Справа № 2-1408/2008 р.
РІШЕННЯ

іменем України

22 жовтня 2008 року           Козелецький районний суд Чернігівської області
в складі:

головуючого-судді                       Короїд
Ю.М.,

при секретареві                               Бардаченко Т.М.,

за участю

позивача                                      ОСОБА_1

відповідача                                 ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської
області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про визнання правочину
дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

до суду із позовною заявою про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно звернулась ОСОБА_1доОСОБА_2.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги
підтримала та пояснила, що в липні 2005 року її донька ОСОБА_4 разом із своїм
чоловіком купили у відповідачки для неї житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_1. При цьому договір купівлі-продажу не оформлявся нотаріально, оскільки
з відповідачкою була домовленість про оформлення документів в подальшому. На
даний час відповідачка відмовляється укладати договір купівлі-продажу,
незважаючи на те, що позивачка зробила ремонт будинку, доглядала його,
обробляла земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_2в судовому засіданні позовні вимоги не
визнала та пояснила, що дійсно в 2005 році вона дозволила пожити у її будинку
позивачці, однак мова йшла лише про тимчасове проживання, а не про продаж
будинку. При цьому їй  були сплачені
гроші в сумі 4500 грн., саме за тимчасове проживання у будинку. Будинок вона не
мала намір продавати.

Представник відповідача ОСОБА_3. в судовому засіданні
також заперечила проти позовних вимог та пояснила, що у позивачки та
відповідачки була домовленість про тимчасове проживання у будинку, а не про
його продаж. Позивачка самовільно оформила технічний паспорт на будинок на своє
ім'я та договір на користування електричною енергією.

Свідок ОСОБА_5в судовому засіданні пояснила, що в 2005
році вони з чоловіком за 4500 гривень купили для своєї матері ОСОБА_1 у
відповідачки будинок в АДРЕСА_1. При цьому була домовленість про його продаж, а
не про тимчасове проживання в ньому. Відповідачка обіцяла пізніше оформити
угоду, однак потім відмовилась продавати будинок, вимагаючи сплати більшої суми
грошей.

Свідок ОСОБА_6. в судовому засіданні також підтвердив той
факт, що вони разом з дружиною купили вказаний будинок, і не домовлялись про
тимчасове проживання у ньому.

Свідок ОСОБА_7. в судовому засіданні пояснила, що вона
була присутня при передачі грошей, однак про продаж будинку мова не йшла, її
сестра надала можливість позивачці тимчасово проживати у цьому будинку.

Свідок ОСОБА_8. в судовому засіданні пояснила, що до неї
як секретаря сільської ради в поточному році прийшла позивачка і в присутності
відповідачки вимагала в останньої оформити належним чином продаж будинку. Однак
відповідачка відмовилась. Про  продаж
будинку їй нічого не відомо.

СвідокОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він домагав
позивачці робити ремонт  будинку та
надвірних будівель.

При судовому розгляді цивільної справи встановлені такі
факти та відповідні правові відносини.

13 грудня 1996 року державним нотаріусом Остерської
державної нотаріальної конториОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за
заповітом. До складу спадкового майна входить житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований в АДРЕСА_1

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме
майно вказаний будинок вартістю 40349 гривень належить на праві приватної
власностіОСОБА_2.

Технічний паспорт на житловий будинок в АДРЕСА_1 складено
23 квітня 2008 року на ім.”яОСОБА_2.

Згідно довідки виконкому Одинцівської сільської ради
Козелецького району ОСОБА_1проживає з 24 січня 2007 року в АДРЕСА_1

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача та її представника, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи,
суд вважає необхідним в задоволенні позову ОСОБА_1
доОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на
нерухоме майно відмовити.

Відповідно до ст. 59 Цивільно-процесуального кодексу України обставини
справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Згідно ст. 657
Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного
майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній
реєстрації.

В судовому засіданні достовірно встановлено і не заперечується сторонами,
що договір купівлі-продажу спірного житлового будинку не укладався,
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації не підлягав. Тобто були
недотримані вимоги, визначені чинним законодавством вимоги щодо форми договору
цієї категорії.

Згідно ст. 220 Цивільного кодексу України у
разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати
такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору
не вимагається.

Згідно ст.10 ЦПК
України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

По справі не
надано жодних письмових доказів, що між сторонами було досягнуто усіх істотних
умов договору купівлі-продажу в 2005 році житлового будинку, який належить на
праві власностіОСОБА_2

Відповідачка
заперечує факт купівлі-продажу будинку, а досягнення істотних умов
купівлі-продажу будинку не може ґрунтуватися лише  на показах свідків. Крім того, як пояснила в
судовому засіданні позивачка домовленості відбувались між її дочкою і відповідачкою.

За таких
обставин суд не вбачає правових підстав для визнання дійсним договору
купівлі-продажу  житлового будинку в АДРЕСА_1. У зв”язку з цим відсутні і будь-які правові
підстави для визнання прав власності на вказаний житловий будинок за позивачем.

Керуючись ст.ст. 220, 657 ЦК України,
ст.ст.10, 59, 60, 88, 209, 212, 215, 218, 223, 256, 257, 259, 294, 295 і 296
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 доОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та
визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1  на
користь держави 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 49 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або
в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

ВІРНО:

Рішення не набрало
законної сили

Оригінал рішення
знаходиться в справі Козелецького райсуду

Суддя
Козелецького райсуду
Ю.М.Короїд