Справа № 22ц-2044/2008
Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - Коренькова З.Д.
У Х В А Л А

Іменем
України

08 грудня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого:

Коренькової З.Д.

суддів:

Бобрової І.О., Лакізи Г.П..

при секретарі:

Марченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Прилуцького міськрайонного суду від
09 вересня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
порядку користування квартирою, -

в с т а н о в и в:

На рішення Прилуцького
міськрайонного суду від 09 вересня 2008 року, яким позов ОСОБА_1 задоволений,
подана апеляційна скарга відповідачем ОСОБА_2, в якій він просить скасувати
рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться
до того, що судом при постановленні рішення були порушені норми процесуального
права, а саме ст.ст. 11, 173 ЦПК України. Вважає, що суд повинен був розглядати
вимоги позивачки стосовно проведення реального розподілу майна. Суд же встановивши
порядок користування квартирою вийшов за межі позовних вимог, чим порушив ст.
11 ЦПК України.  Під час розгляду справи
позивачка не змінювала і не уточнювала позовні вимоги, що підтверджується
відсутністю подання нею відповідної заяви та відсутності клопотання в усній
формі. Не дотримався суд і ст. 173 ЦПК, яка передбачає, що в разі зміни
позивачем своїх вимог, головуючий повинен запропонувати викласти ці зміни у
письмовій формі, встановленій для позовній заяві.

Оскаржуваним рішенням виділено ОСОБА_1
у відокремлене самостійне користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 у м.
Прилуки Чернігівської області згідно поетажного плану квартири - кімнату № 2,
площею 16,4 кв.м, кладову № 4, площею 1,4 кв.м; ОСОБА_2 виділено кімнату № 5,
площею 12,7 кв.м, кладову № 3, площею 0,7 кв.м, балкон № 9, площею № 0,9 кв.м..
Решта приміщень : коридор № 1, кухня № 6, ванна кімната № 7, санузел № 8
залишені у спільному сумісному користуванні сторін. При виборі варіантів
користування приміщеннями квартири суд врахував позицію кожної із сторін, а
також при постановленні рішення застосував ст. 358 ЦК України, відповідно до
якої співвласники у праві спільної часткової власності на квартиру мають право
на встановлення порядку користування приміщеннями такої квартири.

Вислухавши суддю - доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 10 квітня 2008 року за ОСОБА_1
було визнано право власності на &frac12; частину квартири АДРЕСА_1 у м. Прилуки, як на майно, що
належало сторонам на праві спільної сумісної власності, набуте за час шлюбу.
Отже, на даний час спірна квартира належить ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на праві спільної
часткової власності.

Відповідно до положень ч.3 ст. 358 ЦК
України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці
у праві спільної часткової власності.

З урахуванням зазначених положень і
тих обставин, що спірна квартира має дві ізольовані кімнати та інші допоміжні
приміщення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивачки є
цілком обгрунтованими, а тому врахував позиції сторін та виділив останнім у
самостійне користування приміщення квартири згідно поетажного плану.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
зазначає, що суд порушив норми процесуального права, а саме ст.ст. 11, 173 ЦПК
України. Такі доводи апеляційний суд не бере до уваги, адже відповідно до ст.
31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити
підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1
просила розподілити майно, що знаходиться з відповідачем у спільній власності
та виділити в належній їй &frac12; частині квартири кімнату № 2 та кладовку № 4, а
відповідачу залишити в належній йому &frac12; частині кімнату № 5 з балконом та кладовку № 3, решту
приміщень залишити в загальному користуванні. В процесі розгляду справи в
судовому засіданні 09.09.2008 року позивачка уточнила свої вимоги та просила
встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши сторонам ці ж самі
приміщення, про які вона зазначала в позовній заяві.

Отже, не можна вважати, що суд порушив
ст.11ЦПКУкраїни, вийшовши за межі позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 уточнила
позовні вимоги і саме стосовно цих вимог суд і постановив рішення. Крім того, слід
зазначити, що те, що позивачка не виклала уточнюючі позовні вимоги у письмовій
формі, встановленої для позовної заяви, не є недотриманням процесуальних норм
права, так як ЦПК України не встановлює обов'язку для позивача викладати
уточнюючі або змінені позовні вимоги у письмовій формі, достатньо зазначити про
це в усній формі в судовому засіданні при розгляді справи судом першої
інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до висновку, що доводи відповідача не дають підстав для скасування
законно ухваленого рішення, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 303,
307, 308, 313 - 315, 317, 319, 325 ЦПК України,
апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного
суду від 09 вересня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку на протязі двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: