Справа
№ 2-859 /2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М       У К Р А Ї Н И

03 вересня  2008
р.                                     Ренійський районний суд Одеської
області

у складі:   -     головуючого судді Дудник В.І.;

·
при секретарі Касаповій О.У.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу  дійсним та
визнання права власності на нерухомість та земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позов  визнав, проти задоволення позовних вимог не
заперечував, просив розглянути справу у судовому засіданні без його участі.

Позивач
на задоволенні пред'явлених вимог наполягає, просив розглянути справу у його
відсутності.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення  у
справі можливо  постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході
розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія технічного
паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1; копія розписки про отримання грошей у
рахунок вартості нерухомості та земельної ділянки; копія державного акту на
право власності на земельну ділянку серії
НОМЕР_1 від 04.06.1999р. (для ведення особистого підсобного господарства);
копія витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно; копія свідоцтва про
право власності на нерухоме майно; копія договору купівлі-продажу житлового
будинку та земельної ділянки від 21.07.2008р.

Судом в
ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду  із вищезгаданими вимогами до
ОСОБА_2, зазначивши, що в липні 2008р. між ним та відповідачем була досягнута
домовленість про  купівлю-продаж
нерухомості та землі, згідно якої відповідач продав, а він купив житловий
будинок та земельну ділянку площею 2,000 га (для ведення особистого підсобного
господарства), розташовані АДРЕСА_1 за 20 000 грн.

21.07.2008р.
сторони уклали письмову угоду про купівлю-продаж нерухомості та земельної
ділянки, позивач передав відповідачу обумовлену суму, отримання якої підтверджується
розпискою останнього від 23.07.2008р. Оскільки на момент укладення угоди
сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити
це згодом. Після вчинення правочину позивач користується  придбаною нерухомістю, земельною ділянкою,
доглядає за їх збереженням, сплачує всі необхідні платежі. З метою
нотаріального засвідчення правочину, позивач неодноразово звертався до
колишнього власника, однак, ОСОБА_2 від посвідчення договору ухиляється, на
прохання позивача не реагує, мотивуючи нестачею часу, неможливістю приїзду до
м. Рені, матеріальними складнощами і т.і. При зверненні до відповідних органів
з питанням про переоформлення документації на будинок та землю на себе,
позивачу було роз'яснено, що  зробити це
неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином
завірений документ на доказ вчинення правочину.
Враховуючи вищенаведене, позивач
вимушений  був звернутися із
позовом до суду.

Згідно
ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу
повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо
хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою
для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була
досягнута  взаємозгода за всіх істотних
умов договору, покупець передав продавцеві обумовлену суму, продавець передав
документи,  нерухомість та землю в
натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю та
земельною ділянкою, після укладання правочину організував за ними належний догляд,
використовує їх за цільовим призначенням, - тобто правочин між сторонами
фактично відбувся.

Вивчивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і
підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача, викладені у позові, знайшли
своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно
ст. 220 ЦК України договір, укладений  із
порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті
зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як
одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин.
Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору
купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу
передані гроші, позивачу - житловий будинок та земельна ділянка, якими він на
теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не
може ними розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі
грошей у рахунок вартості нерухомості та земельної ділянки підтверджуються
письмовим договором купівлі-продажу від 21.07.2008р., розпискою відповідача від
23.07.2008р., крім того, обставини продажу, передачі грошей сам відповідач не
заперечує. В даний час звернення за оформленням договору купівлі-продажу є
неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачем не
сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат, приїзду до м.
Рені.

Згідно
ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності
не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право
власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної
сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Як виходить
з позовних матеріалів, нерухомий об'єкт та земельна ділянка належать
відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від
12.08.2004р. та державного акту про право власності на землю серіїНОМЕР_1 від
04.06.1999р. відповідно. В державному акті зазначено, що цільовим призначенням
вищевказаної земельної ділянки є ведення особистого підсобного господарства.
Позивач придбав земельну ділянку у ОСОБА_2 саме для цих цілей, тому
правомірність укладення угоди купівлі-продажу стосовно земельної ділянки
сумнівів у суду не викликає, оскільки сторони діяли у відповідності до
земельного законодавства України.

Виходячи
із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в
повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідача щодо житлового
будинку та земельної ділянки та встановленні
права на них у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним
та право власності на нерухомість та земельну ділянку за позивачем.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213  ЦПК
України,  ст.ст. 220,  328, 334, 386, 392, 657 ЦК
України, ст. ст.  81, 90 ЗК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1  задовольнити.

1.
Укладений із порушенням вимоги про нотаріальне посвідчення договір
купівлі-продажу від 21.07.2008р., згідно із яким ОСОБА_2 продав:

житловий
будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1;

земельну
ділянку площею 2,000 га, розташовану пАДРЕСА_1, що належить йому на підставі
державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_1 від 04.06.1999р.,

- а
ОСОБА_1 купив вищезазначені житловий будинок та земельну ділянку - визнати  дійсним.

2.
Визнати за  ОСОБА_1 право власності на:

житловий
будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1;

земельну ділянку площею 2,000 га, розташовану
пАДРЕСА_1, що зареєстрована згідно державного акту про право власності на землю
серіїНОМЕР_1 від 04.06.1999р. за ОСОБА_2.

Рішення
суду набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не буде подана протягом двадцяти днів
після  подання заяви про апеляційне
оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк
оскарження рішення в Апеляційний суд
області  через Ренійський районний
суд Одеської області: 10 днів - з дня проголошення рішення, 20 днів - після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис

Копія
вірна: суддя