У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

3 грудня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого  Патрюка М.В.,

суддів:
Лященко Н.П.,                                      Прокопчука
Ю.В.,

Перепічая
В.С.,                                                Пшонки М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного товариства
“Державний ощадний банк України” в особі філії Запорізьке обласне управління до
ОСОБА_1, приватного
підприємства “Січ-2000” (далі - ПП “Січ-2000) про стягнення боргу за касаційною
скаргою відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Державний ощадний банк
України” в особі філії Запорізьке обласне управління на рішення Оріхівського
районного суду Запорізької області від 26 квітня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2008 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У листопаді 2006 року ВАТ “Державний ощадний банк України” в особі філії
Запорізьке обласне управління звернулось до суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 28 жовтня 2003 року між ним та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № 520 на суму 45 тис. грн. строком на          24 місяці до 28 жовтня 2005 року. За
користуванням кредитом було встановлено плату в розмірі 22 % річних. 28 жовтня
2003 року між філією Запорізьким обласним управлінням ВАТ “Державний ощадний
банк України” та ПП “Січ-2000” було підписано договір поруки № 1, на підставі
якого ПП “Січ-2000” зобов'язалось
виступати поручителем ОСОБА_1 за кредитним договором № 520 від 28 жовтня 2003
року та нести солідарну відповідальність із позичальником за виконання
зобов'язань. У забезпечення виконання зобов'язань за договором було укладено
договір застави від 28 жовтня 2003 року, за яким ПП
“Січ-2000” передало в заставу майбутній урожай 2003 року
соняшнику в 135 га, вартість якого становила 136 297 грн.

Посилаючись на те, що станом на 1 жовтня 2006 року в позичальника існує
заборгованість перед банком у сумі 67 486 грн. 14 коп., просив суд стягнути цю
суму солідарно з відповідачів.

У процесі розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив
стягнути солідарно з відповідачів 43 500 грн. заборгованості за кредитом,              19 030 грн. 57 коп. несплачених
відсотків за кредитом, 8 263 грн. 82 коп. пеню за несвоєчасне погашення
кредиту, 2 683 грн. 88 коп. пеню за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом, а
всього 73 478 грн. 27 коп.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2007
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11
березня 2008 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ВАТ “Державний ощадний банк України” в особі філії
Запорізьке обласне управління просить скасувати ухвалені у справі судові рішення,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення
повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають цим вимогам.

Вирішуючи спір, суд цих вимог закону не врахував і
відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що позивач не надав оригіналів
документів: кредитного договору, договору застави, договору поруки, протоколу
засідання кредитного комітету, касових документів, які б свідчили про отримання
відповідачем ОСОБА_1 кредиту.

При цьому суд не дав оцінки копіям доказів про видачу
кредиту (а.с. 14), розрахунку за кредитом (а.с. 16-18), листу (а.с. 48) про те,
що докази отримання кредиту ОСОБА_1 в Оріхівському відділенні № 3011 ВАТ
“Державний ощадний банк України” знаходяться в Оріхівському РВ УМВС України в Запорізькій
області, і залишив без задоволення клопотання представника

відповідача
(а.с. 53) про витребування оригіналів документів на підтвердження отримання
ОСОБА_1 кредиту.

Суд не перевірив доводів представника позивача про те, що
договір було укладено, він виконувався, у тому числі й ОСОБА_1, оригінали
документів вилучено працівниками міліції. У відповідача пояснень із цих питань
суд не отримав. Залишився не перевіреним протокол виїмки банківських документів
щодо правовідносин із ОСОБА_1 від 10 червня 2005 року.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права уваги не звернув і помилково залишив без
змін його рішення.

З урахуванням наведеного судові рішення не можна визнати
законними й обґрунтованими, тому вони як постановлені з порушенням норм
матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 338 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства
“Державний ощадний банк України” в особі філії Запорізьке обласне управління задовольнити
частково.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області
від 26 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11
березня 2008 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

Н.П. Лященко  В.С. Перепічай  Ю.В. Прокопчук  М.П. Пшонка