Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2008
року                             смт. Ярмолинцi

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

судді - головуючого
Місінкевича А.Л.

при секретарі Цмикайло
Т.В., за участю сторін та їх представників

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суд смт. Ярмолинці справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, в заяві
вказав, що відповідно до постанови Ярмолинецького районного суду від 08.05.2007
року відносно ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 125 КК України,
за спричинення їй легких тілесних ушкоджень, під час подій, які мали місце в
ніч з 10 на 11 вересня 2006 року в . Скаржниці Ярмолинецького району. В ході
розгляду кримінальної справи ОСОБА_2 виявила бажання щоб до неї було
застосовано Закон України «Про амністію» від 19.04.2007 року і суд провадження
по даній кримінальній справі закрив. Наявність в ОСОБА_1 тілесних ушкоджень
підтверджується актом НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, висновком експерта НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 та протоколом про адміністративне правопорушення від 17.09.2006
року. В результаті конфлікту, який був між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, остання отримала
тілесні пошкодження, від яких вона тривалий час відчувала біль, не могла вільно
пересуватись та мати нормальний зв'язок з оточуючими людьми та близькими, що
позбавило можливості позивачку декілька днів не відвідувати заняття в училищі.
В результаті цього позивачці завдані моральні страждання та необхідність
доводити, що вона не вина, це все порушило нормальні умови співжиття та
спілкування з оточуючими і завдало моральну шкоду, яку вона оцінили в три
тисячі гривень і просить стягнути із ОСОБА_2

В судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала, суду пояснив, що між нею та ОСОБА_2 була бійка в
результаті якої остання заподіяла їй тілесні пошкоджень і це завдало їй
моральну шкоду, яку вона просить стягнути із відповідачки.

Відповідач
заявлений позов не визнала суду вказала, що 10.09.2006 року вечером вона разом
з ОСОБА_4 були в сільському будинок культури. Перебуваючи там в неї був
конфлікт із ОСОБА_3, в результаті якого вони почали битись. В нього втрутилась
ОСОБА_1 і даний конфлікт припинився їх розборонили. Після даного інциденту вона
вийшла з клубу на вулицю, повертаючись назад до будинку культури вона зустріла
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, між ними знову виникла суперечка, яка переросла в бійку. В
ході якої її била ОСОБА_3 та ОСОБА_1 руками так і ногами, кинули на землю. Вона
намагалася піднятися, захищалась, а коли піднімалася то ОСОБА_1 нанесла їй удар
ногою в область грудної клітини.  ОСОБА_2
вказує, що тілесні ушкодження в ОСОБА_1 могло виникнути, коли
вона самозахищалась і оборонялась та намагалась скинути ОСОБА_1 із себе, яка
сиділа не ній і била.

Суд
заслухавши сторін дослідивши матеріали справ прийшов до наступного.

Так, вироком
Ярмолиненцького районного суду від 3 квітня 2008 року встановлено, що
11.09.2006 року біля 1 год. ночі в АДРЕСА_1 Ярмолинецького району, на вулиці
біля місцевого будинку культури під час суперечки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник
конфлікт, в даний конфлікт вступила ОСОБА_1 на стороні ОСОБА_3 і нанесла
ОСОБА_2 удари ногами та руками по різних частинах тіла, в тому числі по тулубу,
в результаті чого заподіяла останній тілесні ушкодження у вигляді закритого
перелому 6-го ребра справа по передній аксилярній лінії без зміщення кісткових
відламків, 2-х синців на спині справа в нижній третині грудної клітини по
задній підпахвинній лінії, які за своїм характером  є тілесним ушкодженням середнього ступеню
тяжкості, що спричинили довготривалий розлад здоров'я, а також інші тілесні
ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та легких
тілесних ушкоджень спричинивши короткочасний розлад здоров'я. За дані дії ОСОБА_1
визнана винною і цим вироком засуджена за ч. 1 ст. 122 КК України.

В ході розгляду
кримінальної справи відносно ОСОБА_1 були подані скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в
порядку приватного звинувачення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України,
оскільки у ОСОБА_3 та ОСОБА_1  під час
конфлікту виявлені легкі тілесні пошкодження. При розгляду кримінальної справи
відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 125 КК України, остання виною себе не визнала
показувала, що вона захищалась від дій ОСОБА_3 та ОСОБА_1, вони всі качались на
підлозі і під час бійки вони могли отримати тілесні ушкодження, її побили
набагато сильніше. Заявила клопотання про застосування відносно себе Закону
України «Про амністію» від 19.04.2007 року на підставі п. б) ст. 1 та ст. 6
даного закону, оскільки має неповнолітню дитину. Постановою суду від 2 квітня
2008 року клопотання задоволено і провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у
вчинені злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України за скаргами в порядку
приватного звинувачення з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_1 закрито та звільнено ОСОБА_2
від кримінальної відповідальності на підставі п. б) ст. 1 та ст. 6 Закону
України «Про амністію» від 19.04.2007 року.

