Справа № 22-1422/2008                     Головуючий в 1
інстанції:  Одемчук Є.В.
Доповідач: Демянчук С.В.
13 листопада 2008 року
суддів судової палати  в цивільних
справах апеляційного суду Рівненської області у складі:
Головуючого судді: Мельника Ю.М.,
суддів: Демянчук С.В., Хилевича С.В.
при секретарі: Івановій І.С.
розглянула у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Млинівського
районного суду Рівненської області від 26 вересня 2008 року в справі за позовом
ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -
в с т а н о в и л а :
Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 26 вересня
2008 року позов ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та
230 грн. понесених витрат на надання правової допомоги та за
інформаційно-технічні послуги.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржуване рішення
підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального
і процесуального законодавства, неповно з'ясовано обставини, що мають значення
для справи.

Зазначає, що суд першої
інстанції неправильно дійшов висновку, що він порушив правила дорожнього руху
внаслідок чого сталася транспортна пригода і виникли тілесні ушкодження у
пішохода.

Вказує, що постановою
органу дізнання від 26 червня 2008 року про відмову в порушенні кримінальної
справи зазначено, що в його діях відсутній склад злочину та притягнуто його до
адміністративної відповідальності. А постановою суду від 30 червня 2008 року
він був підданий адміністративному стягненню у виді позбавлення керування
транспортними засобами строком на один рік, але це покарання не пов'язане з
порушенням правил дорожнього руху внаслідок чого ОСОБА_3 отримала тілесні
ушкодження, а за ст. 130 КУпАП - керування автомобілем в стані сп'яніння.

Крім того зазначає, що в
даній ситуації вина пішохода була очевидною.

Просив скасувати рішення
Млинівського районного суду Рівненської області від 26 червня 2008 року і
закрити провадження у справі.

В судовому засіданні
ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу
не визнала, вважає висновки суду першої інстанції правильними. Просила
апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів
вважає, що  апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи
вбачається і це встановлено судом, що 15 червня 2008 року приблизно о 22 год.
ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та керуючи без відповідних
реєстраційних документів автомобілем „Фіат-Добло” д.н.з. НОМЕР_1 рухався по
автодорозі  Рівне-Берестечко в напрямку
м. Рівне і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка в результаті ДТП отримала
легкі тілесні ушкодження.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд першої інстанції виходив з
доведеності факту заподіяння такої шкоди, що беззаперечно призвело до моральних
страждань і вимагає від позивачки часткових додаткових зусиль для організації
свого життя.

На підтвердження висновку про
доведеність факту заподіяння моральної шкоди за наявності вини відповідача в
рішенні наведені відповідні мотиви та докази з якими погоджується апеляційний
суд.

Відповідно до ст. 1167 ЦК
України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини.

Згідно постанови
Млинівського РВ УМВС України в Рівненській області про відмову в порушенні
кримінальної справи був встановлений факт порушення правил дорожнього руху
України водієм ОСОБА_1 Дані порушення Правил дорожнього руху знаходяться в
прямому причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної події та
настанням шкідливих наслідків. А відповідно до постанови Млинівського районного
суду Рівненської області про накладення адміністративного стягнення №
3-2125/2008 від 30 червня 2008 року, ОСОБА_1 був притягнутий до
адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП  у виді позбавлення права керування всіма
видами транспортних засобів строком на один рік.

Окрім того, з оглянутих
апеляційним судом матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи № 683
відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній під час руху автомобіля, при
наближенні до пішоходів, втратив контроль над рухом автомобіля та змогу
безпечно керувати ним в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, в
результаті чого остання отримала легкі тілесні ушкодження. Водій ОСОБА_1
допустив порушення п. 2.3. 2.9, 12.3 Правил дорожного руху України. Це
підтверджується постановою Млинівського РВ УМВС України в Рівненській області
про відмову в порушенні кримінальної справи, рапортом, протоколом місця
дорожньо-транспортної пригоди, долученими поясненнями, в тому числі ОСОБА_1 ,
який стверджував факт наїзду на пішохода.

Окрім того, з медичної
карти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, вбачається, що остання  17.06.2008 року зверталася за медичною
допомогою в зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями в результаті
дорожньо-транспортної пригоди до травматолога.

За вказаних обставин не
заслуговують на увагу доводи апелянта про відсутність його винних дій в
виникненні ДТП, оскільки вина відповідача, як водія в дорожньо-транспортній
події є доведеною. Окрім того, жодних доказів в спростування обставин того, що
ОСОБА_3 не понесла моральних страждань, позивачем не надано.

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства  / ст.11 ЦПК
України/ суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Обов'язок
доказування і подання доказів
процесуальним Законом / ст.60 ЦПК/ покладено на сторони.

Однак,  будь-яких доказів заслуговуючих  на увагу і спростовуючих висновки суду  про відсутність вини останнього в скоєнні
дорожньо-транспортної події ОСОБА_1 суду не надав.

Таким
чином доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, суд
першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив дійсні обставини
справи, з'ясував характер взаємовідносин сторін, постановив рішення в
зазначеній його частині з додержанням
вимог матеріального і процесуального права , тому судова колегія не
вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення в частині що стосується задоволення вимог про
стягнення заподіяної моральної шкоди.

Разом з цим, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції
про доведеність факту заподіяння неповнолітній ОСОБА_3 моральної шкоди, вважає
, що висновок суду першої інстанції про визначення розміру морального
відшкодування  в сумі 5000 грн., не
відповідає обставинам справи, та є завищеним.

Колегія суддів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості,
при цьому враховуючи обставини за яких сталася дорожньо- транспортна подія та
сукупність наданих позивачкою в підтвердження цих вимог доказів, вважає , що
розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідає сумі 2000 грн., тому
оскаржуване рішення підлягає зміні в частині визначеного судом  розміру моральної шкоди.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307,
308, 309, 313-316, ЦПК України колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Млинівського
районного суду Рівненської області від 26 вересня 2008 року змінити, зменшити
розмір стягнутої моральної шкоди з 5000 / п'яти тисяч/ грн. до 2000 / двох
тисяч/ грн.

В решті рішення залишити
без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення набирає законної
сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ним чинності.

Головуючий суддя :
Мельник Ю. М.

Судді :
Демянчук С.В.

Хилевич С.В.