Справа №2- 20172008
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2008 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Кочевої І.В., при секретарі Вороніній О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, за участю третьої особи
ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що відповідач є його батьком, який з ним не мешкає та не надає матеріальної допомоги, якої він потребує, у зв’язку з тим, що продовжує навчання. Розмір стипендії, яку він отримує, та заробіток матері, яка його утримує, є недостатнім для продовження навчання. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 14 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ним 23-років за умови продовження навчання.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи є його заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні, оскільки він зараз не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний. Роботи на теперішній час не має. Він не є непрацездатним, та не має інших осіб, яких повинен утримувати.

Третя особа у справі –
ОСОБА_3
суду пояснила, що вона є матір`ю позивача. На теперішній час позивач є повнолітнім, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, яку вона сама не має змоги надавати, оскільки отримує невелику заробітну плату. Дідусь та бабуся позивача, у яких він проживає, не можуть надавати йому матеріальної допомоги, оскільки отримують лише пенсію у розмірі біля 600 грн.

Вислухавши пояснення відповідача та третьої особи, суд вважає можливим позов задовольнити частково виходячи з наступного.

Ст.199 СК України передбачає, якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати його до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як встановлено у судовому засіданні позивач є сином відповідача та третьої особи, що підтверджено свідоцтвом про його народження.

Тому як позивач так і відповідач, відповідно до ст.199 СК України несуть рівні обов’язки щодо надання матеріальної допомоги повнолітньому сину, який продовжує навчання.

ОСОБА_2
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
народження на теперішній час навчається у Дніпрорудненському індустріальному технікумі, на Ш курсі денного відділення за державним замовленням, строк закінчення навчання – 30 червня 2009 року, що підтверджено довідкою навчального закладу. Позивач отримує стипендію у розмірі 236 грн. щомісячно, а його мати –
ОСОБА_3
– отримує заробітну плату – з лютого по серпень 2008 року включно – 3909 грн. 28 коп. ( в середньому 558 грн. 46 коп. в місяць). Таким чином дохід позивача та його матері на місяць складає (236+558) 794 грн. на двох, або 397 грн. на кожного, що менше прожиткового віку, встановленого для громадян відповідного віку. Інших доходів позивач та його мати не мають. На теперішній час позивач зареєстрований та мешкає з бабусею та дідусем у м.Дніпрорудне, що підтверджено довідкою про склад сім`ї.

Таким чином, судом встановлено, що у зв’язку з навчанням позивач потребує матеріальної допомоги, яку зараз отримує тільки від матері, чого не заперечував відповідач.

Відповідач є працездатною особою, інших осіб на своєму утриманні не має, що встановлено з пояснень відповідача. З 2004 року відповідач не працює, що підтверджено його трудовою книжкою, а з 13 листопада 2008 року перебуває на обліку у Марганецькому міському центрі зайнятості як безробітний, що підтверджено довідкою, тоді як позов подано позивачем 30.09.2008 року. Посилання відповідача на те, що він не має коштів для сплати аліментів на користь позивача, суд не приймає до уваги, оскільки відповідач хоча і не працює з 2004 року, але сам себе утримує, харчується, забезпечує себе одягом, взуттям та інш., тобто якісь доходи він отримує, але приховує джерело отримання коштів на своє існування. Він як і мати позивача зобов’язаний утримувати сина до закінчення ним навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітнього сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню суд приймає до уваги зазначені вище обставини – розмір доходу позивача та його матері, матеріальний стан відповідача, відсутність у нього інших утриманців. З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання –
ОСОБА_2
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
народження у розмірі 16 частини усіх видів його заробітку (доходу). Позовні вимоги щодо стягнення аліментів до 10 жовтня 2013 року суд вважає необґрунтованими, оскільки термін навчання позивача закінчується 30.06.2009 року, саме до цього часу аліменти підлягають стягненню, оскільки відповідно до ч.2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Доказів продовження навчання позивачем до 2013 року ним суду не надано.

Судові витрати у вигляді держмита у розмірі 51 грн., суд покладає на відповідача, відповідно до ст.ст.82,88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 198-201 СК України, ст.ст. ст.ст. 3, 4, 10, 11, 14, 82, 88, 208, 209, 214 -215, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву - задовольнити частково. Стягнути з
ОСОБА_2
, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1
не працює, на користь
ОСОБА_1
аліменти у розмірі 16 частини з усіх видів заробітку на його утримання, починаючи стягнення з 30.09.2008 року до закінчення терміну навчання - 30 червня 2009 року. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_2
на користь держави держмито у розмірі - 51 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню у частині стягнення аліментів у розмірі місячної плати.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений ст.294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Кочева І.В.