Справа № 2-852/2008 рік
09 вересня 2008 року
Долинський районний суд Івано-Франківської області в
головуючої  - судді  Монташевич С.М.
секретаря  -    Шикор Г.В.,
третьої особи без самостійних вимог
на стороні позивачки- ОСОБА_4,
відповідачки - ОСОБА_2,
представника відповідача  - адвоката ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Долина справу за позовом
ОСОБА_2 про поділ майна, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій
просить постановити рішення, яким поділити між нею та
ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: стайні по вулиці Одиниця в селі Оболоня
Долинського району Івано-Франківської області, виділивши їй стайню зазначену в
технічному паспорті літерою «В», а також стягнути на її користь усі витрати по
справі.
Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником
56/100 часток житлового будинку та господарських будівель і споруд по вулиці
Одиниця в с.Оболоня, а саме гаража, 2-х стаєнь, стодоли, шопи, 2-х вбиралень,
воріт та огорожі, які нею куплені у громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Інша частина
вказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд належить ОСОБА_2
Вони в добровільному порядку поділили житловий будинок та господарські будівлі
і споруди, за винятком стаєнь, якими в даний час користується відповідачка.
Враховуючи поділ між ними земельної ділянки для обслуговування житлового
будинку вона повинна би користуватись стайнею, яка зазначена в технічному
паспорті літерою «В». Оскільки остання відмовляється розподілити вказане майно
в натурі в добровільному порядку, вона не має можливості володіти,
користуватися та розпоряджатися належним їй майном, тому змушена звертатись до
суду.
В судовому засіданніОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, зіславшись на
вищевикладені обставини. Просила позов задоволити.
Відповідачка ОСОБА_2 не визнала позовних вимог та пояснила, що стайнею, яка
в технічному паспорті позначена під літерою «В» вона користується ще з 1946
року по сьогоднішній час. Ніхто більше цією стайнею не користувався. Розподіл
господарських споруд, в тому числі спірних стаєнь був проведений між нею та її
братом ОСОБА_6 та закріплений відповідним документом. Крім того зазначила, що
земельна ділянка для обслуговування житлового будинку між ними не поділена, а
знаходиться у їхньому спільному користуванні. Стайнею, яка позначена в
технічному паспорті літерою «Г», вона не користується, оскільки нею
користувалася сім»я ОСОБА_6. Просила відмовити у задоволенні даного позову.
ОСОБА_4, який залучений до участі в справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на стороні позивача, суду пояснив, що він з братом ОСОБА_5
успадкували після смерті ОСОБА_7 по 28/100 часток будинковолодіння, що
знаходиться АДРЕСА_1. В даному будинку вони не проживали, тому продали свої
частки ОСОБА_8, проти чого ОСОБА_2 не заперечувала. Всі документи, які були у
них по цьому будинковолодінню після продажу вони передали новим власникам,
тобто позивачці по справі. Відповідачка та їх вітчим ОСОБА_6 були родичами,
тому спору між ними щодо господарських приміщень не було. Стайнями ОСОБА_2 та
його мати поділилися в добровільному порядку. Йому відомо, що мати користувалася
стайнею, яка знаходилася всередині, тобто позначена літерою «Г», бо вона
тепліша, а відповідачка - стайнею під літерою «В». Вважає, що ОСОБА_9 повинна
би користуватися стайнею під літерою «Г», а позивачка - під літерою «В», тобто
таким чином, як поділений житловий будинок.
Суд, вислухавши сторін, третю особу дослідивши всі здобуті та перевірені в
судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 358 ч.1, 2 Цивільного кодексу України право спільної
часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники
можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю.
Як встановлено  в судовому засіданні
будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві спільної власності ОСОБА_7, який
успадкував його після смерті батька, та ОСОБА_2.
Про те, що вищевказані особи домовились про порядок володіння та
користування майном свідчить розрахунок ідеальних часток в загальній власності
на будинковолодіння, виготовлений на підставі їх заяв 19.06.2003 року
Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації. З даного розрахунку
вбачається, що ОСОБА_7 займав стайню, яка позначена літерою «Г», а ОСОБА_9 -
стайню під літерою «В»  (а.с. 19).
Як зазначено в п.8 Постанови
Пленуму Верховного суду України N 7 від 04.10.91
«Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий
будинок»  різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є
підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні
жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при
укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім
Згідно договору купівлі-продажу від 05.07.2006
року, укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (продавці) та ОСОБА_8 (покупець),  продавці передали у власність покупцеві
належні їм по 28/100 часток кожному, що в цілому становить 56/100 часток
житлового будинку з відповідними частками господарських будівель і споруд
АДРЕСА_1.  Домоволодіння 56/100 часток,
якого відчужувалося належало продавцям у рівних частках кожному на підставі
Свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 9).
Рішенням Долинського районного суду від 24.12.2007 року
визнано недійсним договір купівлі-продажу 56/100 часток житлового будинку з
відповідними частками будівель та господарських споруд АДРЕСА_1, що укладений
між продавцями ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_8, який посвідчений
приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу ОСОБА_10
05.07.2006 року, реєстровий №694, в частині сторони договору - покупця ОСОБА_8
та переведено права покупця за даним договором на ОСОБА_1 (а.с.10-11).