Відповідно акту НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 та  висновку експерта НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 в
ОСОБА_1 виявлені легкі тілесні ушкодження: 1 синця на спинці носа, 1 синця на
передній поверхні правого колінного суглоба, 1 синця на передній поверхні
лівої  гомілки у верхній третині, саден в
ділянці лівого клубової кістки по задній поверхні, 1 садна на передній черевній
стінці справа в середній третині, 1 синця на задньо-зовнішній поверхні правого
ліктьового суглоба,  яки могли утворитись
від дії тупих твердих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, від удару
об тупу тверду поверхню при падінні, могли утворитись 11.09.2008 року.

В своїх позовних вимогах позивачка посилається на ст. 23,
та 1168 ЦК України. Згідно ст. 23 ЦК України вказано, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав та визначено
в чому полягає моральна шкода. Позивачка вказує, що їй завдана моральна шкода у
зв'язку із перенесенням фізичного болю та страждань, які вона зазнала у зв'язку
із протиправною поведінкою з боку ОСОБА_2 Стаття 1168 ЦК України вказує, що
моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я може бути
відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. При цьому
інше ушкодження здоров'я охоплює будь-яке ушкодження, не пов'язане з каліцтвом,
пошкодженням здоров'я, що настало внаслідок загального захворювання. За вимогами
ст. 1167 ЦК України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає при
сукупності таких юридичних фактів: моральної шкоди, неправомірних дій
заподіювача, причинний зв'язок між неправомірними діями заподіювача і шкодою,
що спричинена та вини заподіювача. Крім того ч. 2  ст. 1167 ЦК україни встановлена можливість
відшкодування моральної шкоди незалежнео від вини особи, яка її заподіяла.

Згідно ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності. Сторони повинні довести ті обставини на
які вони посилаються, крім випадків встановлених ст. 61 даного кодексу, докази
подаються сторонами, а  доказуванню
підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

В ході судового розгляду позивачка на підтвердження своїх
вимог посилалась на акт НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 та висновок експерта НОМЕР_2
від ІНФОРМАЦІЯ_2 в ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження, проте згідно даних
актів тілесні ушкодження могли бути заподіяні при падінні так і від дії тупих
твердих предметів, що говорить про самозахист ОСОБА_2 під час конфлікту.
Посилання позивачки як на доказ наявності вини та шкоди на протокол про
адміністративне правопорушення від 17.09.2006 року, суд в силу ст. 58, 59 ЦПК
України не може прийняти як доказ, оскільки даний протокол місти фактичні
обставини, що стосуються притягнення винних осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство за ст. 173 КуПАП, а не
стосовно заподіяння тілесних ушкоджень. Одночасно згідно вироку суду від 3
квітня 2008 року, який набрав законної сили, визнано винною ОСОБА_1 у вчинені
злочину передбаченому ч.1 ст. 122 КК України за умисні дії які виразились у
заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_2 під час
конфлікту 11.09.2006 року біля 1 год. ночі в АДРЕСА_1 Ярмолинецького району на
вулиці біля місцевого будинку культури між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Даний
вирок, який в силу ст. 61 ЦПК України, є підставою для звільнення від
доказування сторін, вказує на наявність вини позивачки, а не відповідачки,
одночасно позивачкою не представлено доказів на відшкодування шкоди і
відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України та не представлено доказів щодо
неможливості вільного пересування і наявності нормального зв'язку з оточуючими
і близькими, не можливістю відвідування занять в навчальному закладі. Посилання
позивачки, що у вироку від 03.04.2008 року вказано на протиправну поведінку
ОСОБА_2, суд не приймає як доказ, оскільки судом поведінка ОСОБА_2 була
врахована при визначені розміру моральної шкоди, оскільки конфлікт мав
триваючий характер із бійками, який проходив в декілька етапів і між різними
учасниками конфлікту.

За таких обставин суд вважає, що позивачем відповідно до
вимог ст. 10, 60 ЦПК України не представлено доказів які дають підстави на
відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України і тому позов є
не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІВШИВ :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження в апеляційний суд Хмельницької
області.

Головуючий                                                 підпис

Копія  вірно:

Суддя
Ярмолинецького  райсуду
Місінкевич. А.Л.