Справа № 22-1940/2008
Головуючий у 1-й інстанції: Петушков С.А.
Доповідач: Белінська І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 листопада 2008
року          Колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Белінської
І.М.(головуючої),

Гайсюка О.В.,

Чорнобривець О.С.

при секретарі - Ткач І.В.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду
від 11 серпня 2008 року  в цивільній
справі за її позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною
ділянкою та про усунення перешкод у користуванні нею,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2008 року
ОСОБА_1 звернулась до суду з таким позовом до ОСОБА_2.

В обгрунтування
позовних вимог зазначала, що вона та відповідач є співвласниками в рівних
частках ( по Ѕ) житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по
АДРЕСА_1. До будинку прилягає земельна ділянка під двором та городом в розмірі
639, 3 кв.м.

Рішенням
Олександрійської міської ради №431 від 30.04.2004 року їй передано у власність
424 кв.м. із загальної площі прибудинкової земельної ділянки. Проте, в натурі
належна їй на праві власності земельна ділянка не визначена. Двір та город
знаходиться у загальному користуванні, з приводу якого згоди не досягнуто.

З часу придбання
нею Ѕ частини житлового будинку відповідач без погодження з нею встановив у
дворі паркан, чим створив перешкоди для вільного користування нею двором, і
крім того, перекрив парканом куток належної їй частини будинку. До її частини
будинку відповідач прилаштував свій електролічильник, при цьому пошкодив куток
будинку, провів дріт по території двору, що також перешкоджає їй ходити по
двору, ставить свій автомобіль біля її частини будинку, внаслідок чого вона
змушена дихати вихлопними газами.

Посилаючись на ці
обставини, просила встановити порядок користування земельною ділянкою та
зобов”язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою під
двором та городом.

Рішенням
Олександрійського міськрайонного суду від 11 серпня 2008 року ОСОБА_1 в
задоволенні позову відмовлено. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо
встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою із заявлених в
позові підстав є передчасними, оскільки передана позивачці у приватну власність
частина присадибної земельної ділянки не була виділена в натурі у встановленому
чинним законодавством порядку компетентним органом, а вимоги щодо усунення
перешкод у користуванні земельною ділянкою є недоведеними.

В апеляційній
скарзі порушується питання про скасування рішення суду через невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення норм цивільно-процесуального права,
які призвели до неправильного її вирішення. Вказується на те, що суд мав би сам
визначити спосіб, у який слід було б зобов”язати відповідача усунути перешкоди
у користуванні двором. Суд неповно з”ясував обставини, що мають значення для
справи, під час призначення судово-технічної експертизи не надав експерту
рішення Олександрійської міської ради від 30.04.2004 року №431 про передачу їй
у приватну власність присадибну земельну ділянку, площею 424 кв.м., а тому
висновки експерта зроблені без врахування цієї обставини.

Заслухавши
пояснення ОСОБА_1, її представника адвоката ОСОБА_3, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вирішила, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно із чч.1,2
ст.11 ЦПК України  суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених позивачами
вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Як видно з
матеріалів справи і встановлено судом,
позивачка придбала за договором купівлі-продажу Ѕ частину жилого будинку
з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1, 14 жовтня
2002 року. Інша частина будинку належить на праві власності відповідачу.
Будинок побудований у 1917 році.

Загальний розмір
присадибної земельної ділянки становить 848 кв.м, у тому числі 127,49 кв.м під
житловим будинком та 720,51 кв.м під двором, надвірними забудовами та городом.

З висновку
судової будівельно-технічної експертизи від 1.07.2008 року, проведеної
Кіровоградським відділенням  ОНДІСЄ за
клопотанням ОСОБА_1, вбачається, що на час проведення експертизи земельна
ділянка розподілена між співвласниками на дві ізольовані частини, до кожної
частини є незалежний вхід.

З наданих позивачкою
доказів вбачається, що присадибна земельна ділянка на час розгляду справи судом
належить сторонам на праві спільного користування, яке перейшло до них разом з
набуттям ними права власності на частину житлового будинку на підставі
цивільно- правової угоди та в порядку спадкування. Права власності на Ѕ частину
спірної земельної ділянки шляхом її безоплатної приватизації позивачка не
набула, оскільки вона не одержала, відповідно до ст.ст.125, 126 Земельного
Кодексу України, державного акта.

Отже, за
таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в
задоволенні позову в частині визначення порядку користування присадибною
земельною ділянкою із заявлених позивачкою підстав, тобто з урахуванням того,
що вона є власником Ѕ її частини.

Відповідно до
роз»яснень, що містяться у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7
від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства
при розгляді цивільних справ», виходячи з того, що порядок користування
спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні
співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається
насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності
на будинок, суд відповідно до ст.88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні
спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали
відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких
зазначена угода також є обов»язковою. Суд може не визнати угоду про порядок
користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє
законні права когось із співвласників, позбавляє його можливості належно
користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа
користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним,
санітарним чи протипожежним правилам.

Не
погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неповне з”ясування
судом обставин, що мають значення для справи, позивачка в ході розгляду справи
в порядку апеляційного провадження відмовилась дати пояснення щодо порядку
користування спірною земельною ділянкою, який склався між відповідачем та іншим
співвласником житлового будинку на момент придбання нею частини  цього будинку у останнього, заперечувала щодо
встановлення судом порядку користування земельною ділянкою відповідно до
варіантів, розроблених судовим експертом, не надала ні до суду першої
інстанції, ні до апеляційного суду
доказів порушення відповідачем її земельних прав у тому числі і щодо
обставин, на які вона посилалась, як на підставу для задоволення її вимог про
усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, не пов”язаних з
позбавленням її права володіння земельною ділянкою ( встановлення відповідачем
лічильника на стіні належної їй частини будинку, тримання ним  автомобіля під вікнами належної їй частини
будинку, садіння кущів та дерев без її згоди).

Згідно із
ст.10, 60  ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав
вважати, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм
матеріального або цивільно-процесуального права, яке призвело до неправильного
вирішення справи, отже підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 11 серпня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:                                                       Белінська
І.М.

СУДДІ:
Гайсюк О.В.

Чорнобривець О.С.