УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 р.                                                                      м.  Івано-Франківськ

Колегія   суддів
судової   палати              в
цивільних   справах   Апеляційного   суду

Івано-Франківської
області в складі:

головуючої                                                         Беркій
О.Ю.,

суддів                                                                  Соколовського
В.М. ,  Матківського Р.Й.,

секретаря                                                            Семків
З.П.,

адвоката                                                             Гутник
П.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1,  яка діє в інтересах неповнолітньої дочки
ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 та
Рожнятівської селищної ради про визнання права власності на спадкове
майно,  за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1,  яка діє в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків,  за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1,  яка діє в інтересах неповнолітньої дочки
ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття,
визнання права власності на спадкове майно та визнання заповіту частково
недійсним,  за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_1,  яка діє в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини,  визнання права власності на спадкове майно та
визнання заповіту частково недійсним,  за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 26 вересня 2007 року,

з
участю: апелянтки ОСОБА_1,  її
представника ОСОБА_7,  представника
ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 - ОСОБА_8

встановила:

Рішенням Рожнятівського
районного суду від 26 вересня 2007 року позов
ОСОБА_1,  яка діє в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_2 задоволено частково та визнано за

Справа № 22-ц-15/2008 р.                                   Головуючий у 1 інстанції Бейко
А.М.

Категорія
26                                                          Доповідач
Беркій О.Ю.

2

ОСОБА_2
право власності на 4/6 частини
квартири по АДРЕСА_1.

Позов
ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто на її користь з ОСОБА_1,  яка діє в інтересах неповнолітньої дочки
ОСОБА_2 - 1.907грн. 47 коп.,  а в решті
позову відмовлено.

Позов
ОСОБА_5 задоволено
частково,  скасовано частково заповіт
ОСОБА_9  від 5 грудня 2000 року та
встановлено факт прийняття спадщини та визнано за ним право власності на 1/6 частину квартири
по АДРЕСА_1.

Позов
ОСОБА_6 задоволено
частково та скасовано частково заповіт ОСОБА_9
від 5 грудня 2000 року,  встановлено факт прийняття спадщини та
визнано за ним право власності на 1/6
частину квартири по АДРЕСА_1,  а в
решті позову відмовлено.

На дане
рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилається на те,  що судом неправильно застосовано норми
матеріального права та висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи.

Зокрема
зазначає,  що висновок суду про те,  що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 після смерті
батька прийняли спадщину не обгрунтований,
оскільки грунтується на показах,
які не відповідають дійсності,
оскільки як за життя батька,  так
і після смерті перебували з ним в неприязних відносинах і в квартиру не
приходили.

На час
відкриття спадщини ОСОБА_9  постійно
проживала з спадкодавцем,  інші
особи,  які б за законом мали прийняти
спадщину і бажали цього,  не заявляли про
це.

Таким
чином висновок суду про скасування частково заповіту ОСОБА_9  не грунтується на нормах матеріального права.

Просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті її позовних вимог.

В судовому
засіданні апелянтка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу
підтримали по вищенаведених мотивах.

Представник
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - ОСОБА_8
апеляційну скаргу заперечила посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши письмові матеріали справи,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
власниками квартири АДРЕСА_1 в
рівних долях були ОСОБА_9  та ОСОБА_10

ОСОБА_10
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Спадкоємцями ОСОБА_10 були його сини -
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_9,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і якою 5 грудня 2000 року було
складено заповіт відповідно до якого вона все своє майно заповіла неповнолітній
ОСОБА_2

За
змістом ч.1.  ст.  549
ЦК України в редакції 1963
року (що діяв на час смерті Николин 3.0.)
визнається,  що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном
або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Встановлено,  що ніхто з спадкоємців до нотаріальної
контори протягом шести місяців з часу смерті Николин 3.0. не звертався.

Разом з
тим,  судом першої інстанції на підставі
зібраних доказів,  встановлено,  що спадщину після смерті Николин 3.0. шляхом вступу у
фактичне володіння майном прийняли його сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та дружина
ОСОБА_9 ,  яка проживала та була
прописана в спірній квартирі.

Зокрема,  свідки ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12
та ОСОБА_13 вказували на те,  що
після похорону батька та на свято Покрови (14
жовтня 2000 року)
його сини забрали ряд майна,  як
спадщину,  зокрема ними було забрано
ікону,  покривало,  кожух,
швейну машинку,  сорочки,  чайний сервіс,  електробритву та інше майно.

За
наведених обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку,  що ОСОБА_5 так і ОСОБА_6 після смерті
батька вступили в управління та володіння спадковим майном та успадкували по 1/6 частині кв. АДРЕСА_1 та визнав за
ними право власності на дану частку у спадковому майні кожному.

У
зв'язку з цим судом обґрунтовано було скасовано частково заповіт ОСОБА_9 ,  який був складений 5.12.2000 року.

Враховуючи
те,  що ОСОБА_3 було здійснено поховання
ОСОБА_9  за власний рахунок,  суд обґрунтовано прийшов до висновку,  що ОСОБА_1,
яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 і яка є спадкоємцем 4/6
частин квартири після смерті ОСОБА_9,
зобов'язана відшкодувати ОСОБА_3 витрати,  які були зроблені нею на поховання
спадкодавця в сумі 1907 грн. 47 коп.

Посилання
апелянтки на те,  що сини перебували з
батьком в неприязних відносинах,  а тому
не могли прийняти спадщину не заслуговують на увагу,  оскільки спростовуються зібраними по справі
доказами.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильність висновків рішення суду,  яке постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,  а
тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

4

Керуючись  ст.
ст.  218,
307,  308,  313-315,
317 ЦПК України,
колегія судців,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  яка діє в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Рожнятівського районного суду від 26
вересня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з часу проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання законної сили.