№ 2-114/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02
червня 2008 року Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого Стеганцова С.М.

при секретарі Реуцькій Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел.
Шевченкове цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення
заборгованості по виплатам згідно угоди, треті особи ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4,
ОСОБА_6., ОСОБА_5. заборгованості згідно угоди, в обґрунтування позовних вимог
позивач вказує, що 26.03.2007 року відповідачі звернулися до Шевченківського
районного суду з позовною заявою до СТОВ „Ватутіна” про визнання додаткової
угоди недійсною та витребування майна в натурі з чужого незаконного володіння
на суму 108 910 гривень згідно майнових сертифікатів.

02.04.2007 року відповідач ОСОБА_2,
діючи на підставі довіреностей наданих вищевказаних відповідачів, а також діючи
в своїх інтересах, підписав угоду з позивачем про ведення вищевказаної справи
за позовами ОСОБА_2 в суді. За ведення вказаної справи і  участь в судових засіданнях,  як вказує позивач, ОСОБА_2 зобов'язувався
сплатити йому 80 гривень,  а також 10 %
від суми, яка буде стягнута з відповідача.

В
подальшому після винесення судом мирової угоди по справі ОСОБА_2 їм було
передано майна СТОВ „Ватутіна” на суму 152 820 гривень, після чого відповідачі
виконувати дану угоду відмовляються, в зв'язку з цим позивач просить суд
стягнути з відповідачів згідно угоди 10 % стягнутої суми, як вказано в
угоді,  що складає 15 282 гривні.

Відповідач з позовом не згоден і
вказує, що між ним і позивачем по справі була зовсім інша домовленість по
оплаті послуг позивача, що за його участь в справі він повинен був сплатити
позивачеві всього 80 гривень, а мови про гонорар в розмірі 10 % від суми, яка
буде стягнена згідно рішення суду зовсім не йшлося, тому в угоді дана сума не
вказана прописом.  Також відповідач заперечував
про притягнення всіх відповідачів по позову позивача до участі по справі, так
угода, на яку посилається позивач, була укладена тільки між ним і позивачем по
справі 02.04.2007 року про що свідчать їхні підписи в угоді.

Ухвалою суду від 20.03.2008 року за
клопотанням відповідача ОСОБА_2. інші відповідачі за справою були визнані
третіми особами, так як згідно угоди (а.с.5) на яку посилається позивач, угода
була укладена тільки в інтересахОСОБА_2., і тільки ним підписана.

Суд,
перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, третьої особи
ОСОБА_6. вважає, що позов позивача підлягає частковому задоволенню  з наступних підстав.

Як
встановлено в суді і це підтверджується не тільки поясненнями позивача, а й
відповідача, і письмовими доказами -
цивільною справою за 2007 рік за позовом ОСОБА_2 до СТОВ
„Ватутіна”,  угода на ведення
справи,  на яку посилається позивач, була
укладена тільки між позивачем і відповідачем по справі і за участю позивача
було складено 10 актів приймання - передачі майна, на що було затрачено часу
близько 5 годин, що не заперечується сторонами.

Вимоги
позивача про стягнення суми гонорару в розмірі 10% від стягнутої суми на
користь позивача в розмірі 15 282 гривень, не підлягають задоволенню з
наступних підстав. Згідно п. 2 ч.2 ст. 79 ЦПК України, до судових витрат
належать і витрати на правову допомогу.

Позивач
по справі вказує, що 10 % гонорару, це витрати пов'язані з оплатою йому  за допомогу відповідачу, і вказана сума
підтверджується угодою.

Однак
погодитися з таким вимогами позивача суд не може з наступних підстав.

Відповідно
до ч.1 ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем
в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Позивач
не надав суду документів, які б свідчили про те, що він є фахівцем у галузі
права і за законом має право на надання такої допомоги. Свідоцтво про сплату
позивачем,  суб'єктом підприємницької
діяльності по наданню юридичних послуг - фізичної особою - ОСОБА_1 єдиного
податку,  таким документом не є.

Крім того, відповідно до оглянутої цивільної
справи ОСОБА_1 відповідачем за даною справою було надано право повноважень
представника, саме в такому процесуальному статусі згідно протоколам судових
засідань справа № 2-161 за 2007 рік (а.с. 106, 108, 116), ОСОБА_1 брав участь у
справі, і кошти 80 гривень за надану правову допомогу отримав як представник, а
не фахівець права і сума 10% на яку посилається позивач в угоді дійсно не
вказана приписом, що заперечує положенням про зобов'язання.

ОСОБА_1
надавав правову допомогу ОСОБА_2,  як
його представник по справі,  а не
фахівець права, і його посилання на ст.ст. 509, 510, 526 -530, 610 -625 ЦК
України про стягнення з ОСОБА_2 від стягнутої суми згідно угоди, суд вважає
безпідставними по тим обставинам, що поняття зобов'язання входить до
правовідносин, які здійснюються на зобов'язувальному   праві, учасниками яких є згідно закону
боржник і кредитор.

Правовідношення
між кредитором і боржником є зобов'язанням матеріального характеру. Позивач
укладав з відповідачем не договір,  як це
передбачено статтями 11, 205 ЦК України, а уклав угоду на ведення цивільної
справи в суді, що випливає із норм ЦПК, а не ЦК України, зокрема  п.2 ч.2 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка
є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.
В матеріалах справи немає документів про те, що ОСОБА_1 є фахівцем в галузі
права і за законом має право на надання такої допомоги, свідоцтво про сплату
суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 єдиного податку
таким документом не є.

Тому
оплата праці таких підприємців по наданню юридичних послуг - як представників
здійснюється на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006
року № 590 „ Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації ”. Згідно додатку
до зазначеної постанови граничний розмір витрат пов'язаних з правовою допомогою
стороні, якщо компенсація сплачується іншою стороною,  не повинен перевищувати 40 % розміру
мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Згідно оглянутої в суді справи № 2-161 /07 за
позовами  ОСОБА_2 до СТОВ „Ватутіна”  ОСОБА_1 приймав участь у трьох засіданнях:

01
квітня 2007 року - з 9.00. год. до 10.30 год.;

12
квітня 2007 року - з 9.30 год. до 10.00 год. ;

19
квітня 2007 року - з 15.55. год. до 16.55 год.

загальна
сума годин його участі в судових засіданнях складає 3 години та 5 годин при
складанні актів приймання-передачі, всього 8 годин. Мінімальна заробітна
плата  з 1.04. 2008 року, згідно Закону
України „Про державний бюджет України” на 2008 рік, складає 525 гривень, тому з
відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1680 гривень ( 40 %
мінімальної заробітної плати за кожну годину роботи: 210 грн. * 8 год).

Згідно
ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача
судові витрати пропорційно задоволеним вимогам позивача в
розмірі 20 гривень.

Тому
всього необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 1700 гривень.

Керуючись
ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, ч.2 79, ч.1 ст.88, ч.1 56 ЦПК України, ст.
ст.  11, 205 ЦК України, Постановою
К.М.України від 27.04.2006 року № 590 „Про граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх
компенсації”

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 1700  гривень.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення через суд
першої інстанції  заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя:                                                                                         С.М.Стеганцов