УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3
березня 2008 року                                                                          м.
Івано-Франківськ

Колегія    суддів
судової    палати    в
цивільних    справах    апеляційного    суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого                                     Матківського
Р.Й.

суддів                                                Девляшевського
В.А., Пнівчук О.В.

секретаря                                          Юрків
І.П.

з
участю        представника             апелянта ОСОБА_1,

позивача                                           ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 12
грудня 2007 року,-

встановила:

В лютому
2007 року з позовом в суд до ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_2 щоб постановити рішення
яким визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру
АДРЕСА_1 виданого відповідачу та зобов'язати його не чинити перешкод в
користуванні тамбуром, який повинен знаходитися у спільному користуванні.
Заявлені вимоги позивач обгрунтував тим, що з відповідачем проживає в одному
двохповерховому будинку. З метою розподілу горища 31.12.2002 року у нотаріуса
уклали угоду щодо його розподілу та спільного використання тамбура, обидвоє
виготовили технічну

Справа №
22-ц-305/2008р.                                   Головуючий
у І інстанції Томин О.О.

Категорія
5                                                              Доповідач
Матківський Р.Й.

документацію на
переобладнання горища у житлові квартири. Угода про спільне використання
тамбура стала основою для проектування та реконструкції горища. Обома спільно
встановлені двері для входу кожного на свою половину горища з тамбура, а також
вхідні двері до нього.

25.12.2005
року звернувся до відповідача з проханням надати ключі від дверей тамбура для
проведення робіт по обслуговуванню електропостачання та монтажу газового
обладнання. Однак, ОСОБА_3 повідомив, що ключі від тамбура не віддасть через
те, що в нього відсутній проект на переобладнання дахового приміщення. У
зв'язку з цим стало відомо, що відповідач виготовив свідоцтво на право
власності та технічну документацію куди ввійшов і тамбор, який повинен
знаходитись у спільному користуванні. Тому, вважає свідоцтво в частині
приватизації тамбура недійсним.

Під час
розгляду справи позивач уточнив свої вимоги і просив усунути перешкоди в
користуванні спільним коридором площею 2,8 м2 згідно технічного паспорта
відповідача та визнати недійсним свідоцсво про право власності в частині
приватизації цього приміщення.

Ухвалою
Івано-Франківського міського суду від 4 квітня 2007 року до участі у справі
залучено виконком Івано-Франківської міської ради.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 12.12.2007 року позов ОСОБА_2 задоволено.

На дане
рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

Апелянт
в скарзі зазначає, що задовольняючи позов суд неправильно застосував норми
матеріального права.

Питання
про згоду власників квартир на влаштування мансард та інше повинно вирішуватись
відповідно до законів про власність, насамперед ЦК України. Відповідно до ст. 369 ЦК розпоряджання майном,
що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників.

Нотаріально
посвідчена заява від 31.12.2002 року не породжує правових наслідків щодо розподілу
спільного сумісного майна. Позивач також не надав суду жодних доказів про
затрати на спільне влаштування тамбура.

Вислухавши
представника апелянта який вимоги скарги підтримав, позивача який вимоги скарги
не визнав, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити.

Постановляючи
рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції правильно
встановив, що ОСОБА_3 рішенням Івано-Франківського міськвиконкому від 21.06.
2005 року, а ОСОБА_2 рішенням від 22.06. 2007 року

дозволено влаштувати житлові приміщення в мансардному поверсі
будинку АДРЕСА_1 та зобов"язано виготовитидо початку робіт
проектно-кошторисну документацію на будівництво.

Відповідно
до планів приміщень мансарди ОСОБА_3 на а.с. 31 та ОСОБА_2 на а.с. 73 через
тамбур площею 2,8м2 передбачено вхід до обидвох проектованих житлових квартир.
Крім цього згідно технічного паспорта на облаштовану квартируАДРЕСА_1 ОСОБА_3
із тамбура який зазначено уже коридором площею 2,8 м2 також передбачено вхід до
приміщень позивача ОСОБА_2

Суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку, що спірне приміщення повинно
бути спільним, як і передбачено планами переобладнання.

Крім
цього при поділі спільної мансарди сторони домовились, що тамбур залишається у
спільному користуванні, про що склали спільну заяву яка затверджена нотаріусом.

У
зв"язку з тим, що технічна документація та свідоцтво про право власності
ОСОБА_3 видано на частину коридору який повинен бути спільним, суд правильно
визнав частково недійсним правоустановлюючий документ та зобов"язав
відповідача не чинити перешкод в користуванні цим приміщенням.

Суд   першої
інстанції   постановив   рішення
з   дотриманням   норм
матеріального   та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги його законності не спростовують. Керуючись
ст. ст. 307, 308,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Івано-Франківського міського суду від 12 грудня 2007року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після
проголошення.