УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27
лютого 2008 року колегія суддів судової палати у цивільних

справах
апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Олексієнка М.  М.  ,

суддів:                                  Кашапової
Л.М.  ,
Павицької Т.М.  ,

при
секретарі судового

засідання                               Ганько Ю.І.,

з
участю: ОСОБА_1.,  представника позивача
ОСОБА_2.,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Житомирі,  апеляційну скаргу
ОСОБА_1на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від
11 грудня 2007 у справі за позовом Дочірнього підприємства «Коростеньліфт»
(надалі-ДП «Коростеньліфт») до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за
обслуговування ліфтів,

встановила:

У жовтні
2007 року представник ДП «Коростеньліфт» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1.,  в якому просив стягнути боргу за
обслуговування ліфтів. Вимоги ґрунтувались на тому,  що відповідач,  будучи власником квартири в багатоповерховому
будинку,  який обладнаний ліфтом,  тривалий час не вносить плату за його
обслуговування. Станом на 01.10.2007 року борг становить 255.97 грн.

Рішенням
Коростенського міськрайоннго суду від 11.12.2007 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Коростеньліфт» 255.97 грн. заборгованість по
оплаті послуг за обслуговування ліфтів,
30 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Від сплати
судового збору сторони звільнені. Суд виходив з того,  що відповідач,  будучи власником квартири в багатоповерховому
будинку,  отримував послуги в
користуванні ліфтом,  тому має сплачувати
за них.

Справа № 22 - ц
/ 450 Категорія 54

Головуючий у 1
інстанції Шульга О.М.

Доповідач - суддя Олексієнко М.  М.

Не
погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1. в апеляційній
скарзі,  з посиланням на порушення норм
матеріального права,  просив його
скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Відповідач вказує
на те,  що його фактично силоміць
заставляють сплачувати послуги,  якими
він не користується,  оскільки проживає
на другому поверсі багатоповерхового будинку. Підключення ліфта з другого поверху
проведено без згоди мешканців будинку. Нарахування плати теж відбувається без
відповідного договору,  хоча,  згідно Закону України «Про житлово-комунальні
послуги»,  постанови Кабінету Міністрів
України №560 від 12.07.2005 року,
потреба споживача в отриманні послуг регулюється умовами договору.

Вислухавши
доводи осіб,  які з'явились в судове
засідання,  з'ясувавши обставини справи в
межах,  передбачених  ст.
303 ЦПК України,  колегія суддів
приходить до висновку про безпідставність вимог,  викладених в апеляційній скарзі.

Виходячи
з матеріалів справи,  суд першої
інстанції вірно встановив обставини справи. Зокрема те,  що відповідач є власником квартири
АДРЕСА_1,  який обладнаний ліфтом.

Доводи
відповідача про те,  що він,  як і ініші співвласники квартир,  розташованих на другому поверсі,  не користується ліфтом,  -з ним не укладено письмовий договір про
надання таких послуг,  не можуть
слугувати підставою для відмови у задоволенні позову.

Як
зазначено в ч.1  ст. 19,   ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні
послуги»,  п.8 Правил надання послуг з
централізованого опалення,  постачання
холодної та гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня
2005 року,  відносини між учасниками
договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на
договірних засадах.

Згідно
матеріалів справи між сторонами типовий договір про оплату послуг за
користування ліфтом не укладався. Проте,
як це передбачено ч.1  ст. 218 ЦК України,  недодержання сторонами письмової форми
правочину,  яка встановлена законом,  не має наслідком його недійсності,  крім випадків,  встановлених законом.

Як свідчать
зібрані докази,  в тому числі зміст
рішень виконавчого комітету Коростенської міської ради (надалі -виконавчий
комітет),  внесення плати за
обслуговування та ремонт ліфтів у багатоповерховому будинку входило до
квартирної плати,

яку
відповідач,  при укладенні договору на
участь у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території,  брав зобов'язання сплачувати
житлово-комунальні послуги. Такі послуги він сплачував і сплачує,  тому між сторонами,  згідно
ст.  207 ЦК України,  існує правочин,  вчинений в письмовій формі,  оскільки його зміст зафіксований в документах,  якими обмінялись сторони.

Виконавчий
комітет у межах повноважень,
передбачених  ст. 7 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
припустив з 01.10.2000 року ДП «Коростеньліфт» до нарахування та збору
платежів за користування ліфтами безпосередньо з користувачів даними послугами,  тому зміна стягувача коштів не може вплинути
на договірні відносини.

При
розгляді справи спору стосовно розміру боргу не було. Нарахування платежів
проводиться відповідно до чинного законодавства,  в томі числі на підставі рішень виконкому
№498 від 20.09.2000 року,  №331 від
05.07.2006 року.

Оскільки
позовні вимоги підлягають задоволенню,
колегія суддів,  керуючись  ст. 88 ЦПК України,  вважає за необхідне стягнути з відповідачки
понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді 30
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  309,  313,
314,  316,  317,
324,  325 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Житомирської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення,
а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11
грудня 2007 року без змін.

Ухвала набирає
законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верхового Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.