Апеляційний суд Кіровоградської області
-----------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №22-1174/ 2008р.          Головуючий у першій інстанції  Циганаш І.А.
Категорія   37                             Доповідач  Черниш Т.В.
17 липня 2008 року     Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в
головуючого -  Голованя А.М.,
суддів - Черниш Т.В.,
секретарі  Дімановій Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною  скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4
В листопаді 2007 року  ОСОБА_2
звернулась з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту належності заповіту та визнання
права власності на частину будинку. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що  брат ОСОБА_5 склав на її ім'я заповіт на
належну йому частину будинку, що знаходиться за АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 брат помер.
Вона подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак коли
звернулась за  оформленням спадщини, їй
було відмовлено у зв'язку з тим, що в заповіті прізвище брата записано
«Мещеряков» і допущена помилка в адресі спадкового майна: замість провулок
АДРЕСА_1 зазначено-вулиця АДРЕСА_2. Посилаючись на такі обставини, ОСОБА_2
просила визнати факт належності заповіту братові та визнати за нею право
власності за заповітом на належні спадкодавцю 49/200 частин будинку,
розташованого по провулку АДРЕСА_1.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від  4 квітня 2008 року позов задоволено.
Встановлено факт, що заповіт, складений від імені ОСОБА_6 і нотаріально
посвідчений Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 5 травня
1998 року за р. №2-1707, належить ОСОБА_6 та визнано за ОСОБА_2 право власності
на 49/200 частин будинку №73 по пров. Херсонському.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи щодо дійсності
оспорюваного заповіту, просила рішення скасувати і визнати недійсним заповіт,
посвідчений від імені чоловіка.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_4 та
їх представник повністю підтримали доводи апеляційної скарги; представник
ОСОБА_2 ці доводи вважав безпідставними.

Перевіривши за матеріалами справи законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, заслухавши пояснення сторін,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджено, що спадщина внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилася
ІНФОРМАЦІЯ_1. Заяви про її прийняття до нотаріальної контори подали ОСОБА_2 та
ОСОБА_1(а.с.73,74). Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31
березня 2004 року в будинку, розташованому за АДРЕСА_1, 49/100 частин якого
було зареєстровано на ім'я спадкодавця за відповідним свідоцтвом на право
власності від 2109.1989 року, за ОСОБА_1 як дружиною визнано право власності на
49/200  частин на підставі ст. 22 КпШС.
Цим же рішенням відмовлено в задоволенні пред'явленого ОСОБА_1 до ОСОБА_2
позову про визнання недійсним заповіту, посвідченого від імені Мещерякова М.Т.
на користь ОСОБА_2 5 травня 1989 року(а.с.112-13).

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності
того факту, що зазначений заповіт, посвідчений Першою Кіровоградською державною
нотаріальною конторою 5 травня 1998 року за р.№2-1707, складений саме від імені
ОСОБА_6, відображає дійсну волю заповідача заповісти своїй сестрі-позивачці
ОСОБА_2 належну йому частину будинку, розташованого по пров. АДРЕСА_1, визнавши
при цьому, що в заповіті допущена механічна помилка в прізвищі заповідача та
назві місця знаходження спадкового майна.

Покладений в основу рішення висновок суду про наявність правових підстав
для встановлення факту належності
спадкодавцю оспорюваного заповіту і для визнання за позивачкою права на
спадщину за цим заповітом, відповідає фактичним обставинам справи, достатньо
повно з'ясованим при розгляді справи; ґрунтується на доказах, яким дана належна
юридична оцінка.

Вирішуючи спір, суд правильно визначився щодо характеру спірних
правовідносин, застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не є суттєвими, вони не спростовують
правильного по суті рішення суду і не можуть бути підставою для його
скасування. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, її доводи зводились в
основному до твердження про недійсність заповіту, складеного чоловіком на
користь ОСОБА_2, і фактичного оскарження рішення Ленінського районного суду від
31 березня 2004р., яке за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 26 січня 2005 року залишено без змін, а
ухвалою   апеляційного суду Миколаївської
області від 27 липня 2007 року її касаційна скарга на це рішення була
відхилена(а.с.14, 15).

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

У  Х
В  А  Л
И  Л  А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 квітня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України
протягом двох місяців

Головуючий

Судді