Справа № 2-170/08
М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
районний суд м. Дніпропетровська у складі: судді Грищенко В. М.,
секретарі Демченко О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання договору дарування
недійсним, визнання права
липні 2007р. позивачка звернулася до суду
з позовом про визнання за нею
власності за набувальною давністю на нерухоме майно (квартиру).
квітня 2008р. позивачка змінила свої вимоги відповідно до ст.31 ЦПК України
пред'явила уточнений позов про визнання договору дарування квартири,
нотаріально 30 серпня 1996р. - недійсним.
обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що спірна квартира АДРЕСА_1в м.
Дніпропетровську належала їй на підставі свідоцтва про
власності на житло, виданого 20 лютого 1995р. виконкомом міської ради
депутатів і зареєстрованого в МБТІ під № 163П-52. 30 серпня 1996р.
вона  подарувала вказану квартиру відповідачу
дарування був складений та завірений нотаріусом Шостої
державної нотаріальної контори ОСОБА_3 в трьох
Після укладення договору дарування у позивачки залишилися всі
договору та технічний паспорт на квартиру. З дня укладення договору
теперішнього часу відповідач не сплачував за комунальні послуги, не
квартирою, не робив в ній ремонт. Позивачка користується та несе
витрати по квартирі.
відповіді МБТІ від 6 березня 2007р. їй стало відомо, що відповідач не
на себе право власності на квартиру. З залученого до матеріалів
справи
витягу з Реєстру прав власності, їй стало відомо, що 25 вересня 2007р.
зареєстрував спірну квартиру на себе.
дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому і
реєстрації у виконавчому комітеті Місцевої ради.
вказує, що жодних дій щодо узаконення своїх прав власника відповідач
10 років не зробив та не виконав умови договору дарування та свій
за договором дарування. Відповідач погодився на підписання договору
Що вона його умовила. На той час позивачка мала смертельну хворобу і не
на одужання. Відповідач не отримав
дарунку, ключів або документів
квартиру. Оскільки реальні правові наслідки договору  дарування не настали,
підставою позову вказані ст.ст. 722, 538, 611. 203 ЦК України, ст.ст.
58, 227, 243 ЦК УРСР.
судовому засіданні 28 листопада 2007р. представник позивачки підтримав
позовні  вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.
1996р. позивачка ОСОБА_1 хворіла. Вона домовилась про дарування з
що він її доглядав. Вона була смертельно хвора, але досить
ОСОБА_2 не родич, не близький знайомий, не близька людина. Після
як вони підписали договір, ОСОБА_1 його не бачила. З відповіді МБТІ їй
відомо, що квартира не переоформлена на ім'я ОСОБА_2
10 років з дня підписання договору, що дало їй право звернутися до суду
цих підстав. Цей час фактично майно по договору дарування вийшло з власності
а до власника не дійшло.
судовому засіданні  19 червня 2008р.
представник позивачки підтримав уточнену
заяву, просив її задовольнити у повному обсязі та пояснив:
уточненій позовній заяві позивачка посилається як на ЦК УРСР так і на ЦК
яким можливо користуватися в даній справі. Відповідач ніяких дій, щодо
за ним права власності на квартиру не зробив. Він не виконав умови та
по договору дарування і не зареєстрував квартиру у   виконкомі
не отримав договір на рухи, не утримував квартиру, не прийняв в дар
відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та в судовому
19 червня 2008р. пояснив по уточненій позовній заяві:
вважає позов безпідставним, необґрунтованим та не визнає позов з
укласти договір дарування була ОСОБА_1
Це була її добра воля і
передати йому в дар квартиру. ОСОБА_1 дійсно умовила та переконала
прийняти в дар спірну квартиру і він погодився.
позивач, ні відповідач не мали наміру і не укладали угоду про людське око,
за 2 місяця до укладення договору дарування позивачка і відповідач
в БТІ технічний паспорт і довідку-характеристику на квартиру. Всі
серпня 1996р. в 6 держнотконторі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
договір дарування, згідно п.1 якого ОСОБА_1 подарувала, а
прийняв в дар спірну квартиру. Договір був підписаний сторонами
сторін перевірена. Договір дарування квартири - це
документ. В договорі немає пункту, згідно з яким відповідач
зареєструвати  договір в БТІ. В договорі
є посилання на те. що
підлягає реєстрації в БТІ. Конкретний строк реєстрації договору в БТІ
передбачений ні договором, ні Цивільним кодексом.
договору в БТІ не є підставою для визнання договору дарування
з п.5 договору дарування, відповідач сплатив всі витрати  по оформленню
складанню договору (в т.ч. держмито).
вище дії як позивачки, так і відповідача свідчать про їх наміри,
про те, що вони  уклали реальний дійсний
договір дарування, а не мниму
Власником спірної квартири став відповідач.
з 1992р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом. Однією сім'єю,
реєстрації шлюбу, в спірній квартирі. Між ними були добрі відносини.
завжди турбувався та піклувався про ОСОБА_1 Коли вона  хворіла,
робив все, щоб її вилікувати, возив на машині до поліклініки,
в лікарню, сплачував за лікування, купував ліки, продукти,
хворіла, але не смертельною хворобою. Вона працювала на той час.
юридично і фактично передала спірну квартиру у власність відповідача.
укладення договору за позивачкою збереглося право користуватися квартирою
укладення договору вони продовжували проживати разом у спірній квартирі і
знаходилися договір дарування і техпаспорт на квартиру.
позивачки в нот конторі був отриманий ще один примірник договору дарування.
проживав та сплачував за квартиру. У позивачки була невеличка
Позивачка передала, а він прийняв в дар квартиру. У відповідача були
від квартири, поки у 2007р. ОСОБА_1 не замінила вхідні двері.
2001р. відповідач працює у Німеччині за трудовим договором і до теперішнього
за кордоном відповідач неодноразово переказував через «Вестерн-
гроші на ім'я ОСОБА_1 для сплати за квартиру. Збереглися перекази за
січня та 2 лютого 2003р. на 120 та 320 доларів США. Позивачка також визнала,
отримувала перекази від ОСОБА_2 Перебуваючи за кордоном відповідач
неодноразово  дзвонив позивачці на домашній телефон  НОМЕР_1, що
роздруківкою телефонних переговорів, залученою до матеріалів
справи.
на рік відповідач приїжджає у відпустку та користується квартирою.
вересня 2007р. відповідач зареєстрував договір дарування в БТІ і отримав
із Реєстру на своє призвіще.
листопада 2007р. відповідач зареєструвався в спірній квартирі.
жовтня 2007р. відповідач переоформив на себе особистий рахунок по квартирі і
з КЖЄП №53 договір про надання послуг з утримання будинку.
та 13  грудня 2007р. відповідач  уклав договори  за всіма
це відповідач зробив до пред'явлення ОСОБА_1 позову про визнання
дарування недійсним.
дарування від 30 вересня 1996р. укладений у письмовій формі, та
посвідчений,  тобто відповідає вимогам
порядок вчинення таких угод. Договір дарування
настання правових наслідків, що обумовлені ним і ці реальні наслідки
Відповідач вважає, що угода є дійсною. Відповідно до ст. ст.. 71, 76,
ЦК (в ред..1963р.) сплив трирічного строку позовної давності до пред'явлення
є підставою для відмови ОСОБА_1 в позові. Заява про застосування
позовної давності суду подана.
в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що знає ОСОБА_2 з 1985р. Він
допомагав ОСОБА_1 коли вона хворіла. Двічі влаштовував її в
ОСОБА_1 отримувала від відповідача грошові перекази в банку. ОСОБА_2
проживає у спірній квартирі. Коли його мати хворіла, ОСОБА_1 за нею
подарувала квартиру ОСОБА_2, щоб вона не дісталась державі.
в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що знає ОСОБА_2 та бачила його
коли він приїхав до ОСОБА_1 у 2002 та 2007 р.р., але він
квартирі не ночував. Позивачка просила її сказати в суді, що вона не бачила
так як часто буває в неї у квартирі. Про договір дарування
в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що знає ОСОБА_2, який у 1992р.
брав біля них земельну ділянку. Огород садила ОСОБА_1
на машині вивозив врожай. Позивачка та
відповідач спільно не
Відповідач двічі переказував гроші ОСОБА_1 через банк.
в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що останні 10 років
ОСОБА_1 не бачилась і стосунки  були між
ними відновлені після 2005р.
вона не бачила. ОСОБА_1 просила її сказати в суді, що останні
вона не бачила у неї коханця.
в судовому засіданні свідок відповідача - ОСОБА_8 пояснила,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю з 1992р. у спірній
Вони разом приходили до неї додому, бували на днях народженнях. Вона
з чоловіком також  бувала у ОСОБА_1
вдома    ОСОБА_2 Відповідач
з ОСОБА_1 свою доньку, коли їй було 10 років. ОСОБА_1
за нею в лікарні. У 2001р. син поїхав працювати по договору у
Він допомагає  ОСОБА_1 матеріально і  переказує їй гроші, щоб
сплачувала за квартиру. ОСОБА_1 отримувала гроші в банку, але їй їх не
Свідок давала позивачці 250  грн., а
також  двічі по сто доларів.
позив позивачку по лікарням. Вона подарувала квартиру ОСОБА_2. Кожний рік син
приїжджає у відпустку і  приходить у
квартиру, від якої в
