Апеляційний суд Запорізької
Справа №22-2539/08
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2008 року                                                              м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді      Кочеткової
І.В.

суддів                        Гончара
О.С., Бондаря М.С.

при секретарі              Белименко
С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 травня
2008 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_13-тя
особа четверта Запорізька державна нотаріальна контора про визнання
права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування; зустрічним позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ті особи - приватний
нотаріус ОСОБА_4, Четверта запорізька
державна нотаріальна контора, ОП ЗМБТІ про визнання недійсними договору
купівлі-продажу Ѕ частини квартири, одностороннього правочину, визнання права
власності на Ѕ частину квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2006 року ОСОБА_2звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1. про визнання права власності на Ѕ
частину квартири в порядку спадкування.

Зазначав, що його батьку та матері за життя належала на праві спільної
часткової власності кв.АДРЕСА_1 Після смерті матері -ОСОБА_5 батько фактично
прийняв спадщину та вступив у володіння нею. Ніхто з інших спадкоємців у
нотаріальну контору не звертався. Після смерті батька відкрилась спадщина у
вигляді вищевказаної квартири. Спадкоємцями
першої черги є позивач та відповідач - його рідна сестра. У вересні 2005 року у
встановлений законом строк вони звернулися до нотаріальної контори із заявою
про прийняття спадщини. Відповідачка без згоди позивача вселилася у спірну
квартиру. Після 01 жовтня 2005 року ОСОБА_1почала чинити перешкоди в оформленні
спадщини на отримання свідоцтва про право власності на квартиру. Тому позивач
просив визнати за ним право власності на Ѕ частину спірного житла. Стягнути з
відповідача понесені витрати за юридичні послуги у розмірі 450 грн. та судові витрати у сумі 980 грн.

У лютому 2008 року ОСОБА_1звернулась до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3. про визнання недійсним: договору купівлі-продажу Ѕ частини
даної квартири, одностороннього правочину,
визнання права власності на Ѕ частину квартири.

Зазначала, що її батькові та матері за
життя належала на праві спільної власності квартираАДРЕСА_1 Після смерті матері
- ОСОБА_5, вони фактично прийняли спадщину та вступили у володіння нею.
Відповідач у зазначеній квартирі не проживав та спадщину не приймав. Після
смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина у вигляді зазначеної квартири. У
вересні у встановлений законом строк вона та її брат - відповідач звернулися із
заявою до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини. ОСОБА_2відмовився
прийняти на себе борги батька, тим самим на
переконання ОСОБА_1., вчинив односторонній правочин, який є незаконним. Після
чого, на підставі заочного рішення суду від 12.07.2006 року ОСОБА_2продав Ѕ
частку цієї квартири ОСОБА_3 Тому ОСОБА_1просила суд визнати недійсним цей
договір купівлі-продажу, скасувати державну реєстрацію права власності за
відповідачем ОСОБА_3, визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири та
зобов'язати ОП ЗМБТІ зареєструвати за нею
право власності на Ѕ частку квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2008 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, в
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено. Визнано за ОСОБА_2право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 судові витрати та витрати на правову
допомогу: суми судового збору 900 грн.;
витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу 30 грн.; суми виплачені адвокату 450 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення районного суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Вислухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити
рішення.

Встановлено, що сторони по справі є спадкоємцями першої черги після смерті
своїх батьківОСОБА_5і ОСОБА_4, яким за життя в рівних частках належала квартири
АДРЕСА_1(надалі “квартира”) (а.с.84, 85).

Після смерті ОСОБА_5в 2001 році (а.с. 7) у відповідності до ст. 549 ЦК
України (1963р.) спадщину прийняв лише її чоловік - ОСОБА_2, який проживав
разом зі спадкодавцем.

Після смерті ОСОБА_4 в 2005 році (а.с. 6) спадкове майно у вигляді квартири
в рівних частках прийняли сторони по справі, подавши до Четвертої запорізької
державної нотаріальної контори заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину
(а.с. 24, 25).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2007 року в
іншій справі за ОСОБА_1визнано право власності на Ѕ частину квартири в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4 (а.с. 161-163)

Заява ОСОБА_1. про те, що вона також прийняла спадщину після смерті матері
-ОСОБА_5ніякими доказами по справі не підтверджується.

Посилання ОСОБА_1та її представника про те, що суд не викликав і не допитав
свідків по справі, судова колегія не приймає до уваги, оскільки письмову заяву
про виклик свідків в порушення вимог ст.136 ЦПК України було подано аж
06.05.2008 року, т.т. після проведення 27.03.2008р. попереднього судового
засідання.

Більш того, прийняття ОСОБА_1спадщини після смерті її матері в 2001 році
спростовується її ж заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про
право на спадщину, де вона особисто зазначала, що ОСОБА_2 одноосібно прийняв
спадщину після смерті ОСОБА_5, проте своїх спадкових прав не оформив. (а.с. 24
об.)

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність
позовних вимог ОСОБА_1. щодо спірної квартири, оскільки судовим рішенням за нею
вже визнано право власності на належну їй частку.

Разом з тим, обґрунтовано дійшовши висновку про наявність прав у ОСОБА_2
щодо Ѕ частки квартири, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що заочним
рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2006 року вже
визнавалось право власності на Ѕ частину квартири за ОСОБА_2в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4 (а.с. 47-48).

Дане право власності було зареєстровано у встановленому законом порядку.

Своїм правом власності ОСОБА_2вже розпорядився на користь ОСОБА_3.,
продавши їй свою частку квартири за нотаріально посвідченим договором. (а.с.
98-99)

ОСОБА_3 зареєструвала своє право власності (а.с. 87)

Такими чином, визнавши за ОСОБА_2 повторно право власності на Ѕ частку
квартири без визнання недійсним договору купівлі-продажу між ним і ОСОБА_3, за
наявності рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2007
року, яким за ОСОБА_1визнано право власності на Ѕ частину квартири, рішення
суду виявиться таким що об'єктивно не можна виконати.

Тому, прийнявши до уваги зазначені обставину, в цій частині рішення суду
підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 314, 316,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя  від 06 травня 2008 року у справі ЗМІНИТИ.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Визнати ОСОБА_2
таким, що набув після смерті ОСОБА_5 в порядку спадкування право власності на Ѕ
частку квартири АДРЕСА_1 та розпорядився нею 28 грудня 2006 року продавши її на
користь ОСОБА_3.

Решту рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

суддя

суддя

Кочеткова І.В.

Бондар М.С.

Гончар О.С.