Справа №
22ц-649-2008 рік                                                Головуючий
27                                                                          Ребрина
апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
березня 2008 року                                                                            м.  Черкаси

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
у складі головуючого: Ювшина В.І.

суддів: Сіренка
Ю.В.,  Скіця М. І.

при секретарі
Ковтун Л.Б.

позивача

відповідача    ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 16 січня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,  -

встановила:

ОСОБА_2  звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики,
посилаючись на те,  що 26 вересня
2007 року між ним та відповідачем було укладено в письмовій формі договір
позики,  за яким ОСОБА_2  позичив ОСОБА_1 кошти в сумі 3305 гривень.
Даний борг за договором позики ОСОБА_1 зобов'язався повернути протягом одного
місяця з моменту укладення договору позики,
або ж до 26 жовтня 2007 року. Так як ОСОБА_1 належним чином не виконав
свої зобов'язання та не повернув борг,
то просив суд стягнути з нього на свою користь 3305 гривень боргу за
договором позики та судові витрати по справі.

Рішенням
Уманського міськрайонного суду від 16 січня 2008 року в позові ОСОБА_2  відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 ,  просить
рішення Уманського міськрайонного суду від 16 січня 2008 року скасувати,  та ухвалити нове рішення,  яким повністю задоволити його позовні
вимоги,  вважаючи що суд першої інстанції
зробив невідповідність висновків обставинам справи та неправильно застосував
норми матеріального права.

Заслухавши   сторони,
дослідивши   матеріали   справи
та   перевіривши

законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів переходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає до часткового
задоволення,  а рішення суду до
скасування з постановлениям
нового судового рішення.

Приймаючи
рішення про відмову в стягненні суми боргу за договором позики,  суд першої інстанції виходив з того,  що умови договору між сторонами виконані не
були,  грошові кошти ОСОБА_1 не
передавались,  а тому даний договір
позики не може бути дійсним.

Однак,  дані висновки суду першої інстанції є
помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи. ОСОБА_1 працював
продавцем-консультантом в магазині «Теплий дім» в м.  Умані. 26 вересня 2007 року з каси магазину
пропали кошти в сумі 10000 гривень. В цей час в магазині виконували свої
трудові обов'язки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
які і повинні нести матеріальну відповідальність за нестачу коштів. По
прибуттю в магазин на виклик продавців,
співвласник магазину ОСОБА_2
,  запропонував всім продавцям оформити
нестачу коштів борговими розписками в рівних долях,  а він особисто погасить за них нестачу
коштів,  на що всі погодились. Відповідно
до письмового договору,  укладеного 26
вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
,  ОСОБА_2 надав кошти в
сумі 3305 гривень,  а ОСОБА_1 взяв в борг
указану суму коштів,  які зобов'язався
повернути на протязі одного місяця. Вказані кошти ОСОБА_1 не отримав,  так як позикодавець ОСОБА_2 вніс їх в касу
магазину для погашення виявленої нестачі в рахунок погашення частки боргу ОСОБА_1.

Відповідно
до  ст.
1053 ЦК України
за домовленістю сторін борг,  що виник із
договорів купівлі-продажу,  найму майна
або з іншої підстави,  може бути
замінений позиковим зобов'язанням.
Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про
новацію і здійснюється у формі,
встановленій для договору позики ( стаття 1047 цього Кодексу). Форма
договору укладеного ОСОБА_1 відповідає вимоги гам  ст. 1047 ЦК України.

ОСОБА_1
не надано доказів того,  що договір
позики був ним укладений 26 вересня 2007 року з ОСОБА_2 під впливом
обману,  насильства,  зловмисної домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Також ОСОБА_1
даний договір позики не оспорюється шляхом подачі зустрічної позовної заяви про
визнання правочину недійсним.  При таких
обставинах суд першої інстанції зробив висновок,  який не відповідає фактичним обставинам
справи та неправильно застосував норми матеріального права,  що призвело до неправильного вирішення спору
по суті,  а тому рішення суду першої
інстанції підлягає до скасування та постановления
нового рішення,  яким позовні вимоги
ОСОБА_2 підлягають
до задоволення.

Керуючись  ст.
ст.  301,  303,
304,  307,  пп. 1 і 4
ст.  309,  316 ЦПК України,   ст.
ст.  23, 1166, 1167 ЦК України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від
16 січня 2008 року задоволити.

Рішення
Уманського міськрайонного суду від 16 січня 2008 року скасувати. Позовні   вимоги
ОСОБА_2   задоволити.   Стягнути
з

ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 3305 гривень.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  судові
витрати по справі в сумі 81 гривну.

Рішення суду
апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після його
проголошення,  але може бути оскаржено до
суду касаційної інстанції на протязі двох місяців,  починаючи з дня його проголошення.