були ключі, доки ОСОБА_1 не замінила
Суд,
вислухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши
справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з
підстав. На день виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний
України (в редакції 1963р.).
до п.9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції
до договорів, що були укладені до 1 січня 2004р. і продовжують діяти
набрання чинності Цивільним кодексом України,
застосовуються правила
Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів
видів незалежно від дати їх укладення.
до п.5 ПП ВС України №1 від 28.04.1978р. «Про судову практику у
справах
про визнання угод недійсним» ст.48 ЦК України (в редакції 1963р.)
при порушенні встановленого порядку вчинення громадянами дій,
на встановлення, зміну, чи припинення цивільних прав і
а також в інших випадках їх невідповідності вимогам чинного
якщо для них не встановлені особливі правила визнання угод
(ст.ст. 45-47, 49-58 ЦК).
Суд
вважає, що договір дарування спірної квартири, який був укладений у
формі та нотаріально посвідчений, відповідає вимогам чинного
і не порушує встановленого порядку вчинення угод.
до п.13 ПП ВС України №3 від 28.04.1978р.
«Мнима угода… на підставі
ст.58 ЦК є недійсною незалежно від мети її укладення.
сторони ніяких дій по здійсненню мнимої угоди не вчиняли, суд у таких
постановляє рішення тільки про визнання угоди недійсною…». В судовому
встановлено наступне.
вказано в позовній заяві ОСОБА_1 і як в судовому засіданні пояснював її
ОСОБА_1 подарувала спірну квартиру відповідачу і фактично майно
договору дарування вийшло з її власності.
позивачки про те, що відповідач не прийняв в дар спірну квартиру не
свого підтвердження і спростовуються поясненням відповідача, показами
та  письмовими доказами.
зі сторони позивачки пояснили,  що знають
особисто ОСОБА_2, який
про ОСОБА_1, коли вона хворіла, брав у 1992р. земельну ділянку для
використання, переказував ОСОБА_1 гроші, приїжджав раз на рік в
яку ОСОБА_1 йому подарувала.
зі сторони відповідача пояснила, що з 1992р. знає ОСОБА_1, з якою її
ОСОБА_2 проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу в спірній
ОСОБА_1 подарувала квартиру ОСОБА_2, у якого були ключі від
двері квартири. Відповідач піклувався про ОСОБА_1, переказував їй
для сплати за квартиру.
Суд,
оцінюючи досліджені в судовому засіданні письмові докази прийшов до
що договір дарування, укладений з наміром передати право власності
особі, не є мнимим. Позивачка передала, а відповідач  прийняв в дар
дарування та ЦК не передбачений строк реєстрації зазначеного
пред'явлення позову про визнання угоди недійсною, 25 вересня 2007р.
зареєстрував договір дарування в МБТІ та отримав витяг  з Реєстру.
30 жовтня 2007р. відповідач переоформив на
себе особистий рахунок по
та уклав договір з КЖЕП № 53 про надання послуг з утримання будинку, а
договори з комунальними службами.
5 листопада 2007р. відповідач перебуває на реєстраційному обліку в спірній
за ОСОБА_1 права користування спірною квартирою не суперечить
укладенні зазначеного договору були дотримані вимоги ст..203 ЦК України (в
обставин, якими сама позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, суд дійшов до
що позивачці стало відомо, що її право порушено, після укладення
дарування від 30 серпня 1996р. З дня укладення договору дарування
подав заяву про застосування по справі позовної давності.
причин для поновлення строку позовної давності немає.
до ст.ст. 71, 75, 76, 80 ЦК України (в ред.. 1963р.) позовні вимоги
підлягають задоволенню також внаслідок спливу трирічного строку позовної
до пред'явлення позову.
до ст.267 ч.4 ЦК України (в ред..2004р.) сплив позовної давності про
якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові.
Суд
застосовує позовну давність по справі.
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 42, 44, 47, 71, 75, 76, 80 ч.1,
243 ЦК України (в редакції 1963р.), ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування
АДРЕСА_1, посвідченого 30
1996р. державним нотаріусом Шостої
державної нотаріальної  контори
та зареєстрованого в реєстрі № 2-9066 - відмовити в повному
Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через Індустріальний

районний
суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня

проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього

протягом
20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної

інстанції
або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:

В.
М. Грищенко