року                                                                    м.
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
Суддів:
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю торгового підприємства
"Таврія", третя особа - державний реєстратор Романенко Елла
Миколаївна,  про визнання протоколів і
рішень загальних зборів учасників товариства незаконними, скасування державної
реєстрації змін до статуту, засновницького договору товариства та нової
редакції статуту за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3  на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області
від                          12 травня
в с т а н о в и л а:
У травні 2006 року ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона була
засновником товариства з обмеженою відповідальністю торгового підприємства
"Таврія" (далі -  товариство).
На 20 січня 2006 року було
призначено проведення загальних зборів учасників товариства, які не відбулися у
зв'язку  з тим, що директор ОСОБА_2
Проте потім вона дізналася, що
існує рішення зборів учасників товариства від 20 січня 2006 року, яким її
виведено зі складу засновників товариства.
Вважаючи вказане рішення таким, що
порушує її права, і постановленим з порушенням вимог законодавства, просила
визнати його незаконним.
У подальшому позивачка уточнила
вимоги, просила визнати  незаконними
протокол № 4 і рішення загальних заборів учасників від                  25 травня  2004 року, протокол № 1 та рішення загальних
зборів від                      20 січня
2006 року, протокол № 1 і рішення загальних зборів від                        28 лютого 2006 року, скасувати
державну реєстрацію змін до статуту товариства, нової редакції статуту й
засновницького договору товариства.
Ухвалою Цюрупинського районного
суду Херсонської області від
22 січня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними
протоколу № 4 і рішення загальних заборів від 25 травня 2004 року, скасування
державної реєстрації змін до статуту та засновницького договору від 29 червня
2004 року залишено без розгляду на підставі п. 5                 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.
Заочним рішенням  того ж суду від 25 січня 2008 року позов                ОСОБА_1  задоволено, визнано незаконними й скасовано
протокол № 1 і рішення загальних зборів учасників від 20 січня 2006 року,
протокол № 1 та рішення загальних зборів учасників товариства від 28 лютого
2006 року, а також скасовано державну реєстрацію змін до статуту,
засновницького договору та нової редакції статуту товариства від 28 лютого 2006
року, вирішено питання про розподіл судових витрат.
Апеляційного суду Херсонської області від 12 травня            2008 року апеляційну скаргу ОСОБА_2
і ОСОБА_3 на вказане заочне рішення залишено без розгляду й повернуто
обгрунтування касаційної скарги  ОСОБА_2
і ОСОБА_3посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права та ставлять питання про скасування
ухвали  апеляційного суду й передачу
питання на розгляд до Апеляційного суду Херсонської області.
Касаційна скарга підлягає  частковому задоволенню з таких підстав.
Залишаючи апеляційну скаргу на
заочне рішення суду першої інстанції без розгляду, суд апеляційної  інстанції виходив із того, що скаржницями не
було дотримано порядок перегляду заочного рішення, установлений цивільним
процесуальним законодавством  для
повністю з такими висновками апеляційного суду
погодитися не можна з таких підстав.
до ч. 1 ст. 292 ЦПК України право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або частково мають сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки. Отже, особи, які не брали участі у справі,
становлять самостійну групу суб'єктів цивільних процесуальних правовідносин.
Статтею 228 ЦПК України встановлено
порядок перегляду заочного судового рішення судом, що його ухвалив, лише за
Тобто зі змісту вказаної статті
випливає, що суб'єктом процесуальної ініціативи перегляду заочного рішення
законодавець називає виключно відповідача, який має право подати письмову заяву
А тому, ураховуючи конструкцію
глави 8 "Заочний розгляд справи" розділу ІІІ ЦПК України, особи, які
не є відповідачами у справі, у тому числі особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, вправі оскаржити заочне
рішення на загальних підставах, передбачених ЦПК України.

Як убачається з матеріалів
справи,  ОСОБА_2 і ОСОБА_3не є  відповідачами у справі та звернулися  з апеляційною скаргою, вважаючи, що їх незаконно
не було залучено до участі у справі та суд першої інстанції вирішив питання про
їхні права й обов'язки.

Таким чином, на зазначених осіб не
може розповсюджуватися положення ст. 228 ЦПК України та висновок апеляційного
суду про залишення апеляційної скарги без розгляду лише з підстав недотримання
скаржницями порядку перегляду заочного рішення не можна визнати законним.

Крім
того, за змістом розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від
15 грудня 2006 року № 483-V " Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з
питань               приватизації та з
корпоративних спорів", який вступив у дію  з 29 грудня 2006 року, місцеві загальні суди
після набрання чинності вказаним Законом
завершують розгляд зазначених справ за заявами, провадження по яких
відкрито до 29 грудня 2006 року, в порядку, передбаченому ЦПК України.
Апеляційні скарги та справи за апеляційними скаргами, які після набрання
чинності Законом від 15 грудня 2006 року № 483-V не розглянуті апеляційними
загальними судами, передаються для розгляду відповідним апеляційним
господарським судам, виходячи з того, яким місцевим господарським судом
підлягала б розгляду справа відповідно до положень зазначеного Закону.

Як убачається з матеріалів
справи,  позов подано до суду в травні
2006 року, рішення ухвалено судом першої інстанції  25 січня
2008 року.

Ураховуючи наведене, а також те, що
даний спір виник із корпоративних відносин, після 29 грудня 2006 року й у силу
набрання чинності 29 грудня 2006 року
Законом України від 15 грудня 2006 року            № 483 - апеляційний розгляд повинен
був здійснюватися відповідним апеляційним господарським судом.

За таких обставин ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи за належністю  до Запорізького апеляційного господарського
суду для розгляду апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку на
апеляційне оскарження.

Керуючись Прикінцевими положеннями
Закону України від                     15
грудня 2006 року № 483 “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України
щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів”, п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3  задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 12 травня
2008 року скасувати, справу передати до Запорізького апеляційного
господарського суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 з клопотанням
про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді Верховного Суду України:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук   Я.М. Романюк