У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

4 червня 2008 року                                                                         м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Барсукової В.М.,                       Данчука В.Г., Гуменюка В.І.,                         Косенка В.Й., -

розглянувши справу за позовом
ОСОБА_1до виконкому Петровської районної ради м. Донецька
про визнання права власності на недобудований будинок та за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_1про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку,

в с т а н о в и л а :

У жовтні
2005 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на те, що йому
на праві власності, згідно свідоцтва про право на спадщину від 17 липня 1981 року,
належить АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що будинок був старим, він вирішив збудувати новий.
Рішенням виконкому Петровської районної ради м. Донецька від 13 листопада 2002 року
позивачу дозволено будівництво нового будинку. Він приступив до будівництва будинку,
але до цього часу його повністю не збудував. У ОСОБА_1 виникла необхідність відчуження незакінченого
будівництвом будинку, у зв'язку з чим він просив задовольнити
його позовні вимоги та визнати його власником цього недобудованого будинку на підставі
частини 4 статті 331 ЦК України.

У квітні 2006 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу АДРЕСА_1, витребування майна з чужого
незаконного володіння, відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовував
тим, що 21 червня 2002 року ОСОБА_1 видав ОСОБА_5 доручення на право розпоряджатися належним йому
АДРЕСА_1. 8 травня 2003 року вказаний
будинок вона подарувала ОСОБА_2., який і до цього часу, і після укладення угоди мешкав у спірному будинку, перебуваючи
у шлюбі з дочкою ОСОБА_1 Після розлучення ОСОБА_2 був вимушений тимчасово залишити будинок. У травні
2006 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 продав спірний будинок ОСОБА_4, вже не будучи його власником. Оскільки договір
купівлі-продажу суперечить законодавству, представник
позивача просить визнати його недійсним та повернути будинок ОСОБА_2.

Ухвалою
суду від 15 червня 2006 р. вказані позовні заяви об'єднані в одне провадження.

Ухвалою
суду від 19 жовтня 2006 р. позовні вимоги ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,
відшкодування моральної шкоди виділені в окреме провадження.

Рішенням
Петровського районного суду м. Донецька від 19 жовтня 2006 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено. Позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу
будинку з надвірними АДРЕСА_1 укладений 6 грудня 2005 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Зобов'язано ОСОБА_4 повернути
ОСОБА_2. будинок з надвірними АДРЕСА_1

Ухвалою
апеляційного суду Донецької області від 14 грудня 2006 року рішення Петровського
районного суду м. Донецька від 19 жовтня 2006 року залишено без змін. Доповнено
резолютивну частину рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_4 отримані за договором купівлі-продажу кошти у
розмірі 57 860 грн.

У касаційних
скаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_1 просять
скасувати судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення
судом норм процесуального права.

Касаційні скарги  задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що  згідно свідоцтва про право на спадщину від 17
липня 1981 року ОСОБА_1. набув права власності на АДРЕСА_1. Рішенням
виконавчого комітету Петровської районної ради м. Донецька від 13 листопада
2002 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на
будівництво нового будинку під літерою “Е”  за цією ж адресою. Рішенням цього ж
виконавчого комітету від 11 грудня 2002 року
ОСОБА_1 було надано дозвіл на продаж незакінченого будівництвом будинку
під літерою “Е”, ступінь готовності якого складала 60%.

8 травня 2003 року ОСОБА_1, від імені якого
за нотаріально посвідченою довіреністю від 21 червня 2002 року діяла ОСОБА_7,
подарував незакінчений будівництвом будинок ОСОБА_2., уклавши нотаріально
посвідчений договір дарування. Отже, на підставі зазначеного договору
дарування  власником незакінченого
будівництвом будинку став ОСОБА_2

За змістом статей 317, 319 ЦК право
розпорядження майном належить лише власнику цього майна.

Так як, 6 грудня 2005 року ОСОБА_1, не будучи
власником незакінченого будівництвом будинку під літерою “Е” по АДРЕСА_1, уклав
договір його купівлі-продажу з ОСОБА_4, то суд обґрунтовано визнав вказаний
договір недійсним за позовом власника будинку ОСОБА_2 та відповідно до вимог
статті 388 ЦК зобов'язав ОСОБА_4 повернути вказаний будинок його власнику.

Апеляційний суд, залишаючи в силі рішення
суду першої інстанції, доповнив резолютивну частину  рішення реченням  про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 57 860 грн., отриманих за
договором купівлі-продажу від 6 грудня 2005 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з
яким погодився і апеляційний суд, прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Згідно статті 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення
з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційних скарг не спростовують
висновків суду.

Судові
рішення ухвалено з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права,
підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Керуючись
статтями 333, 335-337, 345  ЦПК України ,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Петровського районного суду м. Донецька від 19 жовтня 2006 року  та ухвалу апеляційного суду Донецької області
від  14 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                       В.М.
Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й.
Косенко