Справа №2-172
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 року                                 Іванівський районний суд
Херсонської області

в особі судді Ковальчук Т.М. при секретарі
Кидрук О.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Іванівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5
про примусове виписання та визнання такими, що втратили право користування
жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя
особа ОСОБА_5 про усунення перешкод користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про примусове
виписання та визнання такими, що втратили право користування жилим
приміщенням, посилаючись на те, що 27 лютого 1991 року на підставі свідоцтва
про право власності на житловий будинок, виданого Іванівською селищною радою
йому було надано житловий будинок АДРЕСА_1. Житловий будинок складається з
трьох жилих кімнат розмірами: 10,7; 15,5; 10,1 кв.м. В 1991 році у вказаний
будинок він прописав свою дружину ОСОБА_6, її сина ОСОБА_3 та дочку ОСОБА_4. На
даний час в будинку він проживає один. З 1998 року шлюбні відносини з дружиною
погіршилися, вона забрала дітей і виїхала в невідомому напрямку. Після від'їзду
відповідачі повністю припинили виконувати свої обов'язки членів сім'ї,
пов'язані з утриманням, оплатою приміщення та комунальних послуг. Визнання
відповідачів такими, що втратили право користування жилими приміщенням та їх
виписка потрібна йому для того щоб оформити субсидію на комунальні послуги.
Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим
приміщенням та виписати їх в примусовому порядку.

ОСОБА_6, ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом
до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про
усунення перешкод користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що
житловий будинок АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя - позивачки
ОСОБА_6 та відповідача та спільною сумісною власністю не лише подружжя, а й
усіх членів сім'ї. В 1998 році відповідач ОСОБА_1 вигнав їх з дому і по даний
час не допускає. З 1998 року по 2008 рік він неодноразово перешкоджав їм у
вселенню в будинок, мали місце випадки, коли він бив ОСОБА_6, з цього приводу
вона неодноразово зверталася до міліції.

В судовому засіданні уточнено прізвище відповідачки по
первісному позову та позивачки по зустрічному позову -ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач по первісному позову ОСОБА_1
та його представник  ОСОБА_7
підтримали  позовні  вимоги, посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_6. позов не
визнала, пояснивши суду, що вона також є власницею
будинку. З 1986 року вона з дітьми та позивачем мешкала в цьому будинку.
Працювала разом ОСОБА_1 в колгоспі «Радянська Україна», в зв'язку з цим вони
отримали від колгоспу присадибну ділянку, де до 1991 року працювали всі
працездатні члени колгоспного двору та отримували дохід від загального
колгоспного господарства. Вважає, що будинок належить всім членам колгоспного
двору. В 1999 році виїхала до Росії працювати. В смт. Іванівку приїздила по три
рази на рік, але відповідач в будинок її не впускав, ключів від замка вона не
мала. З цього приводу зверталася до органів міліції. Мешкала у своїх знайомих
або вимушена була знімати квартиру для проживання.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_4 суду пояснила, що
також є членом колгоспного двору та має частку в ньому. В 1999 році виїхала
разом з матір'ю до Росії. Коли приїздила до смт.Іванівка, то батько її в
будинок не впускав, або був відсутній.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, просив справу розглядати у його відсутність.

В судовому засіданні позивачі по зустрічному
позовуОСОБА_6., ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_8 підтримали свої вимоги,
посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та доповнивши їх тим, що
позовна давність на правовідносини, що регулюють захист права власності не
поширюється.

