Справа № 2-2/2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М

У К Р А Ї Н И

22 липня 2008 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого

Мамаєва В.А.

при секретарі

Сєніній І.М.

за участю представника позивача

Черноморченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Лепетиха цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
,
ОСОБА_3
,
ОСОБА_4
,
ОСОБА_5

ОСОБА_6
,
ОСОБА_7

ОСОБА_8
, третя особа Великолепетиська державна нотаріальна контора Херсонської області, про визнання факту прийняття спадщини, визнання фактів прийняття спадщини
ОСОБА_2
. та
ОСОБА_9
. недійсними, та зустрічний позов
ОСОБА_2
до
ОСОБА_1
,
ОСОБА_3
,
ОСОБА_4
,
ОСОБА_5

ОСОБА_6
,
ОСОБА_7

ОСОБА_8
про встановлення факту прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1
. звернулася до суду із позовом до Великолепетиської державної нотаріальної контори про відміну постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.08.2006 року постановою державний нотаріус Великолепетиської державної нотаріальної контори відмовив їй у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частку земельної ділянки, що залишилася після смерті померлого 01.07.2002 року її батька –
ОСОБА_10
, яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії
ІНФОРМАЦІЯ_1
, оскільки вона не прийняла спадщину в установленому законом порядку. А наявність у неї державного акту не є доказом прийняття спадщини після смерті батька. Згідно ст. 549 ЦК України(1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадкового майна або подав нотаріальному орану заяву про її прийняття. Спадщину після смерті батька вона прийняла фактично тому, що прийняла заходи до збереження Державного акту, який батько віддав їй ще при своєму житті. Вона звернулася до нотаріуса з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину на частку, яка буде належати їй по закону і пред»явила Державний акт в оригіналі, який зберігався у неї з часу відкриття спадщини. У нотаріуса не було підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що належала їй після смерті батька. Позивач просила зобов»язати державного нотаріуса Великолепетиської державної нотаріальної контори вчинити нотаріальну дію та видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 6,42 га., що залишилася після смерті померлого 01.07.2002 року
ОСОБА_10
.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 06.12.2006 року у задоволені позову
ОСОБА_1
. відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 30.01.2007 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1
. задоволено частково, рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 06.12.2006 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд в той же суд іншим суддею.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1
. змінила позовні вимоги і просить суд: 1) визнати, що вона фактично прийняла спадщину після померлого 01.07.2002 року батька –
ОСОБА_10
тим, що прийняла міри до зберігання Державного акту на право приватної власності на землю серії
ІНФОРМАЦІЯ_1
протягом 6 місяців з дня його смерті; 2) визнати факти прийняття спадщини
ОСОБА_2
та
ОСОБА_9
згідно їх заяв про прийняття спадщини після померлого 01.07.2002 року
ОСОБА_10
, поданих до Великолепетиської Державної нотаріальної контори, недійсними. Свою першу вимогу обґрунтовує тим, що прийняла спадщину після смерті батька фактично, тому, що прийняла міри до збереження Державного акту на право приватної власності на землю серії
ІНФОРМАЦІЯ_1
, що належав батьку. Другу позовну вимогу обґрунтовує тим, що після смерті батька брати:
ОСОБА_2
. та
ОСОБА_9
. спадщину в установлений законом строк не прийняли. Рішеннями Великолепетиського районного суду від 23.03.2005 року їм було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька –
ОСОБА_10
., який помер 01.07.2002 року. На судових засіданнях вона не була, а тому не знала про прийняті рішення і не могла їх оскаржити. До оскарження нею рішень Великолепетиського районного суду від 23.03.2005 року, які набрали законної сили,
ОСОБА_2
. та
ОСОБА_9
. подали до Великолепетиської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті померлого батька та видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом. Після подання нею апеляційної скарги ухвалами апеляційного суду Херсонської області від 06.10.2005 року та 19.10.2005 року рішення Великолепетиського районного суду від 23.03.2005 року скасовані та направлені на новий розгляд, а при новому розгляді справи рішеннями Великолепетиського районного суду від 19.12.2005 року у задоволені позовів
ОСОБА_2
. та
ОСОБА_9
. про визначення додаткового строку про прийняття спадщини після смерті батька було відмовлено.

Відповідач
ОСОБА_2
. позов
ОСОБА_1
. не визнав та подав зустрічний позов, в якому просить суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті його батька
ОСОБА_10
, мотивуючи свою вимогу тим, що після смерті батька і до початку листопада 2002 року Державний акт на право приватної власності на землю серії
ІНФОРМАЦІЯ_1
, що належав батьку, перебував у нього на зберіганні. Потім він передав його на зберігання
ОСОБА_1
. для оформлення спадщини на їх матір –
ОСОБА_11
., оскільки таке рішення було прийнято всіма дітьми померлого. Мати проживала разом з батьком до його смерті. Після смерті батька ніхто із його дітей на протязі 6 місяців після його смерті не подали заяви про прийняття спадщини. Таким чином, всю спадщину за законом після смерті батька прийняла його дружина –
ОСОБА_11
. Тому Державний акт на право приватної власності на землю, що належав батьку, він передав
ОСОБА_1
., щоб та оформила спадщину за законом на матір –
ОСОБА_11
., оскільки остання була старенькою. Державний акт на землю батька та матері зберігався у нього, оскільки він займався їх виготовленням та на прохання батьків отримував орендну плату батькам за оренду належних їм земельних ділянок. Отже він не надавав Державний акт на право приватної власності на землю безпосередньо на зберігання
ОСОБА_1
., а лише, щоб вона оформила спадщину за законом на матір. Про те, що державний акт на землю після смерті батька знаходився у нього може підтвердити свідок
ОСОБА_12
., оскільки він надавав державний акт своєму брату –
ОСОБА_9
., щоб той отримав орендну плату за оренду землі батька у
ОСОБА_12

ОСОБА_8
говорить неправду про те, що
ОСОБА_10
. 27.06.2002 року передав йому Державний акт на землю, оскільки протягом тижня до смерті (01.07.2002 року)
ОСОБА_10
. був без свідомості, оскільки був дуже хворим. Вже після смерті матір
ОСОБА_1
. забрала собі Державний акт на право приватної власності на землю, що належав батьку, і зберігає до теперішнього часу. Таким чином,
ОСОБА_1
. не приймала ніяких мір до збереження Державного акту, а тим паче не вступала в управління чи володіння спадковим майном батька. Зустрічний позов визнає частково, оскільки вважає, що спадщину після смерті батька фактично прийняла мати –
ОСОБА_11
., яка проживала з батьком на момент смерті. Позовні вимоги
ОСОБА_1
. не визнає, оскільки вона протягом 6 місяців після смерті батька не написала заяву про прийняття спадщини і не вступила в управління чи володіння спадковим майном батька.

Відповідач
ОСОБА_3
у судове засідання не з»явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов
ОСОБА_1
. не визнає.

Відповідач
ОСОБА_7
. у судове засідання не з»явилася, але надала телеграму у якій просить розглядати справу у її відсутність, від спадщини відмовляється.

Відповідач
ОСОБА_4
. позов
ОСОБА_1
. не визнала і пояснила, що є дружиною
ОСОБА_9
який є сином померлого 01.07.2002 року
ОСОБА_10
. Після смерті
ОСОБА_10
. залишилася належна йому земельна ділянка, його діти вирішили, що спадщину після смерті батька має прийняти мати – дружина померлого. Тому
ОСОБА_2
. передав
ОСОБА_1
. Державний акт на право приватної власності на землю, що належав його батьку, щоб та оформила спадщину за законом на матір, коли той передав акт не знає. Але
ОСОБА_1
. спадщину на матір не оформила, а вирішила все оформити на себе. У 2002 році орендну плату за оренду батькової землі отримував її чоловік –
ОСОБА_9
. Для отримання орендної плати
ОСОБА_2
. надав
ОСОБА_9
. державний акт на землю, що належав батьку, а вона виписувала автомобіль у ФГ «Руслан», а тому позивачка
ОСОБА_1
. говорить неправду, що державний акт знаходився у неї ще до смерті батька. ЇЇ чоловік помер 28.08.2006 року, після його смерті залишилося двоє повнолітніх дітей:
ОСОБА_5
та
ОСОБА_6
. Зустрічний позов
ОСОБА_2
. визнає, оскільки він прийме спадщину після смерті батька і чесно розділить все спадкове майно між членами сім»ї
ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач
ОСОБА_5
позов
ОСОБА_1
. не визнав і пояснив, що є сином
ОСОБА_9
Після смерті
ОСОБА_10
. залишилася належна йому земельна ділянка, його діти вирішили, що спадщину після смерті батька має прийняти дружина померлого
ОСОБА_11
. Тому
ОСОБА_2
. передав
ОСОБА_1
. Державний акт на право приватної власності на землю, що належав його батьку, щоб та оформила спадщину за законом на матір, коли
ОСОБА_2
. передав акт не знає. Але
ОСОБА_1
. спадщину за законом на матір не оформила, а вирішила все оформити на себе. Батько не дочекався поки поділять майно і помер. Зустрічний позов
ОСОБА_2
. визнає, оскільки він прийме спадщину після смерті батька і чесно розділить все спадкове майно між членами сім»ї
ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач
ОСОБА_6
. позов
ОСОБА_1
. не визнала і пояснила, що є дочкою
ОСОБА_9
Після смерті
ОСОБА_10
. залишилася належна йому земельна ділянка, його діти вирішили, що спадщину за законом після смерті батька має прийняти мати – дружина померлого. Тому
ОСОБА_2
. передав
ОСОБА_1
. Державний акт на право приватної власності на землю, що належав батьку, щоб та оформила спадщину за законом на матір, коли
ОСОБА_2
. передав акт не знає. Але
ОСОБА_1
. спадщину на матір не оформила, а вирішила все оформити на себе. Батько помер 28.08.2006 року. Зустрічний позов
ОСОБА_2
. визнає, оскільки він прийме спадщину після смерті батька і чесно розділить все спадкове майно між членами сім»ї
ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_8
говорить неправду про те, що
ОСОБА_10
. передав йому державний акт на землю, оскільки тиждень до смерті
ОСОБА_10
. лежав без свідомості, а тому не міг передати Державний акт на право приватної власності на землю
ОСОБА_8
, державний акт був у
ОСОБА_2
.

Відповідач
ОСОБА_8
позов
ОСОБА_1
. визнав, оскільки він особисто 27.06.2008 року взяв документи у дідуся і приніс додому, мати їх нікому не давала. Документи на землю передав йому дідусь, дідусь був дуже слабим(хворим). Зустрічний позов
ОСОБА_2
. не визнав.

Представник третьої особи – державний нотаріус Великолепетиської державної нотаріальної контори –
ОСОБА_13
. пояснила, що після смерті
ОСОБА_10
., який помер 01.07.2002 року, спадщину фактично прийняла його дружина –
ОСОБА_11
., яка безпосередньо перед смертю проживала з
ОСОБА_10
., що підтверджується відповідною довідкою Великолепетиської селищної ради. В матеріалах спадкової справи
ОСОБА_10
. міститься спільна заява синів померлого:
ОСОБА_9
. та
ОСОБА_2
. про прийняття спадщини, яким рішенням Великолепетиського районного суду визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Також
ОСОБА_2
. та
ОСОБА_9
. надали заяви у яких заперечують проти того, що
ОСОБА_1
. фактично прийняла спадщину після смерті батька –
ОСОБА_10
. Також міститься заява
ОСОБА_1
. про те, що вона фактично прийняла спадщину після смерті батька і просить видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку.
ОСОБА_1
. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки існували заперечення щодо фактичного прийняття нею спадщини зі сторони інших спадкоємців –
ОСОБА_2
. та
ОСОБА_9
., а п. 113 Інструкцій про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14.06.1994 року №
ІНФОРМАЦІЯ_3
яка діяла на той час, не дозволяла видавати свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, що фактично прийняли спадщину за наявності заперечень з боку інших спадкоємців.

Свідок
ОСОБА_14
. пояснила суду, що приблизно 27-28 червні 2002 року приходила до
ОСОБА_1
. зателефонувати і бачила у неї Державні акти на землю, їх приніс її син
ОСОБА_8
. Державні акти у
ОСОБА_1
. бачила за життя її батька, але чи це були копії, чи оригінали і на чиє ім»я вони були видані не пам»ятає.

Свідок
ОСОБА_15
пояснила, що приблизно наприкінці серпня 2002 року приходила в гості до
ОСОБА_1
. і та показувала державні акти на землю.
ОСОБА_1
. розповіла, що акти перед смертю віддав батько і по цій причині у них сварка з її братами. Але чи це були копії, чи оригінали державних актів і на чиє ім»я вони були видані не пам»ятає.

Свідок
ОСОБА_16
пояснила суду, що є донькою
ОСОБА_1
. 25.06.2002 року у неї був випускний бал у школі, тому вона добре пам»ятає, що 27.06.2002 року її дідусь –
ОСОБА_10
.- ще був живим. В той день мати розповіла, що дідусь віддав їй два державних акти на землю - один свій, а інший бабусин.

Свідок
ОСОБА_12
. пояснив, що він є головою фермерського господарства «Альфа» і є орендарем земельної ділянки, що належала
ОСОБА_10
.
ОСОБА_10
. особисто дав дозвіл, щоб орендну плату за нього отримував його син -
ОСОБА_2
. Весь час за орендною платою приїжджав
ОСОБА_2
., лише у 2002 році за орендною платою приїжджав інший його син –
ОСОБА_9
., який мав при собі оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, що належав
ОСОБА_10
., і йому була видана орендна плата.

Свідок
ОСОБА_17
пояснила, що проживала по сусідству з померлим
ОСОБА_10
. За життя
ОСОБА_10
. говорив їй, що будинок буде
ОСОБА_1
., а все інше майно, що залишиться після нього, всім дітям розділить порівну.

Свідок
ОСОБА_18
пояснила, що проживає напроти померлих батьків
ОСОБА_1
., але щодо документів, що стосуються спадкоємства їй нічого не відомо.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
ОСОБА_1
. підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов
ОСОБА_2
. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

ОСОБА_10
помер 01.07.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії
ІНФОРМАЦІЯ_4
тому днем відкриття спадщини є 01.07.2002 року і цивільні відносини повинні регулюватися актами цивільного законодавства, що діяли на той час. Відповідно до ст. 5 та п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV, що набрав чинності 01.01.2004 року, дія вказаного кодексу не застосовується до відносин, що виникли до набрання ним чинності, а тому застосуванню підлягає ЦК України 1963 року.

Після смерті
ОСОБА_2
. залишилися дружина –
ОСОБА_11
та діти:
ОСОБА_2

ОСОБА_9
,
ОСОБА_3

ОСОБА_1
(рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 27.09.2007 року справа № 2о-582007 року про встановлення факту родинний відносин).

28.08.2004 року померла
ОСОБА_11
, що підтверджується її свідоцтвом про смерть серії
ІНФОРМАЦІЯ_5
.

28.08.2006 року помер
ОСОБА_9
, що підтверджується його свідоцтвом про смерть серії
ІНФОРМАЦІЯ_6
Після його смерті залишилася дружина –
ОСОБА_4
та діти:
ОСОБА_5
та
ОСОБА_6
.

Позовна вимога
ОСОБА_1
. про визнання прийняття нею спадщини після померлого 01.07.2007 року
ОСОБА_10
задоволенню не підлягає з наступних підстав. Вказану вимогу
ОСОБА_1
. обґрунтовує тим, що після смерті батька фактично прийняла міри до збереження державного акту на право приватної власності на землю серії
ІНФОРМАЦІЯ_1
(Надалі Державний акт), що належав батьку, а також ці обставини підтверджують свідки
ОСОБА_14
.,
ОСОБА_15
та
ОСОБА_16

Відповідно до ст. 525 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.113 Інструкцій про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14.06.1994 року №
ІНФОРМАЦІЯ_3
свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК України). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім»я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Спадкова справа померлого
ОСОБА_10
. містить заяву
ОСОБА_2
. від 09.03.2005 року про те, що він після шести місяців з дня смерті батька –
ОСОБА_10
віддав сестрі
ОСОБА_1
. Державний акт, що посвідчує право батька на земельну ділянку на її запевняння, що вона буде готувати документи на оформлення цієї земельної ділянки на ім»я дружини спадкодавця, а їх матері –
ОСОБА_11
., а тепер сестра має намір оформити цю земельну ділянку на себе і стверджує, що вона зберігала Державний акт протягом шести місяців з дня смерті батька і, таким чином, прийняла спадщину після нього фактично, проти чого він заперечує.

Також у спадковій справі
ОСОБА_10
. є заява
ОСОБА_9
. від 04.07.2006 року в якій він заперечує проти того, що
ОСОБА_1
. фактично прийняла спадщину після смерті батька.

Суд не бере до уваги покази свідка
ОСОБА_16
, оскільки про те, що
ОСОБА_10
. передав державні акти
ОСОБА_1
. їй стало відомо лише зі слів її матері (
ОСОБА_1
.), яка є позивачем по справі і заінтересована у задоволені її позову. Також суд не бере до уваги покази свідків
ОСОБА_17
та
ОСОБА_18
, оскільки їм нічого не відомо стосовно фактичного прийняття спадщини
ОСОБА_1
. чи
ОСОБА_2
. і які не надали будь-яких відомостей про обставини, що мають значення для справи.

Суд критично ставиться до показів свідків
ОСОБА_14
. та
ОСОБА_15
., оскільки вони хоча і говорять, що
ОСОБА_1
. говорила їм, що батько віддав їй державний акт на землю і бачили у
ОСОБА_1
. Державний акт, але не пам»ятають був то оригінал чи копія Державного акту, а також на чиє ім»я був виданий Державний акт, а тому на підставі їх показів не можна стверджувати, що вони бачили у
ОСОБА_1
. оригінал Державного акту, виданий на ім»я
ОСОБА_10
.

Покази ж
ОСОБА_1
. та
ОСОБА_8
(її сина) про те, що
ОСОБА_8
приніс Державний акт від
ОСОБА_10
. 27.06.2008 року і
ОСОБА_1
. зберігала Державний акт протягом шести місяців після смерті батька, спростовуються поясненнями відповідачів
ОСОБА_2
.,
ОСОБА_6
., які пояснили, що за тиждень до дня смерті, тобто 01.07.2002 року
ОСОБА_10
. був без свідомості і не міг передати
ОСОБА_8
Державний акт. Також спростовуються поясненнями відповідачів
ОСОБА_10
.,
ОСОБА_4
,
ОСОБА_5
та
ОСОБА_6
., заявою
ОСОБА_2
. від 09.03.2005 року та заявою
ОСОБА_9
. від 04.07.2006 року до нотаріуса про те, що Державний акт після смерті
ОСОБА_10
. знаходився саме у
ОСОБА_2
., який він після смерті батька передав
ОСОБА_1
. з метою оформлення спадщини за законом після смерті батька на матір. Також спростовуються показами свідка
ОСОБА_12
, поясненнями відповідачів
ОСОБА_2
.,
ОСОБА_4
та довідкою ФГ «Руслан» від 27.08.2007 року № 41 про те, що у серпні 2004 року
ОСОБА_9
. отримував у ФГ «Альфа» орендну плату за оренду землі
ОСОБА_10
. і надавав
ОСОБА_12
. оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку, що належав
ОСОБА_10
. Тому враховуючи, що
ОСОБА_1
. протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не подавала до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_10
., не надала доказів на підтвердження того, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, і за наявності заперечень з боку інших спадкоємців, суд вважає, що
ОСОБА_1
. не прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року.

