Справа № 2- 542/2008 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 жовтня
2008  року
м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого - судді Міхненка С.Д.

секретаря -
Ільніцької С.В.

за участю

позивача , представника позивача - ОСОБА_1 .

представника відповідача
-  Лук'яненко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні  цивільну справу за позовом
ОСОБА_2до відкритого акціонерного товариства « Малинська паперова фабрика » про
поновлення на роботі на посаді слюсаря
КВПіА ( чергового ) 5 розряду цеху КВПіА Центру  інфраструктури ВАТ « Малинська паперова
фабрика » з 14 квітня 2008 року,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі
7355,84 грн. , стягнення вихідної допомоги згідно статті 44 КЗпП України в
розмірі 1332, 22 грн. ,  стягнення
виплати по колективному договору в розмірі 4015 грн. , стягнення винагороди за
загальними підсумками роботи товариства в 2007 році в розмірі 1398,02 грн. ,
стягнення різниці в оплат за весь відпрацьований час з 20 грудня 2007 року по
14 квітня 2008 року в розмірі 4251,52 грн.
та стягнення 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ :

Позивач 15 травня 2008 року
звернувся до Малинського районного суду з позовними вимогами до відповідача
.  Просив
поновити  на роботі на посаді
слюсаря  КВПіА ( чергового ) 5 розряду
цеху КВПіА Центру  інфраструктури ВАТ «
Малинська паперова фабрика » ( далі Товариство ) з дня звільнення з роботи  , стягнути заробітну плату  за час вимушеного прогулу , стягнути  вихідну допомогу згідно статті 44 КЗпП
України  ,  стягнути заробітну плату за час вимушеного
прогулу за період з 26 листопада 2007 року по 19 грудня 2007 року ,
стягнути  винагороду за загальними
підсумками роботи товариства в 2007 році , стягнути різницю в оплаті за весь
відпрацьований час  та стягнути  30000 грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

В судовому засіданні позивач подав
заяву про залишення позову в частині стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 26 листопада 2007
року по 19 грудня 2007 року без розгляду .

02 липня 2008 року судом винесено
ухвалу про залишення позову в дані частині без розгляду.

В подальшому позивачем   були збільшені та уточненні позовні вимоги
та остаточні вимоги позивача :  про
поновлення на роботі на посаді слюсаря
КВПіА ( чергового ) 5 розряду цеху КВПіА Центру  інфраструктури ВАТ « Малинська паперова
фабрика » з 14 квітня 2008 року , стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в розмірі 7355,84 грн. , стягнення вихідної допомоги згідно
статті 44 КЗпП України в розмірі 1332, 22 грн., стягнення виплати по
колективному договору в розмірі 4015 грн. , стягнення винагороди за загальними
підсумками роботи товариства в 2007 році в розмірі 1398,02 грн. , стягнення
різниці в оплаті за весь відпрацьований час з 20 грудня 2007 року по 14 квітня
2008 року в розмірі 4251,52 грн. та стягнення 30000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

ОСОБА_2. пояснив , що відповідно до
рішення апеляційного суду Житомирської області від 26 листопада 2007 року його
поновлено на роботі з 05 лютого 2007 року на посаді слюсаря  КВПіА ( чергового ) 5 розряду цеху КВПіА
Центру  інфраструктури ВАТ « Малинська
паперова фабрика». 21 грудня 2007 року позивача ознайомлено з розпорядженням №
392 від 20 грудня 2007 року , де зазначено , що у зв'язку з відсутністю в
штатному розписі товариства посади слюсаря та роботи для такої професії  з 20.12.2007 року ОСОБА_2. переведено в режим
простою з оплатою 2/3 тарифу слюсаря. Тобто відповідач не виконавши рішення
апеляційного суду про поновлення на роботі , повторно усунув   позивача від виконання роботи , не надавши
робочого місця . Позивачу виділили окреме місце в побутовій кімнаті та
заборонили виходити за межі кімнати та спілкуватись з іншими працівниками .
Оплату проводили як непрацюючому працівнику . Наказом № 122 від 14 квітня 2008
року у зв'язку з скороченням чисельності та штату , позивача звільнено за п.1
ч.1 ст. 40 КЗпП України . В порушення вимог статті 44 КЗпП України та умов
колективного договору товариства позивачу при звільнені не виплачена  вихідна допомога та виплати в залежності від
стажу роботи . Також позивач не отримав винагороду за загальними підсумками
роботи товариства в 2007 році.

Після формального поновлення на
роботі відповідачем не внесені зміни до штатного розпису , а тому неможливо
скороти посаду , яка не передбачена штатним розписом .

Позивачу не була запропонована посада
налагоджувальника на яку  він має
переважне право як працівник з найбільшим досвідом роботи .

Відповідач позов не визнав . В
заперечення позову представник позивача пояснила , що відповідно до рішення
апеляційного суду Житомирської області від 26 листопада 2007 року позивача  поновлено на роботі з 05 лютого 2007 року на
посаді слюсаря  КВПіА ( чергового ) 5
розряду цеху КВПіА. У зв'язку з тим , що професія на яку поновлено
ОСОБА_2.  відсутня в штатному розписі
товариства , то позивача відповідно до вимог ст.ст. 34 ,113 КЗпП України було
переведено в режим простою , який оплачувався
з розрахунку двох третин тарифної ставки , встановленого працівникові
розряду . У зв'язку з відсутністю роботи , відсутнє і робоче місце , тому
позивачу було надано приміщення для перебування на роботі .

В подальшому , оскільки відсутня
посада слюсаря в штатному розписі товариства , позивача було звільнено за ч.1
п.1 ст.40 КЗпП України . Перед звільнення ОСОБА_2. пропонувались вакантні  посади , однак останній відмовся від них .
Також адміністрація звернулась за попередньою згодою до профкому товариства та
отримала згоду на звільнення позивача . При звільненні ОСОБА_2. ,  05 лютого 2007 року , йому була виплачена
вихідна допомога відповідно до вимог статті
44 КЗпП України в розмірі 1140,76 грн. Також є безпідставними вимоги
позивача щодо виплати винагороди за загальними підсумками роботи товариства в
2007 році та виплат по колективному договору , оскільки виплати по колективному
договору в розмірі 2509, 12 грн. позивач отримав при звільнені в лютому 2007
року , а винагороду в розмірі 120,33 грн. позивач отримав в лютому  2008 року.

Так як звільнення позивача було
проведено відповідно до вимог законодавства тому не має підстав для
відшкодування моральної шкоди .

Свідок ОСОБА_3. дав показання , що
він працює начальником цеху ВАТ « Малинська паперова   фабрика ». У зв'язку з скороченням
чисельності працюючих працівників та введенням посади налагоджувальників , було
звільнено на підприємстві 8 чоловік в тому числі і позивача . Після поновлення
позивача на роботі відповідно до рішення апеляційного суду Житомирської області
, ОСОБА_2. було переведено в режим простою з оплатою 2/3 тарифу слюсаря..

Свідок ОСОБА_4. дала показання , що
вона працює на  ВАТ « Малинська паперова   фабрика » бухгалтером . З 20 грудня 2007
року позивача було поновлено на роботі відповідно до розпорядження по
товариству з оплатою 2/3 тарифу .
Нарахування заробітної плати позивачу здійснювалось виходячи з
відпрацьованого часу та тарифу . Податки з заробітної плати стягувались
відповідно до діючого законодавства .

Заслухавши сторони , дослідивши
надані докази в межах позовних вимог  ,
суд визнає , що позов ОСОБА_2. підлягає частковому задоволенню .

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір , укладений на невизначений строк , а також строковий
трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвано
власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації
виробництві і праці , в тому числі ліквідації , реорганізації , банкрутства або
перепрофілювання підприємства , установи , організації ,  скорочення чисельності або штатів працівників
.

Однак суд вважає , що звільнення
позивача проведено з порушенням вимог
законодавства про працю .

Судом встановлено , що відповідно
до ухвали апеляційного суду Житомирської області від 26 листопада 2007 року
позивача поновлено на роботі на посаді слюсаря
КВПіА ( чергового ) 5 розряду цеху КВПіА Центру  інфраструктури ВАТ « Малинська паперова
фабрика » з 05 лютого 2007 року .  (
арк.с. 6 ) .

Згідно розпорядження Товариства
від 20 грудня 2007 року № 392 у зв'язку з відсутністю в штатному розписі  професії слюсаря  КВПіА ( чергового ) 5 розряду та роботи для
такої професії , позивача переведено з 20.12.2007 року в режим простою ( з
оплатою 2/3 тарифу ) слюсаря  КВПіА (
чергового ) 5 розряду. ( арк..с. 23 ) .

Дане розпорядження видане в
порушення вимог статті 34 КЗпП України в якій зазначено , що простій - це
зупинення роботи викликане відсутністю організаційних умов , необхідних для
виконання роботи , невідворотною силою або іншими обставинами .

Під час розгляду справи відповідачем
не доведено , що існували будь - які умови або обставини , що викликали
необхідність застосування режиму простою щодо позивача .

Також не може вважатись правомірним
встановлення  позивачу оплати праці в
розмірі 2/3 тарифу ,  оскільки стаття 97
КЗпП України передбачає , що власник або уповноважений ним орган чи фізична
особа  не має права в
односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці , що погіршують
умови , встановлені законодавством , угодами , колективними договорами
.

14 квітня 2008 року відповідачем ,
виданий наказ № 122 , відповідно до якого позивача звільнено 14.04.2008 року з
займаної посади у зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників за п.1
ч.1 ст.40 КЗпП України , однак на день видачі наказу в штатному розписі
товариства посади слюсаря  КВПіА (
чергового ) 5 розряду не існувало . ( арк..с. 84 ) , оскільки з моменту
поновлення позивача на посаді до штатного розпису товариства не було внесено
відповідних змін .

