Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Справа № 2-206

2008р.

20 листопада 2008 року                                                          Вільшансьий районний суд

Кіровоградської
області

в складі:          головуючої
- судді  - Савченко С.О.

при
секретарі  -         Сачко О.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Вільшанка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
дарування та виселення з будинку

в
с т а н о в и в :

Позивачка
звернулась до суду з позовом про анулювання договору дарування будинку ОСОБА_2
та виселення з будинку ОСОБА_3 і ОСОБА_4 посилаючись на те, що на початку
червня 1992 року вона та її чоловік ОСОБА_5 під дією погроз, насилля та
відкритого шантажу з боку ОСОБА_3, подарували неповнолітньому внукові ОСОБА_2
побудований ними будинок АДРЕСА_1. Під час підписання договору в Вільшанській
державній нотаріальній конторі  вони
договір не читали, нотаріус також договір не читав, а тому вони не знали, що
підписували.

Після
цього чоловік тяжко захворів, три роки проживав в м.Одесі, помер в ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Останні
три роки без її згоди в будинку поселились відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з
моменту поселення постійно їй погрожують, ОСОБА_4 декілька разів її била, що
підтверджується наявністю кримінальної справи № 1-47 за 2008 рік. В процесі
розгляду кримінальної справи вона ознайомилась з текстом договору дарування
будинку,  в якому виявила ряд
невідповідностей, не оговорених виправлень, граматичних помилок та іншомовних
слів.

В
судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_6 позов уточнив, просив визнати
договір дарування будинку недійсним, мотивуючи тим, що в договорі дарування
нотаріус допустив цілий ряд помилок та виправлень, які не оговорені підписом
сторін та нотаріуса, неправильно вказано по-батькові обдарованого, невідомо де
обдарований проживав, вжито ряд іншомовних слів. Докази застосування до
дарителів  погроз, насилля, шантажу
надати суду відмовивсь. Просив виселити з будинку відповідачів, які поселились
без дозволу позивачки, постійно ображають позивачку, б'ють її, порушують спокій
престарілої жінки.

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав, суду пояснив, що в 1992 році його дід та бабка,
позивачка по справі, подарували йому будинок АДРЕСА_1. На момент дарування він
був неповнолітнім, тому в нотаріальній конторі від його імені діяв природний
опікун - батько, біля якого він проживав. До 1998 року він навчавсь в вищому
учбовому закладі , після чого проживав з сім'єю в цьому будинку, а потім
дозволив проживати в будинку своїм батькам - відповідачам по справі. Крім
батьків тамже проживає позивачка, якихось неприязнених відносин між ними не
було, але з часу поселення в будинку представника позивачки, відносини
загострились. не заперечує проти проживання в будинку позивачки та своїх  батьків. За його заявою Вільшанський
райсуд  визнав факт належності йому,
ОСОБА_2, договору дарування будинку, оскільки при посвідченні цього договору в
нотаріальній конторі будо допущено помилку в написані по-батькові обдарованого
«ОСОБА_2».

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнав, мотивував тим, що фактично за домовленістю з батьками
та своїми братами він разом з батьком будував будинок АДРЕСА_1 і в 1992 році за
ініціативою батьків цей будинок батьки подарували своєму внуку, а його сину
ОСОБА_2. Він діяв від імені неповнолітнього сина як природний опікун. Договір
нотаріусом зачитувавсь, ніяких погроз, насилля чи шантажу з його сторони та
сторони членів його сім'ї не було. З 2005 року в будинку проживає він, його
дружина та мати. Всі живуть з дозволу ОСОБА_2. Конфліктів не було за
винятком  тих випадків, які провокує
представник позивачки, який, як вважає відповідач, претендує на будинок.

Аналогічні
пояснення відповідачки ОСОБА_4, яка позов не визнала, суду пояснила, що
кримінальна справа за її обвинуваченням в побитті позивачки судом закрита в
зв'язку з відмовою позивачки від обвинувачення, а особисто вона вважає, що в
разі розгляду кримінальної справи до кінця, суд
повинен був оправдати її, оскільки вона не била свекруху.

Третя
особа  без самостійних вимог приватний нотаріус
Вільшанського нотаріального округу ОСОБА_7 суду пояснив, що в 1992 році він
працював державним нотаріусом Вільшанської державної нотаріальної контори і
посвідчував договір дарування будинку позивачки та її чоловіка своєму
неповнолітньому внуку. Договір сторонам зачитувавсь, в договорі дійсно допущено
помилки, виправлення, іншомовні слова, але виправлення допущені в
посвідчувальному написі нотаріуса, які не потребують спеціальних оговорок,  текст договору виготовлявсь на машинці з
російським шрифтом, що потягло неправильне написання букви і, є. Але
волевиявлення сторін було дотримано і виконано і написання в договорі
іншомовних слів не може бути підставою для визнання  угоди недійсною. Дарителям  пояснювались наслідки договору дарування.

