У Х В А Л А ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

29 жовтня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного

Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути  Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Першотравневого
районного центру зайнятості в Донецькій області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Першотравневого районного
центру зайнятості в Донецькій області про стягнення заборгованості та
відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Першотравневого районного центру зайнятості на рішення
Апеляційного суду Донецької області від 22 листопада 2007 року та за касаційною
скаргою ОСОБА_1 й ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2007 року та рішення Апеляційного
суду Донецької області від 22 листопада 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2007 року Першотравневий районний центр
зайнятості в Донецькій області (далі - Першотравневий РЦЗ)  звернувся
до  суду  з
позовами до ОСОБА_1  і  ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позивач зазначав, що відповідачі при зверненні із заявами
про надання кожному з них статусу безробітного надали неправдиві відомості, а
саме: не вказали, що є суб'єктами підприємницької діяльності.

Оскільки відповідачів знято з обліку, але вони не
повернули безпідставно нараховану й виплачену кожному з них допомогу по
безробіттю, Першотравневий РЦЗ просив суд
стягнути  на  його
користь  із  ОСОБА_1 1416 грн. 49 коп.,   а  з
ОСОБА_2 - 2098 грн. 68 коп.

ОСОБА_1 позов не визнав та в серпні 2007 року подав
зустрічний позов до Першотравневого РЦЗ про стягнення заборгованості й
відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що його підприємницька  діяльність була припинена у вересні 2005 року
на підставі рішення господарського суду, з Єдиного державного реєстру
підприємств, установ та організацій його як суб'єкта  підприємницької  діяльності не було виключено помилково, а
тому у виплаті йому соціальної допомоги по безробіттю Першотравневим РЦЗ
відмовлено безпідставно.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 27 серпня 2007 року позови об'єднанні в одне провадження.

Рішенням цього місцевого суду від 10 вересня 2007
року первісний позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1
на користь Першотравневого РЦЗ 1416
грн. 49 коп., а з ОСОБА_2 - 2098 грн. 68 коп. та судові витрати; в зустрічному позові
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від
22 листопада 2007 року рішення місцевого суду в частині задоволення
первісного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у
первісному позові відмовлено, а в решті рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі Першотравневий РЦЗ
посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення апеляційного суду
та залишення в силі рішення місцевого суду.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у касаційній
скарзі ставлять питання про скасування судових рішень і вирішення справи по
суті, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального
права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційні
скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір, суди
вважали, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте погодитися з цим висновком
судів не можна.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства
(далі - КАС) України.

Відповідно до змісту п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий
спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Частиною 4 ст. 50 КАС України передбачено, що громадяни України, можуть
бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених законом.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 18 Закону України "Про зайнятість
населення" для реалізації державної політики зайнятості населення,
професійної орієнтації, підготовки й перепідготовки, працевлаштування та
соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається
Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність
якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики
України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.
Державна служба зайнятості складається з: Державного центру зайнятості
Міністерства праці та соціальної політики України, центру зайнятості Автономної
Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних,
міськрайонних, міських і районних у містах центрів зайнятості, центрів
організації професійного навчання незайнятого населення та центрів професійної
орієнтації населення, інспекцій по контролю за додержанням законодавства про
зайнятість населення.

Тобто на органи державного центру зайнятості, зокрема, покладаються функції
реалізації державної політики зайнятості населення та соціальної підтримки
тимчасово не працюючих громадян, тому Першотравневий
РЦЗ виконує делеговані йому законом владні повноваження щодо виплати допомоги по безробіттю й спір, що виник за
зверненням цього центру зайнятості, підлягає розгляду в порядку
адміністративного, а не цивільного судочинства.

Подаючи зустрічний позов, ОСОБА_1 фактично оскаржив дії
органу владних повноважень, а тому цей позов відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.
17 КАС України відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК України судове  рішення
підлягає скасуванню в касаційному порядку із  закриттям
провадження  у  справі
з підстав, визначених статтею 205 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо справа
не  підлягає   розгляду
в   порядку   цивільного судочинства.

Керуючись ст. 340 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Першотравневого районного центру
зайнятості в Донецькій області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2007 року та рішення Апеляційного
суду Донецької області від 22 листопада 2007 року скасувати, а
провадження у справі за позовом Першотравневого
районного центру зайнятості в Донецькій області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення коштів і за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Першотравневого районного
центру зайнятості в Донецькій області про стягнення заборгованості та
відшкодування моральної шкоди закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк