СПРАВА № 2-401
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М    У К Р А Ї Н И

09 жовтня  2008 року

Олевський
районний суд Житомирської області

в складі :
головуючої-судді    Охрімчук     І.Г.

секретар    Федорчук    О.В.

з участю
позивача    ОСОБА_1

представника
відповідача   ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Олевську цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3, Коростенської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_3 про  визнання наказів про відсторонення від
роботи, про накладення дисциплінарного стягнення та про звільнення з роботи
незаконними, про поновлення на роботі,
стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди
В С Т А Н О В И В :

Позивач
звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що він працював у відповідача на
посаді чергового по ст. Олевськ Коростенської дирекції залізничних перевезень з
лютого 1991 року. Згідно наказу відповідача № 73 від 04 квітня 2008 року він
був безпідставно відсторонений від роботи до проходження обов'язкового
медичного огляду.  02 червня 2008 року
наказом № 130 його безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності
за ухилення від проходження обов'язкового періодичного медичного огляду.  01 липня 2008 року  відповідно до наказу № 436 ос він незаконно
був звільнений з роботи за ст. 40 п.4 КЗпП України як такий, що вчинив прогул
без поважних причин. Крім того 15 вересня 2008 року відповідачем незаконно
внесено зміни до наказу про його звільнення і винесено наказ № 676 ос про зміну
дати його звільнення замість 01 липня 2008 року, датою звільнення вважати 05
липня 2008 року. Він вважає, що дії та рішення відповідача є незаконними і
підлягають скасуванню. Підстав для його звільнення з роботи за прогул у
відповідача не було, тому  ставить
питання про поновлення його на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивач позов підтримав
з підстав , які в ньому зазначені і
просить суд скасувати накази  про
відсторонення його від роботи, про накладення дисциплінарного стягнення, про
звільнення з роботи та наказу про зміну дати звільнення, поновити його на роботі,
на посаді чергового по ст. Олевськ ДТГО «ПЗЗ» Коростенської дирекції, стягнути
середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу та  15 000 грн. моральної шкоди, так як на
винесення зазначених наказів у відповідача не було підстав, він може виконувати
обов'язки чергового по ст. Олевськ. Він пройшов медичний огляд, за висновками
лікарів він придатний до виконання обов'язків чергового по станції.  Не дивлячись на те, що відповідно до
законодавства  України підстав для
направлення його для проходження обов'язкового медичного огляду у відповідача
не було. Його робота не пов'язана з обслуговуванням населення і не має
шкідливих умов праці, тому для відсторонення його від роботи та винесення йому
догани не було підстав. Разом з тим відповідачем проведено його звільнення у
період тимчасової непрацездатності, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 40 КЗпП
України. Зміна дати його звільнення з 01 липня
2008 року на 05 липня 2008 року  є
безпідставною, так як він  після 01 липня
2008 року не перебував з відповідачем у трудових відносинах  і нормативно - правові акти не мають
зворотної дії у часі.  Вважає, що
неправомірними діями відповідача йому було спричинено психологічні страждання,
він нервував через звільнення, страждає і на даний час. Зазначені обставини вплинули
на його стан здоров'я, тому відповідач повинен відшкодувати йому 15000 грн.
моральної шкоди.

Представник
відповідача стосовно позову заперечує мотивуючи тим, що позивач був
ознайомлений з наказами про відсторонення його від роботи, про накладення
дисциплінарного стягнення, про звільнення з роботи. Позивач щороку проходив
медичний огляд, так як його робота пов'язана з рухом поїздів. Позивач перед
закінченням попереднього терміну медичного огляду отримав свою медичну картку у
відділі кадрів для проходження медичного огляду, відповідно до графіку.  Медичний огляд не пройшов, тому 05 квітня
2008 року був відсторонений від роботи.
Тривалий час позивач на роботу не виходив, не надав адміністрації
дирекції медичну картку  з пройденим
медичним оглядом, тому на нараді 30 травня 2008 року позивачу було встановлено
час до якого він повинен  пройти медичний
огляд та надати особову медичну картку. Позивач медичний огляд не проходив,
медичну картку не надав, на роботу не виходив, тому відповідно до наказу №130
від 02 червня 2008 року йому було винесено догану. У зв'язку з тим, що позивач
не вийшов на роботу, не надав медичні документи, які підтверджують проходження
медичного огляду  до профспілкового
комітету було внесено подання про надання дозволу на звільнення позивача з
роботи за прогули без поважних причин. Відомості про перебування позивача на
лікарняному позивачем відповідачу не надавались і позивач не повідомляв про
перебування на лікарняному. Тому при встановлені таких обставин  під час розгляду справи відповідачем було
змінено дату звільнення позивача та прийнято рішення про оплату лікарняного
листка у разі надання його позивачем.
Позов в частині стягнення моральної шкоди не визнають мотивуючи тим, що
дані обставини не підтверджені позивачем в судовому засіданні і звільнення
позивача є правомірним.

Допитані
в судовому засіданні свідки допитані за клопотанням відповідача суду показали,
що позивач перебуває на обліку з приводу гіпертонічної хвороби. Йому 04 квітня
2008 року було запропоновано пройти додаткове обстеження, при цьому він
відмовився, залишивши медичну картку у
поліклініці. Про зазначені обставини було поставлено до відома
адміністрацію дирекції і винесено наказ про відсторонення позивача від роботи.
З даним наказом позивач був ознайомлений. Йому неодноразово пропонували пройти
медичний огляд та приступити до роботи. Позивач
до цехового терапевта, до завідуючого поліклінікою, голови лікарської
комісії не звертався з приводу отримання медичної картки. На роботу не виходив.
На нараді 30 травня 2008 року з приводу не проходження медичного огляду
позивачем та не виходу його на роботу було прийнято рішення про оголошення йому
догани та встановлено термін до 02 червня 2008 року  надати документи про проходження медичного
огляду та вийти на роботу. Надавати будь - які пояснення з приводу зазначених
обставин позивач відмовлявся. З наказами про відсторонення його від роботи, про
накладення дисциплінарного стягнення, про звільнення з роботи він
ознайомлювався. Про перебування на лікарняному не повідомляв. Про проведення
засідання профспілкового комітету повідомлявся. При розгляді питання про
надання згоди на його звільнення залишив засідання. Профспілковим комітетом
було надано згоду на  звільнення позивача
відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України.

В
судовому засіданні встановлено, що позивач працював  у відповідача з лютого 1991 року. З 02 липня
2001 року позивач переведений на посаду чергового по станції Олевськ, що
стверджується трудовою книжкою позивача. Наказом № 436 ОС  від 01 липня 2008 року позивача звільнено з
роботи за ст. 40 п. 4 КЗпП України,  за
прогул без поважних причин. З наказом про звільнення позивач ознайомлений,
трудову книжку отримав, що ствердили в судовому засіданні свідки та слідує з
пояснень позивача. Питання надання згоди на звільнення позивача розглядалось на
засідання профспілкового комітету 24.06.2008 року /протокол № 13/. Позивач на
засідання профспілкового комітету прибув, але залишив засідання, що
стверджується показаннями свідків та слідує з пояснень самого позивача.  Звільненню
позивача передувало відсторонення його від роботи за не проходження
чергового медичного огляду, що слідує з наказу № 73 від 04 квітня 2008 року та
винесення йому догани за не проходження чергового медичного огляду та не
надання документів, що підтверджують проходження медичного огляду, що
стверджується наказом № 130 від 02 червня 2008 року. Позивач у період з 05
квітня 2008 року по день звільнення на роботу не виходив, особисту медичну
картку відповідачу не надавав, що ствердили в судовому засіданні свідки та
слідує з пояснень самого позивача, з табелів обліку робочого часу чергових по
станції Олевськ, з графіку їх чергування та акту від 02 червня 2008 року. За
медичною допомогою у період з 05 квітня 2008 року по 17 червня 2008 року позивач
у медичні заклади Олевської ЦРЛ не звертався, що стверджується листом Олевської
ЦРЛ Житомирської області № 1133 від 17 червня 2008 року. Пояснення, з
приводу  не виходу на роботу та не
надання особистої медичної картки відповідачу у період з 05 квітня 2008 року по
день звільнення, позивач не надавав, що ствердили в судовому засіданні свідки,
слідує з пояснень позивача та актів з цього приводу. Зазначені обставини
позивач пояснює смертю батька, тяжкою хворобою тітки та іншими сімейними
проблемами. Про перебування на лікарняному у період з 28 червня 2008 року по 04
липня 2008 року позивач адміністрацію відповідача не повідомляв, про що  повідомив суд в судовому засіданні. Не
надання лікарняного листа відповідачу позивач пояснює тим, що на час закриття
лікарняного листа його було звільнено з роботи.   15 вересня 2008 року наказом № 676 ОС було
внесено зміни до наказу про звільнення позивача і встановлено, що позивач
звільнений з роботи 05 липня 2008 року, тобто після закриття лікарняного
листа.

Відповідачем
було затверджено графік медичного огляду працівників ДН - 4 пов'язаних з
безпекою руху поїздів відповідно до наказу МШС № 23 - Ц від 07 липня 1987 року
на 2008 рік, відповідно до якого позивач повинен пройти медичний огляд до 04
квітня 2008 року. На проведення  медичних
оглядів відповідачем перераховано  62.2
тисячі гривень, що стверджується довідкою наданою бухгалтерією відповідача. Для
проведення медичного огляду створена лікарська комісія, що стверджується
відповідними наказами, що маються у справі.

Позивач у період після звільнення ніде не
працював, є потерпілим внаслідок  аварії
на ЧАЕС, що стверджується відповідним
посвідченням.З посвідчення потерпілої внаслідок чорнобильської
катастрофи першої категорії на ім'я ОСОБА_4, тітки позивача, слідує, що вона
дійсно мала тяжке захворювання.

Дані правовідносини врегульовані ст. 40 п.4
КЗпП України згідно якої слідує, що трудовий договір, укладений на невизначений
строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку
прогулу без поважних причин.  Крім того
ч.3 зазначеної статті передбачено, що не допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової
непрацездатності.

В даному випадку суд дійшов висновку, що
звільнення позивача є  правомірним і
позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позивач
зазначає причину не  виходу його на
роботу у період з 05 квітня 2008 року по день звільнення те, що він був
відсторонений від роботи. Зазначене пояснення не ґрунтуються на законі і не
може взятись судом до уваги, так як відповідно до ст. 46 КЗпП України  передбачено, що у випадках передбачених
законодавством, власник або уповноважений ним орган має право відсторонити
працівника від роботи. Таким випадком, в даному випадку, є не надання позивачем
відповідачу  висновку лікарської комісії
щодо придатності його до виконання обов'язків чергового по  залізничній станції, які пов'язані з  рухом поїздів, у встановлений відповідачем
термін. При таких обставинах відповідач правомірно виніс наказ № 73 від 05
квітня 2008 року про відсторонення позивача від роботи до проходження медичного
огляду.  Позивач перебуваючи у трудових
відносинах та виконуючи обов'язки чергового по залізничній станції, до яких
входить забезпечення виконання наказів, розпоряджень Укрзалізниці та  дирекції залізничних перевезень з безпеки
руху, нормативних актів  про охорону
праці та до яких також входить виконання роботи, визначеною трудовим договором,
з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, як передбачено ст. 21
КЗпП України, виконання умов колективного договору, допустив зневажливе
ставлення   щодо виконання наказів
відповідача та дирекції залізничних перевезень з приводу проходження медичного
огляду, надання дирекції медичних документів щодо його проходження. Він
працюючи у відповідача не один рік, кожного року проходив медичний огляд і
щоразу його ознайомлювали із терміном наступного медичного огляду. Для
проходження медичного огляду працівників дирекції, в тому числі і позивача,  відповідачем здійснювались необхідні заходи,
які полягали у виконанні   наказів
вищестоящої організації з цього приводу, створення лікарських комісій,
перерахування коштів на зазначені цілі, складання графіку проходження медичних
оглядів.

Суд
прийшов до висновку, що наказ   МШС № 23
- Ц від 07 липня 1987 року «Про медичне освідування працівників залізничного
транспорту, пов'язаних з рухом поїздів»
є чинним, тому підлягає до виконання працівниками залізниці, в тому
числі і позивачем, так як його обов'язки пов'язані з рухом поїздів. Позивач був
ознайомлений з графіком проходження медичного огляду, отримав у відділі кадрів
особисту медичну картку, яку відповідачу не повернув, мотивуючи її відсутністю
у реєстратурі відділкової   поліклініки,
не прийнявши заходи щодо її поновленню та у період з 05 квітня 2008 року по час
звільнення не вийшов на роботу без поважних причин чим вчинив прогул.

Виходячи
з наведених обставин суд прийшов до висновку про правомірність винесення
відповідачем наказу № 130 від 02 червня 2008 року про оголошення позивачу
догани  за не проходження чергового
медичного огляду, не надання документів, що підтверджують проходження медичного
огляду та не вихід на роботу.  Обставини
винесення догани позивачу відповідають вимогам ст. ст. 147,  149
відповідно до яких слідує, що за порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосоване одне із стягнень, догана або звільнення. При
цьому власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника
трудової дисципліни письмові пояснення.

В даному випадку позивач відмовився надавати
будь - які пояснення з приводу не виходу на роботу та з приводу проходження
медичного огляду.  Відповідачем було
запропоновано позивачу усунути умови, які стали приводом для винесення догани
та приступити до роботи, але позивач не виконання умов відповідача пояснив
відстороненням від роботи, хворобою і смертю рідних, не правомірністю дій
лікарів, які проводили медичний огляд.

Позивач
після винесення догани не надав до дирекції документів, що підтверджують
проходження медичного огляду та не виходив на роботу, тому  адміністрацією підприємства було внесено
подання до профспілкової організації про надання дозволу на звільнення позивача
відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України. Профспілковим комітетом було надано
дозвіл на звільнення позивача, тобто відповідачем було дотримано вимоги ст. 43
КЗпП України, яка передбачає, що розірвання трудового договору з підстав
передбачених п.4 ст. 40 Кзп України , може бути проведено лише за попередньою
згодою первинної профспілкової організації , членом якої є працівник. Позивач
про час та місце засідання профкомітету був повідомлений, але не був присутній
і не бажав надавати пояснення мотивуючи тим, що відповідно до законодавства він
має на це право.

Враховуючи
те, що відповідач не був повідомлений позивачем про тимчасову непрацездатність
у період з 28 червня 2008 року по 04 липня 2008 року, відомості з приводу
тимчасової непрацездатності позивача у відділковій лікарні станції Коростень на
ПЗЗ та у медичних установах за місцем проживання відповідача були відсутні та
порушено позивачем розпорядження начальника дороги № Н-1-34 від 20 березня 2007
року «Про покращення стану профілактичних медичних оглядів працівників
залізниці», відповідно до якого працівники залізниці лікарняні листки, які
видані за межами відомчих медичних закладів, оплачуються після реєстрації їх у
медичному закладі по місцю роботи  суд
прийшов до висновку, що у відповідача були підстави для винесення наказу № 436
ОС  від 01 липня 2008 року про звільнення
позивача з роботи  у цей період та
підстави для винесення наказу № 676 ОС від 15 вересня 2008 року про зміну
до  наказу щодо дати звільнення позивача,
так як про лікарняний листок відповідачу стало відомо після  звільнення позивача.

Пояснення позивача з приводу того, що дії та
рішення відповідача стосовно відсторонення його від роботи, винесення догани та
звільнення протирічать «Основам законодавства України про охорону праці»,
Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя
населення», Закону України «Про охорону праці» не знайшли підтвердження в
судовому засіданні і спростовуються зібраними по справі доказами, а також тими
обставинами, що відповідно до законодавства працівник, в даному випадку
позивач, повинен дотримуватись  виконання
не тільки трудових обов'язків, а  умов
трудового договору, колективного договору, наказів та розпоряджень
адміністрації підприємства, наказів та розпоряджень адміністрації вищестоящої
організації, в тому числі і виконання умов щодо медичного огляду як відповідно
до нормативних актів вищої юридичної сили, так і відомчих наказів з цього
приводу, так як вони не протирічать законодавству України.

Крім ст. 17 Закону України  «Про охорону праці», ст. 169 КЗпП України,
наказ МОЗ , Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 23
вересня 1994 року № 263 / 121 передбачає, що роботи пов'язані з управлінням
наземним, повітряним, водним транспортом належать до роботи, де є потреба у
професійному доборі працівників. Робота чергового по станції пов'язана з рухом
поїздів, з безпекою руху поїздів, тобто з рухом наземного транспорту.

Враховуючи вище наведені обставини та те, що
суд не встановив підстав для поновлення позивача на роботі, не встановив вини
відповідача у заподіянні позивачу моральної шкоди суд прийшов до висновку  що до задоволення не підлягає вимога позивача
про стягнення моральної шкоди, так як ст. 237-1 КЗпП України передбачає,
відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди тільки у
разі порушення законних прав працівника.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК  України та ст. ст 40, 46, 147-1 - 150, 235,
237 - 1  КЗпП  України

В И Р І Ш И В :

У позовіОСОБА_1
до ОСОБА_3, Коростенської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_3  про поновлення на роботі,  стягнення середньомісячної заробітної плати
за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити за безпідставністю.

ОСОБА_1 від сплати судового збору
звільнений як потерпілий внаслідок чорнобильської катастрофи.

Рішення може бути оскаржене в  апеляційний суд Житомирської області через
Олевський районний суд Житомирської області на протязі 20 днів починаючи з
послідуючого дня після подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду, яка
подається на протязі 10 днів, починаючи з послідуючого дня після оголошення
рішення суду.

Суддя