Справа
№ 2-10/08
І МЕНЕМ  У К Р А Ї Н И
03 липня 2008 р.       Орджонікідзевський районний суд міста
в складі: головуючого судді -
при секретарі - Гапоненко В.О.,
за участю адвоката - ОСОБА_7,
представника позивача - ОСОБА_8,
відповідачів - ОСОБА_5,
представника відповідача - ОСОБА_9,
3 особи - Молодчої Г.М.,
представника третьої особи - Кухта
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові  цивільну
справу за позовом  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, 3 особи-приватні нотаріуси Харківського міського нотаріального округу
Молодча Галина Миколаївна, Варнікова Ксенія Вікторівна, Янова Оксана
Євгенівна., ВГІРФО Орджонікідзевського РВ ГУ МВСУ в Харківській області, Орган
опіки та піклування Орджонікідзевської районної в м.Харкові ради про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу квартири та усунення перешкод в
користуванні власністю,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду 13.06.2004 р. з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, 3 особи - приватні
нотаріуси Харківського міського нотаріального округу Молодчая Г.М., Варнікова
К.В., Янова О.Є., про визнання недійсною довіреності, виданої від імені
позивача на користь ОСОБА_5 13.04.2004 р. на право управління і розпорядження
всім належним йому майном, визнання
недійсним договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у м.Харкові,
укладеного 26.04.2004 р. між позивачем і ОСОБА_4,  а також подальшого договору від 15.05.2004
р., яким квартира продана ОСОБА_2 і про
визнання права власності на вищевказану квартиру. В обгрунтування своїх
позовних вимог позивач посилається на те, що в 1993 р. він заповів квартиру, що
належить йому, своїй дочці ОСОБА_8, ніяких намірів продати або відчужити іншим
способом квартиру він не мав, оскільки квартира була його постійним і єдиним
місцем проживання. До квітня 2004 р. позивач користувався своєю квартирою, ніде
не працював, тому коштів для існування не мав, в міру можливості йому допомагала
дочка, а крім того, на той час він ще й зловживав спиртними напоями. У квітні
2004 р., під час того, як позивач знаходився в нетверезому стані,  до нього в довіру увійшли троє незнайомих
чоловіків, запропонували узяти на квартиру квартиранта за певну платню, для
чого необхідно було оформити довіреність на цього чоловіка, як згодом виявилося
ОСОБА_5 13.04.2004 р. ОСОБА_1 привезли до приватного нотаріуса, де позивач
поставив свій підпис під документом, але, оскільки йому ніяких роз'яснень не
дали, про правові наслідки підписання довіреності не попередили, йому було
невідомо який саме документ він підписав. Позивач вважає, що при підписанні
довіреності він помилявся щодо обставин, які мають для нього істотне значення.
Після оформлення довіреності, через декілька днів ОСОБА_5 та його знайомі
забрали у позивача ключ від його власної квартири під приводом виготовити
дублікат для квартиранта, а також паспорт для того, щоб помістити позивача
нібито в лікарню на лікування, проте вивезли його замість лікарні в с.Михайлівка.
Весь час, який знадобився вказаним невідомим особам для оформлення документів
щодо квартири позивача, вони купували для
ОСОБА_1 їжу та спиртні напої, поїли його, а тому він  не міг в повній мірі усвідомлювати свої дії.
Оригінали документів на квартиру позивач передав  на зберігання своїй дочці і був переконаний в
тому, що ніхто не зможе позбавити його права власності на цю квартиру.
26.04.2004 р. ОСОБА_5,  без дозволу ОСОБА_1,
продав за довіреністю квартиру позивача ОСОБА_4, проте грошей позивач за продаж
своєї квартири не одержав. Як згодом стало відомо, не відаючи про вищевказані
події та переживаючи з приводу зникнення батька, дочка позивача ОСОБА_8
звернулася в УБОЗ УМВСУ в Харківській області із заявою про розшук батька і 22
травня 2004 р. працівники міліції знайшли його. У квартирі  ОСОБА_1 на той час вже проживали сторонні
люди, змінили вхідні двері і проводили ремонтні роботи  в квартирі. 15.05.2004 р., тобто в період
розшуку ОСОБА_1, його квартира була ще раз продана, а саме відповідачка ОСОБА_4
продала квартиру ОСОБА_2 Позивач наполягає на тому, що ніякого наміру продати
квартиру в нього не було, доказом цьому є відсутність у нього документів і,
вважає, що ОСОБА_5 зі своїми  спільниками
умисно ввели його в оману щодо обставин, які мають істотне значення при
підписанні довіреності і  навмисно
позбавили  права власності, всупереч його
У ході судового розгляду
справи ОСОБА_1 доповнивши свої вимоги, пред'явив позов також до ОСОБА_6,
ОСОБА_3, 3 особи - приватні нотаріуси, що засвідчували дії, ВГІРФО
Орджонікідзевського РВ,  Орган опіки і
опікування Орджонікідзевської районної в місті Харкові ради, про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу квартири, поверненні сторін у первісне
становище, зняття з реєстрації ОСОБА_2 і осіб, зареєстрованих в спірній
квартирі разом із нею, а саме ОСОБА_3 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та їх виселення.
Позивач посилається на те, що дії по укладенню договору купівлі-продажу
квартири між ОСОБА_5, що діяв від імені ОСОБА_1, і ОСОБА_4 заздалегідь були
направлені на порушення його конституційних прав, незаконне заволодіння його
майном, а крім того, при подальшому укладенні угоди з продажу квартири
відповідачка ОСОБА_4 приховала обставини придбання нею квартири від ОСОБА_2 (
Відповідач ОСОБА_6, що
відбуває покарання в місцях позбавлення волі, направив заперечення проти
позову, іменоване як позовна заява, в якій указує, що не має ніяких підстав для
визнання зазначених договорів недійсними, а також, що в діях ОСОБА_5 і ОСОБА_4
відсутня протиправність і несумлінність ( л.д. 203-206).
Відповідачка ОСОБА_4  при вирішенні спору покладається на розсуд
суду, пояснивши, що за вироком суду покарання за злочин відносно ОСОБА_10 вона
відбуває, квартиру ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_5, але угода була не дійсною, гроші
за квартиру не передавалися,  такі дії
проводилися на прохання ОСОБА_6, який пообіцяв заплатити 500 доларів, але так і
не розрахувався з нею. ОСОБА_4 стверджувала, що для ОСОБА_6 був потрібен тільки
її  паспорт і присутність приукладенні
угоді. Крім того, в її присутності ОСОБА_6 і його знайомі вивезли з квартири
ОСОБА_1 всі речі, після чого квартиру вона показала покупцеві ОСОБА_2 Отриманий
від ОСОБА_2 завдаток за квартиру ОСОБА_6 забрав у ОСОБА_4
Відповідач ОСОБА_5  проти позову заперечував, не оспорював, що
фактично ОСОБА_1 був обманутий, хоча юридично всі документи оформлені законно.
Пояснив, що по вказівці ОСОБА_6 генеральну довіреність від імені ОСОБА_1
оформили на нього, потім, через БТІ, ОСОБА_6 з ОСОБА_5 відновлювали
правовстановлюючі документи на квартиру ОСОБА_1 Як повідомив ОСОБА_6 він нібито
придбав будинок у селі для ОСОБА_1 Генеральну довіреність ОСОБА_6, після  посвідчення її нотаріусом,  відразу ж забрав собі і самостійно керував
всім процесом продажу квартири. ОСОБА_5 він
використовував як водія, щоб доставити ОСОБА_1 в село. ОСОБА_6 також
віддав ОСОБА_5 розписку від імені ОСОБА_1 про те, що нібито той гроші за
квартиру одержав, хоча він  усвідомлював,
що й позивача, і його ОСОБА_6 з другом на ім'я ОСОБА_11 просто обманував.
Представник відповідачів
ОСОБА_3 і ОСОБА_2- ОСОБА_9 проти позову заперечував, пояснивши, що близько року
вони шукали квартиру, придбанням займалися через агентство нерухомості,
знайдений варіант їх влаштував, розмови велися з ОСОБА_4, яка була власником
квартири, з'ясували, що в квартирі ніхто не зареєстрований. У квартиру
вселилася сім'я ОСОБА_3 25.05.2004 р. після проведення там косметичного
Представник 3-особи - відділу
опіки і опікування Орджонікідзевської районної в місті Харкові ради при
вирішенні спору покладається на розсуд суду, зазначивши, що відповідачі є
добросовісними набувачами нерухомого майна, в установленому порядку
зареєстровані в квартирі, тому, у разі визнання угоди купівлі-продажу спірної
квартири недійсною, представник 3-особи заперечує проти виселення ОСОБА_3 з
неповнолітньою дитиною.
Приватний нотаріус Молодчая
Г.М. проти позову заперечувала, наполягала на те, що при посвідченні
довіреності був присутній ОСОБА_1 і ОСОБА_5, позивачу були роз'яснені всі
наслідки оформлення генеральної довіреності. У розмові з нотаріусом ОСОБА_1
повідомив, що не може оформити договір купівлі-продажу, оскільки  є заборгованість по комунальних послугах і у
нього немає грошей на таку угоду. ОСОБА_5 він представив як свого далекого
родича, розповів, що має дочку, але вона зовсім не спілкується і не відвідує
батька. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не розумів складений текст на українській
мові, йому зробили усний переклад на російську мову, але в довіреності це не
вказали. Таким чином,  підстав для
відмови в посвідченні довіреності на користь ОСОБА_5 від імені ОСОБА_1, на
думку 3 - особи,  не було.
3 особи - приватний нотаріус
Варнікова К.В., представник ВГІРФО
Орджонікідзевського РВ у судове засідання не з'явилися, про день
розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином, про свою участь у
справі не заявили.
3 особа -  приватний нотаріус Янова О.Є. просить
розглядати справу за її відсутності, надала суду письмові пояснення про те, що
для посвідчення угоди купівлі продажу спірної квартири їй були надані всі
необхідні документи, також нею було перевірено відсутність податкової застави у
ОСОБА_4 і заборони на відчуження або арешту на
об'єкт нерухомості, чоловік ОСОБА_4
письмово подав заяву про згоду на продаж цієї квартири, було  встановлено, що договір не носить характеру
мнимого або удаваного правочину, між сторонами досягнута домовленість про
істотні умови договору, зокрема  про ціну
( а.с.62, 64-65, 127).
Суд, вислухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані докази, приходить до
Спірною є однокімнатна
ізольована квартира АДРЕСА_1 у м.Харкові жилою площею 16,74 кв.м., яка надана
ОСОБА_1 виконкомом Дзержинскої районної ради м.Харкова згідно ордеру від
26.07.1985 р.  Свідоцтво про право
власності на житло видане Харківським міським центром приватизації державного
житлового фонду 06.10.1993 р. ( а.с.7, 8-10).
ОСОБА_1 21.12.1993 р. оформив заповіт, яким заповідав своїй дочці
ОСОБА_8 однокімнатну приватизовану квартиру, що належить йому на праві
власності (а.с. 11).
Як пояснила в судовому
засіданні представник позивача ОСОБА_8 її батько - позивач у справі  проживав один, зловживав спиртними напоями, в
міру можливості вона йому допомагала, всі документи на квартиру ОСОБА_1 передав
їй на зберігання, оскільки боявся, що його можуть обманути та відібрати
незаконним шляхом квартиру. 03 травня 2004 р.
їй подзвонила сусідка по квартирі батька і повідомила, що квартира
батька продається, а наступного дня  передзвонила
і сказала, що ОСОБА_1 давно не бачила, з його квартири виносять усі його речі.
Тоді ОСОБА_8  викликала міліцію і
приїхала  до батька на квартиру. ОСОБА_4
представилася власником цієї квартири, показала документи на квартиру і не
знала нічого про місце знаходження самого ОСОБА_1 Представник позивача
вивантажила речі батька, занесла їх знову до квартири та попросила ОСОБА_4
розібратися,  яким чином вона придбала
квартиру, яка належить її батьку, замість цього до квартири прийшли особи
кавказької національності, стали загрожувати ОСОБА_8, виганяти її з
квартири,  побилися зі знайомими ОСОБА_8,
