РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 січня
2008 року Апеляційний суд Житомирської області в складі :

головуючого
Головчук С. В.

суддів Миніч
Т.І.,  Забродського М. І.

при секретарі
Хоменко Р.В.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м.
Житомирі цивільну справу  за  позовом ОСОБА_1  до
ОСОБА_2  про  відшкодування
шкоди,    заподіяної
внаслідок  дорожньої  події
та  зустрічним  позовом
ОСОБА_2  до  ОСОБА_1
про  відшкодування майнової та
моральної шкоди,   заподіяної внаслідок
дорожньої події за  апеляційною скаргою
представника  позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3
на рішення Корольовського районного суду м.
Житомира від 12 вересня  2007
року,  -

встановив   :

в липні
2005 року ОСОБА_1 3вернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди,  заподіяної внаслідок дорожньої події. Він
зазначав,  що 11.05.2005 року в м.
Житомирі по вул. Максютова,  22 водій
ОСОБА_2,  керуючи автомобілем ВАЗ-2104,  виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв
зіткнення з автомобілем „Ніссан" під керуванням позивача. Внаслідок
зіткнення автомобіль „Ніссан" отримав механічні пошкодження,  вартість відновлювального ремонту становить
46283, 09 грн. Крім того,  йому завдані
моральні страждання,  які він оцінив у
10000 грн.,  та просив відшкодувати
судові витрати.

В травні
2006 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом про відшкодування майнової та
моральної шкоди,  заподіяної внаслідок
дорожньої події. Він посилався на те,  що
ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху та виїхав на зустрічну смугу руху,  внаслідок чого відбулось зіткнення вказаних
автомобілів. Його вина у дорожній події в адміністративному порядку не
доведена,  висновки експерта НДЕКЦ при
УМВС в Житомирській області про місце зіткнення ґрунтуються на недостовірних
даних. Посилаючись на те,  що внаслідок
дорожньої події пошкоджено автомобіль ВАЗ-2104,
майнова шкода складає 7021, 42 грн.,
а також йому заподіяні моральні страждання,  які оцінив у 5000 грн.,  просив стягнути зазначене відшкодування з
ОСОБА_1

Рішенням
Корольовського районного суду м.
Житомира від 12

Справа
№22ц/153                                   Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Сингаївський О.П.

Категорія
23                                                                           Суддя-доповідач
Головчук С. В.

вересня  2007
року  відмовлено  в
позовах  ОСОБА_1  та ОСОБА_2 про відшкодування майнової та
моральної шкоди,  заподіяної внаслідок
дорожньої події.

В
апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 порушує питання про скасування
рішення суду в частині відмови в позові ОСОБА_1 та ухвалення нового рішення в
цій частині про задоволення позову. Він зазначає,  що рішення суду не відповідає вимогам  ст. 212 ЦПК,
оскільки висновки суду ґрунтуються на сумніві щодо обставин дорожньої
події. Зокрема,  пославшись на
консультативний висновок Львівського НДІСЕ,
суд вважав комісійний висновок експертизи Київського НДІСЕ,  призначеної на підставі ухвали суду,  непереконливим.  Такий висновок є безпідставним,  оскільки суд відхилив клопотання ОСОБА_2 про
призначення повторної експертизи за відсутністю підстав. Суд також безпідставно
прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_4

Рішення
суду в частині відмови в позові ОСОБА_2 не оскаржується.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної
скарги,  суд вважає,  що скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно
до  ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим.  Рішення є таким,  коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства,  вирішив судову справу відповідно до норм
матеріального права,  які підлягають
застосуванню до цих правовідносин,  на
основі повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених доказами,  дослідженими в судовому засіданні.

Постановлене
судом рішення зазначеним вимогам не відповідає,
оскільки ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального
права.

Відмовляючи
в позові ОСОБА_1,  суд виходив з
того,  що висновок Київського
науково-дослідного інституту судових експертиз (далі НДІСЕ) від 12.06.2007 року
не може бути прийнятий судом як належний доказ вини ОСОБА_2 в дорожній
події,  оскільки його правильність
викликає сумнів.

Проте до
зазначеного висновку суд дійшов з порушенням вимог  ст. 212 ЦПК.

Відповідно
до вимог  ст. 58 ЦПК належними є
докази,  які містять інформацію щодо
предмета доказування. Отже,  висновок
судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи Київського НДІСЕ
від 12.06.2007 року,  яка призначалась на
підставі ухвали суду,  є належним
доказом,  оскільки містить інформацію,  що має значення для справи. В зазначеному
висновку експертизи дані повні відповіді на порушені судом питання,  які відповідають фактичним даним дорожньої
події. Експертний висновок є обгрунтованим та узгоджується з іншими матеріалами
справи: протоколом огляду транспортних засобів,
схемою ДТП та протоколом огляду місця події (а.с. 149-153, 100).

Відхиляючи
клопотання ОСОБА_2 про призначення повторної експертизи,  суд виходив саме з того,  що зазначений висновок експертизи не викликає
сумніву та узгоджується з експертною довідкою,
що міститься у відмовному матеріалі (а.с. 166).

В
рішенні суд не дав належної оцінки зазначеному висновку експертизи,  а лише помилково вважав його неналежним
доказом.

Разом з
тим,  4 вересня 2007 року за заявою
ОСОБА_2 спеціалістом Львівського НДІСЕ також складено висновок про обставини ДТП,
яке мало місце 11.05.2005 року (а.с. 176-183).
Дослідження проведено без повідомлення ОСОБА_1 Відповідно до цього доказу
установити місце зіткнення автомобілів ВАЗ-2104 та

Ніссан неможливо (а.с. 176-178).

Таким
чином,  суд взяв до уваги доказ,  наданий ОСОБА_2,  який не містить інформації щодо обставин
зіткнення транспортних засобів,  а тому
унеможливлює розгляд справи по суті.

Відповідно
до вимог  ст. 1188 ЦК шкода,  завдана внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки,  відшкодовується на
загальних підставах,  а саме: 1) шкода,  завдана одній особі з вини іншої особи,  відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи,  якій завдано
шкоди,  вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб,  діяльністю
яких було завдано шкоди,  розмір
відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин,  що мають істотне значення.

Враховуючи
викладене,  коли шкода заподіяна
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,  суд фактично не вирішив спір по суті
заявлених вимог. З огляду на викладене,
рішення суду в частині відмови в позові ОСОБА_1 підлягає
скасуванню,  по справі можливо ухвалити
нове рішення про задоволення його вимог.

Згідно з
висновком експертизи Київського НДІСЕ від 12.06.2007 року,  ОСОБА_2 не виконав вимог п.14.2(в) Правил
дорожнього руху,  що стало причиною
зіткнення транспортних засобів під час дорожньої події,  яка сталася 11.05.2005 року (а.с. 153). Тому
суд покладає на ОСОБА_2 обов'язок по відшкодуванню шкоди,  завданої ОСОБА_1,  з вини якого вона заподіяна.

Вартість
витрат на ремонт пошкоджених вузлів та агрегатів автомобіля Ніссан визначена у
висновку авто-товарознавчого дослідження від 17.05.2005 року та становить
46283, 09 грн. (а.с. 7-13). Зазначений доказ ОСОБА_2 не оспорювався.

Апеляційний
суд вважає доведеним заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди. Внаслідок дорожньої
події для позивача настали негативні наслідки: він пережив стрес,  хвилювання,
його автомобіль Нісан отримав механічні пошкодження,  які унеможливлювали його подальшу
експлуатацію до проведення ремонту,  були
порушені плани позивача,  який проживає в
Росії,  на проведення відпочинку,  затрачені додаткові зусилля для виїзду в
Росію. Враховуючи обставини справи,
апеляційний суд визначає розмір моральної шкоди у 5000 грн.

Крім
того,  підлягають відшкодуванню витрати ОСОБА_1
на проведення експертизи в розмірі 300 грн.(а.с. 2).

Керуючись  ст. 1188 ЦК України,   ст.  ст.
209, 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України,
апеляційний суд -

вирішив:

апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Корольовського
районного суду м.  Житомира від 12
вересня   2007 року в частині відмови в
позові ОСОБА_1 скасувати,  ухваливши
нове.

Задовольнити
частково позов ОСОБА_1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 46283, 09 грн.
матеріальної шкоди,  300 грн. судових
витрат за проведення експертизи,  5000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
проголошення.