УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2008р.                                                                                м.  Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Бідочко
Н.П.,  Вакарук В.М. ,  Павлишиної А.Т.,  Шишка А.І.,
Кривобокової Н.М. ,

розглянувши
в судовому засіданні в м.
Івано-Франківську цивільну справу за заявою ОСОБА_1,  заінтересована особа Державне казначейство
України про відшкодування шкоди,
завданої незаконними діями органів прокуратури і суду за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21 лютого 2006 року , -

встановила:

21.11.2005 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою про відшкодування шкоди,
завданої незаконними діями органів прокуратури і суду. Заінтересована
особа в справі Державне казначейство України.

В заяві
зазначала,  що 15.03.1999 року
прокуратурою Міжгірського району Закарпатської області проти неї була порушена
кримінальна справа про вчинення посадових злочинів.

Постановою
Мукачівського міськрайонного суду від 30.08.2004
року кримінальну справу щодо неї в частині обвинувачення за  ст. 366 ч.1 КК України закрито на
підставі  ст. 6 ч.1 п.9 КПК України,  а вироком цього ж суду від 30.08.2004 року у
пред'явленому звинуваченні проти вчинення злочинів,  передбачених
ст. 368 ч.2,   ст. 15,   ст. 365 ч.3,
366 ч.1 КК
України виправдано повністю.

Справа
№33-ц-178кс/08р.                                            Головуючий
у І інстанції Дідик В.В.

Категорія
39                                                                   Доповідач
Бідочко Н.П.

2

Внаслідок
повного виправдання у вказаній кримінальній справі вважала,  що отримала право на відшкодування
шкоди,  завданої їй незаконними діями
органів прокуратури і суду.

Просила
стягнути з держави через Держказначейство України кошти на відшкодування
завданої матеріальної шкоди на суму 35
343 грн. 68 коп. та
900000 грн. компенсації моральної шкоди.

Ухвалою
Мукачівського міськрайонного суду від 27
грудня 2005 року
заяву ОСОБА_1
задоволено частково. Стягнуто з держави через державне казначейство України на
користь ОСОБА_1 26494 грн. 64 коп. на відшкодування завданої матеріальної шкоди
та 550000, 00 грн. в якості компенсації завданої моральної шкоди,  а всього - 576494 грн. 64 коп.

В задоволенні
решти заяви - відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 21 лютого 2006
року ухвалу місцевого суду скасовано,
справу направлено на новий розгляд.

Не
погоджуючись з ухвалою Апеляційного суду,
ОСОБА_1 подала
касаційну скаргу,  в якій,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просила скасувати оскаржувану ухвалу та залишити в силі ухвалу
Мукачівського міськрайонного суду.

Колегія судців
вважає,  що касаційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що
постановою Мукачівського міськрайонного суду від 30.08.2004 року кримінальну справу
щодо ОСОБА_1 в частині обвинувачення за
ст. 366 ч.1 КК України закрито на підставі  ст. 6 ч.1 п.9 КПК України через наявність
чинного виправдувального вироку по тому ж обвинуваченню,  а вироком цього ж суду від 30.08.2004 її
виправдано у обвинуваченнях проти вчинення злочинів,  передбачених ч.2  ст. 368,
ст. 15,   ст. 365 ч.3,  366 ч.1 КК України. Окремою постановою суду
вказано на порушення закону,  допущені
слідчим прокуратури Міжгірського району ОСОБА_2 при розслідуванні даної
кримінальної справи (а.с.  8-12).
Кримінальне переслідування заявниці припинене з реабілітуючих підстав,  вказаними документами встановлені істотні
обставини,  на які в підтвердження своїх
вимог посилалась ОСОБА_1 щодо незаконних дій органів досудового слідства і
прокуратури,  тривалості провадження в
справі,  фактів повернення справи на
додаткове розслідування,
засудження,  тощо.

З
медичних документів встановлено,  що під
час провадження у справі заявниця неодноразово зверталася за медичною,  перебувала на стаціонарному лікуванні з 08.02. по 23.02.2001   p.p.  та  у   1999-2002р.р.  неодноразово
на денному  стаціонарі  з
серцевими

3

захворюваннями з
діагнозом "стенокардія напруги",
з 1999 року
перебуває на відповідному обліку (а.с.
39,  67).

Задовольняючи
частково заяву ОСОБА_1,  суд першої
інстанції виходив з того,  що незаконне
перебування заявниці під слідством і судом більше шести років,  заподіяння їй неправомірними діями органів
прокуратури і суду матеріальної і моральної шкоди,  є встановленими і дані правовідносини
врегульовані Конституцією України,
Законом України "Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  попереднього
слідства,  прокуратури і суду".

Скасовуючи
ухвалу місцевого суду та направляючи справу на новий розгляд Апеляційний
суд,  виходив з того,  що суд першої інстанції не притягнув
відповідачем представника прокуратури Міжгірського району.

Однак,  з таким висновком суду апеляційної інстанції
погодитись не можна,  оскільки
Апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального і процесуального
права.

Зокрема,  Апеляційний суд в ухвалі зіслався тільки на
норми Закону України "Про прокуратуру" щодо її представництва в
суді,  в той час як дані правовідносини
регулюються Конституцією України,  Законом
України "Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду",  Положенням про застосування закону України
"Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,  попереднього слідства,  прокуратури і суду".

Відповідно
до  ст. 13 Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди,  завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання,  попереднього слідства,  прокуратури і суду",  п.14 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року №4 з наступними змінами та доповненнями,  питання про відшкодування моральної шкоди у
зазначених випадках та її розмір вирішується за заявою громадянина ухвалою суду
першої інстанції,  який розглядав
кримінальну справу або якому вона мала бути підсудна.

Розмір
моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи,  але за час незаконного перебування
громадянина під слідством чи судом має бути не меншим однієї мінімальної заробітної
плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Відшкодування
моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного
бюджету,  незалежно від вини посадових
осіб органів дізнання,  попереднього
слідства,  прокуратури і суду.

4

З
врахуванням вищезазначеного,  ухвала суду
першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи,  вимогам матеріального та процесуального права
і скасована апеляційним судом помилково.

За таких
обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі
ухвали суду першої інстанції з підстав,
передбачених  ст. 339 ЦПК України.

Керуючись
ст.
ст.  336 ч.2 п.4,  339
ЦПК України,  колегія суддів судової
палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду
Івано-Франківської області, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 21 лютого 2006
року скасувати,  залишити в силі
ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 27 грудня 2005
року.

Ухвала
оскарженню не підлягає.