Справа № 22-ц-1951/2008
Головуючий у першій інстанції- овсієнко
Категорія - цивільна
Доповідач - Шарапова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

Головуючого-судді

Іваненко
Л.В.

Суддів:

Шарапової
О.Л., Страшного М.М.

При секретарі:

Сетченко
Н.М.

За участю:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 вересня 2008 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ ЕК „Чернігівобленерго”, ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В червні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,
Чернігівських міських електромереж, в якому просила стягнути у відшкодування
матеріальної шкоди 6 976 грн. 99 коп. та у відшкодування моральної шкоди 10 000
грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що  30
липня 2007 року працівник Чернігівських міських електромереж ОСОБА_3 штовхнув
її в спину, підставивши підніжку , в результаті чого вона впала та були зламані
обидві руки. Тілесні ушкодження, які були їй заподіяні ОСОБА_3, відносяться до
категорії середньої тяжкості. В зв”язку з отриманими тілесними ушкодженнями
вона тривали час знаходилася на лікуванні та витратила на придбання медичних
препаратів 309 грн. 29 коп., 18 грн. на придбання плівки до ренгенкабінету, 48
грн. на проїзд до лікарських установ, 420 грн. на оплату послуг юриста по
складанню процесуальних документів. Крім того, на протязі лікування вона
потребувала стороннього догляду, її чоловік є інвалідом 2 групи і також
потребує стороннього догляду, а тому на оплату вказаних послуг було витрачено
4760 грн. Загальна сума матеріальної шкоди становить 5537 грн. 29 коп., а з
урахуванням індексу інфляції за період з серпня 2007 року по травень 2008 року
ця сума складає 6976 грн. 99 коп. Такі дії відповідача спричини їй моральні
страждання, які вона оцінює в 10 000 грн.

Під час розгляду справи співвідповідачем по справі замість Чернігівських
міських електромереж,  які не являються
юридичною особою, було залучено ВАТ ЕК „Чернігівобленерго”.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 вересня 2008
року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та
постановити нове про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції не дав
належного правової оцінки показанням свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, висновку
судово-медичного обстеження № 2925 від 20.11.07 року, яким визначений механізм
утворення тілесних ушкоджень; вказані докази повністю узгоджуються між собою.
Апелянт вказує на те, що при виклику швидкої допомоги вона зазначила як
отримала тілесні ушкодження і вказані дані занесені до медичних документів, але
вказаним обставинам також не дано належної правової оцінки. Апелянт зазначає,
що показання свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 мають протиріччя, але суд безпідставно
прийшов до висновку про їх достовірність. Апелянт вказує на те, що згідно з
висновком судово-медичного обстеження № 2925 від 20.11.07 року отримані тілесні
ушкодження могли виникнути при падінні після надання тілу прискорення і, на її
думку, неможливі такі тілесні ушкодження при падінні в результаті того, що
вона  спіткнулася, але даним обставинам  не надано належної правової оцінки. Апелянт
зазначає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо
відсутності вини ВАТ Чернігівобленерго”, оскільки конфлікт та шкода виникли в
результаті виконання працівником товариства своїх трудових обов”язків. Також
апелянт вказує на упередженість судді при розгляді справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що  ОСОБА_1 звернулася
до Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області  з заявою про заподіяння  30 липня 2007 року їй тілесних ушкоджень. За
даною заявою неодноразово проводилися відповідні перевірки,  постановою від 03 квітня 2008 року в
порушенні кримінальної справи було відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України, за відсутністю складу злочину.

Згідно з  актом судово-медичного
обстеження від 20.11.07 року у ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження у вигляді
закритого перелому обох променевих кісток в типовому місці, перелому лівої
ліктьової кістки, садна правого колінного суглобу, синця в ділянці грудини, які
могли утворитися 30.07.07 року від дії тупих предметів, які відносяться до
категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров”я.
Найбільш ймовірно, що вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися при
падінні її на руки після надання тілу прискорення.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачкою не надано належних
доказів, які б свідчили, що отримані нею тілесні ушкодження були заподіяні
ОСОБА_3, а конфлікт, що виник між позивачкою та відповідачем ОСОБА_3 не
пов»язаний з виконанням останнім трудових обов»язків, а тому відсутні підстави
для відшкодування шкоди за рахунок юридичної особи.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка
завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров”я фізичній особі,
зобов”язана відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього
догляду тощо.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з матеріалів справи,
за заявою ОСОБА_1 про заподіяння тілесних ушкоджень проводилась
відповідна перевірка Чернігівським міським відділом УМВС України в
Чернігівській області, пояснення давали ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 Згідно
з поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_630 липня 2007 року під час сварки відповідач
штовхнув ОСОБА_1 в спину, підставивши підніжку, від чого остання впала на
асфальт. Під час розгляду справи вказані особи були допитані як свідки та
підтвердили раніше надані пояснення. Показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5
повністю узгоджуються  з актом
судово-медичного обстеження від 20.11.07 року про наявність та механізм
утворення тілесних ушкоджень у позивачки, зокрема щодо утворення тілесних
ушкоджень при падінні на руки після надання тілу прискорення. Показання свідків
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повністю узгоджуються з даними картки виклику швидкої
допомоги від 30.07.07 року ( а. с. 60 - 62), згідно з якими зі слів
ОСОБА_1  тілесні ушкодження утворилися
після того, як її штовхнули у спину, підставивши підніжку, і падіння на
асфальт.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що показання свідків
ОСОБА_6та ОСОБА_5 є достовірними, оскільки відсутні докази щодо зацікавленості
вказаних осіб, їх показання повністю узгоджуються з актом судово-медичного
обстеження від 20.11.07 року та з даними картки виклику швидкої допомоги від
30.07.07 року. Апеляційний суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_8
та ОСОБА_7, оскільки ОСОБА_8  є
працівником Чернігівських електричних мереж та безпосередньо підлеглим ОСОБА_3,
а показання свідка ОСОБА_7 не узгоджуються з іншими доказами по справі.  Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова
про відмову у порушенні кримінальної справи не є обов”язковою для суду при
вирішення даної цивільної справи і має оцінюватися як один із доказів.
Апеляційний суд критично ставиться до постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи від  03.04.08 року,
оскільки з матеріалів про відмову у порушенні кримінальної справи вбачається,
що перевірка за заявою ОСОБА_1 про заподіяння тілесних ушкоджень проводилась
поверхово і це слугувало підставою для неодноразового скасування винесених
постанов про відмову у порушенні кримінальної справи. Зі  змісту постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи від 03.04.08 року не вбачається за яких обставин органи
дізнання дійшли висновку, що заподіянні тілесні ушкодження могли утворитися в
результаті необережного падіння; не надано критичної оцінки поясненням ОСОБА_8,
який є підлеглим ОСОБА_3, та поясненням ОСОБА_7; не вказано які докази вказують
на зацікавленість ОСОБА_5

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що
постановлюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції дійшов неправильного висновку про те, що позивачкою не надано
належних доказів про заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди з вини
ОСОБА_3, а тому судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи в зв”язку з отриманими тілесними
ушкодженнями ОСОБА_1 знаходилася на амбулаторному лікуванні з 30 липня 2007
року по 05 жовтня 2007 року. За вказаний період позивачкою на придбання
медичних препаратів було витрачено 309 грн. 29 коп., що підтверджується
фіскальними чеками ( а. с. 16, 17).

В ході розгляду справи позивачкою не надано будь-яких доказів про те, що
нею було витрачено 18 грн. на придбання плівки в ренгенкабінеті, 48 грн. на
проїзд до лікарських установ, 420 грн. на оплату правової допомоги адвоката або
іншого фахівця у галузі права.  Під час
розгляду справи позивачкою також не надано будь-яких доказів про те, що нею
були понесені витрати по сторонньому догляду
в сумі 4 760 грн., медичні дані про необхідність чоловіка позивачки у
сторонньому догляду, оскільки згідно з даними МСЕК  останньому протипоказана лише тривала хода (
а. с. 64).

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням індексу
інфляції будь-яким чином не обгрунтовані, в матеріалах справи відсутні докази,
які б свідчили, що з даним позовом ОСОБА_1 була позбавлена можливості
звернутися в серпні 2007 року.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 на
користь позивачки слід стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 309 грн. 29
коп.

Заподіяння тілесних ушкоджень спричинило позивачці фізичний біль,
потребувало додаткових зусиль для організації свого життя, а тому з урахуванням
характеру та тривалості моральних страждань, виходячи із засад справедливості
та  розумності, апеляційний суд вважає,
що з ОСОБА_3 на користь позивачки слід стягнути у відшкодування моральної шкоди
2000 грн.

Згідно ст. 1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім праціником під час виконання
ним свої трудових ( службових) обов»язків.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 під час сварки спричинив позивачці тілесні шкодження, заподіяна шкода
будь-яким чином не пов»язана із виконанням відповідачем своїх трудовихї
обов»язків, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої
інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ВАТ ЕК «Чернігівобленерго».

Доводи апеллянта про те, що конфлікт та шкода виникли в результаті виконання працівником товариства
своїх трудових обов”язків, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі
доводи є довільним тлумаченням правової норми.

З урахуванням вимог ст. 4 Декрету КМУ „ Про державне мито” та ст. 81 ЦПК
України ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом про відшкодування шкоди,
завданої ушкодженням здоров”я, звільнена від сплати судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а тому судовий збір в сумі
34 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
30 грн. , які були сплачені ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги, мають бути
повернуті.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду щодо відмови у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_3 - скасуванню з постановленням в цій частині нового
рішення про часткове задоволення позовних вимог
в зв”язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам
справи.

Керуючись ст. ст. 1167, 1195 ЦК України, ст.ст.  209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 вересня 2008
року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди
309 грн. 29 коп. та у відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду в частині відмови ОСОБА_1
у задоволенні позовних вимог до ВАТ ЕК „Чернігівобленерго” - залишити
без зміни.

Повернути ОСОБА_1 помилково сплачену суму судового збору у розмірі 34 грн.
по квитанції 380/402 від 17.10.08 року та помилково сплачену суму витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. по
квитанції 378/400 від 17.10.08 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:                                        Судді: