Справа № 2- 106/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

28  липня
2008  року

МАЛОВИСКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ
ОБЛАСТІ

у складі : головуючого-судді БЕРЕЗІЯ Ю.А., при секретарі  КРАСНІЙ Г.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката
ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Мала Виска справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про усунення перешкод в користуванні будинком

та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про визнання нерухомого майна об'єктом права спільної
сумісної власності,

в с т а н о в и в :

08
жовтня 2007 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, вимагаючи
зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні жилим будинком та
скасувати реєстрацію в жилому будинку АДРЕСА_1, посилаючись на те, що 31 серпня
1980 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб, який між сторонами розірвано
31 жовтня 2006 року; в період шлюбу вона отримала у спадок жилий будинок
АДРЕСА_1; з 12 вересня 2006 року відповідач в будинку не проживає, але не бажає
скасувати реєстрацію проживання в жилому будинку, створюючи перешкоди в
користуванні власністю.

10 січня
2008 року відповідач пред'явив зустрічний позов, вимагаючи визнати право
спільної сумісної власності за сторонами по справі на садибу, розташовану в
АДРЕСА_1,  посилаючись на те, що з 1984
року сторони спільно проживали в спірному жилому будинку; за час проживання за
власні кошти і власною працею сторони провели ряд добудов та покращень в
садибі, внаслідок яких вартість домоволодіння значно збільшилась .

Дослідивши
зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що первісний позов
підлягає  задоволенню, а зустрічний позов
слід відхилити з наступних підстав.

Згідно
ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно
ч.1 ст.6 ЗУ “ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в
Україні” , громадянин України , який перебуває в Україні на законних підставах,
зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.

З 30
грудня 2004 року позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та належними
реєстраційними документами ( а.с.7-9)

З 31
серпня 1980 року по 17 вересня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі ( а.с.5-6)

На час
розгляду справи відповідач фактично в будинку не проживає з 2006 року.

Тому,
вимоги позивача щодо покладання обов'язку на відповідача не чинити перешкоди у
користуванні жилим будинком та знятись з реєстрації з належного позивачеві
будинку - правомірні.

Для
задоволення зустрічного позову суд не має законних підстав.

Відповідно
п.2 ч.1 ст.57 СК України, майно, набуте нею, ним  за час шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування, є особистою приватною власністю дружини,
чоловіка.

Відповідно
ч.1 ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось
у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат
другого з подружжя, воно у разі спору можу бути визнане за рішенням суду
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом не
добуто належних доказів про те, що за час шлюбу домоволодіння позивача ОСОБА_1
істотно збільшилось у своїй вартості .

Так,
відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів про вартість домоволодіння на час
вселення його в жилий будинок позивача.

Порівняльний
аналіз плану ( схеми ) присадибної ділянки, яка знаходиться в технічному
паспорті  ( а.с.8 ) та плану ( схеми)
присадибної ділянки, виконаної працівниками Маловисківської дільниці бюро
технічної інвентаризації від 9 квітня 2008 року дає підстави вважати, що за час
спільного проживання сторонами були збудовані два навіси та вигрібна яма, що не
дає підстав твердити про істотність збільшення у своїй вартості спірного
домоволодіння внаслідок вказаних покращень.

Інші
доводи відповідача в зустрічній позовній заяві щодо проведення добудов,
поліпшень та ремонтів не підтверджені належними доказами.

Керуючись
ст.391 ЦК України, ч.1 ст.6 ЗУ “ Про свободу пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні”,  п.2 ч.1
ст.57,  ч.1 ст.62 СК України,  ст.ст.213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинком - задовольнити.

Зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним їх домоволодінням
АДРЕСА_1 та знятись з реєстрації місця проживання в домоволодінні АДРЕСА_1.

Зустрічний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна об'єктом права спільної
сумісної

власності - відхилити.

На
рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів від
дня його  проголошення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів від дня подання заяви про
апеляційне оскарження.

ГОЛОВУЮЧИЙ