Справа 2-972-1/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2008 року Печерський районний суд м. Києва у
складі

Головуючого судді Вовк С.В.

при секретарі Горовій Н.Г.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Національного
транспортного університету, Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі про перерахунок заробітної плати, стягнення
заборгованості, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2004 року позивач звернувся до суду із позовом
до відповідача, в якому просив зобов'язати НТУ здійснити перерахунок його
заробітної плати за роботу на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
з урахуванням 16 годинного робочого часу, роботу в вихідні і святкові дні та
грошові винагороди у розмірі 3.008,44 крб. та внести належні зміни до
особистого рахунку і видати відповідну довідку для подачі її до пенсійного
фонду, стягнути із НТУ на його користь суму заборгованості по заробітній платі
у розмір 2.215,04 грн., суму недоотриманої пенсії в розмірі 20.926,08 грн., та
суму в розмірі 10.000 грн. за відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 15 травня по 8
червня 1986 року він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та йому була видана військовою частиною 32207 довідка №
32/1812 від 2.10.1986 року, про те, що він находився на навчальних зборах з
15.05. по 8.06. 1986 року і за ним згідно ст.72 Закону СРСР "Про загальну
військову службу" зберігається по місцю роботи середній заробіток. Крім
того, згідно постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року йому належить виплатити 100% тарифної
ставки (посадового окладу) за період з 15.05 по 8.06 1986 року, а відповідно до
Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964 і від 23.05.1986
року №1031 має право на отримання заробітку в чотирьохкратному розмірі за
період з 15.05 по 22.05. 1986 року та в п'ятикратному розмірі за період з 23.05
по 8.06.1986 року, а також на отримання одноразової винагороди в розмірі
п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу)..

Також позивач зазначає, що працював у вихідні та святкові
дні. Підставою оплати роботи позивач у вихідні дні є постанова ВР СРСР та ВЦРПС
№ 665-195 від 5.06. 1986 року "Про виплату в двухкратному розмірі в
вихідні дні".

Крім цього, ОСОБА_1. вказує, що йому було видано
Маршрутний лист, в якому вказано дата з 15.05.1986 р. по 8.06.1986 р., доза
опромінення 27,25 рентген, місце роботи і вид робіт, які виконувались.

При цьому зазначає, що 1 січня 1993 року в зв'язку з
погіршенням стану здоров'я вийшов на пенсію по інвалідності 2-ї групи,
встановленої рішенням Медико-соціальної комісії від 30 грудня 1992 року.
Відповідні документи були подані до Управління соціального захисту Радянської
районної державної адміністрації м. Києва, де і на даний час перебуває на
обліку та одержую пенсію як інвалід 2-ї групи від захворювання, яке пов'язане з
виконанням обов'язків військової служби на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Одночасно вказує, що він неодноразово звертався до
Радянського та Шевченківського управління соціального захисту населення
здійснити йому перерахунок пенсії, яку йому було нараховано з довідки № 27/65
від 15.05.1992 року про одержання заробітку нарахованого по основному місцю
його роботи Київського Автодорожнього Інституту за період з 15.05. по 8.06.1986
року, так як відповідачем при нарахуванні пенсії було враховано тільки 6 годин
робочого часу, а не 16 годин, а також не врахована робота в вихідні і святкові
дні, надурочні години та премія, що суттєво порушує його законні права та
інтереси, як людини та громадянина.

Нарахована відповідачем заробітна плата склала загалом
793,40 крб., а повинна була складати 3.008,44 крб., що утворило заборгованість
по заробітній платі - 2.215,04 крб.

Зазначаючи, що розмір його пенсії повинен бути по другій
групі інвалідності при утраті працездатності 80% з 1995 року як інваліду війни
не менше 1014,37 грн., а він отримує по цей час 503,73 грн.

Оскільки для нарахування пенсії Пенсійний фонд України
бере за основу розрахунок заробітної плати (фактичний заробіток за період праці
в зоні відчуження, який розраховується і подається підприємством), з 1999 року
він неодноразово звертався до відповідача Транспортний Національний Університет
про перерахунок заробітної плати за період з 15 травня по 8 червня 1986 року з
урахуванням надурочних часів, роботи у святкові та вихідні дні та премія, як
того потребує чинне законодавство, в чому йому було відмовлено. А тому він не
одержав належної йому пенсії у повному обсязі, що призвело до виникнення
заборгованості по пенсії у сумі - 20.926,08 грн.

ОСОБА_1. вважає дії відповідача неправомірними та такими,
що спричинили йому моральну (немайнову) шкоду.

Одним із факторів, які вплили на немайнову шкоду є те, що
відповідач належним чином не зробив перерахунок заробітної плати, а Пенсійний
фонд України не провів відповідний розрахунок і не здійснив перерахунок його
пенсії, в результаті чого він і члени його сім'ї зазнали скрути. Матеріальний
нестаток в сім'ї, напружена психологічна обстановка, моральні переживання в
зв'язку з втратою здоров'я, привели до моральних та фізичних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, різко
відобразилось на його стані здоров'я. Медичні препарати, медикаменти, продукти
харчування, допомога в оплаті комунальних послуг та в придбанні інших предметів
домашнього вжитку, також вимагає додаткових зусиль для організації мого життя.

Підсумовуючи розмір у вартісному вираженні моральну
(немайнову) шкоду позивач  визначав її
суму в розмірі 10.000 грн., - сума, яка б могла компенсувати відновлення
здоров'я, часу, зусиль і затрат, як особистих так і його рідних.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.03.2005 року
залишено без змін рішення Печерського районного суду м. Києва від 31.12.2004
року, яким позов задоволено частково.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від
01.10.2007 року вказані судові рішення скасовані, а справа направлена на новий
розгляд до суду першої інстанції.

При цьому касаційна інстанція виходила з того, що при
задоволенні позовних вимог позивача про стягнення недоотриманої пенсії, суд не
врахував викладені обставини та докази по справі, не з'ясував чи звертався
позивач до відповідача з новими даними щодо його 16-годинної роботи в зоні
відчуження, чи просив він надати нову довідку для перерахунку пенсії, чи було
йому відмовлено та за яких підстав. Висновок суду про стягнення з відповідача
на користь позивача недоотриманої пенсії зроблений без з'ясування вказаних
обставин та без врахування зазначених вимог матеріального закону, який
пов'язував матеріальну відповідальність підприємств та організацій з видачею
недостовірних документів. Висновок суду про стягнення з відповідача на користь
позивача недоотриманої пенсії є передчасним й таким , що не випливає з доказів
по справі й фактичних обставин справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача
про стягнення заробітної плати за час перебування на ЧАЕС в 1986 році, суд
вважав, що оскільки відповідач не врахував
16-годинний час роботи позивача, роботу в святкові та вихідні дні,
належну позивачу премію, такі недоплачені суми до заробітної плати підлягають
стягненню. При цьому суд не зробив розрахунок стягнутої суми, не врахував, що
заборгованість стягнута за період з 15.05.1986 року по 8.06.1986 року, не
перевірив чи передбачалось законом на час виникнення правовідносин стягнення
таких сум без обмеження строку звернення до суду.

Стягуючи на користь позивача моральну шкоду, суд виходив
з вимог ст. 1167 ЦК України. Суд посилався на те, що позивачу заподіяно
відповідачем моральну шкоду в зв'язку з невиплатою заробітної плати в належному
розмірі. Суд не врахував, що статтею
1167 ЦК України регулюється відшкодування моральної шкоди по не
договірним правовідносинам, в той час як між сторонами був укладений трудовий
договір, під час дії якого створилася заборгованість по заробітній платі.
Суд  не
врахував,   що  заборгованість   по
заробітній  платі,   з
невиплатою  якої
пов'язувалось   позивачем   заподіяння
моральної  шкоди,   виникла
в   1986   році, Цивільний кодекс України, з вимог
якого виходив суд, набрав чинності з 1.01.2004 року. Задовольняючи вимоги про
відшкодування моральної шкоди, суд не з'ясував якими нормами матеріального
права регулювались виникли правовідносини, не перевірив  чи
передбачалось  діючим   законодавством   відшкодування   моральної шкоди на час їх виникнення.

Апеляційний суд м. Києва, залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін, на зазначене уваги не звернув. За таких обставин ухвалені в
справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Під час розгляду справи по суті позивач уточнив вимоги
позову та просив суд зобов'язати НТУ здійснити перерахунок ОСОБА_1. заробітної
плати за роботу на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС з
урахуванням 16-ти годинного робочого часу, роботу у вихідні дні та премію з
15.05.1986 року по 08.06.1986 року у розмірі 3.008,44 крб. та внести належні
зміни та доповнення до особистого рахунку і видати відповідну довідку для
подачі її до Пенсійного фонду. Стягнути з Національного Транспортного
університету на користь ОСОБА_1. заборгованість по заробітній платі у розмірі
2.215,04 грн., суму недоотриманої пенсії в розмірі 70.619,36 грн., всього
загальною сумою 72.834,40 грн., посилаючись на ті ж самі обставини.

