Справа  № 2-77/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І
М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

26 лютого  2008 р.

Міжгірський
районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого
судді  Гайдур  А.Ю.,

при секретарі  Царь
О.В.,

з
участю: позивача ОСОБА_1.,

представника позивача ОСОБА_2,

представників  відповідача Бойка А.І., Шатула О.Г.,

розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
в смт. Міжгір'ї  справу  за позовом
ОСОБА_1 до п/п “Боржавська Ялина” про встановлення  платного
сервітуту та стягнення  моральної
шкоди, -

В
С Т А Н О В И В :

У січні
2008 року позивачОСОБА_1. звернувся  до суду з позовом про  відшкодування
майнової  та  моральної
шкоди. В  ході  розгляду
справи  позивач  змінив позовні  вимоги і просив  встановити
постійний  платний  сервітут,
зобов'язавши ПП “Боржавська Ялина “,
щорічно  до 1 грудня  сплачувати
йому 16 000 грн.  за прокладений  через
його  приватизовану  ділянку
водопровід  під  колектори штучного  засніження
гірськолижних  спусків  та право використання в зимовий  період даної
земельної  ділянки для
гірськолижного спуску, а також
стягнення  з  відповідача
на його  користь 3000 грн.  моральної
шкоди.

Свої  вимоги
мотивував  тим,  що відповідач використовує  його
земельну ділянку для отримання прибутку
і враховуючи  площу земельної  ділянки
щодо  якої  встановлено
земельний  сервітут, а  також вигоду, яку  відповідач матиме  від її використання, вважає, що  річна
виплата в розмірі 16000 грн. є
прийнятною  і не  виходить
за межі  розумної  ціни.

Тому
посилаючись на  зазначені  обставини
просив  вимоги  позову
задовольнити  повністю .

В суді
позивач та його  представник  позов
підтримали  повністю.

Представники
відповідача  позов  заперечили
повністю.

Заслухавши  пояснення сторін, свідків, дослідивши  матеріали
в справі  суд вважає, що
позов  заявлений  передчасно,
не є  доведений  належними
доказами  і у задоволенні  такого
слід  відмовити  повністю, виходячи  з наступних
підстав.

Як  убачається
із  встановлених  судом
обставин  справи, що  згідно рішення  Міжгірського
районного  суду від 24.10.2007
року  по справі № 2-531/2007 р. яке
набрало  законної сили  встановлено
земельні сервітути  на
земельній  ділянці  належній
на праві приватної
власностіОСОБА_1. в ур. “Ялина” с. Ізки площею 0,4717 га для  приватного
підприємства “Боржавська Ялина” , зокрема:  право на проведення водопроводу  і право
на використання  земельної  ділянки під
гірськолижний  спуск у період  з 01 грудня по 01 квітня  щорічно з відновленням попереднього  стану
земельної ділянки  для  забезпечення
її  цільового  використання
після  закінчення  зимового
періоду.

ПозивачОСОБА_1.  звернувся
до суду  з вимогою  про
встановлення постійного платного
сервітуту, а саме покласти  зобов'язання  на  ПП
“Боржавська  Ялина” щорічно  до 1
грудня  сплачувати  йому 16000 грн. за прокладений  через
його  земельну  ділянку
водопровід  та  право
використання  земельної  ділянки
в зимовий  період для
гірськолижного  спуску.

Свою  вимогу
позивач,  його  представник
даючи  пояснення  суду
та  виходячи  з пояснень
свідків ОСОБА_3., ОСОБА_4 обгрунтовують тим, що відповідач штучним  засніженням погіршить  якість грунтового покриву та інших
корисних  властивостей земельної  ділянки,
приведе  земельну ділянку у
непридатний  для використання  стан
за її  цільовим  призначенням (сінокосіння та посадка  овочевих культур),  неодержання доходів  внаслідок
цих  дій  відповідача. Крім  того
відповідач  внаслідок  використання
земельної  ділянки ОСОБА_1 в
зимовий  період  отримує
великі  прибутки.

Тому,  позивач із вищенаведених мотивів вважає  обгрунтовним
розмір в 16000 грн. як постійний
платний сервітут.

Дана
вимога позивача  є хибною, ніякими
належними  доказами по справі  не доведена, є  надуманою, грунтується  на припущеннях,  що суперечить
вимогам  ст. 60 ЦПК України.

Суд
констатує, що відповідно  до ст.ст. 98,
101 Земельного кодексу України
позивач  має  право
вимагати  від  відповідача
плату  за  встановлення
земельного  сервітуту  та право
на  відшкодування  збитків, завданих  встановленням
земельного  сервітуту, однак
беручи  до уваги, що розмір  плати
в 16000 грн.,  який просить
позивач  як постійний платний  сервітут,
є  недоречним,  необгрунтованим  і у задоволенні  цієї  вимоги  позивачу
слід  відмовити.

Крім
того, суд  констатує, що у
відповідності  до ст. 157 ЗК України  порядок визначення  та відшкодування  збитків
власникам  землі  і землекористувачам  встановлюється  Кабінетом
Міністрів України.

Згідно  з ст.ст. 10,60 ЦПК України  кожна
сторона  повинна довести  ті
обставини, на які  вона  посилається
як на підставу  своїх  вимог
або  заперечень, крім  випадків,
встановлених  цим Кодексом.

Із
встановлених  судом  обставин
справи суд приходить  до висновку,
що  позивач жодним  належним
доказом не довів  суду  про
заподіяння  йому  відповідачем
моральної  шкоди,  не дав обгрунтування та визначення  розміру
цієї  шкоди,  а тому
дана  вимога  є
безпідставною  і до  задоволення
не  підлягає.

За  вищенаведених
підстав  і мотивів  позов
не може  бути  задоволений
і у задоволенні  такого  слід
відмовити  повністю.

Судових  витрат
немає.

Керуючись
ст.ст. 212-215   ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В :

Відмовити
ОСОБА_1  у задоволенні  позову
до  п/п “Боржавська  Ялина”
про  встановлення  постійного платного  сервітуту
в розмірі 16000 грн.  та
стягненні  моральної  шкоди
в сумі 3000 грн.

Заяву  про апеляційне  оскарження
рішення  суду  може
бути  подано  в апеляційний
суд Закарпатської  області  через
райсуд протягом  десяти  днів з дня
проголошення,  а апеляційну  скаргу- протягом  двадцяти
днів  після  подання
такої  заяви.

Рішення
набирає  законної  сили
згідно  ст. 223 ЦПК України.

Головуючий:/підпис/ А.Ю.Гайдур

ВІРНО:

Суддя Міжгірського райсуду:                                                                                 А.Ю.Гайдур