АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Справа №
22-1479/2008 р.                            Головуючий  у  суді
першої  інстанції  Бершадська О.В.
Доповідач Пономаренко В.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28
жовтня 2008 року     Колегія суддів
судової  палати  у цивільних справах  апеляційного
суду  Кіровоградської   області
у складі :

головуючого
-  судді
Вербицького  В.С.

суддів
- Дуковського О.Л.,  Пономаренко В.Г.

при
секретарі  - Тітенко Л.В.

розглянувши
у  відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 серпня 2008 року   у справі за позовом  ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1про   відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2007
року  позивачі звернулися до суду з
позовом до відповідача  про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, заподіяної
в результаті пошкодження належного їм майна.

Позовні вимоги мотивували тим, що  відповідач, є співвласником  будинкуАДРЕСА_1, 2/5 частини якого належить
їм  на праві власності. Двір будинку  знаходиться у їх загальному користуванні,
але  умовно розділений за згодою
співвласників. 24.04.2007 року відповідач, перебуваючи в нетверезому стані за
кермом вантажного автомобіля,   при
в'їзді у двір пошкодив  дерев'яні ворота
та зламав фруктові дерева: три вишні та одну калину. На  зауваження з цього приводу висловився на їх
адресу нецензурними словами.

При аналогічних обставинах 29.09.2007 року  відповідач звалив водопровідний колодязь,
зламав водопровідний гусак та спалив раніше зламані ворота.  01.10.2007 року відповідач за таких же
обставин і з такою ж поведінкою щодо них
розбив господарський стіл, який стояв у дворі.

Посилаючись на зазначене просили стягнути з відповідача
заподіяні їм матеріальні збитки в сумі 1450 грн. - по   725 грн. на користь кожного з них та  500 грн. на користь кожного на відшкодування
моральної шкоди.

У процесі розгляду справи позивачі зменшили розмір
позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди і просили стягнути з
відповідача   45 грн. за пошкоджені
дерева,  71 грн. вартості крану та
водопровідного гусака , а також 30 грн. вартості ремонтних робіт, а всього 146
грн.

Кіровський районний суд м. Кіровограда рішенням від 13
серпня 2008 року позов задовольнив частково - постановив  стягнути з відповідача на користь кожного
з  позивачів 40 грн. на
відшкодування  матеріальної  та 100 грн. моральної шкоди,  а також 98 грн.  судових витрат на користь
позивачаОСОБА_2.

В апеляційній скарзі
відповідач просить рішення суду скасувати, оскільки, на думку апелянта,
воно постановлене з порушенням  норм
матеріального і процесуального права і
суперечить фактичним  обставинам
справи,  ухвалити по справі нове
рішення,  яким  у задоволенні
позову відмовити.

Апелянт посилається на те, що  судом при вирішенні  справи недостатньо повно досліджені   та неправильно встановлені обставини справи,
оскільки  позивачами не доведено заподіяння
ним матеріальної та моральної шкоди,
висновки суду ґрунтуються на припущеннях, а тому рішення є незаконним.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін у
справі, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи  в межах доводів апеляційної скарги, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню , а рішення
суду скасуванню  з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення  суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі
своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що  27.04.2007 року, 20.09.2007 року  та 01.10.2007 року  відповідач, знаходячись в нетверезому стані
при в”їзді у двір пошкодив двухстворчаті
ворота,  фруктові дерева: три
вишні, калину, завалив водопровідний колодязь та зламав гусак,  розбив господарський стіл і  взявши за основу покази свідка ОСОБА_4., про
те, що на початку травня 2007 року він продав позивачу гусак для води за 50
грн. та за 30 грн. провів ремонтні роботи, суд визнав доведеним   вартість придбаних гусака для води та
проведення ремонтних робіт, і дійшов висновку, що обов'язок по відшкодуванню
зазначених витрат  повинен нести
відповідач.

Суд також дійшов висновку, що в результаті неправомірних
дій відповідача порушенням їх права власності
позивачам заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню
відповідачем.

Однак, погодитися з таким висновком не можна, оскільки на
порушення вимог ст..ст. 60, 212, 213 ЦПК України рішення суду не містить
переконливих доводів на підтвердження
зроблених висновків.

Суд належним чином не з'ясував характер та суть заявлених
позивачами вимог,    докази, якими
стверджуються та не дав їм належної правової оцінки.

Згідно ст.. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі,
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, відповідно до загальних
засад  цивільно-правової
відповідальності  обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору
підлягають:  наявність шкоди,
протиправність  діяння  її заподіювача,  наявність причинного зв'язку між шкодою і
протиправними  діяннями заподіювача та
вини останнього в її  заподіянні.

Визнаючи факт пошкодження
відповідачем майна позивачів,   суд
всупереч вимога закону, не зазначив, в чому конкретно проявилися протиправність
та  неправомірність дій відповідача,
якими доказами це підтверджується.  При
цьому в якості доказу заподіяння позивачам матеріальної шкоди  суд прийняв
покази свідка  ОСОБА_4., який
підтвердив лише факт продажі позивачу водопровідного  гусака
та  оплатне проведення ним робіт
по його встановленню, а не факт пошкодження його в результаті винних дій відповідача.

Не містять таких
доказів і покази свідкаОСОБА_5., на які послався суд першої інстанції,
оскільки останній  лише підтвердив  факт неприязних стосунків між сторонами
та  факт виявлення в  його саду труби від водопроводу, з приводу
якої позивач  сказав, що ця труба
належить йому.

Зазначене дає підстави вважати, що
висновки суду першої інстанції з приводу доведеності  обставин заподіяння шкоди позивачам є
непереконливими , оскільки  вони не
ґрунтуються  на доказах, які були
досліджені судом в судовому засіданні і не підтверджені матеріалами
справи.

Аналіз матеріалів справи досліджених судом,  свідчить про відсутність доказів  протиправної поведінки відповідача і  недоведеність   його
вини  в заподіянні матеріальної
шкоди позивачам.

При таких обставинах,
законних підстав для задоволення заявлених вимог як про відшкодування
матеріальної, так і моральної шкоди,  яка
згідно заявлених вимог обґрунтовується позивачами  неправомірністю заподіяння їм  матеріальної шкоди, і  діями відповідача, пов'язаними  з порушенням
їх права власності  на майно,
немає.

Виходячи
з викладеного, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої
інстанції  про часткове задоволення
позову ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи,
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, обставини що мають
значення для справи, які суд вважав встановленими, недоведені, що свідчить про
допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення справи.

Зазначене, відповідно до ст.. 309
ЦПК України  є підставою для скасування
рішення про часткове задоволення позову
і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись
ст..ст.303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 316, 317,319 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду міста  Кіровограда
від 13 серпня 2008 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1про
відшкодування  матеріальної та моральної
шкоди відмовити.

Рішення
апеляційного суду  набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене  в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців  з дня
набрання  ним  законної сили.

Головуючий :

Судді: