Справа 22ц -62/08                          Головуючий у першій інстанції
- 39                                 Доповідач
апеляційної інстанції- Данилова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2008 року                                                                           м.
Миколаїв

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в
складі

головуючого    Лисенка
П. П.

суддів                  Данилової О.О.,
Кутової Т.З.

при
секретарі      Варміш ОС.

за участю   представника відповідача ОСОБА_1 розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

командира
військової частини А-2183 на рішення Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 9
жовтня 2007 року по
цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до військової частини А-2183

про оскарження дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2  звернулась з позовом до військової частини
А-2183 про оскарження наказу від 20
липня 2007 року,  яким їй оголошено догану за відсутність на
робочому місці без поважних причин 10
липня 2007 року.
Посилаючись на те,  що вона була відсутня
цього дня протягом двох годи з поважних причин та з дозволу адміністратора
готелю,  позивачка просила скасувати
наказ та стягнути 1700 грн.
моральної шкоди.

Рішенням
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 жовтня 2007 року позов
задоволено частково. Наказ командира військової частини №278 від 20 липня 2007 року в частині
застосування до ОСОБА_2  дисциплінарного
стягнення скасовано. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі командир військової частини А-2183,  посилаючись на те,  що суд дав невірну оцінку зібраним доказам та
помилково застосував норми трудового законодавства,  просив рішення суду скасувати і у задоволенні
позову ОСОБА_2  відмовити.

Перевіривши
законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної
скарги,  колегія не вбачає підстав для її
задоволення,  виходячи з наступного.

Відповідно
до  СТ. 147 КЗпП України підставою
застосування дисциплінарної відповідальності є порушення працівником трудової
дисципліни,  яким може бути і самовільне
залишення робочого місця.

З
матеріалів справи вбачається,  що
ОСОБА_2  притягнуто до дисциплінарної
відповідальності наказом від 20
липня 2007 року за
відсутність на робочому місці прибиральниці готелю 10 липня 2007 року з 9-30 до 11-40 годин.

Між тим
судом встановлено,  що позивачка,  яка за посадовою інструкцією підпорядкована в
тому числі і черговому адміністратору (а. с.
8),  мала необхідність 10
липня 2007 року
тимчасово залишити робоче місце та вийшла з дозволу виконуючого обов'язки
адміністратора готелю.

2

Оскільки
такі обставини,  з урахуванням
попередньої роботи,  самі по собі не
можуть свідчити про несумлінність працівника,
що відповідно до ч.2  ст. 140 КЗпП
України є загальними основами забезпечення дисципліни труда,  суд не встановив таких порушень трудової
дисципліни ОСОБА_2 ,  які б викликали
необхідність притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

І хоча
не з усіма висновками суду першої інстанції можна погодитися,  зокрема щодо порушень відповідачем  ст. 149 КЗпП України та необхідність негативних
наслідків для відповідальності,  основний
висновок суду про недостатність підстав для застосування дисциплінарного
стягнення відповідає обставинам справи та вимогам трудового законодавства.

Доводи
апелянта щодо самовільного залишення ОСОБА_2
робочого місця були предметом судового дослідження,  належно оцінені судом першої інстанції та
обгрунтовано відхилені.

Оскільки
інших доводів,  які би спростовували
висновки суду чи доводили би порушення ним вимог матеріального та
процесуального права,  апеляційна скарга
не містить,  колегія не вбачає підстав
для скасування судового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  308, 315 ЦПК
України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу командира військової частини А-2183 відхилити,  а рішення Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 9 жовтня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але протягом двох місяців з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України.