У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 грудня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Жайворонок Т.Є.,

Перепічая В.С.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Державної податкової
інспекції (далі - ДПІ) у Солом'янському районі м. Києва до товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) “Слім-Компані”, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання недійсними установчих документів та свідоцтва платника податку на
додану вартість за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва на рішення Святошинського районного суду м.
Києва від  19 грудня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 7 лютого 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2005 року ДПІ у Солом'янському районі м. Києва
звернулася до суду з вищезазначеним позовом і просила визнати недійсними статут
та установчий договір ТОВ “Слім-Компані” з моменту державної реєстрації, а саме
з 16 травня 2003 року, та свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану
вартість ТОВ “Слім-Компані” № 36362361 від 5 червня 2003 року з моменту його
внесення до реєстру платників податку на додану вартість.

Рішенням
Святошинського районного суду м. Києва від  19 грудня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду м. Києва від                 7 лютого 2008 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційні скарзі ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва просить рішення суду скасувати, посилаючись на
неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства
України, призначення якого полягає у визначенні повноважень адміністративних
судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції,  порядок звернення до адміністративних судів і
порядок здійснення адміністративного судочинства.

Частиною 2 ст. 4 цього Кодексу визначено, що юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - Кодекс) компетенція адміністративних судів поширюється на спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу є
орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна
діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова)
служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 15 ч. 1 ст. 3
Кодексу).

Адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, як це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 18 Кодексу, підсудні
місцевим загальним судам як адміністративним судам (п. 2 ч. 1 ст. 3 Кодексу).

Отже, спір, що виник між сторонами є публічно-правовим і відноситься до
компетенції адміністративних судів, тому його розгляд судом першої і судом
апеляційної інстанції повинен був здійснюватися за нормами Кодексу
адміністративного судочинства України.

Між тим, як убачається з матеріалів справи, суди розглянули справу після 1
вересня 2005 року за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом
України (далі - ЦПК України).

Таким чином, суди, вирішуючи спір, дійшли помилкового висновку про
наявність цивільно-правового спору й помилково розглянули справу за нормами ЦПК
України.

Оскільки судами допущено порушення норм процесуального права, яке призвело
до неправильного вирішення справи, рішення районного та апеляційного суду
підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції для розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного
суду м. Києва від  19 грудня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 7 лютого 2008 року скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

Т.Є. Жайворонок

Н.П. Лященко

В.С. Перепічай

Ю.В. Прокопчук