Справа № 2-247/2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

01 липня 2008
року Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді:                                   Паринюка
С.І.,

при секретарі:
Писаревській Л.О.

з участю:

позивача
ОСОБА_1.

представника позивача                             ОСОБА_2.

відповідача                                                 ОСОБА_3.

представника відповідача                         ОСОБА_4 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3про витребування з незаконного володіння
земельної ділянки та правовстановлюючого документу, за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_3до ОСОБА_5 про повернення боргу,

В С Т А Н О В И В:

05 березня
2008 року ОСОБА_1.  звернулася до суду із
зазначеним позовом.

В позовній
заяві позивач вказувала, що є власником земельної ділянки відповідно до
державного акту розміром 7,87 га. В кінці 2003 року в зв'язку з тяжкою хворобою
та необхідністю значних коштів для лікування, вона звернулася до відповідачки з
проханням отримати від неї в борг 5000 гривень. Відповідач не відмовила, але
запропонувала надати їй в користування, належну позивачці земельну ділянку, а
кошти від сільськогосподарської діяльності відповідачка буде отримувати в
рахунок погашення боргу. Погодившись на такі умови і розірвавши договір оренди
земельної ділянки з СТОВ «Злагода», 27.09.2003 року позивач передала
відповідачці земельну ділянку та державний акт. В кінці 2007 року після
звернення позивача до відповідача з проханням повернути державний акт та
земельну ділянку, остання повідомила, що земельну ділянку вона в неї купила за 5000
гривень і повертати землю не має наміру. Враховуючи вище зазначене, а також
заборону на купівлю-продаж землі сільськогосподарського призначення, просила
витребувати з незаконного володіння земельну ділянку та правовстановлюючого
документу на землю.

21 березня 2008 року ОСОБА_3. звернулася до
суду із зустрічним позовом, а 01 липня 2008 року з доповнення до нього, де
вказувала, що у вересні 2003 року за ініціативи позивача ОСОБА_1., та з її
згоди, між сторонами відбулося укладення домовленості, згідно якої позивач
продала належну їй земельну ділянку розміром 7,87 га, а ОСОБА_3. купила у
останньої вказану земельну ділянку за 5000 гривень, що підтверджується
письмовими розписками. Однак як на момент укладання цієї домовленості і до
10.09. 2007 року даною земельною ділянкою вона не користувалася так ця земля
була в оренді у СТОВ «Злагода». Крім того відповідач зазначала, що позивач
порушила свої зобов'язання, а саме не повернула їй в зазначений у розписці
термін і до цього часу, грошові кошти в сумі 5000 гривень, а тому просила суд,
стягнути з ОСОБА_1. на її користь основний борг в сумі 5000 гривень, витрати
від інфляції 2454 гривні, десять відсотків річних в сумі 1208 гривень, а також
судові витрати в сумі 750 гривень.

У судовому
засіданні суду першої інстанції позивач та її представник позов підтримали, з
вимогами зустрічного позову погодилися частково, а саме в частині повернення
відповідачці боргу в сумі 5000 гривень, відповідач та її представник позовні
вимоги не визнали та підтримали зустрічний позов.

Суд,
заслухавши показання сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані
сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом
установлено і визнано сторонами, що у вересні 2003 року між ОСОБА_1. та
ОСОБА_3. фактично було укладено договір купівлі продажу земельної ділянки, що
належала ОСОБА_1., а додана до справи розписка про борг в сумі 5000 гривень
фактично є розпискою про отримання коштів за продану земельну ділянку. У
відповідності до ч.1 ст.61 ЦК України обставини, визнанні сторонами, не
підлягають доказуванню.

Згідно до
вимог ст.215 ч.2 ЦК України даний правочин є недійсним, так як купівля продаж
земель сільськогосподарського призначення заборонено законом. Таким чином, у
відповідності до ст.216  у разі
недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Таким чином
позовні вимоги ОСОБА_1. слід задовольнити, а зустрічний позов

ОСОБА_3. задовольнити частково, в частині стягнення
сплачених коштів за земельну ділянку.

Керуючись
ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 215, 216, 386, 387,
391 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву
ОСОБА_1задовольнити.

Зобов'язати
ОСОБА_3, повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, земельну ділянку розміром 7,87 га,
яка розташована на території Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського
району Одеської області та належить їй на підставі державного акту серії Р1
№466317 виданий 23 грудня 2002 року.

Державний акт
на право приватної власності на землю серії Р1 №466317  виданий
23 грудня 2002 року на ім'я ОСОБА_1, вилучити з незаконного
володіння  ОСОБА_3та повернути власникові
- ОСОБА_1.

У задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про повернення боргу, задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_1, що мешкає в АДРЕСА_1на користь ОСОБА_3, мешканки АДРЕСА_1 , борг в
сумі 5000 (п'ять тисяч) гривень.

В решті
позовних вимог ОСОБА_3. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя ( _________________ )