Справа №22Ц-4051/2008                                       Головуючий
у І інстанції Міхієнкова Т.Л.
44                                                         Доповідач
у 2 інстанції Юровська Г.В.
УХВАЛА

Іменем України

7 лютого
2008 року                                                                                             м.  Київ

Колегія
судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого   ЮровськоїГ.В.,

суддів                    Суханової Є.М.  Данілова О.М.

при
секретарі   Сторожук І.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської
області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2004 року в справі за
позовом Дочірнього підприємства «Житло» до ОСОБА_1 про визнання таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи,  доводи апеляційної скарги,  колегія суддів

встановила:

У
листопаді 2003 року ДП «Житло» орендного підприємства «Броварипромжитлобуд»
звернулось до суду з позовом,  в якому
ставиться питання про визнання відповідача таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням.  -кімнатою АДРЕСА_1.

Ці
вимоги позивач обґрунтовував тим,  що
спірна кімната в будинку має статус сімейного гуртожитку,  надана відповідачу на сім»ю з двох осіб у
1992 році,  але з лютого 2003 року він в
кімнаті не проживає,  витрат по оплаті
комунальних послуг не несе з вересня 2001 року. Оскільки відповідач більше
шести місяців спірним житлом не користується та не проживає в ньому без
поважних причин,  позивач просив визнати
його таким,  що втратив право користування
вищезазначеним жилим приміщенням.

Рішенням
Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2004 року
позов було задоволено. Визнано ОСОБА_1 таким,
що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та справу направити
на новий судовий розгляд,  посилаючись на
порушення вимог матеріального та процесуального права.

Колегія судців
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позов,  суд обґрунтовував свої висновки
тим,  що відповідач тривалий час не
сплачує комунальні платежі,  має
заборгованість,  а також не підтвердив
наявність поважних причин своєї відсутності в спірному житловому приміщенні
більш ніж 6-ть місяців.

Разом з
тим,  колегія судців не може погодитись з
такими висновками суду,  оскільки вони
зроблені з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

Згідно з
вимогами ч.1 та ч. 2  ст.  71 ЖК України при тимчасовому відсутності
наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців.

Якщо
наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість
місяців,  цей строк за заявою відсутнього
може бути продовжений наймодавцем,  а в
разі спору-судом.

Зі
змісту статті не вбачається,  що
підставою для визнання особи такою,  що
втратила право користування жилим приміщенням може бути несплата відповідачем
комунальних послуг,  для цього позивач
має процесуальну можливість звернутись з іншими позовними вимогами,  якщо вважає,
що його права порушені діями сторони по справі.

Суд
першої інстанції,  ухвалюючи
рішення,  не звернув уваги на те,  що спірне приміщення є кімнатою в гуртожитку
та за його правовим статусом до цього приміщення не може поширюватись термін
«житлового приміщення»,  на який
розповсюджуються можливість застосування вимог
ст.  71 ЖК України.

Згідно з
вимогами  ст.  127 ЖК України для проживання
робітників,  службовців,  студентів,
учнів,  а також інших громадян у
період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки
надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

З
матеріалів справи (а.с. 4, 10, 37),
вбачається,  що відповідач отримав
на підставі спеціального ордеру відповідно до вимог  СТ. 129 ЖК України право вселитись в кімнату
АДРЕСА_1,  що є гуртожитком,  відносини щодо користування яким регулюються
главою 4 ( користування гуртожитками) Житлового Кодексу України,  яка не передбачає можливість визнання особи
такою,  що втратила право користування
жилим приміщенням.

Крім
того,  розглядаючи справу по суті
позовних вимог,  суд повинен був звернути
увагу на можливість позивача звернутись з даним позовом до суду.

Як
вбачається з рішення виконкому Броварської міської ради депутатів від
26.03.1965 року (ах. 10) гуртожиток за адресою АДРЕСА_1 знаходився на балансі
«Будтресту №3». Статут дочірнього підприємства «Житло» ( позивача по справі) не
містить відомостей,  що позивач є
правонаступником «Будтресту №3» . Судом не з»ясовано,  кому в даний час належить зазначений будинок
і чи має позивач підстави для звернення до суду з таким позовом,  чим порушені його права.

На
підставі вимог  ст.  311 ЦПК України,  рішення суду підлягає скасуванню з
направлення справи на новий розгляд,
якщо суд вирішив питання про права та обов»язки осіб,  які не брали участь у справі.

Колегія
суддів встановила,  що спірне приміщення
було надано для проживання двох осіб - відповідача та його дружини - ОСОБА_2.
Вирішуючи житловий спір у відсутності ОСОБА_2 та не перевіривши,  проживає вона в спірному приміщенні чи
ні,  суд постановив рішення,  яке могло призвести до порушення її прав та
охоронюваних законом,  інтересів.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає,  що рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд,
під час якого,  суд повинен
визначити правовідносини сторін,
правильно застосувати вимоги матеріального права,  усунути протиріччя,  залучити до розгляду справи всіх осіб,  які мають відношення до вирішення житлового
спору. Так,  ОСОБА_1,  обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу в
апеляційній інстанції,  зазначив,  що він проживає у спірному приміщенні з
сім»єю з трьох осіб.

За таких обставин суд повинен врахувати
наведене,  визначити склад осіб,  які мешкають в приміщенні та зареєстровані у
ньому з моменту вселення та до розгляду справи у суді,  і на підставі встановленого ухвалити рішення
відповідно до вимог чинного законодавства

Керуючись:  ст.
ст.  303, 307, 311 ЦПК України
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2004 року
скасувати та справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому
складі суду.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.