які з нею приїхали. Тільки після звернення ОСОБА_8 до УБОЗ із заявою про розшук
батька, його знайшли в с.Михайлівка Чугуївського району Харківської області.
З наданої суду довіреності на
користування і розпорядження майном, засвідченої приватним нотаріусом Молодчою
Г.М. 13.04.2004 р. випливає, що ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_5 управляти і
розпоряджатися всім майном, що йому належить, у зв'язку з чим  він мав право укладати всі дозволені законом
угоди,  продавати об'єкти права
власності, зокрема нерухомості, як то квартири, будинки та інше, отримувати
гроші, розпоряджатися  рахунками в
банках,  замість позивача розписуватися
та виконувати всі дії , пов'язані з виконанням довіреності, яка видана строком
на 3 роки  ( а.с. 12).
За договором купівлі-продажу
від 26.04.2004 р., засвідченого приватним нотаріусом Варніковою К.В.,  ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_5
продав ОСОБА_4  квартиру АДРЕСА_1 в
м.Харкові, що належить йому на праві власності. Для здійснення цього правочину
був наданий дублікат свідоцтва про право власності на житло, виданий КП
«Харківське міське БТІ» 21.04.2004 р. ( а.с. 15). Договором передбачено, що за
згодою сторін, протягом семи календарних днів квартира буде звільнена, особи,
які там прописані будуть зняті з реєстрації, також буде погашена заборгованість
по комунальних платежах. Згідно довідки ЖЕД-144 ОСОБА_1 виписаний з квартири
громадянином ОСОБА_5 на підставі генеральної довіреності і паспорта на ім'я
ОСОБА_1 28.04.2004 р. ( а.с.16, 20).
Відповідно до ст.228 ЦК
України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина або
спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної особи. Правочин, який
порушує публічний порядок, є нікчемним.
Вироком Орджонікідзевського
районного суду м.Харкова від 10.08.2006 р. ОСОБА_6 засуджений за ст.ст.146 ч.3,
190 ч.4, 15 ч.2-190 ч.4, 369 ч.1 КК України, ОСОБА_4- за ст.ст.146 ч.3, 190
ч.4, 15 ч.2-190 ч.4 КК України,  ОСОБА_5
- за ст.ст.146 ч.3, 190 ч.4, 15 ч.2-369 ч.1 КК України. Вирок вступив в законну
силу. Згідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає заяву про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії
та чи вчинені вони цією особою.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 визнані винними в скоєнні ряду злочинів, зокрема за епізодом злочинних
дій відносно ОСОБА_1 Вироком суду встановлено, що на початку квітня 2004 р.
ОСОБА_6 разом з членами організованої злочинної групи ОСОБА_5 і невстановленою
особою кавказької національності на ім'я «Сахил», при огляді території
Роганського жилмасиву для виявлення потенційних об'єктів своєї злочинної
діяльності, побачили ОСОБА_1, що займається збором на вулиці порожніх пляшок,
схильного до вживання спиртного. Провівши бесіду з ОСОБА_1 і встановивши, що
він одноособово проживає і є власником однокімнатної квартири, засуджені
вирішили заволодіти шляхом шахрайства його квартирою, після чого продати її і
розділити одержані грошові кошти між членами організованої злочинної групи. На
виконання злочинного наміру, вводячи ОСОБА_1 в оману відносно дійсних своїх
намірів, використовуючи його скрутне матеріальне становище і алкогольну
залежність, запропонували ОСОБА_1 прийняти ОСОБА_5 на квартиру на тимчасове
мешкання, а натомість обіцяли допомагати продуктами і забезпечувати спиртними
напоями. Надалі засуджені розпивали з ОСОБА_1 спиртні напої або надавали йому
можливість самостійно споживати спиртне, підтримуючи і розвиваючи алкогольну
залежність ОСОБА_1 та знаходження його в стані алкогольного сп'яніння, при
якому ОСОБА_1 не повною мірою усвідомлював юридичне значення своїх дій.
Увійшовши в довіру до ОСОБА_1, свідомо знаючи про наявність дійсних
правовстановлюючих документів на квартиру та заповіту про перехід права
власності на квартиру ОСОБА_1 до його дочки ОСОБА_8, які зберігалися у неї і не
могли бути використані для шахрайського заволодіння квартирою,  засуджені переконали ОСОБА_1 в нібито
необхідності узаконити підстави тимчасового проживання ОСОБА_5 в його квартирі
шляхом видачі довіреності, що й було зроблено. 13 квітня 2004 р., навмисно
привівши ОСОБА_1 до нотаріуса в стані алкогольного сп'яніння і навмисно не
взявши його окуляри, що позбавляло його здатності особисто прочитати будь-які
документи,  ОСОБА_6 з ОСОБА_5 сприяли
нотаріальному засвідченню від імені ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_5 генеральної
довіреності на право управління і розпорядження його майном, включаючи право на
продаж житла на умовах і на розсуд довіреної особи. Після цього вони забрали у
ОСОБА_1 документи, що засвідчують його особу, паспорт і довідку про присвоєння
ідентифікаційного номеру, виготовили дублікати ключів від замку вхідної двері в
його квартирі, переконали ОСОБА_1 надати допомогу у веденні домашнього
господарства нібито на дачі ОСОБА_6, підібрали для позивача будинок в
с.Михайлівка, зареєстрований на ім'я ОСОБА_12, де вона проживала, і поселили
туди ОСОБА_1 для проживання, де обмежували його свободу пересування, декілька
разів доставляли до Харкова і кілька днів утримували в квартирі ОСОБА_4, аж до
виявлення його співробітниками міліції.
20 квітня 2004 р. засуджені,  на
підставі довіреності,  звернулися  із заявою видати дублікат свідоцтва про право
власності на житло і здійснили фіктивну угоду купівлі-продажу квартири між
ОСОБА_5, що діяв за довіреністю від імені ОСОБА_1, і ОСОБА_4,  яку засвідчили 26 квітня 2004 р.  Оформивши вказаний фіктивний договір члени
організованої злочинної групи для отримання доходу та для досягнення цієї мети,
15 травня 2004 р. через агентство нерухомості «Харків-Ріелтер» здійснили
реальний продаж квартири ОСОБА_2 за 40810 грн. ( а.с.97-121).

Таким чином, договір купівлі-продажу
квартири від імені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4, засвідчений 26.04.2004 р.
приватним нотаріусом Варніковою К.В., необхідно визнати недійсним.  Разом із тим вимоги ОСОБА_1 про визнання
недійсною генеральної довіреності, виданої на користь ОСОБА_5, не підлягають
задоволенню, оскільки строк дії довіреності - сплинув, всі ті дії, які
необхідно було зробити ОСОБА_6, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по цій довіреності -
реалізовані.

Відповідно до ст.230 ЦК
України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які
можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно договору
купівлі-продажу від 15.05.2004 р., засвідченого приватним нотаріусом Яновою
О.Є.,  ОСОБА_4 продала ОСОБА_2 квартиру,
яка правомірно належала ОСОБА_1 ( а.с. 17). На даний час в спірній квартирі
зареєстрована 30.06.2004 р. ОСОБА_3 з дочкою
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Особовий рахунок відкритий на ім'я ОСОБА_2, яка є
власником квартири, але не зареєстрована за даною адресою ( а.с. 132).

З пояснень відповідачки ОСОБА_4,
вироку  Орджонікідзевського районного
суду м.Харкова випливає, що відповідачка навмисно приховала від покупця істотні
обставини придбання нею квартири, тому таку угоду слід визнати недійсною.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК
України  у разі недійсності правочину
кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які
існують на момент відшкодування.

Оскільки, при визнанні
зазначених договорів купівлі-продажу квартири недійсними, право власності на
квартиру залишається за ОСОБА_1,  його
вимоги про визнання права власності на квартиру, яка за ним зареєстроване з
1993 р., є зайвими.

У відповідності до положень
п.3  ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за
відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право
витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно   вибуло з володіння власника або особи, якій
він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Ст.391 ЦК України передбачено,
що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм майном.

Беручи до уваги, що квартира
вибула з володіння Коржева В.О. не з його волі, а шляхом злочинних дій ОСОБА_6,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позивач має право вимагати усунення перешкод в користуванні
своєю власністю, а саме квартирою, що належить йому.

Таким чином суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є
обґрунтованими і підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного і
керуючись  ст.ст.10, 11, 60, 209, 212,
214-215, 218 ЦПК України,  ст.ст.216,
228, 229 ч.1,  230, 388, 391 ЦК України,
суд, -

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, 3 особи - приватні нотаріуси Харківського міського нотаріального
округу Молодча Г.М., Варнікова К.В., Янова О.Є., ВГІРФО Орджонікідзевського РВ
ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області, Орган опіки та піклування Орджонікідзевської
районної в місті Харкові ради задовольнити частково.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в м.Харкові, укладений між  ОСОБА_1, від імені якого діяв за довіреністю
ОСОБА_5та ОСОБА_4, посвідчений 26 квітня 2004 р. приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального округу Варніковою Ксенією Вікторівною.

Визнати недійсним договір  купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в м.Харкові,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений 15 травня 2004 р. приватним
нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою Оксаною
Євгенівною.

Зняти з реєстраційного
обліку  ОСОБА_3з неповнолітньою дочкою
ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1,  та виселити
зазначених осіб  разом з усіма
членами  сім'ї з кв.АДРЕСА_1 в м.Харкові
без надання іншого жилого приміщення.

В позові ОСОБА_1 про визнання
недійсної довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_5 на право управління та розпорядження
всім належним позивачеві майном, посвідченої 13 квітня 2004 р. приватним
нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Молодчою Галиною
Миколаївною відмовити за необґрунтованістю заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до 03 серпня 2008 р. через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ -