теплопостачання та гарячого водопостачання,
укладений між комунальним енергогенеруючим підрозділом „Чернігівська
теплоелектроцентраль”   ТОВ  „Тех Нова”
і відповідачем ОСОБА_1 25.02.2004 р. Згідно з п.п. 29 і 30 умов цього
договору, термін дії договору - один рік, але якщо за місяць до закінчення
терміну дії договору жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни
або доповнення, він вважається щорічно продовженим. Тому посилання апелянтів на
відсутність договірних відносин з позивачем є необґрунтованими.

Доводи апелянтів про те, що позивач повинен забезпечити їх квартиру
засобами обліку спожитої теплової енергії та надати роз'яснення стосовно
структури встановлених тарифів по оплаті наданих послуг не можуть бути
підставою для скасування судового рішення, та правильності висновків суду
першої інстанції не спростовують, оскільки вказані питання виходять за межі
вирішення заявлених в суді першої інстанції позовних вимог, в той час як згідно
з ч.1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що
позовні вимоги про стягнення заборгованості за теплопостачання підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3
- відхилити.

Рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 08 квітня 2008 року
- залишити без змін.

Ухвала набуває чинності з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:                                     Судді: