Справа
№ 22-ц-1301/2008 р.                                      Головуючий у 1-й інстанції -
- 79                                                               Суддя-доповідач -
У Х В А Л А

28 жовтня 2008
року колегія суддів судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого  - Білецького О.М.,

суддів             - Гагіна М.В., Попруги С.В.,

з участю
секретаря судового засідання  - Рой Я.М.

та осіб, які
беруть участь у  справі  -
державного виконавця та боржника

розглянувши у відкритому судовому засіданні у
приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою державного
виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції ОСОБА_1

на
ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 22 вересня 2008 року

в справі
за поданням державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції, стягувач: ОСОБА_3,

про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и
л а :

У серпні
2008 року державний виконавець Зарічного ДВС СМУЮ ОСОБА_1 звернувся із
поданням.

Вимоги мотивував
тим, що під час виконання рішення Зарічного районного суду м.Суми від 12 липня
2007 року, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто суму боргу, державним
виконавцем було встановлено, що боржник періодично виїжджає за межі України до
Аргентини, чим ухиляється від виконання судового рішення, а тому просив
обмежити  ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України.

Ухвалою
Зарічного районного суду м.Суми від 22 вересня 2008 року в задоволенні подання
державного виконавця відмовлено за необґрунтованістю.

В
апеляційній скарзі державний виконавець ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і
процесуального права, просить вказану ухвалу місцевого суду скасувати та
постановити нову ухвалу, якою задовольнити його подання.

Заслухавши
державного виконавця, який підтримав апеляційну скаргу і боржника, який
покладався на розсуд суду, дослідивши матеріали та перевіривши ухвалу в межах
доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно
до Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян
України», за наявності достатніх підстав вважати, що громадянин України
ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням,
державний виконавець в праві звернутися до суду з таким поданням.

Як
встановлено місцевим судом, рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 12
липня 2007 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було стягнуто 117392 грн. 30 коп.
в рахунок повернення боргу, 771 грн. 89 коп. - пені в розмірі 3 % річних від
простроченої суми, 1181 грн. 64 коп. судового збору, 30 грн. - витрат на ІТЗ
розгляду справи, а всього -119375 грн. 85 коп.

Зазначене
рішення було звернуто до примусового виконання і постановою від 08 січня 2008
року державного виконавця Зарічного ДВС СМУЮ ОСОБА_1 було відкрито провадження.

Державний виконавець неодноразово
надсилав відповідні запити про наявність майна чи коштів у боржника та з метою
опису майна 19 березня 2008 року виходив за адресою його місцем проживання,
постановою державного виконавця від 02 квітня 2008 року накладено арешт на все
належне ОСОБА_2 майно.

Однак, будь-якого конкретного майна
боржника не описувалось, незважаючи на те, що за повідомленням УДАІ УМВС
України за ним на праві власності зареєстровано автомобіль ЗАЗ 110557, 2004
року випуску, держномерний знак НОМЕР_1.

Після цього державний виконавець
прийшов до висновку, що виконання рішення неможливе та 27 серпня 2008 року і за
клопотанням стягувача звернувся до суду з поданням про обмеження боржника
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Апеляційним
судом оглянуто закордонний паспорт боржника НОМЕР_2, в якому мається одна
відмітка про виїзд ОСОБА_2 до Аргентини. Однак, строк дії цього документу
закінчився ще 13 липня 2001 року .

Колегія
суддів вважає, що за вказаних обставин, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні
подання, оскільки заявником не доведено, що ОСОБА_2 після ухвалення судового
рішення виїжджав чи має намір тимчасово виїхати за межі України, та що такі
його дії унеможливлять або утруднять виконання судового рішення.

Крім
того, Державною виконавчою службою не здійснено всіх можливих дій по виконанню
судового рішення, оскільки належний боржникові транспортний засіб не описаний,
не оцінений та не реалізований.

Таким
чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм
матеріального і процесуального права, а тому підстав для її зміни чи скасування
не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 303, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу державного
виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Зарічного районного
суду м. Суми від 22 вересня 2008 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набрала законної сили з
моменту проголошення і з цього часу протягом двох  місяців може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: