Справа №2-486/2008
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2008 року Лозівський міськрайонний суд
Харківської області у складі: головуючого - судді Горчакової О.І., за участю
секретаря - Яценко А.О.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського
міськрайонного суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: комунальне підприємство
«Дирекція єдиного замовника» Лозівської міської ради Харківської області, про
поновлення порушеного права користування житловим приміщенням та вселення,  -
Позивач звернувся у суд 11 лютого 2008 року з  позовом до відповідачів про поновлення
порушеного права користування житловим приміщенням та вселення, посилаючись на
те, що з 1964 року по 1992 рік він перебував у шлюбі з  ОСОБА_4, від якого народилось двоє синів:
ОСОБА_5. та ОСОБА_2, разом з якими вони проживали за адресою:АДРЕСА_1. 04
лютого 1998 року позивач разом з ОСОБА_4. приватизував зазначену квартиру,
після чого вони стали співвласниками. На час приватизації квартири діти з ними
не проживали. У грудні 1995 року позивач зареєстрував шлюб з іншою жінкою, але
залишився прописаним у своїй квартирі. ОСОБА_4 також мешкала з другим чоловіком
у с.Герсеваново Лозівського району. У 2004 році син позивача - ОСОБА_2, який
мешкав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, разом зі своєю дружиною -
ОСОБА_3, зі згоди ОСОБА_1, разом зі своєю дружиною був зареєстрований у
квартирі АДРЕСА_1. На прохання останніх позивач виписався з квартири, щоб менше
сплачувати за комунальні послуги, а вони його приписали по АДРЕСА_2, де позивач
жодного разу не був і не проживав, а мешкав він у своєї дружини без реєстрації.
Життєві обставини склалися так, що він змушений повернутись  жити у свою квартиру і зареєструватись там,
проте, згоди на це, а ні його колишня дружина, а ні син з невісткою не дають,
через що КП «ДЄЗ» не має змоги його зареєструвати у спірній квартирі. Окрім
цього, син позивача з невісткою не дають ключа від замка на вхідних дверях
квартири. Сумісне майно, яке позивач придбав зі своєю колишньою дружиною, вони
не ділили і воно знаходиться у квартирі. На підставі вищевикладеного,
враховуючи те, що позивач має у власності житлове приміщення і не має можливості
проживати у ньому та зареєструватися, позивач звернувся до суду і прохає
поновити його порушене право користування житловим приміщенням та вселити його.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні
вимоги, просив поновити його право на проживання у зазначеній квартирі та
вселити його в квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1.
Представник позивача - адвокат ОСОБА_6.,  підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 у повному
обсязі, наполягала на їх задоволенні.
Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги не
визнали, пропонували позивачу грошову компенсацію за його частку квартири.
Представник відповідачів - адвокат ОСОБА_7. вважала позов
таким, що не підлягає задоволенню.
Представник третьої особи Комунального господарства
“Дирекції єдиного замовника” Тюря Т.І. залишила вирішення даного питання на
розсуд суду.
Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення
учасників судового розгляду,  показання
свідків,  суд дійшов висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають
задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач з
1964 року по 1988 рік (а.с. 22) перебував у шлюбі з  ОСОБА_4, від якого народилось двоє синів:
ОСОБА_5. та ОСОБА_2, разом з якими вони проживали за адресою:АДРЕСА_1.  та ОСОБА_1, АДРЕСА_2 мають  в
спільній  сумісній власності  квартиру
04 лютого 1998 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4. приватизував
зазначену квартиру і вони стали співвласниками, що підтверджується копією
свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1998 рок (а.с. 14,  36). На час приватизації квартири діти з ними
У грудні 1995 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з іншою
жінкою, але залишився прописаним у своїй квартирі. ОСОБА_4 також мешкала з
другим чоловіком у с. Герсеваново Лозівського району. У 2004 році син позивача
- ОСОБА_2, який мешкав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, разом зі
своєю дружиною - ОСОБА_3, зі згоди ОСОБА_1, був зареєстрований у квартирі
АДРЕСА_1 Харківської області (а. с. 11, 13,
На прохання останніх ОСОБА_1 виписався із квартири, щоб
менше сплачувати за комунальні послуги, а вони його приписали по АДРЕСА_2, де
позивач жодного разу не був і не проживав, а мешкав він у своєї дружини без
У судовому засіданні допитані свідки.
Свідок ОСОБА_8, допитана за клопотанням позивача,
пояснила, що вона з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є кумами; вона з ОСОБА_1, та ще одною
знайомою у 2008 році ходили до відповідачів до дому з проханням дати ключі від
квартири за адресою:АДРЕСА_1, але ключі не дали. АДРЕСА_2 в даний час мешкає в
с. Герсеваново. Із слів ОСОБА_1, свідку відомо, що зазначена квартира є
приватизованою. В даний час ОСОБА_1 проживає на мікрорайоні № 2 в м. Лозова,
Харківської області разом зі своєю другою дружиною. Чи має ОСОБА_1 повернутися
проживати в квартиру за адресою:АДРЕСА_1 свідку не відомо.
Свідок ОСОБА_9, допитана за клопотанням відповідачів,
пояснила, що вона проживає в будинку АДРЕСА_3, вона є сусідкою відповідачів. В
даний час ОСОБА_1 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , а раніше в спірній квартирі
проживав він та АДРЕСА_2, з дітьми. ОСОБА_1 близько двадцяти років тому назад
покинув свою сім'ю, він мешкав у іншому місці. Свідку відомо, що під час
розлучення ОСОБА_1 залишив своїй дружині та дітям квартиру, а йому досталися:
автомобіль, гараж та бібліотека (зібрання книг). Після того, як ОСОБА_1 покинув
житлове приміщення, АДРЕСА_2  зробила
ремонт в квартирі, привела її у порядок.
Згідно інвентарної справи Лозівського бюро технічної
інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві
позивач ОСОБА_1а з  відповідачкою
спільній  сумісній власності  квартиру
АДРЕСА_1, що підтверджується  свідоцтвом
на право власності на житло від 04.02.1998 року, виданого виконкомом Лозівської
міської Ради народних депутатів Харківської області згідно розпорядження №
63/15 (а.с. 36) та довідкою №7 від 19.01.2008 року Лозівського бюро технічної
інвентаризації (а.с. 14).
Відповідачі не надали у судові засіданні доказів у
підтвердження того, що свідоцтво на право спільної сумісної власності, видане
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 04 лютого 1998 року, є не чинним і - що позивач позбавлений
права у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1.
Згідно зі ст. 155 Житлового кодексу України жилі будинки
(квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено,
власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою),
крім випадків, установлених законодавством.
Відповідно до ст. 379 ЦК
України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше
приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
За ст. 382 ЦК України, Квартира як об*єкт права
власності, - квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене
та придатне для постійного у ньому проживання.
Згідно ст. 383 ЦК України, Права власника житлового
будинку, квартири, - власник житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім*ї,
інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
У відповідності до ст. 391 ЦК України, Захист права
власності від порушень, не пов*язаних із позбавленням володіння, - власник має
право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
Суд вважає обґрунтованими твердження позивача про
порушення його свобод і інтересів, з боку відповідачів, за захистом яких він
звернувся у суд. Судом достовірно встановлено, що відповідачі чинять перешкоди
позивачеві - ОСОБА_1 у праві користування житловим приміщенням, що належить
йому на праві спільної сумісної власності -
квартирою АДРЕСА_1 , та не дають згоди на його вселення в цю квартиру,
що підтверджується, наряду із іншими доказами, - довідкою К П «ДЄЗ» від
19.02.2008 року (а. с. 23) та актом Лозівського БТІ від 04.10.2008 року (а. с.
Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх
сукупності, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд
вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі: поновити
для позивача право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 і
належить йому на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_4, та вселити його у
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57,
60, 81, 88, 209, 212, 213-215  ЦПК
України; ст. ст. 386, 391 ЦК України; ст. ст. 368, 382, 383 ЦК України; ст. ст.
155, 156 Житлового Кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа: комунальне підприємство «Дирекція єдиного замовника» Лозівської міської
ради Харківської області, про поновлення порушеного права користування житловим
приміщенням та вселення - задовольнити.
Поновити для ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Тахта
-Базар, Туркменії, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на користування
житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4.
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Тахта -Базар, Туркменії, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, в квартиру АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий

у судовому
засіданні

суддя:
О.І.Горчакова