Тому суд приходить до висновку про
незаконність даного наказу ,  у
зв'язку  з чим та відповідно до вимог
статті 235 КЗпП України ОСОБА_2. необхідно поновити на роботі з 14.04.2008 ,
виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу , винагороду за загальними
підсумками роботи товариства за 2007 рік , різницю в оплаті  за відпрацьований час.

Середній заробіток працівника
визначається відповідно до статті 27 Закону України « Про оплату праці » та
Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 100  від 08
лютого 1995 року , виходячи з виплати за останні два місяця роботи , що передують
події , з якою пов'язана ця виплата .

Судом при обчислені середнього
заробітку позивача береться до уваги заробітна плата позивача , що
виплачувалась при його попередньому звільнені , а саме за грудень 2006
року,  січень 2007 року , оскільки при
поновлені ОСОБА_2 . з 05.02.2007 року , заробітна плата йому нараховувалась не
в повному обсязі ,  виходячи з 2/3 тарифу
. ( арк..с. 113-114 ) .

Кількість робочих днів за
період  з моменту звільнення позивача - з
14.04.2008 року по день винесення рішення судом - 13.10.2008 року становить 127
днів , а тому розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить (
45,52 грн. х  127 днів ) =  5780,52 грн.

Різницю в оплаті праці позивача
судом обраховується виходячи з зарплати отриманої їм за період грудень 2007
року - квітень 2008 року з оплатою праці 2/3 тарифу ,  що становить ( 1345,74 + 77,15 + 203,59 +
199, 96 ) = 1826,44 грн.  ( арк.с. 62- 65
) .

При оплаті праці по повному тарифу
позивачу належало б отримати 2739, 66 грн. , а тому різниця в оплаті праці
становить ( 2739,66 - 1826,44 ) =  913,22
грн.

Судом встановлено , що позивачем
отримано винагороду за 2007 рік в розмірі 120,33  грн. ( арк.с. 66 )

Положенням про виплату винагороди
працівникам товариства ( арк..с. 77 )  ,
визначено порядок її нарахування , а тому судом , виходячи з середньомісячного
заробітку позивача  винагорода
обраховується в розмірі  - 958,78 грн.

1. 1046,87 х 12 х 0,0109 = 136, 93

2 .1046,87 х 12 х 0,0750 = 942,18

3.  942,18 + 136,93 - 120,33 = 958,
78

Відповідно до статті 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівникові провадиться у разі , якщо порушення його законних прав  призвело до моральних страждань , втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Суд визнає , що внаслідок
незаконних дій відповідача позивачу була завдана моральна шкода , яка полягає в
тому , що порушені права у сфері трудових відносин , що призвело до душевних
страждань , втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від нього додаткових
зусиль для відновлення організації свого життя .  Позивач
, не отримуючи заробітну плату не мав можливості утримувати свою сім'ю та вести  нормальний спосіб життя.

Суд вважає , що для часткової
компенсації заподіяної моральної шкоди достатній її розмір - 1000 грн.

В частині вимог щодо стягнення
вихідної допомоги згідно статті 44 КЗпП України в розмірі 1332, 22 грн. та  стягнення виплати по колективному договору в
розмірі 4015 грн. повинно бути відмолено , оскільки дані вимоги можуть бути
задоволені судом у випадку їх невиплати при умові звільнені позивача з
дотриманням  законодавства про працю .

Виконання рішення про поновлення
на роботі позивача та виплати заробітної плати за один місяць підлягає
негайному виконанню.

На підставі викладеного керуючись
статтями  34 , 40 ч.1 п. 1 , 97 , 233,
235 , 237-1  КЗпП України , статтями
10,11,60 , 88 , 215 ,367  Цивільного
процесуального Кодексу України , -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково .

1. Поновити ОСОБА_2 на посаді слюсаря
КВПіА ( чергового ) 5 розряду цеху КВПіА Центру  інфраструктури ВАТ « Малинська паперова
фабрика » з 14 квітня 2008 року.

2. Стягнути з відкритого акціонерного товариства « Малинська паперова
фабрика » на користь ОСОБА_2середній заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 14 квітня 2008 року по 13 жовтня 2008 року  в розмірі
5780, 52 грн. ;  винагороду за
загальними підсумками роботи товариства в 2007 році в розмірі 958,78  грн. ,
різницю в оплаті за весь відпрацьований час з 20 грудня 2007 року по 14
квітня 2008 року в розмірі 913,22
грн.  та 1000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди

В решті позову відмовити за безпідставністю .

Рішення в частині поновлення на
роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 1445,13 грн.
підлягає негайному виконанню

Стягнути з відкритого акціонерного
товариства « Малинська паперова фабрика » на користь держави судовий збір в
розмірі - 86,52 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи на користь Малинського районного суду в розмірі - 30 грн.

На рішення суду може бути подана
заява про апеляційне оскарження до Житомирського апеляційного суду через
Малинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга  до Житомирського
апеляційного суду через Малинський районний суд протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження .

Головуючий