Треті особи без самостійних вимог представник
Ульянівського  міжрайонного
інвентаризаційного бюро та паспортного столу Вільшанського РВ УМВС  суду пояснили, що домова книга на будинок
АДРЕСА_1  та прописка власника будинку
ОСОБА_2  і його рідних  були оформлені на підставі
правовстановлюючого документу про право власності ОСОБА_2 на будинок .

Судом
встановлено: 2 червня 1992 року за реєстром
№ 465 Вільшанською державною нотаріальною конторою посвідчено договір
дарування , за яким ОСОБА_8  подарував
неповнолітньому ОСОБА_2, від імені якого діяв його природний опікун ОСОБА_3,
будинок  АДРЕСА_1.

Відносини
сторін склались в 1992 році, а тому вони повинні регулюватись діючим в той час
Цивільним кодексом України, згідно якого за договором дарування одна сторона
безоплатно  передає другій стороні майно
у власність - ст. 243.

Договір
дарування є одним із видів угод, регулювання яких передбачено гл3 ЦК України
(ст.ст.41-61). Відповідно ст.ст. 45-58 ЦК України угода може бути визнана
недійсною внаслідок:

недодердання
нотаріальної форми;

такої, що не
відповідає вимогам закону, в т.ч. ущемлює особисті або майнові права
неповнолітніх дітей;

якщо угода,
укладена з метою суперечною інтересам держави і суспільства;

укладена
неповнолітнім, який не досяг 15-и років;

укладена
громадянином, визнаним недієздатним;

укладена
неповнолітнім віком від 15 до 18 років без згоди його батьків;

укладена
громадянином, обмеженим у дієздатності внаслідок зловживання спиртними напоями
або наркотичними засобами;

укладена
громадянином, нездатним розуміти значення своїх дій, або внаслідок помилки;

укладена
внаслідок обману, насильства погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких
обставин;

угода є
мнимою або удаваною.

Таким
чином законом передбачено вичерпний перелік підстав для визнання договору
недійсним, а угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслдідками,
передбаченими законом (п.2 Постанови Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про визнання угод недійсними»).

Договір
дарування жилого будинку  повинен бути
нотаріально посвідчений  і підлягає
реєстрації ст. 277, 244 ЦКУ. Договір позивачки та відповідача нотаріально
посвідчений і зареєстрований в бюро техінвентаризації 03.06.92р. за № 17166
(а.с.28-29).

В своєму
позові позивачка посилалась на застосування до неї та її чоловіка погроз,
насильства та шантажу з боку відповідача ОСОБА_3, але доказів цього суду не
надала, а її представник в судовому засіданні відмовивсь надати такі докази
вважаючи, що договір є недійсним внаслідок допущених нотаріусом помилок,
виправлень та застосування іншомовних слів.

В
договорі дарування  сторін нотаріусом
допущено помилку в написані по-батькові обдарованого, необхідно було вказати
по-батькові обдарованого ОСОБА_2, в вказано ОСОБА_2. Така помилка нотаріуса
виправлена рішенням Вільшанського районного суду від 26 серпня 2008 року про
встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу - рішенням
підтверджений факт належності договору дарування будинку АДРЕСА_1  ОСОБА_2 (а.с.31).

Зазначені
в договорі  іншомовні слова - сарай, уборна,
огорожа - та написання по-батькові дарителя ОСОБА_9, а не ОСОБА_8 не можуть
бути підставою для визнання договору недійсним, оскільки сумнівів  тотожності особи дарителя  в сторін не виникає. Законом не передбачено
визнання угоди недійсною з таких підстав. Волевиявлення сторін було направлено
на передачу безоплатно будинку
обдарованому, що було оформлено договором дарування , складеним
письмово, нотаріально посвідченим та зареєстрованим в органах МБТІ.

З
моменту посвідчення договору до часу звернення позивачки до суду з позовом
минуло більше 16 років, що свідчить про пропущення позивачкою строку для
захисту права, а відповідно ст.75 ЦК України позовна давність застосовується
судом незалежно від заяви сторін. Після укладення договору дарування ОСОБА_8 8 років  до березня 2000 року,до своєї смерті також
не звертавсь до суду з питанням визнання договору недійсним чи його розірвання.

Виходячи
з викладеного  суд приходить до висновку
про необхідність відмови  в позові про
визнання договору дарування будинку за безпідставністю. Необхідно відмовити в
позові і про виселення  ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за безпідставністю, оскільки власник будинку ОСОБА_2 не звертавсь до
суду з позовом про їх виселення.

Керуючись
ст.ст.10,60,212,214-215 ЦПК України та ст.ст. 41-61, 75, 243-244, 277 ЦК
України 1963р. та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978
року з послідуючими змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними», суд

в и р і ш и в :

Відмовити
в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування будинку
АДРЕСА_1 та відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про їх виселення
за безпідставністю позовів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Кіровоградського апеляційного суду через Вільшанський районний суд
Кіровоградської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції

Суддя