Справа № 2 - 2056 - 2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2008 року                                                 м.
Дніпродзержинськ

Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
судді  Алькової С.М., при  секретарі Золотих Л.Н.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, З -я особа - Обласне
комунальне підприємство «Дніпродзержинське
бюро технічної інвентаризації», про визнання права на спадщину за
законом,

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка
до попереднього  розгляду справи
позов  по суті та за обставинами справи
визнала у повному  обсязі.

Позивач  звернувся до суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що  з 12
грудня 1948 року  він знаходився у
зареєстрованому шлюбі із  ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.  За  час їхнього спільного подружнього життя  ними
за  їх власні кошти  на земельній ділянці, що була   виділена йому, позивачу   рішенням
Дніпродзержинської міської ради № 492 від  23 травня 1961 року,    був збудований житловий будинок,
розташований АДРЕСА_1. 18 травня  1979
року   цей житловий будинок  був
прийнятий до експлуатації,  що
підтверджується  актом  прийомки
домоволодіння  до експлуатації. 24
вересня 2008 року  він отримав   свідоцтво про право власності на нерухоме
майно на  вищевказаний житловий будинок
на своє ім'я.  02  жовтня 2008 року  право
власності на його, позивача, ім'я
на вищезазначений житловий будинок
було зареєстровано  і у Єдиному
реєстрі права  власності на нерухоме
майно. Але, коли  він звернувся  до нотаріальної контори з метою  укладення договору купівлі-продажу будинку,
йому у цьому  було відмовлено з тих
підстав, що  будинок   був
збудований  ним та його померлою
дружиною за час їхнього спільного
подружнього  життя, і після
смерті  дружини він  у встановленому законом порядку  не
отримав свідоцтво про право  на
спадщину  за законом у вигляді частки
будинку після померлої  дружини. Але,
хоча він і не отримав свідоцтво про право на спадщину   на
частку   будинку,   він фактично прийняв спадщину,  так як після смерті дружини так і залишився
проживати у будинку АДРЕСА_1,  але нікуди
не звертався  для оформлення спадщини на
частку будинку, який  знаходився у їх
спільній з дружиною власності, бо
вважав, що будинок і так належить йому,
і він є його єдиним власником після смерті дружини. Відповідачка у
справі  є їх з дружиною дочкою, вона    також не зверталася до нотаріальної контори
з  заявою
про   отримання свідоцтва про
право  на спадщину після   смерті його дружини і матері  відповідачки, і фактично не приймала  спадщини, відмовившись  від спадщини на  його користь. 23 липня 2008 року він отримав
новий  технічний паспорт на будинок, у
якому він також  зазначений єдиним
власником  нерухомого майна. Вважає, що
вони з дружиною були співвласниками
новоствореного житлового
будинку,  але  право
власності на будинок   було
зареєстровано лише   на  його ім'я, так як  на
його ім'я  виділялася  земельна ділянка для  будівництва,
і між ним та дружиною ніколи не виникало суперечок щодо   реєстрації
права власності. Вони
проживали  однією  сім'єю,
мали спільний   бюджет,  і на момент
своєї  смерті  дружина
була зареєстрована  та проживала у
будинку   АДРЕСА_1. Просить  визнати за ним право на спадщину за законом  після померлої  дружини у вигляді &frac12;  частки  житлового будинку, і в цілому  визнати
за ним право власності  на будинок
АДРЕСА_1.

До попереднього
розгляду справи   відповідачка позов по
суті та за обставинами справи визнала у повному
обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову   при попередньому  розгляд справи, просить  розглянути справу  у її відсутність, про що надала  суду
письмову  заяву.

При попередньому
розгляді справи позивач підтримав
свій  позов  по суті та за обставинами справи у повному
обсязі, просить задовольнити  його позов,
не заперечує проти ухвалення  рішення при
попередньому  розгляді  справи
в зв'язку  із визнанням
відповідачкою позову.

Третя особа  про дату та
місце розгляду справи  повідомлено
належним чином,  що підтверджується копією
листа - повідомлення, що знаходиться у матеріалах цивільної справи, заперечень
щодо позову  від третьої особи до  попереднього розгляду справи не надійшло,
тому суд вважає  за можливе розглянути
справу   у відсутність представника  ОКР «Дніпродзержинське БТІ».

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до  ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється  судове рішення в
порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Зі згоди   сторін суд ухвалює рішення при попередньому
розгляді справи.

Судом
були досліджені такі докази, надані
позивачем на підтвердження позову:
свідоцтво про смерть,  довідка
голови квартального комітету,
договір  про виділ  земельної ділянки,  акт прийомки індивідуального домоволодіння,  технічні паспорти на будинок,  свідоцтво про право власності на нерухоме
майно,  витяг про реєстрацію права
власності на  нерухоме майно,  витяг з реєстру права власності на нерухоме  майно,
копія паспорту
відповідачки,  свідоцтво про  одруження
позивача, свідоцтво про народження відповідачки, свідоцтво  про реєстрацію шлюбу відповідачки  з ОСОБА_4, довідка з місця проживання
позивача.

Вивчивши  матеріали цивільної справи, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Судом
були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом
встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1
з 12  грудня  1948 року знаходився у зареєстрованому
шлюбі  з
ОСОБА_3,  що підтверджується
свідоцтвом про одруження  та копією
паспорта позивача (а.с. 5). ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася   дочка
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження,  актовий запис № 2684 ( а.с. 22), якій після
реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 ( а.с. 23) було присвоєно  прізвище ОСОБА_2.

Відповідно
до  рішення  Дніпродзержинської міської ради  № 492 від 23 травня 1961 року  позивачу
біла  виділена земельна ділянка,
площею  600 кв.м.  АДРЕСА_1
для будівництва індивідуального житлового будинку, що підтверджується
договором  від 07 липня 1961 року про
надання  у безстрокове  користування
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку на праві приватної
власності (а.с. 8-9). На цій земельній ділянці позивачем та його
дружиною за їх власні кошти  та за
рахунок власних сил  був збудований  житловий будинок, в якому вони проживали та
були зареєстровані з  часу закінчення
будівництва, а саме з 1967 року.

Відповідно
до акту  прийомки індивідуального
домоволодіння  від  18 травня 1979 року житловий будинок,
розташований АДРЕСА_1,  який був
збудований  позивачем та його  дружиною,
був прийнятий до експлуатації (а.с. 10 -11 - акт прийомки). 07 жовтня 1999
року  позивачу на його ім'я був виданий
технічний паспорт на будинок (а.с. 12-14).

ІНФОРМАЦІЯ_1
дружина позивача ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, що
повторно було видано  Дніпровським
відділом  реєстрації актів  цивільного стану  Дніпродзержинського міського   управління
юстиції 07 жовтня 2008 року, актовий запис  у Книзі смертей  за 1992 рік № 451 ( а.с. 7).

Після  її смерті
відкрилася спадщина у вигляді &frac12; частки вищевказаного житлового будинку,  право власності   на який було зареєстровано  на ім'я
відповідача. Після смерті дружини
позивач залишився проживати у будинку АДРЕСА_1, у якому проживав разом з
дружиною на момент її смерті, і де проживає
по цей час, що підтверджується довідками голови квартального
комітету  № 6 Дніпровського району м.
Дніпродзержинська  від 14 жовтня 2008
року  та від 13 жовтня 2008 року (а.с.
7а, 24). Тобто  позивач у справі фактично
прийняв спадщину після смерті дружини, так як постійно проживав на час
відкриття спадщини  з померлою дружиною
у  вищезазначеному будинку, так як
відповідно  до ст.. 1268 ЦК України,
спадкоємець, постійно проживаючий разом
із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом
шестимісячного  строку,
встановленого ст.. 1270 ЦПК України, він не заявив про відказ від спадщини.

Позивач  не заявляв про відмову від спадщини,
продовжував проживати у будинку, залишався
зареєстрованим за місцем розташування будинку, 23 липня 2008 року  отримав
новий технічний паспорт на житловий будинок ( а.с. 15-17),   24 вересня 2008 року  отримав свідоцтво про право власності на  житловий будинок (а.с. 18), 02 жовтня 2008
року  отримав витяг про реєстрацію права
власності  на нерухоме майно  на своє ім'я (а.с. 19), які були видані ОКП
«Дніпродзержинське БТІ» (а.с. 18).

Але, коли  позивач звернувся  до нотаріальної контори з метою  укладення договору купівлі-продажу  житлового будинку, йому  у цьому
було відмовлено з тих підстав, що
будинок   був  збудований
ним та його померлою дружиною за час їхнього спільного   подружнього
життя, і після смерті  дружини він
у встановленому законом порядку  не  отримав свідоцтво про право  на спадщину
за законом у вигляді частки будинку після померлої  дружини.

Судом
встановлено, що позивач дійсно  не  звертався до нотаріальної контори для
оформлення спадщини на частку будинку, так як
вважав, що будинок і так належить йому, і він його єдиним власником
після смерті дружини, так як всі правовстановлюючі документи  на будинок
були оформлені на його ім'я.

Відповідачка
у справі, яка  є дочкою   позивача та померлої ОСОБА_3,   також не зверталася до нотаріальної контори
з  заявою
про   отримання свідоцтва про
право  на спадщину після  смерті ОСОБА_3, і фактично не приймала  спадщини, відмовившись  від спадщини на  користь позивача.

Суд
дійшов до висновку,  що позивач та його
померла  дружина були співвласниками  новоствореного житлового  будинку,
але  право  власності на будинок   було зареєстровано лише   на
ім'я позивача, так як  на   його ім'я
виділялися земельна ділянка для
будівництва, між ним та дружиною ніколи не виникало суперечок щодо   реєстрації
права власності, був відсутній договір про розподіл спільного сумісного
майна подружжя, вони проживали однією сім'єю, мали спільний   бюджет,
і на момент смерті  дружина
позивача   була зареєстрована  та проживала у будинку   АДРЕСА_1, що підтверджується наданою  головою квартального  комітету довідкою від 14 жовтня 2008 року, у
якій зазначено, що  ОСОБА_3 проживала у
будинку з  27 листопада 1967 року до   моменту своєї  смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7а).

Відповідно до
ст. 60 СК України майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить чоловіку й
дружині на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до
ст. 70 СК України у випадку розподілу майна, що є об'єктом  права спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка вважаються рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним договором. В зв'язку з тим, що між позивачем
та його  дружиною була відсутня будь -яка
домовленість, вони володіли та користувалися будинком  на рівних правах, не мали потреби визначати
свої частки  у спільній сумісній
власності,  суд вважає, що  і позивачу, і його померлій дружині належало
по 12 частці  вищевказаного житлового
будинку.

Відповідно до
ст. 1223 ЦК України, якщо відсутній заповіт, право на спадщину за законом
отримують особи, визначені Цивільним Кодексом України. В першу чергу право на
спадщину по закону мають  діти, батьки
спадкодавця та той із подружжя, який
його пережив (ст. 1261 ЦК України). В зв'язку з тим, що позивач у справі
є  чоловіком померлої  ОСОБА_3, фактично прийняв спадщину після
смерті дружини,  відповідачка у справі
відмовилася   від прийняття спадщини
після смерті матері на користь позивача, єдиним спадкоємцем  померлої є
позивач ОСОБА_1.

Відсутність
свідоцтва про право на спадщину на  ім'я
позивача,  як на  ім'я
спадкоємця, що своєчасно прийняв спадщину, не позбавила   його
права на спадщину, так як строк отримання свідоцтва про право на
спадщину законом  не обмежений.

Але без
отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно  позивач
позбавлений можливості  у повному
обсязі здійснювати свої повноваження власника, розпорядитися спадковим майно,
продати, подарувати та інше. Тому
отримання свідоцтва про право на
спадщину на цей  час
відповідає    інтересам позивача, як   спадкоємця та власника  нерухомого майна, право власності на яке  повинно бути
зареєстровано у Єдиному реєстрі
прав  власності  на нерухоме майно.

Крім  цього відповідно до  ч. 5  ст. 1268 ЦК України  незалежно від
часу прийняття  спадщини вона
належить  спадкоємцю з часу
відкриття  спадщини.

Таким
чином,  визнання відповідачем позову не
суперечить закону і не порушує права третіх осіб, а тому за відповідачем
повинно бути визнано право на спадщину за законом  у вигляді &frac12; частки
житлового будинку, розташованого АДРЕСА_1, і взагалі за позивачем повинно
бути  визнано  право
власності на  вищевказаний   житловий
будинок  в цілому.

Керуючись  ст. ст.
1223 ч.2, 1261, 1268,1270  ЦК України,  ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 130, 174 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ
:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, З -я особа - Обласне комунальне підприємство
«Дніпродзержинське  бюро технічної
інвентаризації», про визнання права на спадщину за законом  задовольнити.

Визнати  за ОСОБА_1 право на спадщину за законом на &frac12; частку  житлового будинку, розташованого  АДРЕСА_1, після смерті дружини ОСОБА_3.

В цілому визнати
за  ОСОБА_1 право власності  на житловий
будинок А -1, загальною площею 75,0 кв.м., житловою площею 40,4
кв.м.,  літню кухню Б-1,  вбиральню В-1, огорожу №1, водопровід № 2,
хвіртку № 3, огорожу № 4, тротуар І,
розташовані АДРЕСА_1.

Зобов'язати
Обласне  комунальне  підприємство «Дніпродзержинське БТІ»  зареєструвати право власності  на вищезазначений  будинок за  ОСОБА_1.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя:                                                                         С.М.
Алькова