Справа №2-1678/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

30 липня
2008 року
Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді
Волкової С.Я.

при секретарі
Луценко К.Ю.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві  цивільну справу за позовом  ОСОБА_1до Міністра внутрішніх справ України
ОСОБА_2, Міністерства внутрішніх справ України, Державного казначейства України
про захист честі і гідності,

в с т а
н о в и в :

Позивач ОСОБА_1. звернувся із
вимогами про визнання недостовірною інформації про його нібито недобросовісне
відношення до роботи, викладеної у листі Міністерства внутрішніх справ
України за підписом ОСОБА_2. №5665/Лц від 7.05.2005 р. на адресу народного
депутата України ОСОБА_3., та такою, що порочить його честь і гідність. В заяві
позивач ОСОБА_1. зазначив, що будучи звільненим з органів внутрішніх справ,
звернувся до керівництва з вимогою провести службове розслідування його
звільнення та звернувся до народного депутата України ОСОБА_3., сподіваючись на
його допомогу. Зазначеним вище листом
ОСОБА_2. поширив про нього негативну інформацію, чим заподіяв моральну
шкоду, яку оцінив у  1 грн.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1., його представник ОСОБА_4.. підтримали позовні вимоги, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні
представник відповідачів  Міністра
внутрішніх справ України ОСОБА_2., Міністерства внутрішніх справ України
Жиденко В.В. просив в задоволенні позову ОСОБА_1. відмовити посилаючись на
необґрунтованість його вимог.

В судове засідання відповідач
Державне казначейство України не з'явився, про час і місце судового розгляду
оповіщений у встановленому порядку.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1. проходив службу в органах внутрішніх справ, наказом ГУ МВС України в
м. Києві №552 від 28.12.1999 р. на підставі ст.27 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України за скоєння проступків, несумлінних з подальшим
перебуванням на службі в органах внутрішніх справ, ОСОБА_1. був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності; наказом ГУ МВС України в м. Києві №26 від
24.01.2000 р. позивач з 24.01.2000 р.
був звільнений з органів внутрішніх справ за ст.64 п.“є” Положення про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
України (порушення дисципліни).

Судом встановлено, що  8.04.2005 р. позивач ОСОБА_1. звернувся до
народного депутата України ОСОБА_3. із заявою, посилаючись на незаконне
звільнення з органів внутрішніх справ, просив провести службове розслідування,
винних притягнути до відповідальності.

Встановлено, що народний депутат
України ОСОБА_3. листом №783-420/05 від 18.04.2005 р. просив Міністра
внутрішніх справ України ОСОБА_2. уважно вивчити інформацію, викладену в листі
ОСОБА_1., провести розслідування, вжити заходи відповідно до чинного
законодавства, про результати повідомити.

Листом Міністерства внутрішніх справ
України за підписом ОСОБА_2. №5665/Лц від 7.05.2005 р. на адресу народного
депутата України ОСОБА_3. останньому повідомили, що його звернення розглянуто,
порушень чинного законодавства при звільнення ОСОБА_1. із органів внутрішніх
справ допущено не було, підстав для перегляду раніше прийнятого рішення немає,
зокрема, у відповіді міністерства на звернення депутата зазначено: “ОСОБА_1.,
1961 р.народження, освіта вища, у 1986 р. закінчив Бакинське вище
загальновійськове командне училище, службу в органах внутрішніх справ проходив
з липня 1992 р. до січня 2000 р. За період служби зарекомендував себе
негативно. До виконання службових обов'язків ставився недобросовісно,
ініціативи в роботі не виявляв, мав низькі практичні показники в службовій
діяльності, проявляв особисту недисциплінованість, вживав спиртні напої в
робочий час, не виходив на службу без поважних причин, за що розглядався на
суді офіцерської честі, нарадах керівництва, притягувався до дисциплінарної
відповідальності”, також в листі зазначено: “…в лютому 1996 р. ОСОБА_1. був
звільнений за ст.64 п.“є” Положення про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ України (порушення дисципліни).
Враховуючи завіряння ОСОБА_1. сумлінно відноситися до виконання службових
обов'язків, наявну вислугу років, беручи до уваги, що є
воїном-інтернаціоналістом, у вересні 1996 р. він був поновлений на службі в
попередній посаді. Після поновлення на службі ОСОБА_1. продовжував систематично
порушувати службову дисципліну, мав найнижчі показники службової діяльності в
підрозділі, де працював, у зв'язку з чим у квітні 1997 р. був звільнений за
ст.64 п.“д” Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України (через службову невідповідність). Враховуючи
клопотання народного депутата України Горобця Ю.М. ОСОБА_1. було залишено на
службі в попередній посаді. Однак ОСОБА_1. свого ставлення до служби не змінив
та належним висновків не зробив, з жовтня 1999 р. не виходив на службу без
поважних причин. У січні 2000 р. ОСОБА_1. було звільнено з органів внутрішніх
справ за  ст.64 п.“є” Положення про
проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ
України (порушення дисципліни)”.

