Справа № 2-348
Р І Ш Е Н Н Я

І М “ Я М     У К Р А Ї Н И

06 серпня 2008 року.

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючої-судді                              Бадівської І.В.

при секретарі                                     Базилюк
Г.З.

з участю
прокурора
Журавкіна А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Буську справу за позовом прокурора Буського
району в інтересах Буського районного центру зайнятості населення до ОСОБА_1
про стягнення 6143 грн. 30 коп.,-

в с т а н о в и в :

Прокурор Буського р-ну 23.06.08
р. пред”явив позов в інтересах Буського районного центру зайнятості до ОСОБА_1
про стягнення 6143 грн. 30 коп. незаконно отриманої допомоги по безробіттю,
покликаючись на те, що відповідач приховав факт перебування його у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зазначивши у
заяві про надання статусу безробітного та виплату допомоги по безробіттю від
24.09.07 р. про те, що він не зареєстрований як суб”єкт підприємницької
діяльності.

В судовому засіданні прокурор
просив позов задоволити в повному обсязі.

Представник позивача-Буського
районного центру зайнятості ОСОБА_2 просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 не визнав
позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши обставини по справі, суд встановив:

За наслідками проведеної
документальної перевірки прокуратурою Буського району встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 24.09.07 р. звернувся в Буський районний центр зайнятості із
письмовою заявою  про надання статусу
безробітного та виплату допомоги по безробіттю, в якій вказував, що на момент
звернення він не зареєстрований як суб”єкт підприємницької діяльності та не
займається трудовою діяльністю і відповідно до ч.2 Закону України „Про
зайнятість населення” ОСОБА_1 було надано статус безробітного та призначено
допомогу по безробіттю з 24.09.07 р. згідно наказу Буського районного центру
зайнятості №НТ 070924 від 24.09.08 р. та виплачено 6143,30 грн. допомоги по
безробіттю за період з 24.09.07 р. по 17.05.08 р.

Згідно із ч.1 ст.2 Закону
України „Про зайнятість населення” безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

В силу ч.2 ст.36 Закону
України „Про загальнобов”язкове державне соціальне страхування на випадок
безробіття”, застраховані особи, зареєстровані у встановленому порядку як
безробітні, зобов”язані своєчасно подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума
виплаченого забезпечення застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов”язків чи зловживання ними стягується з цієї особи з моменту
виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних
послуг., що передбачено ч.3 ст.36 Закону України „Про загальнообов”язкове
державне соціальне страхування на випадок безробіття”.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону
України „Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування на випадок
безробіття” держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм
відповідних соціальних послуг Фондом загальнообов”язкового страхування

державного соціального страхування на випадок безробіття. Крім того згідно
ст.ст.7,16 зазначеного Закону, кошти Фонду, який є централізованим фондом,
використовуються на матеріальне забезпечення та надання соціальних послуг,
встановлених та гарантованих державою. Тому несплата страхових внесків до Фонду
порушує інтереси держави внаслідок ненадходження коштів, які спрямовуються на
реалізацію державних програм а також створює загрозу порушення встановленого
ст.46 Конституції України і гарантованого державою права громадян на соціальний
захист на випадок безробіття. Уповноваженим державою органом в даному випадку є
Буський районний центр зайнятості.

В судовому засіданні
встановлено, що відповідач був зареєстрований приватним підприємцем з 20.02.07
р., однак фактично не займався підприємницькою діяльністю і не мав жодного
прибутку і у 2005 р. подав до державного реєстратора відповідну заву та
оригінали потрібних для цього довідок, тому не маючи жодного злого умислу
звернувся до Буського центру зайнятості із заявою про надання статусу
безробітного та отриманні допомоги. Враховуючи той факт, що не зняття
відповідача з державної реєстрації як приватного підприємця сталось не з його
вини, суд вважає  позов слід задоволити
частково, стягнувши з відповідача в користь позивача 2071,64 грн. незаконно
отриманої допомоги по безробіттю.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212,214-215 ЦПК України, ч.1 ст.1166 ЦК України, ч.2, 3 ст. 36
Закону України „Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування на
випадок безробіття, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Буського районного центру зайнятості - 2071,64
(дві тисячі сімдесят одну) грн. 64 коп. допомоги по безробіттю.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь
держави 51 грн. державного мита, 7,50 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Буський
районний суд Львівської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в
10-ти денний строк з дня проголошення рішення суду і подання після цього
протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційного суду
Львівської області або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
І.В.Бадівська.