Апеляційний суд Кіровоградської області
-----------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №22-1070 2008р.
Головуючий у першій інстанції
Категорія  45                        Доповідач  Черниш Т.В.
24 липня 2008 року     Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в
головуючого - Бубличенко В.П.,
суддів - Черниш Т.В.,
секретарі  Дімановій Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною  скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від  4
В листопаді 2007 року відкрите акціонерне товариство «Новгородківський
райагрохім» (далі- ВАТ «Новгородківський райагрохім») звернулось з позовом до
ОСОБА_1 про  стягнення збитків. Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідачка,
самовільно зайнявши і засіявши ярим ячменем весною 2006 року розташовану
на території Куцівської сільської ради Новгородківського району земельну
ділянку №383 площею 7,77 га, яку її власник ОСОБА_2 передав товариству в
користування строком на 7 років за відповідним договором оренди, укладеним 29
березня 2005р., позбавила можливості ТОВ здійснити намір засіяти восени 2006 р.
земельну ділянку ріпаком технічним озимим, у зв'язку з чим товариство не
позивач просив стягнути з ОСОБА_1 зазначену
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 4 квітня 2008 року
позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати зазначене рішення з мотивів
порушення норм матеріального і процесуального права  і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні
позову. Зазначала, зокрема, що суд не мав підстав для висновку про самовільне
зайняття нею земельної ділянки, оскільки факт домовленості з позивачем про
обмін земельними ділянками встановлено постановою про відмову в порушенні проти
неї кримінальної справи та підтверджено доказами, яким суд не дав належної
оцінки.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник
повністю підтримали доводи апеляційної скарги; позивач, повідомлений належним
чином, до суду не з'явився, що не перешкоджає розглядові справи в його
відсутності.

Перевіривши за матеріалами справи законність та обґрунтованість рішення в
межах, визначених ст. 303 ЦПК України, заслухавши пояснення відповідача,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_1
неправомірно   використовувала до осені
2006року зайняту нею весною того року земельну ділянку, що перебувала в оренді
позивача, чим  порушила права останнього
як землекористувача, тому повинні нести цивільну відповідальність за самовільне
зайняття земельної ділянки.

Обґрунтування покладеного в основу рішення висновку про наявність правових
підстав для відшкодування позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди  повною мірою узгоджується з нормами чинного
земельного законодавства, зокрема, ст.ст. 211, 152, 156 ЗК України,
роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в пунктах 12, 14, 16
постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вимогами ст.. 22 ЦК
України, відповідає обставинам справи та наданим доказам. Зокрема, факт
самовільного зайняття ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, яка перебувала в
користуванні відповідача, що призвело до неотримання останнім доходу,
підтверджено актом комісії від 5 жовтня 2006 року (а.с.12), протоколом огляду
від 5 жовтня 2006 року(а.с.15). Розмір збитків, заподіяних ТОВ як
землекористувачу, визначена комісією, створеною райдержадміністрацією (а.с.20).
Ні при вирішенні спору судом першої інстанції, ні при розгляді справи в
апеляційному провадженні ОСОБА_1 не надала доказів на спростування висновку
комісії щодо розміру збитків.

Доводи апеляційної скарги і заперечення відповідача проти позову зводились
до твердження про те, що з директором ТОВ «Новгородківський райагрохім» була
усна домовленість про обмін спірної земельної ділянки на земельну ділянку
розміром 9,73 га, належної чоловікові відповідачки, з метою раціонального їх
обробітку. Однак переконливих доказів на підтвердження цього факту, не визнаного
позивачем, ОСОБА_1 не надала. Відсутні і докази, які б свідчили про виникнення
в неї права на використання спірної земельної ділянки відповідно до вимог ст..
125, 126 Земельного кодексу України. Наявний в матеріалах справи акт обстеження
від 6 серпня 2007р., за даними якого земельна ділянка розміром 9,73 га, засіяна
рапсом, входить в загальну площу поля, яке займає ТОВ «Новгородківський
райагрохім», не можна визнати безспірним доказом правомірності використання
відповідачем спірної земельної ділянки. Як пояснила ОСОБА_1, цим актом вона
обґрунтовувала заявлений до ТОВ позов про відшкодування їй збитків, заподіяних
незаконним використанням її земельної ділянки. Постанову начальника ВДІМ
Новгородківського РВ УМВС від 10 жовтня 2006 року про відмову в порушенні
кримінальної справи за відсутністю складу злочину, на яку посилалась ОСОБА_1 на
підтвердження своїх доводів, не має преюдиційного значення у розумінні ст.. 61
ЦПК.

Не спростовують правильного по суті рішення суду першої інстанції і інші
доводи апеляційної скарги. За наведених обставин колегія суддів не вбачає
передбачених ст.. 309 ЦПК України підстав для його скасування чи зміни, а тому,

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України,

У  Х
В  А  Л
И  Л  А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 4 квітня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий

Судді