Справа № 22ц - 0906/2008                      Головуючий в І
інстанції Заріцький С.
5                                                         Доповідач
у II інстанції Олійник В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 лютого 2008 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого
Хопти С. Ф.,

суддів Олійника
В.І.,  Голуб С. А.

при секретарі Бобку О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 листопада 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  треті особи - Вишгородська
міська рада,  Вишгородське бюро технічної
інвентаризації,  про усунення перешкод в
користуванні майном та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  треті особи - Вишгородська міська рада,
про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні частиною будинку і
земельною ділянкою шляхом знесення самочинно побудованого гаражу та
паркану,  -

встановила:

У червні
2007 року
ОСОБА_1  звернувся до суду із вказаним
позовом,  посилаючись а те,  що у період від 1969 до 1973 років на
земельній ділянці по вул.  Глібова в
м.  Вишгород,  яка належала його батьку,  він побудував будинок № 11а за власні
кошти. У 1983 році
номер будинку було змінено з 11а на 17 і отримано ним
свідоцтво про право власності. Згодом за усною домовленістю між ним та його
сестрою ОСОБА_2 ,  яка є відповідачем по
справі,  він взяв її жити до себе та
погодився надати другий вихід в даному будинку. У 2006 році йому стало
відомо,  що згідно ухвали Вишгородського
районного суду від 07 вересня 1979 року
ОСОБА_2  виділено 1/2 частини АДРЕСА_1.
Вважав дану ухвалу незаконною і просив суд заборонити відповідачці
користуватись будинком,  який належить
йому на праві приватної власності одноосібно і виселити її з даного будинку.

Відповідачкою
по справі була подана зустрічна позовна заява. Свої вимоги ОСОБА_2  обґрунтовувала тим,  що на законних підставах нею набуто право
власності на 1/2 частини будинку. Оскільки ОСОБА_1  намагається виселити із її частини будинку та
чинить перешкоди у користуванні
власністю   шляхом   самочинно
побудованого   гаражу   та

2

дерев яного паркану,  які унеможливлюють проїзд та прохід до її
будинку і земельної ділянки,  то просила
суд усунути перешкоди у користуванні власністю,
поділити будинок в натурі і визначити порядок користування земельною
ділянкою.

Рішенням
Вишгородського районного суду від 27
листопада 2007 року
позовні вимоги за зустрічним позовом задоволено частково.

Зобов'язано
ОСОБА_1  усунути перешкоди ОСОБА_2  у користуванні належною їй частиною житлового
АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно побудованого паркану і стягнуто з
ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  1007
грн. 50 коп.
витрат з надання правової допомоги.

У задоволенні
решти вимог ОСОБА_2  відмовлено.

Також відмовлено
у задоволенні позову ОСОБА_1

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,  посилаючись
на порушення судом норм матеріального і процесуального права,  просить скасувати рішення суду і ухвалити
нове,  яким його позов задовольнити,  а в задоволенні вимог за зустрічним позовом
відмовити.

Колегія
суддів вважає,  що апеляційну скаргу
необхідно відхилити,  виходячи з
наступних підстав.

Судом
встановлено,  що на підставі рішення
Вишгородської міської ради від 22
жовтня 1973 року
дозволено ОСОБА_3 виділити земельну ділянку по вул.  Глібова 11
а його дітям.  Так,  за ОСОБА_1 закріплено земельну ділянку площею
0, 04 га і за
ОСОБА_2  (Тарас) - 0, 03 га.

Рішенням
виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 22 жовтня 1973 року затверджено
акт прийому 1/2 частини АДРЕСА_1 житловою площею 38, 3 кв. м та оформлено право особистої
власності на 1/2 частини будинку на ОСОБА_1

З
протоколу засідання виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 16 січня 1975 року
вбачається,  що за заявою ОСОБА_4
затверджено акт прийому в експлуатацію частини АДРЕСА_1 та надано право
особистої власності ОСОБА_4 на частину будинку,
яка складається із 40,
4 кв. м.  житлової площі та 54, 2 кв. м загальної
корисної площі.

Ухвалою
Вишгородського районного суду від 07
вересня 1979 року
затверджено мирову угоду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та розподілу
будинку і майна. При цьому за ОСОБА_2
визнано право власності на 1/2 частини АДРЕСА_1,  яка належала ОСОБА_4

На
підставі цієї ухвали районного суду Вишгородським БТІ зареєстроване право
власності ОСОБА_2  на 1/2 частину
будинку.

На
підставі інвентаризаційної справи на будинок судом першої інстанції
встановлено,  що право власності
зареєстроване за сторонами по 1/2 частині за кожним.

3

Задовольняючи
частково зустрічний позов,  суд вірно
виходив з того,  що ОСОБА_2  у встановленому законом порядку набула право
власності на 1/2 частину АДРЕСА_1.

Щодо
вимог позивача за основним позовом ОСОБА_1 ,
то ним не надано суду переконливих доказів,  які б підтверджували його вимоги.

Оскільки
ОСОБА_1  самочинно,  без будь-яких дозволів,  збудував паркан та гараж,  що унеможливило нормальне користування
ОСОБА_2  своєю частиною будинку,  то ним порушені права власника,  які повинні бути захищеними.

З огляду на
вищенаведене,  колегія суддів
вважає,  що судом першої інстанції вірно
встановлені обставини справи,  відповідні
їм правовідносини і прийнято правильне рішення щодо відмови ОСОБА_1  у задоволенні його позовним вимог та частково
задоволено вимоги ОСОБА_2

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні,  спростовуються матеріалами справи та
висновками суду,  викладеними у рішенні.

Щодо
інших доводів апеляційної скарги,  то
вони теж не спростовують висновків суду.

Перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що воно постановлене з дотриманням вимог
матеріального і процесуального права,  а
тому залишає його без змін.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  303,  307,
308,  313-315 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Вишгородського районного суду Київської області від 27 листопада 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом

двох
місяців.