У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 листопада 2008 року                                                                        м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого          Гнатенка А.В.,

суддів:                      Балюка М.І., Барсукової В.І.,

Косенка В.Й., Луспеника Д.Д., -

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства “Примор'я», ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
Нижньогірський районний відділ земельних ресурсів Автономної Республіки Крим,
про відшкодування збитків за касаційною скаргою представників ОСОБА_1 - ОСОБА_4
та ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 8 квітня
2008 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року ОСОБА_1
в особі представника ОСОБА_5 звернулася в суд зі вказаним вище позовом,
посилаючись на те, що на підставі Державного акту про право приватної власності
на земельну ділянку має у власності земельну ділянку площею 0,62 га, яка
розташована на землях Ізобільненської сільської ради Нижньогірського району АР
Крим, на якій ростуть плодові дерева. У жовтні 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без
її дозволу зібрали врожай яблук у кількості 9000 кг. та привласнили,
посилаючись на договір оренди яблуневих дерев, укладеного з ВАТ “Примор'я».
Оскільки відповідно до статей 78, 79 ЗК України дерева, розташовані на
земельній ділянці, а також плоди з них є її власністю, незаконними діями
відповідачів їй, як власнику земельної ділянки, завдано збитків в розмірі
вартості зібраного врожаю яблук та витрат на виконання агротехнічних робіт у
саду в сумі 27000 грн., які просила в солідарному порядку стягнути на її
користь.

Рішенням Нижньогірського районного
суду Автономної Республіки Крим від 24 грудня 2007 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 8 квітня 2008 року рішення суду першої інстанції
скасовано та в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з інших правових
підстав.

У касаційній скарзі представники
ОСОБА_1 просять рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК
України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом
норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, яким ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову у зв'язку з тим, що
вона не має права на ділянку саду та плоди з нього, оскільки сад знаходиться в
державній власності та переданий Фондом майна АР Крим на баланс та зберігання
ВАТ “Примор'я”, та ухвалюючи власне рішення про відмову в позові, апеляційний
суд виходив з того, що позивач є власником дерев, розташованих на земельній
ділянці, а також плодів з них. Відповідачі, незаконно зібравши врожай яблук із
земельної ділянки позивачки, завдали їй збитків, проте позивачка не довела його
розміру та не оспорила договір оренди.

Проте повністю погодитись з таким
висновком апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Апеляційний суд прийшов до
вірного висновку, що ОСОБА_1, маючи Державний акт про право приватної власності
на земельну ділянку площею 0,62 га, яка розташована на землях Ізобільненської
сільської ради Нижньогірського району АР Крим, відповідно до положень статей
78, 79 ЗК України володіє й деревами, розташованими на цій ділянці, а також
плодами з них. Тому відповідачі, зібравши врожай яблук з цієї земельної
ділянки, порушили її право власності, яке підлягає захисту. При цьому будь-яких
доказів того, що вказана земельна ділянка (сад) знаходиться у власності чи
користуванні інших фізичних чи юридичних осіб відповідачі не надали.

Разом з тим, Судова
колегія не може погодитись з висновком апеляційного суду про відмову в позові
ОСОБА_1 у зв'язку з недоведеністю нею розміру завданих збитків.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд
оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків
встановлених законом.

На порушення вимог зазначених норм
процесуального права суд апеляційної інстанції належним чином доводи позивача
та заперечення відповідачів не перевірив. Зокрема, позивач, виконуючи свій
обов'язок із доведення перед судом обґрунтованості свого позову, надала суду
довідку сільського голови Ізобільненської сільської ради від 2 жовтня 2006
року, в якій без припущень зазначено, що збір урожаю яблук здійснювала ОСОБА_2,
зібрано 32 контейнера яблук (а.с.7), на а.с. 6 є довідка про вартість яблук.
Позивачем надані також докази щодо виконання агротехнічних робіт у саду (а.с.
19-28), без використання яких збір врожаю є сумнівним.

Посилання апеляційного суду, як на
одну з підстави відмови в задоволенні позову, на те, що позивачка не оспорила
договір оренди саду між ВАТ “Примор'я” і ОСОБА_3, є безпідставним, оскільки
вона не є стороною договору і спір виник не щодо дійсності чи недійсності
даного договору, а відносно порушень прав власника, який має правовстановлюючі
документи на сад.

За таких обставин рішення суду не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості і зазначені вище порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою
для скасування рішення суду з передачею справи на новий розгляд суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представників
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 8 квітня 2008 року скасувати, а справу передати
на новий розгляд суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                          А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                      М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова

В.Й.
Косенко

Д.Д.
Луспеник