справа № 2-1113/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 червня 2008 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запорожжя у
складі:

головуючого судді
Каракуши С.М.

при секретарі
Мітєвій А.Л.

за участю позивача                                                                             ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, посилаючись на те, що 16.05.2006 р. біля будинку № 155-а по вул.
Чарівній м. Запоріжжя з вини водія транспортного засобу «Рено» НОМЕР_1 сталося
ДТП, внаслідок якого позивач, як пішохід, був травмований, у зв'язку з чим
просить стягнути на його користь  з
ОСОБА_3, як з винної особи,  в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 3563 грн., яка складається з вартості
придбаних ліків та костилів на суму 1104 грн., вартості акту судово-медичн6ого
дослідження у сумі 71 грн. 55 коп., вартості пошкодженої одежі у розмірі 180
грн., вартості вимушеного проїзду до лікарні у сумі 50 грн., 100 грн. за не
проходження практики під час навчання, які були сплачені, 1800 грн. у зв'язку з
тим, що його мати не працювала протягом трьох місяців та доглядала  позивача, із розрахунку мінімальної заробітної
плати 600 грн. на місяць, а також стягнути моральну шкоду у розмірі 26000 грн.,
яка виразилась у перенесених моральних стражданнях та ушкодженні здоров'я,
появою хромати, та відчуття себе неповноцінною людиною, частка з якої буде
використана на подальше лікування.

При судовому розгляді справи позивач збільшив
позовні вимоги в частини стягнення матеріальної шкоди з урахуванням суми
витраченої на придбання ліків у розмірі 150 грн. 64 та просив стягнути на його
користь суму на рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3756 грн.,
вимоги про стягнення моральної шкоди залишив без змін.

В судовому засіданні позивач та його представник,
кожен окремо, збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили
позов задовольнити та дали пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним
у позовній заяві. Також позивач пояснив, що документи на підтвердження вартості
пошкодженої одежі у розмірі 180 грн. відсутні. Вважає, що дорожньо-транспортна
пригода відбулась з вини відповідача, тому останній повинен сплатити як завдану
матеріальну так і моральну шкоду.

Відповідач позов визнав частково у розмірі 1000
грн. і пояснив, що винним у ДТП є позивач, оскільки кримінальна справа, яка
була порушена за фактом ДТП від 16.05.2006 р. закрита провадження за відсутністю
в його діях складу злочину, а суму у розмірі 1000 грн., окрім суми у розмірі
150 грн. переданої матері позивача під час знаходження останнього в лікарні, та
придбання ліків для позивача, він вважає достатньою для відшкодування
матеріальної та моральної шкоди в цілому з урахуванням вини позивача у
порушенні правил дорожнього руху.

Представник відповідача дав аналогічні пояснення.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у
справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.05.2006 р. приблизно в 16
год. біля будинку № 155-а по вул. Чарівній в м. Запоріжжі за участю водія
ОСОБА_3, який керував транспортним засобом «Рено» НОМЕР_1, і рухався по вул.
Чарівній в напрямку від вул. Цитрусової до вул. Полякова в крайньому лівому
ряду, та пішохода ОСОБА_1, який в порушення правил дорожнього руху перебігав
дорогу та вибіг на смугу руху автомобіля «Рено» із-за передньої частини маршрутного
мікроавтобусу, який рухався по крайньому правому ряду, сталося ДТП, внаслідок
якого пішохід ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

За фактом ДТП прокуратурою міста Запоріжжя порушена
кримінальна справа за ст. 286 ч. 1 КК України, яка 02.04.2008 р. закрита
провадженням у зв'язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу злочину.

Під час ДТП ОСОБА_3 керував транспортним засобом
«Рено» НОМЕР_1 на підставі договору оренди транспортного засобу, укладеному
01.05.2006 р. між ОСОБА_3 та власником зазначеного автомобіля ОСОБА_5, що
підтверджується договором оренди транспортного засобу.

Згідно з
наданими позивачем документами, у зв'язку із отриманням тілесних ушкоджень
внаслідок ДТП,  на придбання ліків ним
витрачено 1254 грн. 64 коп., а також сплачено 71 грн. 55 коп. за проходження
судово-медичного дослідження в Запорізькому обласному бюро судово-медичних
експертиз для визначення ступеню тяжкості отриманих тілесних ушкоджень.

