Справа №
22ц-1539/2008р.    Головуючий у першій
інстанції- Сташків В.Б.
Категорія - цивільна                           Доповідач - Хромець
У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р
А Ї Н И

30 вересня 2008 року                                                              м.
Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області  у  складі:

головуючого -
судді Хромець Н.С.

суддів -  Демченко Л.М., Острянського В.І.

при
секретарі - Вареник О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою Закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк” на
рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2008
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ КБ „ПриватБанк” про поновлення на
роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням
Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2008 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково, визнано незаконним наказ №Э.CN.О.О.О.О./17-89
від 11.03.2008р. про її звільнення на підставі п.2 ст.41 КЗпП України,
поновлено її на посаді старшого менеджера відділення гр. Б „Славутич” філії
Чернігівське РУ ЗАТ КБ „ПриватБанк” з 11 березня 2008 року, стягнуто з ЗАТ КБ „Приватбанк”
на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6175 грн.
43 коп. (з обов”язковим відрахуванням належних платежів), 61 грн. 75 коп.
судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи на користь держави, а в решті вимог відмовлено. Рішення суду в частині
поновлення на роботі та присудження працівникові  заробітної плати у межах суми платежу за один
місяць допущене до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ЗАТ КБ
„ПриватБанк” просить скасувати зазначене рішення місцевого суду та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального
права. Апелянт вказує, що позивачка, будучи матеріально відповідальною особою,
виконуючи функції по оформленню кредитних карток та встановленню на них
кредитних лімітів, умисно порушила вимоги кредитних процедур та вимоги
Інструкції про порядок ведення обліку пластикових карток ПриватБанку. Зазначені
порушення були встановлені при проведені службового розслідування і стали
підставою для втрати до ОСОБА_1 довіри з боку роботодавця.

В письмових запереченнях ОСОБА_1
просить відхилити апеляційну скаргу та залишити в силі рішення суду першої
інстанції, вважаючи його законним і обгрунтованим.

Вислухавши
доповідь судді,  дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до
висновку про те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної
скарг відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що допущені позивачкою порушення трудових обов”язків не
пов”язані з безпосереднім обслуговуванням грошових або товарних цінностей, а
тому відсутні підстави для звільнення позивачки на підставі п.2 ст. 41 КЗпП
України за їх вчинення.

Висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам
нормативних актів, які регулюють правовідносини між сторонами, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у відповідача на посаді старшого
менеджера з 21 червня 2007 року. Відповідно до внутрішньої довіреності № CN-4957-1 від
19.06.2008 р. відповідач уповноважив позивача здійснювати від імені ПриватБанку
певні дії, а тому числі підготовка пакету документів для надання кредитної
карти, заведення договору у ПК Приват 48, ведення обліку кредитних карток,
подача заявки на встановлення та зміну кредитних лімітів на кредитних картках,
проведення поточного обслуговування кредитних карток, здійснення видачі
кредитних карток клієнту. В наданих суду документах відсутні дані про надання
позивачці повноважень приймати рішення про надання кредитної карти та
встановлення лімітів. Таким правом була наділена керівник відділення  ЗАТ „ПриватБанк” Вольська С.П., що
підтверджується внутрішньою довіреністю від 19.06. 2008 р. (а.с. 66-88).

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 є матеріально-  відповідальною особою, наділеною правом
встановлення кредитних лімітів, с є необґрунтованими та спростовуються
зазначеними вище двома внутрішніми довіреностями.

Не є підставою для задоволення апеляційної скарги і посилання апелянта на
те, що позивачкою були порушені вимоги Інструкції про порядок ведення обліку
пластикових карток в частині видачі пластикової карти клієнту, оскільки
зазначене порушення не можна визнати підставою для висновку, що позивачка
безпосередньо обслуговувала грошові кошти або товарні цінності. Сам по собі
факт укладення з позивачкою    договору
про повну індивідуальну матеріальну відповідальність не дає підстав для
висновку про можливість застосування при звільненні п.2 ст. 41 КЗпП України,
оскільки укладення такого договору
суперечить вимогам ст. 1351 КЗпП України, про що суд  першої інстанції цілком обґрунтовано зазначив
у рішенні.

Відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Таким чином, підстави для скасування рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308,
313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк”
відхилити, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16
липня 2008 року  залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному
порядку протягом двох місяців.

Головуючий:
Судді :