НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16 жовтня 2008 року         справа № 2-1539-2008        м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд  Волинської області в складі:

головуючого
Ференс-Піжук О.Р.,

при секретарі                                     Марчак
Т.М.,

з участю позивача                             ОСОБА_1.,

представника позивача                     Явтушенко І.В.,

представника відповідача               Ковальчук В.В.,

розглянувши справу за позовом  ОСОБА_1 до Нововолинської міськради  про визнання права власності на нерухоме
майно,-  суд

встановив:

11 вересня 2008 року ОСОБА_1.
звернулася в суд з позовом про визнання права власності на самочинно побудовані
приміщення на земельній ділянці АДРЕСА_1. Вимоги мотивує тим, що 05 березня
2002 року вона придбала по договору купівлі-продажу цегляний будинок з
господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за
вищевказаною адресою. Після укладення даного договору 22 березня 2002 року
позивач одержала в Волинському обласному бюро технічної інвентаризації реєстраційне
посвідчення про право власності на вищезазначений будинок. Протягом 2002-2003
років позивач здійснила самочинну побудову приміщень, а саме гаража в2, сараю
в1, прибудови а1,  мансарди а4 .

Вказана вище добудова приміщень, була
проведена позивачем без проектної документації, в зв׳язку з чим, остання не може належним
чином здати об׳єкт в експлуатацію державній приймальній комісії, і
відповідно зареєструвати своє право власності на самовільно добудовані
приміщення.  Тому для  вирішення
питання про визнання за позивачем права власності на самочинно
побудовані приміщення, а саме на гараж в2, сарай в1, прибудову а1,  мансарду а4, що розміщені на земельній
ділянці АДРЕСА_1, він звернувся до суду.

Позивач
ОСОБА_1. та її представник Явтушенко І.В. в судовому засіданні позовні вимоги
підтримали повністю, просять постановити рішення, яким визнати за позивачем
право власності  на самочинно побудовані
приміщення а саме на гараж в2, сарай в1, прибудову а1,  мансарду а4, що розміщені на земельній
ділянці АДРЕСА_1.

Представник
відповідача Ковальчук В.В в судовому засіданні позов заперечив і пояснив, що
самочинно побудовані приміщення ОСОБА_1. зведені на земельній ділянці за
адресою АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності, є самочинним будівництвом,
так як вони збудовані  з відхиленнями від
проекту. Не заперечив, що позивач, як власник земельної ділянки має право
вимагати визнання за ним  права власності
на нерухоме  майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Зазначив, що до
виконкому не надходило звернень про порушення внаслідок  будівництва
ОСОБА_1., будинку з відхиленнями від проекту, прав інших осіб.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи в їх сукупності, суд
встановив, що за  ОСОБА_1. слід визнати
право власності на самочинно побудовані приміщення, а саме на гараж в2, сарай
в1, прибудову а1,  мансарду а4, що
розміщені на земельній ділянці АДРЕСА_1, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. є
власником житлового будинку  з
господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою  АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 05.03.2002 року.

Відповідно до технічного паспорту на об׳єкт нерухомого майна (а.с.6-12)
будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Згідно
висновку судової будівельно-технічної експертизи №118 від 29.09.2008 року  житловий будинок  з прибудовою а1,  мансардою а4,
та сарай в1, гараж в2, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1  відповідають вимогам державних будівельних
норм.

Як зазначено в ст.392 ЦК України, визнання права
власності здійснюється шляхом пред'явлення позову.

У статті
376 ЦК України вказано, що житловий будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються
на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або  без належного дозволу чи належного
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних правил і норм.

Відповідно до ч.5 ст.376 на вимогу власника земельної
ділянки  суд може визнати за ним право
власності  на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права  інших осіб.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відсутні
факти порушення ОСОБА_1. законних прав чи інтересів інших осіб, спричинених самочинним
будівництвом нерухомого майна, суд враховуючи наведене, вважає, що позов слід
задовольнити в повному об'ємі та визнати за ОСОБА_1. право власності на
самочинно побудовані приміщення, а саме на гараж в2, сарай в1, прибудову а1,  мансарду а4, що розміщені на земельній
ділянці АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.
ст. 182, 331, 376, 392  ЦК України,-суд

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати
за  ОСОБА_1 право власності на самочинно
побудовані приміщення, а саме на гараж в2, сарай в1, прибудову а1,  мансарду а4, що розміщені на земельній
ділянці АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області протягом 20 днів
після подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду, яка може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набуває законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею
294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий   підпис

Згідно з
оригіналом

Рішення не
оскаржувалося до апеляційного суду Волинської області та набуло законної сили
28 жовтня 2008 року.

Суддя
О.Р.
Ференс-Піжук