Відповідач по зустрічному позовому
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 позов не визнали, пояснивши суду, що
ОСОБА_1 є єдиним власником будинку АДРЕСА_1, просили суд їх позовні вимоги
задовольнити в повному об'ємі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити у
зв'язку з пропуском позивачами строку позовної давності без поважних причин.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав
позовні вимоги ОСОБА_1, та просив первісний позов задовольнити, оскільки
відповідачі на протязі останніх десяти років в будинку не мешкали, за будинком
не доглядали, тому вони втратили право користування жилим приміщенням.
Зустрічний позов залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення сторін та перевіривши їх доказами,
суд дійшов висновку про те, що вимоги по первісному позову не підлягають
задоволенню, а зустрічний  позов підлягає
задоволенню повністю з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28 лютого 1991 року
видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в
якому зазначено, що будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_1
(а.с.13); згідно архівного витягу на підставі рішення Іванівської селищної ради
№ 11 від 27 лютого 1991 року ОСОБА_1 видано свідоцтво на право приватної
власності на будинок АДРЕСА_1 (а.с.31); згідно архівного витягу на підставі
рішення засідання правління колгоспу «Радянська Україна» від 30 травня 1985
року ОСОБА_1 надано земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,14 га (а.с.109); з 17
лютого 1979 року по 28 лютого 2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі (а.с.7,30); ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спільними дітьми ОСОБА_1
та ОСОБА_6 (а.с.33-34); згідно довідки будинок АДРЕСА_1 перенумеровано АДРЕСА_1
(а.с.97); згідно довідки виконкома Іванівської селищної ради АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3,ОСОБА_6., ОСОБА_4 (а.с.57); ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані АДРЕСА_1, з 25 липня 1986 року (а.с.9-12,32);
згідно довідки Іванівської селищної ради Херсонської області ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 не проживають АДРЕСА_1 (а.с.8); згідно довідки Іванівської ЗОШ №2
ОСОБА_4 відрахована з числа учнів у 1995/96 навчальному році в зв'язку з
переїздом разом з матір'ю на постійне місце проживання до Російської Федерації
(а.с.61); згідно довідки ОСОБА_1 є абонементом Іванівського РЕЗ і ЕМ,
зареєстрований АДРЕСА_1 ( а.с.40); згідно довідки ОСОБА_1, який проживає
АДРЕСА_1 є споживачем Іванівського міжрайонного управління водного господарства
і станом на 01.07.2008 р. заборгованості за подачу питної води немає (а.с.41).

Із  пояснень
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 видно, що
ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в смт. Іванівка на протязі останніх 10 років не
проживають, мешкають в Росії. Декілька разів на рік приїздять до смт.Іванівка.
ОСОБА_1 в будинок їх не впускає, були випадки коли він побив ОСОБА_6 З цього
приводу вона зверталася до міліції. Декілька разів бачили якОСОБА_6. приходила
до будинку з працівниками міліції, щоб ОСОБА_1 впустив її до будинку та не
чинив їй та дітям перешкод у вселенні в жиле приміщення.

Згідно п. 6
постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори
щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991
року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а
саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося
після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991
року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до
ст.120 Цивільного кодексу УРСР (який був чинним на той момент та регулював власність
колгоспного двору) майно колгоспного двору належить його членам на праві
сумісної власності.

Колгоспний
двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі,
що знаходиться в його користування, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та
дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Відповідно до
ст.58 Земельного кодексу УРСР колгоспний двір визнається як сімейно-трудове
об'єднання осіб, які сумісно ведуть сільське господарство на присадибній
ділянці, отриманій від колгоспу та отримуючих основний дохід від загального
колгоспного господарства.

Оскільки
сторони по справі з 1986 року були зареєстровані та мешкали в спірному
будинку,ОСОБА_6. та ОСОБА_1 працювали у колгоспі «Радянська Україна»
Іванівського району Херсонської області, отримали від колгоспу присадибну
ділянку, на якій до 1991 року працювали всі члени сім'ї та отримували дохід від
загального колгоспного господарства, тому суд вважає, що сторони по справі є
членами колишнього колгоспного двору, а будинок АДРЕСА_1, що перебував у
власності колгоспного двору, належить його членам на праві сумісної власності.

Доводи
позивача по первісному позову ОСОБА_1, що він з відповідачами по первісному
позову перебуває у договірних відносинах в судовому засіданні не знайшли свого
підтвердження, оскільки було встановлено, що спірний будинок належить сторонам
на праві сумісної власності.

В судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що
відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 чинить перешкоди в здійсненні права
користування і розпорядження жилим приміщенням позивачам за зустрічним позовом.

Відповідно
до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до
ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Доводи
відповідача по зустрічному позову ОСОБА_1 та його представника, що зустрічний
позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачами пропущений строк позовної
давності без поважних причин, суд вважає безпідставними, оскільки згідно
цивільного законодавства позовна давність за негаторним позовом не
застосовується.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК
України, ст.120 Цивільного кодексу УРСР, ст.58 Земельного кодексу УСРС,
ст.ст.317, 321, 391 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа ОСОБА_5 про примусове виписання та визнання такими, що
втратили       право користування жилим
приміщенням.

Зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа
ОСОБА_5 про усунення перешкод користування жилим приміщенням задовольнити
повністю.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_6, ОСОБА_4 права
користування та розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом примушування
ОСОБА_1 допустити їх у вказане жиле приміщення для подальшого проживання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Херсонської області через Іванівський районний суд Херсонської області шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його
проголошення та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя: