Справа
№22-ц-58/2008 р.    Головуючий у І
інстанції Обідняк В.Д.
Категорія 33   Доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2008
року     м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої      Пнівчук О.В.,

суддів  Беркій О.Ю.,
Ясеновенко Л.В.,

секретаря       Довжинської Н.Б.,

адвоката         -           ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Коломийського міськрайонного суду від 26 жовтня 2007 року,  -

встановила:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 жовтня 2007 року
задоволено позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Проведено реальний розподіл земельної ділянки площею
1476кв.м. закріпленої за будинком АДРЕСА_1 відповідно до висновку судової
земельно-технічної експертизи,  згідно
якої за квартирою №1 що належить ОСОБА_3 закріплено земельну ділянку площею
370кв.м. за квартирою №2,  що належить
ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 403кв.м.,  та за квартирою
№3,  що належить ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 347кв.м.,  в спільному
користуванні залишено земельну ділянку площею 356кв.м.

На дане рішення ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу,  в якій
посилається на невірність висновків суду.

Апелянт зазначив,  що спору з приводу
користування земельною ділянкою,  що
закріплена за будинковолодінням між сторонами на виникало.

Він користувався тією земельною ділянкою,  на яку вказали самі позивачі,  самовільно земельну ділянку не захоплював.

Згідно варіанту розподілу земельної ділянки за висновком
експертизи занадто велику площу земельної ділянки залишено в спільному
користуванні та в незручному для нього місці.

З наведених
підстав апелянт просив рішення суду скасувати.

В засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 вимоги
апеляційної скарги підтримав.

Позивачі ОСОБА_3,  ОСОБА_4 та їх
представник - ОСОБА_5 заперечили доводи апеляційної скарги.

Вислухавши доповідача,  пояснення
сторін,  перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів приходить до
висновку,  що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено,
що сторони по справі - співвласники будинку АДРЕСА_1,  власниці квартири №1 ОСОБА_3 належить 33/100
частин будинку,  власнику квартири №2
ОСОБА_4 - 36/100
частин будинку та ОСОБА_2
власнику квартири №3 належить 31/100 частина будинку.

За зазначеним
будинковолодінням закріплена земельна ділянка площею 1476кв.м.

Сторонами добровільно не досягнуто згоди щодо
встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Постановляючи рішення про встановлення порядку
користування земельною ділянкою між співвласниками будинку,  суд обгрунтовано взяв до уваги частку кожного
з них в будинковолодінні відповідно до ст.120 ч.4 ЗК України та пропорційно до
них визначив і розмір земельних ділянок та обгрунтовано взяв за основу висновок
судової земельно-технічної експертизи від 25.09.2007 року.

При цьому,  судом враховано порядок
користування земельною ділянкою який уже склався між сторонами,  можливість обслуговування належних їм частин
будинку.

Посилання
апелянта на те,  що занадто велику
частину земельної ділянки залишено в спільному користуванні співвласників
будинку і він фактично нею не користується не заслуговують на увагу,  оскільки відповідно до план-схеми земельної
ділянки за 1978 рік дійсно значна частина земельної ділянки використовувалась
як двір,  крім того,  на зазначеній земельній ділянці розташовані
сараї сторін,  доступ до яких можливий
через земельну ділянку спільного користування.

Рішення
суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального
права,  доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків суду першої інстанції,  а тому підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.
307,  308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Коломийського міськрайонного суду від 26 жовтня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з часу проголошення,  однак
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з часу набрання законної сили.