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого
Івано-Франківським ОБТІ 01.06.2006 року, будинковолодіння АДРЕСА_1 складається
з житлового будинку, гаражу, 2 стаєнь, стодоли, шопи, 2 вбиралень, 2 воріт та
огорожі (а.с.13-15). Аналогічні господарські будівлі зазначені в технічному
паспорті від 19.06.2003 року (а.с.20-23).

Таким чином у судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 успадкували частину будинковолодіння
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7. За життя спадкодавець та ОСОБА_9 визначили
ідеальну частку кожного в загальній власності на будинковолодіння АДРЕСА_1.
Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7 успадкували, а згодом
продали 56/100 часток будинковолодіння, в які входили такі надвірні споруди:
прибудова, позначена в технічному паспорті літерою «А2», підвал -літерою
«а»,  гараж під літерою «Б», стайня під
літерою «Г», шопу -«Е», вбиральню - «Є», ворота №1, &frac12; стодоли
-літера «Д», 12 огорожі №3.   Всі
документи, які підтверджували факт прийняття спадщини та права на вказану
частку будинковолодіння вони передали позивачці по справі під час укладення
договору купівлі-продажу. ОСОБА_9 протягом тривалого часу , а саме біля 60-ти
років користується стайнею, яка позначена в технічному паспорті літерою
«В».  Суду не представлено жодного доказу,
який би свідчив про перерозподіл часток будинковолодіння між сторонами, а також
про поділ земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Навпаки,
ОСОБА_2 в судовому засіданні ствердила, що земельна ділянка навколо будинку
знаходиться в їхньому спільному користуванні, і не розподілялась ніяким чином,
також вона не претендує на користування другою стайнею, яка знаходиться поряд з
її та позначена літерою «Г» і визнає, що вона належить позивачці по
справі.

Даючи оцінку здобутим в судовому засіданні доказам, суд приходить до
висновку, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог  щодо поділу нерухомого майна, а саме стаєнь
АДРЕСА_1, та виділенняОСОБА_1 стайні, зазначеної в технічному паспорті літерою
«В»,  за
необгрунтованістю.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК
України.

На підставі викладеного, ст.ст. 356-358 Цивільного кодексу України,
керуючись ст.ст. 213, 215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна відмовити
за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 (п»ятсот) гривень витрат,
понесених нею за надання правової допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
У разі подачі заяви про апеляційне оскарження, але якщо апеляційна скарга не
була подана в строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10
днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Івано-Франківської області
через Долинський районний суд; апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного
суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: