АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-435
/ 2008 р.                                                       Головуючий
27                                                                                Калашник
апеляційній інстанції Скіць М. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого                                          Ювшина
В.І.

суддів                                                      Скіця
М. І., Сіренка Ю.В.

при
секретарі                                         Наконечній
М. М.

з участю
адвоката                                  ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про спростування неправдивих
відомостей та відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

08 листопада 2007 року ОСОБА_2
звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказуючи, що 29 листопада 2005 року відповідно
до наказу № 71-к він
був звільнений з роботи на підставі п.8 ст. 40 КЗпП України.

Наказом від 06 лютого 2006 року № 4-к він
поновлений на роботі.

Причиною
видачі наказу про звільнення послугувала доповідна записка завідуючого МТФ
ОСОБА_3 про ніби-то систематичні крадіжки корму для ВРХ, вчинювані ним.

Вважає,
що в доповідній записці були викладені неправдиві факти, що послугувало
причиною до незаконноого звільнення його з роботи.

В період
вимушеного прогулу з листопада 2005
року по березень 2006
року його сім»я була позбавлена засобів до існування, а тому відповідачами
йому було завдано моральної шкоди приниженням його честі і гідності.

Просив
суд зобов"язати відповідачів вибачитися перед ним в присутності
працівників МТФ СТОВ «Україна» с. Новоукраїнка Чорнобаївського району та
стягнути на його користь в солідарному порядку на відшкодування моральної шкоди
1600 гривень
і судові витрати по справі.

Рішенням
Чорнобаївського районного суду від 25
грудня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить
про скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд з тих
підстав, що суд не вірно встановивши фактичні обставини прийшов до неправильних
висновків, висновки суду про відмову в задоволенні позову не ґрунтуються на
доказах по справі і неправильне застосування судом норм процесуального права.

2

При цьому
вказується, що суд не залучив до участі в справі в якості відповідача
адміністрацію СТОВ «Україна», враховуючи, що відповідно до процесуального
законодавства на суд покладено обов»язок вирішувати питання про склад осіб, які
братимуть участь у справі.

Судова
колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що
з"явилися, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна
скарга повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

З
матеріалів справи вбачається, що телятниця ОСОБА_4 інформувала завідуючого МТФ СТОВ «Україна» ОСОБА_3 про
те, що позивачем було викрадено мішок комбікорму з території ферми, що
обслуговувалась нею. Останній разом з ветлікарем ОСОБА_5 написали доповідну
записку на ім»я директора СТОВ, що і послугувало причиною звільнення позивача
однак вподальшому позивач був поновлений на роботі і йому було виплачено середньомісячний
заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно
до роз"яснень, даних в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про
застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової
репутації громадян і організацій" від 28.09.1990 року №
7 до відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують
честь, гідність і ділову репутацію фізичної особи або організації в громадській
думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів,
загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі.

Відповідно
до вимог ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна
сторона у справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

Посилання
ОСОБА_2 про умисне ініціювання відповідачами доповідної записки із завідомо
неправдивою інформацією безпідставні, так як він повинен був довести за
допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57 - 59 ЦПК України, зазначені
ним обставини. Таких доказів він не надав. Крім того, його вимоги
спростовуються іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Судова
колегія вважає, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог,
суд першої інстанції вимоги чинного законодавства, роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України та рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 1-9Y2003 врахував і у
відповідності до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України в повній мірі з'ясував,
чи відповідають дійсності, наведені в доповідній записці факти, маючи на увазі,
що звернення громадян з інформацією до керівництва, пов'язаною з виконанням
ними трудових обов'язків, не може бути підставою для задоволення вимог про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди і не можуть вважатися поширенням
відомостей чи такими діями що порочать честь та гідність особи та спричиняють
моральні та матеріальні страждання.

Судом
встановлено, що позивач просив суд зобов»язати відповідачів вибачитися перед
ним в присутності працівників МТФ СТОВ «Україна» та стягнути з них на його
користь на відшкодування моральної шкоди 1600 гривень наголошуючи, що з вини
відповідачів він був звільнений з роботи і районний суд розглянув справу в
межах заявлених позовних вимог.

На думку
колегії суддів, при винесенні рішення, суд вірно врахував всі обставини справи,
встановив відповідні правовідносини, дослідив докази, що маються у справі як в
підтвердження позову так і в його заперечення та виніс правильне по суті і
справедливе рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким
чином , судова
колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

3

На підставі
наведеного та керуючись ст.
ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Чорнобаївського районного суду від 25
грудня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про спростування неправдивих
відомостей та відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.