Суд, вивчивши лист №5665/Лц від
7.05.2005 р., дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1.,
виходячи з наступного.  Із пояснень в
судовому засіданні представника відповідачів Жиденка В.В. вбачається, що
28.09.1995 р. ОСОБА_1. відбув у чергову відпустку і в цей день на території
ринку “Курені” біля станції метро “Оболонь”, будучи у форменому одязі, о 14-00
год. в кафе зі своїми знайомими розпивав спиртні напої. За порушення
дисципліни, пов'язане з невиходом на роботу у вересні 1996 р., капітану міліції
ОСОБА_1. була оголошена догана. 1.11.1996 р. через халатність та
безвідповідальність капітана міліції ОСОБА_1. (старшого конвою) була скоєна втеча
адмінзатриманих. По результатам проведеного службового розслідування ОСОБА_1.
попереджено про неповну службову відповідність. 8.10.1999 р. наказом Мінського
РУ ГУ МВС України в м. Києві №369 ОСОБА_1. був призначений для обслуговування
адміністративної зони №127, після чого взагалі перестав виходити на службу, а
його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Зазначенні обставини
не оспорюються ані позивачем ОСОБА_1., ні його представником  ОСОБА_4., при цьому вимоги позивача полягають
тільки у визнанні недостовірною інформації в наведеному листі про його
недобросовісне відношення до роботи.

Такі вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки достовірність інформації, а саме: факти неналежного
виконання ОСОБА_1. своїх службових обов'язків, невиходів на службу без поважних
причин та проявів особистої недисциплінованості, яка викладена у відповіді
Міністерства внутрішніх справи України на звернення депутата ОСОБА_3., знайшла
своє підтвердження в наданих суду документах: атестації на капітана міліції
ОСОБА_1. від 10.01.1996 р., висновку по матеріалам службового розслідування від
1.10.1996 р., висновку по матеріалам службового розслідування від 21.11.1996
р., висновку службової перевірки від 28.02.1997 р., атестації на капітана
міліції ОСОБА_1. від 15.04.1997 р., довідці начальника ГУ МВС України в м.
Києві від 8.05.1997 р., висновку по факту порушення службової дисципліни від
28.12.1999 р., висновку за результатами розгляду звернення народного депутата
України ОСОБА_3. від 5.05.2005 р., висновку за результатами розгляду заяви
ОСОБА_1. від 27.10.2005 р. Зазначені
висновки, атестації не оспорюються ані позивачем, ні його представником.

Суд,
оцінивши в сукупності добуті в судовому засіданні докази, знаходить в
задоволенні позову ОСОБА_1. слід відмовити, оскільки в судовому засіданні не
встановлено порушень прав позивача та на підставі цього позивачу не завдано
моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.272,273,276,277,292 ЦК України, ст.ст.3,4,1,11,60,169,209,212-215,290 ЦПК
України, суд

в и р і
ш и в :

В задоволенні позову  ОСОБА_1до Міністра внутрішніх справ України
ОСОБА_2, Міністерства внутрішніх справ України, Державного казначейства України
про захист честі і гідності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через районний суд.
Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