Також позивачем оплачено 100 грн. за навчання, що
підтверджується квитанціями по сплату зазначеної суми від 16.05.2006 р. та від
01.06.2006 р., яке позивач не проходив через отримані тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки. відшкодовується особою, яка на відповідній
правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність,
що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона
доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно зі
ст. 1667 ЦК України, моральна
шкода,  завдана  фізичній
або  юридичній  особі неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю, відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності
її  вини,  крім
випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна  шкода
відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,  органу влади Автономної Республіки Крим,  органу місцевого  самоврядування,  фізичної
або юридичної особи,  яка її
завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням  здоров'я
або   смертю  фізичної
особи  внаслідок  дії
джерела  підвищеної небезпеки.

Відповідно
до ст. 1193 ч. 2 ЦК України, якщо
груба  необережність  потерпілого сприяла виникненню або збільшенню
шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка
завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування
зменшується,  якщо інше не  встановлено законом.

Ст. 22 ч. 2 п. 1 ЦПК України встановлено, що
збитками є втрати,  яких  особа
зазнала  у  зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Враховуючі,
що винним у порушенні Правил дорожнього руху України, внаслідок якого сталося
ДТП, є позивач, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення
матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, і стягненню на користь
позивача  з ОСОБА_3, як володільця
джерела підвищеної небезпеки, підлягають понесені ОСОБА_1 і документально
підтверджені витрати на придбання ліків у розмірі 1254 грн. 64 коп. за
вирахуванням переданої відповідачем матері позивача суми у розмірі 150 грн. під
час перебування позивач в лікарні, а саме - сума у розмірі 1096 грн. 64 коп.

Також
суд приходить до висновку, що стягненню на користь позивач підлягає понесені
ним витрати у розмірі 100 грн., сплачених за навчання, яке позивач не проходив через отримані
тілесні ушкодження, та понесені ним витрати за проходження
судово-медичного  дослідження в
Запорізькому обласному бюро СМЄ у розмірі 71 грн. 55 коп., а всього стягненню
на користь позивача підлягає сума на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі
1268 грн. 19 коп.

Вимоги про стягнення коштів за пошкодження одежі,
суд находить необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів щодо її
дійсної вартості.

Також суд находить необґрунтованими вимоги про
стягнення вартості вимушеного проїзду до лікарні, так як суду не надано доказів
на понесення таких витрат.

Крім того, вимоги про стягнення суми у розмірі 1800
грн. у зв'язку з тим, що мати позивача не працювала протягом трьох місяців та
доглядала позивача, із розрахунку мінімальної заробітної плати 600 грн. на
місяць, не ґрунтуються на законі, оскільки право на стягнення витрачених сум у
зв'язку із стороннім доглядом передбачено ст. 1195 ЦК України, та враховуючі,
що догляд за позивачем здійснювала його мати безкоштовно, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в цій частини не підлягають задоволенню.

Також суд
приходить до висновку, що з урахуванням завданих тілесних ушкоджень та перенесених
у зв'язку з цим моральних страждань, а також ступнею вини позивача, стягненню
на користь останнього підлягає сума в рахунок відшкодування моральної шкоди,
яку суд оцінює в розмірі 3000 грн.

Вимоги
про стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди сум, які в подальшому
будуть використані на лікування суд находить необґрунтованими, оскільки
зазначені суми не є такими, які підлягають стягненню в рахунок відшкодування
моральної шкоди, і в подальшому позивач має право за наявності підтверджуючих
документів звернутись до відповідача про стягнення таких сум.

Також
стягненню на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати
пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 1167,
1187, 1195 ЦК України, ст.ст. 79, 84,88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 1268 грн. 19 коп., в рахунок відшкодування
моральної шкоди 3000 грн., судові витрати
59 грн. 50 коп., а всього стягнути 4326 грн. 69 коп.

В іншій частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Рішення може бути
оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через  Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення з подальшим поданням апеляції протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження рішення.

Суддя
С.М. Каракуша