Позовна вимога
ОСОБА_1
. про визнання недійсними прийняття спадщини
ОСОБА_2
та
ОСОБА_9
згідно їх заяви про прийняття спадщини після померлого 01.07.2002 року
ОСОБА_10
, поданої до Великолепетиської державної нотаріальної контори, підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 549 ЦК 1963 року визначає, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємці
ОСОБА_2
. та
ОСОБА_9
. протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після померлого 01.07.2002 року
ОСОБА_10
. не подали заяви про прийняття спадщини після його смерті. Відповідно до ст. 550 ЦК України 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску поважними. Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 23.03.2005 року (справа № 2-194/2005 року) та рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 23.03.2005 року ( справа № 2-1952005 року)
ОСОБА_2
. та
ОСОБА_9
. надано додатковий строк для прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька –
ОСОБА_10
. На підставі вказаних рішень
ОСОБА_2
. та
ОСОБА_9
. подали 11.05.2005 року заяву до Великолепетиської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого
ОСОБА_10
. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 19.10.2005 року (справа 22-25112005 року) скасоване рішення Великолепетиського районного суду від 23.03.2005 року (справа 2-1942005 року), а справу передано на новий розгляд до того ж суду іншим суддею. Рішенням Великолепетиського районного суду від 19.12.2005 року (справа 2-6692005 року) у задоволені позову
ОСОБА_9
. про продовження строку прийняття спадщини відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 06.10.2005 року (справа 22-25202005 року), скасоване рішення Великолепетиського районного суду від 23.03.2005 року (справа 2-1952005 року), а справу передано на новий розгляд до того ж суду іншим суддею. Рішенням Великолепетиського районного суду від 19.12.2005 року (справа 2-6702005 року) у задоволені позову
ОСОБА_2
. про продовження строку прийняття спадщини відмовлено. Тому подану
ОСОБА_2
. та
ОСОБА_9
. до Великолепетиської державної нотаріальної контори заяву від 11.05.2005 року про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_10
., підставою для подання якої стали рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 23.03.2005 року (справи № 2-1942005 року та № 2-1952005 року) про продовження строку для прийняття спадщини, не можна вважати дійсною, так як вказані рішення скасовані судом апеляційної інстанцію, а при новому розгляді справи судом першої інстанції відмовлено у задоволені позовів
ОСОБА_9
. та
ОСОБА_2
. про визначення додаткового строку про прийняття спадщини і вказані рішення набрали законної сили.

Зустрічний позов
ОСОБА_2
. про прийняття спадщини після смерті батька
ОСОБА_10
. задоволенню не підлягає, оскільки
ОСОБА_2
. вказаний позов підтримав частково і вважає, що всю спадщину за законом після смерті батька прийняла мати, яка проживала з батьком на момент смерті. Крім того, із пояснень
ОСОБА_2
. вбачається, що у нього зберігалися державні акти на право приватної власності на землю обох батьків, оскільки він їх виготовляв за проханням батьків та отримував по ним орендну плату, а після смерті батька передав Державний акт батька сестрі -
ОСОБА_1
., щоб та оформила спадщину за законом після смерті батька на матір –
ОСОБА_11
. Також пояснив, що після смерті батька у серпні 2002 року не отримував орендну плату за оренду землі батька, орендну плату отримував
ОСОБА_9
. Вказане також підтверджує, що
ОСОБА_2
. не вступив в управління або володіння спадковим майном батька, а лише зберігав державні акти на землю батьків. Таким чином,
ОСОБА_2
. не надав доказів фактичного вступу ним в управління або володіння спадковим майном
ОСОБА_10
., а тому суд вважає, що він не прийняв спадщину за законом після смерті батька відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача
ОСОБА_1
. підлягають стягненню судові витрати у розмірі 8 грн. 50 коп., сплачені нею (заява на переказ готівки № 97 від 14.06.2007 року) за пред»явлення позовної вимоги про визнання прийняття спадщини
ОСОБА_2
. та
ОСОБА_9
. після смерті батька недійсними, яка є задоволеною. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача
ОСОБА_2
., оскільки інший відповідач –
ОСОБА_9
. помер.

На підставі ст.ст. 525, 549, 550 ЦК України 1963 року, п.113 Інструкцій про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14.06.1994 року №
ІНФОРМАЦІЯ_3
ст. ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов
ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати недійсними прийняття спадщини
ОСОБА_2
та
ОСОБА_9
після померлого 01.07.2002 року
ОСОБА_10
, на підставі поданої ними до Великолепетиської державної нотаріальної контори заяви від 11.05.2005 року про прийняття спадщини після смерті батька
ОСОБА_10
.

В задоволені позовної вимоги
ОСОБА_1
про визнання прийняття нею спадщини після смерті батька
ОСОБА_10
відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_2
на користь
ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 8 (вісім) грн. 50 коп.

В задоволені зустрічного позову
ОСОБА_2
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене через Великолепетиський районний суд до апеляційного суду Херсонської області. Заява про апеляційне оскарження рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий

підпис

КОПІЯ ВІРНА:

В.о. голови суду

В.В.Соловйов