Врахувавши зауваження Апеляційного суду Донецької області
судом 26.05.2008 постановлено заочне рішення, яким позов ОСОБА_1. задоволено
частково та зобов'язано Національний Транспортний університет здійснити
перерахунок ОСОБА_1заробітної плати за роботу на ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильський АЕС з урахуванням 16-ти годинного робочого часу, роботу у
вихідні дні та премію з 15.05.1986 року по 08.06.1986 року у розмірі 3008,44
крб. та внести належні зміни та доповнення до особистого рахунку і видати
відповідну довідку для подачі її до Пенсійного фонду, а також стягнуто з Національного
Транспортного університету на користь ОСОБА_1заборгованість по заробітній платі
у розмірі 2.215,04 грн., суму недоотриманої пенсії в розмірі 70619,08 грн.,
всього загальною сумою 72834,40 грн. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду представник
відповідача подала до суду заяви про перегляд заочного рішення від 26.05.2008,
які обґрунтовує тим, що при ухваленні рішення не були враховані
нормативно-правові акти, які регулюють спірні відносини та, як наслідок, вони
не були застосовні при розгляді справи.

Ухвалою суду від 06.08.2008 заочне рішення від 26.05.2008
- скасовано.

При повторному розгляді справи позивачем предмет та
підстави звернення до суду зміненими не були.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні
вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві та в подальших заявах про доповнення і
уточнення позовних вимог.

Представник Національного транспортного університету -
ОСОБА_2. заперечувала про задоволення даного позову посилаючись на те, що
нарахування та виплата заробітної плати позивачу проводилася близько 20 років
назад і на той час ОСОБА_1. не заперечував проти розміру грошових виплат. Також
при розгляді справи необхідно враховувати Указ Президента України від
25.08.1996 «Про грошову реформу» згідно якого українські карбованці підлягають
обміну на гривні за курсом 100000 карбованців за одну гривню. Крім того, до
компетенції Національного транспортного університету не входять повноваження
щодо виплати недоплаченої пенсії.

Посилаючись на викладене представник відповідача просила
суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1.

Вислухавши думку учасників судового процесу, оголосивши
та дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного.

Згідно із ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З 15 травня по 8 червня 1986 року позивач приймав участь
в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та йому була видана військовою
частиною № 32207 довідка № 32/1812 від 02.10.1986 року, в якій було вказано, що
він знаходився на навчальних зборах з 15.05. по 08.06.1986 року.

Таким чином, згідно ст. 72 Закону СРСР „Про загальну
військову службу”, позивачу належить за ці дні збережений по місцю роботи
середній заробіток.

Крім того, згідно постанови ЦК КПРС , Президії Верховної
Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року, йому належить
отримати 100 % тарифної ставки (посадового окладу) за період з 15.05. по
08.061986 року, а відповідно до Розпорядження Ради Міністрів СРСР від
17.05.1986 року № 964-рс і від 23.05.1986 року № 1031-рс, він має право на
отримання заробітку в чотирьохкратному розмірі за період з 15.05. по 22.05.1986
року та в п'ятикратному розмірі за період з 23.05 по 08.06.1986 року, і на
отримання одноразової винагороди в розмірі п'ятикратної місячної тарифної
ставки (посадового окладу).

Позивач працював у вихідні і святкові дні. Підставою для
виплати за роботу у вихідні дні є постанова ВР СРСР та ВЦРПС № 665-195 від
05.06.1986 року „Про виплату в двократному розмірі в вихідні дні”.

Згідно з довідкою про заробітну плату від 15.05.1991 року
№ 27/65, видану Київським автомобільно-дорожнім інститутом, йому за роботу на
Чорнобильській АЕС була виплачена зарплата за травень 1986 року у розмірі 450
крб.

Відповідно до акту перевірки від 26.03.1998 року,
проведеної управлінням соціального захисту населення Радянського району м.
Києва, згідно із особовим рахунком, позивачу за травень-червень 1986 року була
виплачена сума у розмірі 540 крб., з урахуванням одноразової премії у розмірі
450 крб.

540,00 крб.  -  450,00 крб. (одноразова винагорода) = 90
крб., тобто заробітна плата позивачу за роботу на ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС за період з 15 травня по 08 червня 1986 року склала 90 крб.

Управлінням соціального захисту населення Радянського
району м. Києва, а в подальшому управлінням Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва, за довідкою № 27/65 від 15.05.1991 року із
зазначеної суми заробітку було проведено нарахування пенсії.

В 1986 році відповідачем при нарахуванні заробітної плати
було враховано тільки 6 годин робочого часу та не враховано надурочні роботи,
роботу у вихідні дні та не нарахована премія.

В лютому 1998 року йому НТУ був проведений  перерахунок заробітної плати з урахуванням
доплат за роботу у вихідні дні. Нарахована відповідачем заробітна плата згідно
особистого рахунку, склала загалом 793,40 крб. З урахуванням одноразової
винагороди у розмірі 450,00 крб.

793,40 грн. - 450 грн. (одноразова винагорода) = 343,40
грн. - сума фактичного заробітку за роботу на Чорнобильській АЕС у період з 15
травня по 8 червня 1986 року.

Згідно висновку експерта №316-Б від 26 листопада 2004
року судово-бухгалтерської експертизи Черкаського відділення Київського
науково-дослідного інституту судових експертиз загальна сума матеріального
забезпечення позивача на підставі наявних на той час (1986 рік) документів про
знаходження його на спеціальних військових зборах на ЧАЕС з 15 травня по 08
червня 1986 /а саме при 6-ти годинному робочому дні/, повинна була бути
нарахована у розмірі 735 крб. 50 коп. з урахуванням одноразової винагороди у
розмірі 450,00 крб., тобто 735,50 - 450,00 = 285,55 крб. (фактичний заробіток)
, а він дорівнював до лютого 1998 року сумі 540,00 крб. довідка № 27/65 від
15.05.1991 року/.

Управління Пенсійного фонду в Шевченківському районі м.
Києва згідно чинного законодавства було проведено нарахування розміру пенсії
позивачу з його матеріального забезпечення , нарахованого по основному місцю
роботи та наданої про це довідки Національним Транспортним Університетом.

Згідно архівної довідки № 7636/1 від 19.08.2003 року
позивач протягом часу з 15 травня по 08 червня 1986 року працював 16 годин на
добу. Таким чином, розмір заробітної плати згідно вищезазначених Постанов та
Розпоряджень уряду має бути нарахований з урахуванням 16-ти годинного робочого
дня, роботи і вихідні дні та премії, та має складати 3 008,44 крб.

Таким чином, у відповідача утворилася перед ОСОБА_1.
заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 2 215,04 крб. В
перерахунку на гривні відповідно до Указу Президента України від 25.08.1996
«Про грошову реформу» вказана сума становить 0,02 грн.

За таких умов, вимоги позивача щодо перерахунку
заробітної плати та стягнення заборгованості знайшли своє підтвердження у
встановлених судом обставинах, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 8, 64, 81 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду
України. Пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до
середньомісячного заробітку, який громадяни одержували перед зверненням за
пенсією. Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Разом з тим, позивач не звертався до органів Пенсійного
фонду України із заявою про перерахунок пенсії, оскільки в нього відсутня довідка
про розмір середньомісячної заробітної плати зі змінами, внесеними на підставі
даного судового рішення. Тому права позивача в частині перерахунку пенсії не
були порушені

За таких обставин, вимога ОСОБА_1. про зобов'язання
провести перерахунок пенсії та виплатити суму недоплаченої суми пенсії -
передчасна, не пов'язана із захистом порушеного або оспорюваного права та не
може бути задоволена судом при розгляді даної справи.

Проте, з метою забезпечення реалізації у майбутньому
права відповідача на перерахунок пенсії та стягнення суми недоплаченої пенсії,
суд зобов'язує Національний транспортний університет видати позивачу довідку
про заробітну плату з урахуванням 16-ти годинного робочого часу, роботу у
вихідні дні та премію з 15.05.1986 року по 08.06.1986 року у розмірі 3008,44
крб. та внести належні зміни та доповнення до його особистого рахунку.

Вимога щодо відшкодування моральної шкоди також не може
бути задоволеною судом, оскільки позивачем не доведено та не надано доказів на
підтвердження заподіяння йому моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215,
224, 225, 290 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1до Національного транспортного
університету, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі про
перерахунок заробітної плати, стягнення заборгованості, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Зобов'язати Національний Транспортний університет
здійснити перерахунок ОСОБА_1заробітної плати за роботу на ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильський АЕС з урахуванням 16-ти годинного робочого часу,
роботу у вихідні дні та премію з 15.05.1986 року по 08.06.1986 року у розмірі
3008,44 крб. та внести належні зміни та доповнення до особистого рахунку і
видати відповідну довідку для подачі її до Пенсійного фонду України.

Стягнути з Національного Транспортного університету на
користь ОСОБА_1заборгованість по заробітній платі у розмірі 0,02 грн.

В решті задоволення позовних вимог - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя: