У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

19 листопада 2008 року

м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,                             Охрімчук
Л.І.,  Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенської міської ради, ОСОБА_2 про визначення
додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У січні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лубенської
міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Зазначала, що її діду, ОСОБА_3, та бабі, ОСОБА_4, на праві власності
належав будинок АДРЕСА_1.

У лютому 1999 року помер ОСОБА_3 Після його смерті спадщину прийняла
ОСОБА_4, яка в 2003 році померла.

Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті бабусі, оскільки
постійно проживала в зазначеному будинку, інші спадкоємці спадщину не приймали,
позивачка просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8 лютого
2008 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 15 квітня 2008 року рішення
Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8 лютого 2008 року
скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий
строк для прийняття спадщини.

У касаційній скарзі Лубенська міська рада просить скасувати рішення апеляційного
суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на
неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права
та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції виходив із того, що після
смерті ОСОБА_4 спадщину фактично прийняв її син - ОСОБА_5 - батько позивачки,
оскільки він з травня 2001 року до жовтня 2006 року проживав у спірному
будинку, а тому право прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 перейшло
до                  ОСОБА_1 і відповідно
до вимог ЦК УРСР позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Судом установлено, що дід позивачки, ОСОБА_3, помер у 1999 році. Після його
смерті фактично прийняла спадщину його дружина та баба позивачки -                ОСОБА_4, яка померла в серпні
2003 року.

На час відкриття спадщини були живі як батько позивачки - ОСОБА_5, так і
його рідний брат - ОСОБА_6, які померли відповідно в 2007 році та в 2005 році.

Ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_6 на час смерті своїх батьків спільно з ними не
проживали, заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавали.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила
книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим
Кодексом.

Частиною 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Установивши, що ні ОСОБА_5, який помер у 2007 році, ні ОСОБА_6, який помер
у 2005 році, на час смерті своїх батьків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, - спільно з ними
не проживали, заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавали,
суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав
для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки вона не має права на спадкування після смерті баби - ОСОБА_4

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено
норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права
та встановленим обставинам справи й скасоване апеляційним судом помилково.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із
залишенням у силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339
ЦПК України.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 336, ст. 339 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Лубенської міської ради задовольнити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 15 квітня 2008 року
скасувати, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8
лютого 2008 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін