Справа № 22ц-2013/2008
у першій інстанції ДЕРКАЧ О.Г.
Доповідач - ІВАНЕНКО Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2008
року

м.
Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

іваненко л.в.

суддів:

квача м.о., ішутко в.м.

при секретарі:

сетченко н.м.

за участю:

ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 02 жовтня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О
В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просив скасувати рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 02.10.2008 року, яким задоволено позовні
вимогиОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики грошових
коштів в сумі 55 045 грн. 00 коп.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при
ухваленні рішення порушив норми матеріального права, оскільки договір позики
від 15.06.2004 року не відповідає вимогам ст.ст. 203, 215, 192, 1046 ЦК
України, Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання
і валютного контролю” № 15-93 від 19.02.1993 року та порушив норми
процесуального права, а саме ст.ст. 27, 143, 144, 145 ЦПК України, безпідставно
відмовивши в призначенні техніко-криміналістичної експертизи у справі.

Крім того, посилався на те, що судом не повно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, зокрема не встановлено особу, яка є стороною
(позичальником) за договором позики та не враховано показання свідків.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, апеляційний суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.12.2004 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1. було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого ОСОБА_3
передав у власність ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, а останній
зобов'язувався повернути зазначену грошову суму до 01.08.2004 року (а.с.25).

Оскільки ОСОБА_1. заперечував факт укладення договору позики з ОСОБА_3 та
ставив під сумнів справжність підписів, що містяться в договорі, судом першої
інстанції по справі була призначена судово-почеркознавча експертиза.

З висновку експерта № 9 від 11.01.2008 року вбачається, що підпис навпроти
прізвища „ОСОБА_1” в договорі позики грошей виконаний особисто ОСОБА_1.

В подальшому, за клопотанням відповідача судом була призначена
техніко-криміналістична експертиза, що проводилась Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз, однак у висновку експерта № 3440 від 20.05.2008
року категоричної відповіді щодо послідовності з якою виконувались друкований
текст спірного договору та підписи сторін не надано ( а.с. 129-130).

Проведеними експертизами не встановлено обставин, за яких наявні умови для
визнання договору позики недійсним. За таких обставин, коли згідно договору
позики ОСОБА_1. не повернув ОСОБА_3. суму боргу у строк до 01.08.2004 року, суд
обґрунтовано на підставі ст.ст. 1046, 1049, 625 ЦК України стягнув з ОСОБА_1
борг та річні в сумі 55 045 грн. 00 коп.

Доводи ОСОБА_1 про те, що договір позики грошових коштів від 15.06.2004
року не відповідає вимогам ст.ст. 203, 215, 192, 1046 ЦК України, Декрету
Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного
контролю” № 15-93 від 19.02.1993 року не заслуговують на увагу, оскільки згідно
до ч. 2 ст. 1047 ЦК України наявність окремого боргового документу розписки на
підтвердження укладення договору позики не є обов'язковою, крім того, вибір
валюти платежу за договором здійснюється на розсуд сторін, що також не
суперечить законодавству України.

Посилання ОСОБА_1 на незаконну відмову суду в призначенні
техніко-криміналістичної експертизи в Одеському науково-дослідному інституті
судових експертиз не можуть бути взятими до уваги, оскільки з листа цієї
експертної установи № 565 від 25.04.2008 року вбачається, що Київський НДІСЕ з
квітня 2008 року проводить експертні дослідження щодо встановлення давності
написання рукописних текстів (а.с. 151), тому враховуючи проведення
техніко-криміналістичної експертизи по даній справі саме Київським НДІСЕ в
кінці травня 2008 року, а також ту обставину, що питання, запропоновані
ОСОБА_1., вже були предметом з'ясування Київського НДІСЕ, суд обґрунтовано
відмовив в задоволенні клопотання відповідача.

Крім того, доводи ОСОБА_1 стосовно необхідності врахування показань
свідків, що підтверджують існування неприязних стосунків між ним та ОСОБА_3 на
час укладення спірного договору не можуть бути взяті до уваги, оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України якщо між сторонами досягнуто згоди з усіх
істотних умов договору, характер стосунків між сторонами в момент укладення
правочину, не має правових наслідків

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення
суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308,
313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.10.2008 року - залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її
проголошення.

Головуючий:                                                    Судді: