Справа
№2-1295/2008р.
районний суд Одеської області
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
листопада  2008  року
Суддя  Татарбунарського районного
суду Одеської області Чебан А.П., розглянувши
скаргу ОСОБА_1до Кілійського районного суду Одеської області на
ОСОБА_1. звернувся до Апеляційного суду Одеської області зі скаргою на
неправомірні дії Кілійського районного суду, згідно ст. 108 ЦПК України.
Апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2008 року було визначено
підсудність скарги ОСОБА_1. до Кілійського районного суду Одеської області на
неправомірні дії за Татарбунарським районним судом Одеської області.
своїй скарзі ОСОБА_1., посилаючись на порушення Кілійським районним судом норм
Конституції України, та норм Цивільного процесуального кодексу України, просив:
визнати бездіяльність Кілійського районного суду неправомірним та зобов'язати
суд розглянути його справу за позовом від 02.11.2004 року.
55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень,
дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.
до ч. 3 ст. 6 Закону від 7 лютого 2002 р. №3018-ІІІ «Про судоустрій України»
ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до
підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.
Ст. 14 цього Закону передбачає, що суди
здійснюють   правосуддя   самостійно. Судді при здійсненні правосуддя
незалежні від будь-якого впливу,
нікому  не підзвітні і
підкоряються лише закону. Гарантії
самостійності   судів   і
незалежності  суддів визначаються
Конституцією України, цим  та  іншими законами.
ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що
виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а
також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого судочинства.
роз'ясненнях Пленуму Верховного Суду України, які наведені у п.4 Постанови №13
від 03.12.1997р. «Про практику розгляду судами справ за скаргами на рішення,
дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
юридичних, посадових і службових осіб у сфері управлінської діяльності, які
порушують права та свободи громадян» зазначено, що згідно зі ст.55 Конституції
України до суду можуть бути оскаржені лише ті рішення, дії чи бездіяльності
посадових і службових осіб органів судової влади, які належать до сфери
управлінської діяльності.
цього, за змістом рішення Конституційного Суду України 23.05.2001р. №6-рп/2001,
судами не розглядаються скарги  громадян
на акти і  дії суддів, пов'язані із
здійсненням правосуддя, оскарження яких встановлюється відповідним
процесуальним законодавством України.
вбачається з тексту скарги ОСОБА_1. оскаржує дії суду, які не належать до сфери
управлінської діяльності, а пов'язані зі здійсненням правосуддя.
208 ЦПК визначено, що питання, пов'язані з рухом справи в суді першої
інстанції,  клопотання та заяви осіб, які
беруть участь у справі, питання про відкладення
розгляду, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви
без розгляду у випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом
постановлення ухвал.
чином, процесуальна діяльність суду має оформлятися ухвалами за правилами
до статей 291-322 цього Кодексу законність процесуальних дій суду, вчинених ним
при розгляді справи, може перевірятися тільки судом вищої інстанції в порядку
апеляційного провадження. Законодавець надав учасникам справи можливість
оскаржити деякі процесуальні акти окремо від остаточного рішення у справі,
безпосередньо після їх прийняття, а інші - лише разом із рішенням. Та
обставина, що інколи суди помилково оформляють свої процесуальні дії та рішення
не ухвалами, а іншими за назвою, формою або викладом документами (листами,
записками, вироками, постановами, повідомленнями), що має місце й у цьому
випадку, не змінює сутності таких документів. Вони можуть бути оскаржені в
порядку, встановленому чинним на час учинення дії процесуальним законом.
Оскільки конституційне право на оскарження судових рішень за своїм обсягом є
ширшим, ніж воно реалізоване у процесуальному законі, правило про апеляційне
оскарження поширюється і на випадки, коли суд (суддя) протягом визначеного
законом процесуального строку не вчиняє процесуальну дію та не ухвалює за нею
рішення, створюючи тим самим перешкоди для подальшого руху справи (допускає
процесуальну бездіяльність).
Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при
розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом
процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом
подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у
здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Таким
чином, суд вважає, що оскаржені заявником дії суду (судді) є не управлінськими,
а процесуальними, вчиненими при виконанні ними своїх обов'язків по здійсненню
правосуддя, і тому їх законність може перевірятися лише судом вищої інстанції в
порядку, передбаченому процесуальним законом.

Зважаючи
на вищенаведене, та згідно п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України у відкритті провадження
у справі за скаргою заявника необхідно відмовити.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст.6,14 Закону від 7 лютого
2002р. №3018-ІІІ «Про судоустрій України», ст.15, ст.122 ч.2 п.1, ст.208,
ст.ст. 291-322 ЦПК України, рішенням Конституційного Суду України 23.05.2001р.
№6-рп/2001, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1до
Кілійського районного суду Одеської області на неправомірні дії в зв'язку з
тим, що справа  не підлягає розгляду в
судах у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з
дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 10 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя                           Чебан