Справа № 22ц-1686/2008
р.   Головуючий в першій інстанції -
Овсієнко Ю.К.  Категорія - цивільна               Доповідач - Смаглюк Р.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2008 року.           Апеляційний
суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Позігуна М.І.,

суддів Смаглюк Р.І., Шемець Н.В.,

при секретарі Марченко О. О.,

з
участю представника позивача Павенко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача відкритого акціонерного
товариства „Укртелеком” на заочне рішення Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 1 серпня 2008 року у справі за позовом відкритого акціонерного
товариства / далі - ВАТ/ „Укртелеком” до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та
індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань, -

встановив:

В березні 2008 року ВАТ „Укртелеком” звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 3% річних в сумі 1210 грн. 73 коп.
та 6960 грн. 30 коп. індексу інфляції за невиконання ним грошового зобов”язання
з таких підстав.  25 липня 2003 року між
сторонами був укладений договір безпроцентної позики  в сумі 74 620 грн. на придбання відповідачем
4-кімнатної квартири в м. Чернігові. Рішенням суду від 28 березня 2007 року з
відповідача стягнуто на користь позивача 34 465 грн. неповернутої позики, 1612
грн. 63 коп. індексу інфляції та 3 % річних в сумі 208 грн. 65 коп., а також
судові витрати в сумі 410 грн. 86 коп.

27 липня 2007 року виконавчий лист про стягнення з
ОСОБА_1 вказаних сум направлений до виконання Відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції. Станом на 22 лютого 2008 року від боржника
не надходили кошти на погашення заборгованості. За період з  26 грудня 2006 року по 22 лютого 2008 року за
користування боржником грошовими коштами позивача йому нараховано 3% річних в
сумі 1210 грн. 73 коп. та індекс інфляції 6960 грн. 30 коп. Відповідно до вимог
ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином
відповідно до закону та умов договору. В зв”язку з невиконанням боржником
вказаного грошового зобов”язання позивач просить стягнути з нього вказані суми.

Заочним рішенням суду від 1 серпня 2008 року в позові
відмовлено з тих підстав, що рішенням суду від 28 березня 2007 року з ОСОБА_1
стягнута заборгованість зі штрафними санкціями за договірним зобов”язанням за
неналежне виконання. На даний час між сторонами існують не зобов”язальні
правовідносини, а відносини з виконання судового рішення, тому після набрання
цим рішенням законної сили відсутні підстави для нарахування 3% річних та
індексу інфляції.

В апеляційній скарзі ВАТ„Укрткелеком” просить скасувати
вказане рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи тим,
що між сторонами не припинилися договірні правовідносини, то висновок суду про
їх припинення після ухвалення судом рішення від 28 березня 2007 року не
відповідає закону. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення
цивільних прав та обов”язків зокрема є: договори та інші правовідносини.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання
грошового зобов”язання, на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних за весь час
прострочення. Обов”язок ОСОБА_1 сплатити неповернуту суму позики підтверджений
рішенням суду першої інстанції від 28 березня 2007 року, ухвалами апеляційного
суду Чернігівської області від 8 червня 2007 року та Верховного Суду України
від 11 вересня 2007 року.

Незважаючи на це, ОСОБА_1 ухиляється від виконання умов договору,
який між сторонами не розірваний, та судового рішення, тому повинен нести за це
відповідальність і сплатити нараховані суми індексу інфляції та 3% річних.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає відхиленню з таких
підстав.

Висновок суду першої інстанції про припинення між
сторонами договірних відносин відповідає встановленим обставинам і
підтверджений рішення суду від 28 березня 2007 року, яким з боржника стягнута
неповернута сума позики 34 465 грн. зі штрафними санкціями / л.с.10-12, 14-20/.
Вказане рішення перебуває на примусовому виконанні відділу державної виконавчої
служби / л.с. 21, 22/.

Наведені доводи апеляційної скарги щодо існування
договірних відносин між сторонами після ухвалення рішення суду не відповідають
цим обставинам, обґрунтування цих доводів посиланням на ст. 625 ЦК України є
помилковим.

За таких обставин заочне рішення суду першої інстанції
відповідає закону, підстави для його скасування відсутні, тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства
„Укртелеком” відхилити.

Заочне рішення Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 1 серпня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
проголошення.

Головуючий:
Судді:

Справа 22ц-1637/ 2008
р.                 Головуючий в 1-ій
інстанції Бечко Є.М.

Категорія цивільна.                         Доповідач Смаглюк Р.І.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2008 року.           Апеляційний
суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Литвиненко І.В.,

суддів Смаглюк Р.І.,

при секретарі Коваленко Ю.В.,

з участю ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові апеляційну скаргу
позивача ОСОБА_2 рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 1 серпня
2008 року справі за позовом ОСОБА_2  до
Деснянської районної ради м. Чернігова про визнання права на приватизацію
таким, що входить до складу спадщини, визнання майна таким, що входить до
складу спадщини, визнання права власності,
-

встановив:

В червні 2007 року позивач ОСОБА_2звернувся
до суду з позовом про визнання права на приватизацію таким, що входить до
складу спадщини, і в зв”язку з цим квартира АДРЕСА_1 в якій проживав його брат
ОСОБА_3, також входить до складу його спадкового майна, мотивуючи наступним.

Його брат ОСОБА_3, який був наймачем квартири
за вказаною адресою, 24 квітня 2007 року звернувся до відповідача Деснянської
районної ради м. Чернігова  з заявою про
приватизацію цієї квартири. 3-4 травня 2007 року він помер. Відповідно до ст.
1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов”язки, що належали
спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його
смерті. Статтею 1219 ЦК України встановлено перелік  прав та обов”язків, що не входять до складу
спадщини, право на приватизацію до них не віднесено, тому воно повинно входити
до спадкового майна.

11 грудня 2007 року вказані позовні вимоги
доповнені вимогою про визнання права власності на вказану квартиру за позивачем
на тій підставі, що він в установлений законом 6-місячний строк звернувся до
нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата, є його
спадкоємцем, а тому має право власності на квартиру.

Рішенням суду першої інстанції в позові
відмовлено. Суд прийшов до висновку, що відповідно до Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду”, Положення про передачу квартир у
власність громадян, затвердженого Державним комітетом України по
житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року № 56, роз”яснень робочою
комісією окремих положень закону щодо приватизації право власності на квартиру
у громадян настає з моменту підписання власником державного житла розпорядження
про передачу його у власність громадянину.

Якщо громадини помер до підписання
розпорядження і  місячний строк з дня
подання заяви не скінчився, то квартира залишається у власності держави. Тому
право на приватизацію квартири є нерозривно пов”язаним з особою ОСОБА_3,
припиняється внаслідок його смерті, не входить до складу спадщини, відповідно
до ст.ст. 25, 1218, 1219 ЦК України підстав для задоволення позову нема.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 вказане
рішення суду просить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних
вимог, мотивуючи тими обставинами, які викладені в позовній заяві з посиланням
на ст. ст. 1281. 1219 ЦК України, відповідно до яких право на приватизацію вважає
тим правом, що входить до складу спадкового майна. Крім того, посилання суду на
роз”яснення голови Державного комітету України по житлово-комунальному
господарству від 15.09.1992 року № 56, роз”яснень робочою комісією окремих
положень закону щодо приватизації / протокол від 28 грудня 1994 року № 3/ є
незаконним, тому що вказані органи не мають права трактувати чи роз”яснювати
норми закону.

ОСОБА_2за життя реалізував своє право на
приватизацію квартири і посилання суду на постанову Верховного Суду України
„Про судову практику в справах за позовами про захист приватної власності”
підтверджує той факт, що квартира входить до складу спадкового майна, тому що
орган приватизації повинен був оформити розпорядження про передачу квартири у
власність і направити в БТІ для виготовлення технічного паспорту, оскільки
заява була подана за 10 днів до смерті.

В запереченнях на апеляційну скаргу
Деснянська районна  у м. Чернігові рада
вважає рішення законним та обґрунтованим, мотивуючи тим, що право на
приватизацію є особистим правом, невід”ємно пов”язаним з фізичною особою і
відповідно до ст. 25 ЦК України припиняється в момент її смерті. Висновок суду
про те, що померлий ОСОБА_2 не встиг реалізувати своє право на приватизацію, а
тільки виявив про це бажання, відповідає встановленим  обставинам. Вимоги щодо визнання права
власності за позивачем на спірну квартиру також не обґрунтовані. Судом вірно
встановлено, що розпорядження про передачу квартири у власність, яке повинно
бути прийняте протягом 1 місяця , а не 10 днів, не було прийнято, тому квартира
залишилася у комунальній власності, вона не входить до складу спадкового майна,
на яке має право позивач як спадкоємець померлого ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного
суду України в п. 13 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову
практику у справах за позовами про захист права приватної власності” спадкоємці
наймача вправі вимагати визнання за ними права власності на квартиру лише в
тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про приватизацію
до відповідного органу приватизації, однак вона не була розглянута в
установлений законом  строк.

Відповідно до Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду”, Положення про передачу квартир у
власність громадян, затвердженого Державним комітетом України по
житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року № 56, розпорядження про
приватизацію повинно бути прийнято в місячний строк.

Деснянською районною в м. Чернігові радою
вказаний термін не порушений, розпорядження про приватизацію квартири ОСОБА_2
могло бути прийнятим  до 24 травня 2007
року включно. Тому доводи апеляційної скарги щодо прийняття такого
розпорядження протягом 10 днів з дня подачі заяви до дня смерті заявника не
грунтуються на законі.

Відповідно до ст.25 ЦК України право на
приватизацію квартири припинилося з моменту смерті заявника ОСОБА_3

Оскільки відповідачем не було порушено вимог
Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду” та  Положення про передачу квартир у власність
громадян, затвердженого Державним комітетом України по житлово-комунальному
господарству від 15.09.1992 року № 56, суд вірно встановив, що позивач не має
права вимагати визнання за ним права власності на спірну квартиру/ л.с.6,7,
10-15/.

Висновки суду про те, що право на
приватизацію, яке мав померлий брат позивача, не входить до складу спадкового
майна і квартира  не стала об”єктом
спадкування, а тому позивач не має права власності в порядку спадкування на
неї, відповідають встановленим обставинам та вимогам ст.ст. 1218, 1219 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для її
задоволення. Тому рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 1 серпня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути
оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня проголошення.

Головуючий:                                              Судді: