Справа № 2-1250-2008 р.
Н Е М  У К Р А Ї Н И
23 червня 2008 року                   Уманський міськрайонний суд,
в складі: головуючої-судді       Бурлаки В.І.
при секретарі          Шаповал
адвокатів              ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні
в місті Умані справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
договору купівлі-продажу таким, що відбувся, вселення та усунення перешкод в
користуванні житлом, -
звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу таким, що
відбувся квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що 15 липня 2003 року ОСОБА_4
написала їй розписку, про те, що вона зобов'язується віддати за борги кв. АДРЕСА_1 та вселення в дану квартиру і
усунення перешкод в користуванні житлом з боку відповідачів.
судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що в грудні 1996
року ОСОБА_4 позичила у неї 2500 у.о., а згодом, в березні 1997 року, ще таку ж
суму, але протягом тривалого часу позичені кошти не повертала і тому, вона
звернулася в суд 9 липня 2003 року про стягнення боргу в сумі 5000 доларів США
з ОСОБА_4. Після звернення її до суду, ОСОБА_4 запропонувала вирішити даний
спір миром і написала розписку, про те, що вона віддасть квартиру АДРЕСА_1, за
борги, розписку вона підписала в присутності двох свідків. На сьогоднішній день
ОСОБА_4 позов не визнала та пояснила, що розписки 15 липня 2003 року, про
передачу своєї квартири позивачці за борги, вона не писала, а мирову угоду, яка
була складена в 2005 році, в порядку виконання рішення суду про стягнення з неї
коштів, скасовано апеляційним судом. Вона писала розписки про повернення боргу,
а те, що вона зобов'язується продати квартиру
безпосередньо  ОСОБА_3 такої домовленості
не було, крім того, у неї була домовленість з ОСОБА_5 в лютому 2003 року про
продажу йому квартири і 21 липня 2003 року дійсно був укладений такий договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, з ОСОБА_5, що стосується повернення боргу
ОСОБА_3, то вона відмовилася від отримання боргу частинами, а всієї суми
в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що в 2003 році йому стало
відомо, що ОСОБА_4 має намір приватизувати та продати квартиру АДРЕСА_1, так як
має борги, домовившись з нею про умови продажу та ціну, він допоміг погасити
борги по житлово-комунальних послугах та отримати документи на приватизацію,
після чого, в нотаріальній конторі було посвідчено договір купівлі-продажу
квартири. Про те, що існує домовленість між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про віддання
квартири за борги, йому не відомо і спірні питання щодо власника квартири
розпочалися тільки в липні 2006 року, тому він вважає, що ніякої домовленості
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не було, якщо і писалася така розписка, то пізніше ніж
ОСОБА_6 пояснила, що він на прохання доньки позивачки їздив в квартиру
АДРЕСА_1, де відкрили квартиру та склали акт про майно, яке знаходилося в даній
квартирі, працівники міліції і представник виконавчої служби не були присутні,
там були присутні чоловік та донька позивачки, на книжковій шафі серед інших
паперів він знайшов розписку, яку передав ОСОБА_3
ОСОБА_7 пояснила, що 15 липня 2003 року вона знаходилася в квартирі ОСОБА_3
коли до неї прийшли ОСОБА_4 із своїм чоловіком та ОСОБА_8 і ОСОБА_4
запропонувала передати квартиру ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу, про що було
написано розписку в якій вона розписалася, а так як ОСОБА_4 не поставила дати,
то ОСОБА_3 дописала її своєю рукою пізніше.
ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_4 позичала гроші у ОСОБА_3 і тривалий час не повертала,
тому ОСОБА_4 написала розписку, що вразі не повернення боргу віддасть свою
квартиру і в даній розписці вона поставила свій підпис, як свідок.
ОСОБА_9 пояснив, що в 2006 році по просьбі ОСОБА_5, вони разом приїхали до
будинку АДРЕСА_1 і виявили, що відкриті двері в квартиру АДРЕСА_1, власником
якої є ОСОБА_5 і викликали працівників міліції.
АДРЕСА_1, була приватизована на підставі свідоцтва про право власності,
виданого Уманським відділом житлового господарства 1 липня 2003 року на ім'я ОСОБА_4.
липня 2003 року квартира АДРЕСА_1 була продана ОСОБА_4 ОСОБА_5, що
підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним
нотаріусом м. Умані Крижанівською І.В. 21.07.2003 року.
ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. Як встановлено в судовому засіданні такого
письмового доказу, який би свідчив проте, що сторонами попередньо була
досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу
квартири, а це строків продажу квартири, її вартості та часу оформлення нотаріально
даного договору, чи відбулося повне або часткове виконання договору позивачкою
не надано. Той факт, що такої домовленості не було свідчать покази самої
позивачки та свідка, про те, що вселення в квартиру АДРЕСА_1, відбулося
самовільно. Акт про опис речей в квартирі АДРЕСА_1, складений 10.04.2008 року,
позивачкою в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про те, що в даній
квартирі виявлено розписку ОСОБА_4. про добровільну передачу квартири ОСОБА_3,
датовану 15 липнем 2003 року, суперечить показам самих свідків, так як ні
позивачка, ні свідок ОСОБА_7 не були присутні 10.04.2006 року в квартирі
АДРЕСА_1, що вони не заперечували в судовому засіданні, а квартиру відкривала
донька позивачки та свідок ОСОБА_6
надано позивачкою доказів, що вона зверталася до відповідачки з пропозицією
оформити угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, нотаріально та доказів, які б
свідчили, що ОСОБА_4, являючись власником квартири,  ухилялася від нотаріального оформлення даної
угоди на час складання розписки, яку надала ОСОБА_3
матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, судом не встановлено
доказів, які б свідчили, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, під час написання розписки,
на підставі якої позивачка просить визнати договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, від 15 липня 2003 року, таким, що відбувся, було волевиявлення
ОСОБА_4. на укладення такого договору, також не було досягнуто домовленості
щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, який мали укласти в
послідуючому, тому позов не підлягає задоволенню
Відповідно ст. ст. 202, 218-220, 334, 635,
657 ЦК України, керуючись ст. 10, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд -
позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу таким,
що відбувся, вселення та усунення перешкод в користуванні житлом,
про апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
рішення суду, а апеляційна скарга протягом 20 днів, після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуюча-підпис

Копія
вірна:    суддя              секретар