Справа №22ц-181 /2008 р.        Суддя по 1 -й інстанції: Тихонова Н.С.
23                         Доповідач
апеляційного суду: Буренкова К.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008
року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої
Буренкової К.О.,  суддів Козаченка
В.І.,  Шолох З.Л.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за участю    ОСОБА_1 - представника позивачки,     відповідача ОСОБА_2 та його представника
ОСОБА_3,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 22 листопада
2007 p.,
ухвалене за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,  третя особа - ОСОБА_2,  про
стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,  спричинених внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди,

встановила:

В липні 2007 р. ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_2,  про стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди,  спричинених внаслідок
дорожньо - транспортної
пригоди

Позивачка
мотивувала свої вимоги тим,  що 14 серпня 2005 р. на перехресті
вул.  Васляєва та пр. Жовтневого у
м.  Миколаєві з вини ОСОБА_2,  який керував автомобілем ВАЗ- 2107,  сталася зіткнення з належним їй на праві
власності автомобілем ВАЗ-2109 під керуванням ОСОБА_5 Власником автомобіля
ВАЗ-2107 являється ОСОБА_2. Внаслідок аварії належний їй автомобіль ВАЗ-2109
було пошкоджено,  в зв'язку з чим
вартість його відновлюваного ремонту становить 2816 грн.

Крім
цього,  позивачка зазначала,  що внаслідок пошкодження з вини відповідача
належного їй автомобіля,  його відмови в
добровільному порядку відшкодувати спричинені матеріальні збитки,  вона опинилася в скрутному матеріальному
становищі,  погіршився стан її здоров'я.
В зв'язку з чим їй заподіяна моральна шкода,
компенсацію якої вона оцінила в 4500
грн.

2

Посилаючись
на наведені обставини,  позивачка просила
стягнути з відповідача 2816
грн. у відшкодування матеріальних збитків,
4500 гри. -моральної шкоди
та судові витрати.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Миколаєва
від 22 листопада
2007 р. позов
ОСОБА_4 задоволено
частково.

Постановлено
стягнути на користь позивачки з ОСОБА_2 3030
грн. матеріальних збитків,  1000 грн. у
відшкодування моральної шкоди,  50 грн. судових
витрат та 30 грн.
витрат по сплаті ІТЗ.

В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення,  яким в задоволенні вимог
позивачки відмовити. Апелянт посилається на те,
що воно ухвалене судом першої інстанції з порушенням положень
матеріального права та вимог процесуального права. Зокрема,  апелянт посилається на те,  що він є неналежним відповідачем по даній
справі,  оскільки в момент аварії
автомобілем,  власником якого він є,  управляв на підставі довіреності ОСОБА_2.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення представника
позивачки,  відповідача та його
представника,  дослідивши матеріали
справи,  перевіривши законність та
обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що 14 серпня 2005 р. на перехресті
вул.  Васляєва та пр. Жовтневого у
м.  Миколаєві з вини ОСОБА_2,  який на підставі довіреності керував
автомобілем ВАЗ- 2107,  сталася зіткнення
з належним позивачці на праві власності автомобілем ВАЗ-2109,  який дістав технічні пошкодження.. Власником
автомобіля ВАЗ-2107 являється ОСОБА_2.

Частково
задовольняючи позовні вимоги,  суд першої
інстанції виходив з того,  що хоча
дорожньо-транспортна пригода сталася із вини ОСОБА_2,  який на підставі довіреності керував
автомобілем ВАЗ-2107,  власником якого є
його батько ОСОБА_2,  але обов'язок по
відшкодуванню матеріальних збитків та моральної шкоди,  спричинених позивачці,  слід покласти на останнього як власника
автомобіля.

Проте з
таким висновком погодитися не можна,
оскільки суд дійшов його з порушенням положень матеріального права та
вимог процесуального права.

Згідно з
правилами ч.2  ст.  1187 ЦК шкода,  завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі (право
власності,  інше речове право,  договір підряду,  оренди тощо) володіє транспортним
засобом,  механізмом,  іншим об'єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під час
розгляду справи суд у порушення 213,  214 ЦПК на вказані положення
матеріального закону уваги не звернув.

Установивши,  що в момент даної дорожньо-транспортної
аварії автомобілем ВАЗ-2107 на підставі довіреності керував ОСОБА_2,  суд всупереч вимогам ч.2  ст.  33,
ст.  214
ЦПК не визначився із характером спірних правовідносин,  не вирішив питання про заміну первісного
відповідача або притягнення до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_2,  а поклав обов'язок по відшкодуванню
шкоди   на ОСОБА_2 як власника

3

джерела
підвищеної небезпеки,  однак не мотивував
такого висновку та не зазначив у чому полягає вина останнього у заподіянні
шкоди позивачці.

Оскільки
рішення ухвалено з порушенням положень матеріального права та вимог
процесуального права,  то воно підлягає
скасуванню,  а справа відповідно до
вимог  ст.  311
ЦПК поверненню на новий розгляд до суду першої інстанції.

При
новому розгляді суду необхідно звернути увагу на наведене,  визначитися із характером спірних
правовідносин та обговорити питання про заміну первісного відповідача належним
відповідачем або залучити до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_2 та
ухвалити законне і обгрунтоване рішення.

Керуючись  ст.
ст.  303,
307,  311, 315 ЦПК
України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Миколаєва
від 22 листопада
2007 р.
скасувати,  а справу повернути на новий
розгляд до того ж суду,  але іншому
судді.

Ухвала
апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.