У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 грудня 2008 року                                                                                      м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гуменюка
В.І.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                                 Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,                                              Данчука В.Г., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
відкритого акціонерного товариства “Кримрембудтрест” до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа - Центральний РВ СМУ ГУ
МВС України в АР Крим, про виселення з гуртожитку без надання іншого
жилого приміщення та стягнення заборгованості за проживання  за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 серпня
2007 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12 червня
2008 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року (далі - ВАТ «Кримрембудтрест»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. і, уточнивши свої
позовні вимоги, просило про виселення відповідачів із кімнати НОМЕР_1 у
гуртожитку ВАТ «Кримрембудтрест», що розташований за адресою:                               м. Сімферополь,
вул. Руська, 103 в, без надання їм іншого жилого приміщення та стягнення
заборгованості за проживання в розмірі 2 360 грн. і судових витрат, мотивуючи
свої вимоги тим, що ВАТ «Кримрембудтрест» на праві приватної власності належить
гуртожиток, розташований за адресою: м. Сімферополь, вул. Руська 103 в; з 8
вересня 1989 року в кімнату НОМЕР_1 у цьому гуртожитку поселений постійно й
зареєстрований ОСОБА_2. З 1990 року за вказаною адресою поселилася постійно та
зареєструвалася дружина відповідача - ОСОБА_1, а також у зазначеній кімнаті
проживає їхній син - ОСОБА_3 З 1 квітня 2006 року відповідачі здійснювали
оплату послуг за мешкання не в повному обсязі, унаслідок чого за ними утворилася
заборгованість у розмірі 2 360 грн. Зазначене приміщення надавалося
відповідачам у період їхньої роботи на інших підприємствах. У трудових
відносинах із ВАТ «Кримрембудтрест» відповідачі не перебували й не перебувають.

Від умов укладення договору найму жилого приміщення з ВАТ
“Кримрембудтрест” у серпні 2006 року відповідачі відмовилися.

Рішенням
Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 серпня 2007 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12 червня
2008 року, позов задоволено. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виселено з кімнати
НОМЕР_1 у гуртожитку ВАТ «Кримрембудтрест», розташованого за адресою: м.
Сімферополь, вул. Руська,             103
в, без надання іншого жилого приміщення. З ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
стягнуто солідарно плату за мешкання в гуртожитку в сумі 2 тис. грн., судовий
збір в розмірі 59 грн. 50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі  30 грн. 50
коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі
30 грн.

Не погодившись із
зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3 подали до
Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, просять оскаржувані судові рішення скасувати.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, з чим погодився й
апеляційний суд, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ВАТ «Кримрембудтрест»
було утворено відповідно до наказу Фонду майна Автономної Республіки Крим від
12 червня 1996 року № 752 та рішення конференції організації орендаторів АП
«Кримбудтрест»  шляхом перетворення АП в
ВАТ відповідно до Декрету КМУ від 20 травня 1993 року № 53-59 від 10 червня
1996 року “Про приватизацію цілісного майнового комплексу державних підприємств
та їх структурних підрозділів, переданих в оренду” та зареєстровано
розпорядженням Сімферопольського міськвиконкому від   12 червня 1996 року № 349-р.

Судами встановлено, що ВАТ «Кримрембудтрест» є власником
гуртожитку, який розташований за адресою: м. Сімферополь, вул. Руська, 103 в
(а.с. 43-49).

Встановлено, що 8 вересня 1989 року в кімнату НОМЕР_1 був
поселений постійно та зареєстрований у гуртожитку відповідач ОСОБА_2., якій
знаходився у трудових відносинах з іншим підприємством, яке є самостійною
юридичною особою, - Сімферопольською дільницею механізації
Міськрембудтресту.

1 червня 1990 року в спірну кімнату поселилася
відповідачка ОСОБА_1 як дружина. Відповідачка перебувала у трудових відносинах
із Сімферопольською підрядною спеціалізованою розрахунковою
ремонтно-будівельною дільницею № 4, яка також була самостійною юридичною
особою. У кімнаті також був зареєстрований та проживає син відповідачів -
відповідач у справі ОСОБА_4, 1990 року народження.

Підприємства, в яких працювали відповідачі, були
підвідомчі позивачу; за клопотанням своїх підприємств вони були поселені в
гуртожиток на час їхньої роботи.

Відповідач ОСОБА_2. припинив трудові відносини з
Міськрембудтрестом 9 серпня 1994 року, а ОСОБА_1. - з РБД № 4                     1 листопада 1993 року;
обидва звільнилися за ст. 38 КЗпП України, про що свідчать записи в їхніх
трудових книжках.

Позивач як власник, керуючись нормами Цивільного кодексу
України, пропонував відповідачам у серпні 2006 року укласти з ним договір найму
жилого приміщення, проте відповідачі відмовилися.

З огляду на викладене апеляційний суд правомірно
погодився з рішенням суду першої інстанції та залишив його без змін.

Установлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не
спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали
справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального або
процесуального права, а отже, відсутні підстави для скасування постановлених судових
рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від 21
серпня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12
червня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                В.І. Гуменюк

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

В.М.
Барсукова

В.Г. Данчук