ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м е н е м   У к р а ї н и
“13” серпня 2008 року                Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим
головуючого, судді
представника позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3до
ОСОБА_2про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у
приданий для використання стан,
Представник позивачки звернувся до Ялтинського міського суду АРК із
зазначеною позовною заявою в порядку процесуальних вимог цивільного судочинства
і просить суд :
-              Зобов'язати ОСОБА_2. повернути
ОСОБА_3. самовільно зайняту земельну ділянку в районі межових знаків від 11 до
12 у Державному акті серії НОМЕР_1, а також шляхом знесення незаконних будівель
та споруд привести земельну ділянку у придатний стан для встановлення огорожі
по прямій лінії від межового знака 11 до межового знака 12.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачка ОСОБА_3.
є співвласницею земельної ділянки в районі будинку АДРЕСА_1, відповідачка
ОСОБА_2., здійснюючи самочинне будівництво, зайняла частину зазначеної ділянки
по лінії межових знаків 11 і 12.
Як на правову підставу позову представник позивачки
ОСОБА_1. посилався на ст. 212 ЗК України.
У судовому засіданні ОСОБА_1. просив суд задовольнити
позовну заяву із зазначених підстав.
Відповідачка та її представник проти позовних вимог
заперечували, спростовуючи твердження про здійснення самочинного будівництва та
зайняття земельної ділянки ОСОБА_3.
Особи, які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають
значення для справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалось питання про їх
допит в якості свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивачки та відповідачки та її
представника, допитавши експерта, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи
та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні
позовної заяви з таких підстав.
На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії
НОМЕР_1 і договору про поділ земельної ділянки від 6 квітня 2006 року ОСОБА_3.
є власницею 23/50 частки земельної ділянки площею 0.0804 га в районі будинку
АДРЕСА_1, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.
ОСОБА_2. є власницею житлового будинку № 3 літера „Г” по АДРЕСА_1, що
належить їй за договором купівлі-продажу від 28 квітня 2005 року, реєстровий
У відповідності до рішення виконавчого комітету Ялтинської міської ради №
92 від 26 січня 2006 року, після одержання дозволу на виконання будівельних
робіт Інспекції ДАБК № 13-и/02-06 від 8 литого 2006 року ОСОБА_2. здійснює
реконструкцію зазначеної будівлі з надбудовою другого поверху.
Згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи від 30 листопада
2007 року розроблення, погодження проектної документації, внесення змін до
проекту, одержання дозволів  на
реконструкцію жилого будинку літера „Г” у домоволодінніАДРЕСА_1 забудовником
ОСОБА_2. здійснені у повному обсязі та відповідають вимогам будівельних норм.
Така реконструкція відповідає проекту, вимогам будівельних норм і правил.
Представник позивачки ОСОБА_3. наполягає, що здійсненням цієї реконструкції
незаконно зайнята частина земельної ділянки, яка належить їй на праві
власності, в районі межових знаків 11 та 12.
Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Разом з тим обставини, на які посилається в обґрунтування позову
представник позивачки, не підтверджені доказами чи преюдиціальними фактами.
Так, постанова В.о. начальника Ялтинського міського управління земельних
ресурсів від 25 жовтня 2006 року про притягнення ОСОБА_2. до адміністративної
відповідальності за ст. 53-1 КпАП України за фактом самовільного зайняття
земельної ділянки скасована, а постановою начальника ЯМУЗР Патік Г.М. від 5
вересня 2007 року провадження у зазначеній справі закрито з підстав ст. 247 п.
1 КпАП України у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Це узгоджуються з висновками органів земельних ресурсів про наявність
погрішності при вимірюванні меж земельної ділянки (листи ЯМУЗР від 20 грудня
якої згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи від 30 листопада
2007 року та інших матеріалів справи полягають у невідповідності меж за двома
державними актами 1999 року про право постійного користування земельною
ділянкою і 2005 року про право власності на земельну ділянку, які повинні
враховувати суміжних користувачів земельної ділянки.
Стверджуючи, що частина земельної ділянки зайнята існуючим будинком літера
„Г” та вимагаючи знесення будівель,
представник ОСОБА_3. не врахував, що за змістом ст. 212 ЗК України
підставою для звільнення земельної ділянки є лише її незаконне зайняття, а
відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлена презумпція правомірності
набуття права власності. При цьому суд встановив, що зазначений об'єкт
нерухомості був споруджений задовго до передачі земельної ділянки ОСОБА_3. у
власність і на даний момент здійснюється лише його реконструкція, з будь-яких
правових підстав реєстрація цього об'єкту нерухомості і підстави виникнення
права власності в судовому порядку не оспорювались, а суд, здійснюючи
правосуддя,  не вправі захищати одне
право порушенням іншого.
Також суд бере до уваги й те, що на межі земельної ділянки ОСОБА_3. та
земельної ділянки, яка зайнята під жилим будинком ОСОБА_2., існує газопровід,
земельну ділянку було передано у власність ОСОБА_3. під умовою його збереження
та заборони будівництва в межах червоної лінії постійно.
Таким чином, розглянувши справу в присутності
представників сторін, відповідачки, повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи та перевіривши такі  доказами, суд
дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає.
Питання про розподіл судових витрат вирішується відповідно до положень ст.
На підставі викладеного і керуючись ст. 212 ЗК України,  ст. ст. 1, 3 - 8, 10, 11, 15, 60, 61, 158,
179, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У задоволенні позовної заяви
ОСОБА_3до ОСОБА_2про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та
приведення її у приданий для використання стан - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в
десятиденний  строк з наступного дня
після проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку, що передбачений
статтею 295 ч. 4 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, що передбачені ст.
ст. 223, 294 ЦПК України.

СУДДЯ -