Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Перепічая В.С., Данчука
В.Г., Косенка В.Й., -
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства “Крименерго” про визнання дисциплінарних
стягнень незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 14 лютого 2008
року та ухвалу апеляційного суду м. Севастополя від 26 червня 2008 року,
в с т а н о в и л а:
У вересні 2007 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав,
що з 9 жовтня 2006 року він працював у відповідача на посаді першого заступника
генерального директора. З квітня 2007 року керівництво відповідача почало
переслідувати його. Наказом № 211 від             12 квітня 2007 року його
безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та позбавлено премії
за березень 2007 року. Наказом
№ 259 від 10 травня 2007 року його також без відповідних підстав та у
період тимчасової непрацездатності притягнуто до дисциплінарної
відповідальності та позбавлено премії за квітень 2007 року. Наказом № 230 від
25 квітня 2007 року відповідачем затверджено штатний розклад, в якому не
передбачена посада першого заступника генерального директора товариства.
Наказом № 363-к від 16 серпня 2007 року він був звільнений з роботи на підставі
п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.
Вважає звільнення незаконним, оскільки його не було попереджено про наступне
звільнення, не було запропоновано іншу роботу за наявності вакансій та фактично
у відповідача не відбулося скорочення штату працівників.
Посилаючись на викладене, позивач просив визнати незаконними дисциплінарні
стягнення за наказами відповідача від 12 квітня 2007 року та від 10 травня 2007
року, стягнути з відповідача премії за березень і квітень 2007 року, поновити
його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5 000
грн. на відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 14 лютого 2008 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Севастополя від 26 червня 2008
року, в задоволенні позову відмовлено.

У обґрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається
на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування
судами норм матеріального права, порушення норм
процесуального права та ставить питання про скасування судових рішень і передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що
підстави для скасування  судових рішень
відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з
вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції
норм  матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Матеріали
справи та доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те,
що судами допущено неправильне застосування норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.
332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Севастополя від 14 лютого 2008 року та ухвалу апеляційного суду м. Севастополя
від 26 червня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С. Перепічай

В.Г. Данчук     В.Й. Косенко