Апеляційний суд Запорізької
Справа №22-3330/08
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 року                                                               м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді       Бондаря
М.С.

суддів                          Гончара
О.С.,Маловічко С.В.

при секретарі               Белименко
С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ЗАТ КБ „ПриватБанк” на ухвалу судді Леніського районного суду м.
Запоріжжя від 12 червня 2008 року в справі за заявою ЗАТ КБ „ПриватБанк” про
видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1грошових коштів за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Леніського районного суду м. Запоріжжя від
12 червня 2008 року відмовлено ЗАТ КБ „ПриватБанк” у прийнятті заяви про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором,
відсоткам за користування кредитом, комісії та пені.

З даною ухвалою суду ЗАТ КБ
„ПриватБанк” не згодне, в зв'язку з чим звернулося до суду з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просило її скасувати і передати питання на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Вислухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.4 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд має право
скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції.

Встановлено, що відмовляючи ЗАТ КБ „ПриватБанк” у
прийнятті заяви про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за
правочином - кредитним договором суд першої інстанції керувався тим, що відповідно
до ч.1 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового
наказу, якщо заявлено вимогу непередбачену ст. 96 цього Кодексу, або із заяви і
поданих документів вбачається спір про право.

Разом з тим, з такими висновками суду погодитись не
можна.

Відповідно до ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути
видано, якщо заявлено вимогу, яка ґрунтується на правочині, вчиненому у
письмовій формі.

Кредитний договір від 21 листопада 2005 року укладений
між ЗАТ КБ „ПриватБанк” і ОСОБА_1 вчинено в письмовій формі. Підстав вважати
зазначений правочин нікчемним нема. Заявник в заяві про видачу судового наказу
не ставить питання про визнання, встановлення, поновлення, скасування,
позбавлення чи припинення прав сторін, або ж усунення будь-яких перешкод щодо
нього. Отже за таких обставин судова колегія приходить до переконання, що
оскаржувана ухвала суду не ґрунтується на законі, а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ЗАТ КБ „ПриватБанк” задовольнити.

Ухвалу судді Леніського районного суду м. Запоріжжя від
12 червня 2008 року про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу по
справі скасувати і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

суддя

суддя

Бондар М.С.

Маловічко С.В.

Гончар О.С.