суд міста Севастополя
Справа №22ц-1142/2008р.                 Головуючий у першій
інстанції Ліморенко І.І.
Категорія 53                            Доповідач у
інстанції Сундуков В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2008 року колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду міста  Севастополя в складі:

головуючого   -  Сімоненко В.М.,

суддів        -
Сундукова В.М., Алєєвої Н.Г.,

при секретарі
-  Шевченко
О.В,

за участю  -
позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балаклавського районного
суду м.Севастополя від 04 липня 2008р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати за примусовий прогул, повернення
трудової книжки та стягнення компенсації за невикористану відпустку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2008р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до приватного
підприємця ОСОБА_3, та уточнивши позовні вимоги, просила зобов'язати
відповідача повернути їй оформлену у встановленому законом порядку трудову
книжку, вказавши датою звільнення дату повернення трудової книжки; стягнути на
її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 19.07.2007р. по
05.03.2008р. в сумі 9160 грн.; стягнути компенсацію за невикористану відпустку
в сумі 1000 грн.; стягнути у відшкодування інфляції за час затримки виплати
заробітної плати за вимушений прогул в сумі 870,20 грн., та зобов'язати
відповідачку перерахувати до УПФУ у Ленінському районі м.Севастополя страхові
внески за період з 05.07.2006р.

Вимоги мотивовані тим, що з липня 2006р. по липень 2007р. позивачка
працювала у приватного підприємця ОСОБА_3 на посаді продавця, однак при її
звільненні відповідач трудову книжку не повернула, не виплатила компенсацію за
невикористану відпустку та не перераховувала обов'язкові страхові внески до
УПФУ. Вказує, що у зв'язку з відсутністю трудової книжки вона була позбавлена
можливості працевлаштуватись та до 05.03.2008р. фактично знаходилась у
вимушеному прогулі.

Рішенням Балаклавського районного суду м.Севастополя від 04 липня 2008р.
ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та задовольнити
її позов, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені норми матеріального і
процесуального права. Вважає, що суд не дав належної оцінки тому факту, що при
її звільненні відповідач не здійснив фактичний розрахунок та не виплатив їй
компенсацію за невикористану відпустку. Вказує, що суд не дав належної оцінки
показанням свідків та розглянув справу у відсутності УПФУ в Ленінському районі
м.Севастополя, яке вона вказала у якості 3-ї особи, та безпідставно вказав про
це в рішенні.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи,
та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
виходив з того, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані, а доводи
спростовуються доказами відповідача.

З такими висновками суду, судова колегія погоджується частково.

Як встановлено судом, видно з пояснень сторін та матеріалів справи, ОСОБА_1
працювала у приватного підприємця
ОСОБА_3 з 06 липня 2006 року по 18 липня 2007 року на посаді продавця в
продовольчому магазині розташованому по вул. Морозова,6 в м. Севастополі, з
встановленою оплатою праці       80 грн.
за добу.

Вказані факти визнані відповідачем, та відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
доказуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових
відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми
власності, виду діяльності та галузевої незалежності, а також працюють за
трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові
відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади)і заробітної плати.

Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за всі не використанні ним дні щорічної
відпустки.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами позивач за весь час
перебування у трудових відносинах з відповідачем  щорічну відпустку не використовувала.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення компенсації за
невикористану щорічну відпустку за період з 06.06.2006 по   18.06.2007р., є обґрунтованими (ст.ст.74,83
КЗпП України)і такими, що підлягають задоволенню.

Також підлягають задоволенню і вимоги позивача про перерахування страхових
внесків до  Управління пенсійного фонду в
Ленінському районі м. Севастополя.

Відповідно до абзацу 2 п.1 ст.4 Закону України „Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування” оподаткування для
інших працівників підприємств, установ і організацій, які використовують працю
найманих працівників становить 33,2 відсотка.

Таким чином відповідачу належить перерахувати до Управління пенсійного фонду 6 374,40 грн., з розрахунку:
80&times;20=1600; 1600*33,2%=531,2&times;12=6 374,40.

Вказаним обставинам суд першої інстанції належної оцінки не дав.

Враховуючи викладенні обставини, судова колегія вважає, що суд прийшов до неправильного
висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог у частині стягнення
компенсації за невикористану щорічну відпустку та зобов'язання відповідача
перерахувати до Управління пенсійного фонду Ленінського району м. Севастополя
страхових внесків, а тому у цій частині рішення підлягає скасуванню с
постановленням нового рішення.

Що до позовних вимог про зобов'язання відповідача у поверненні трудової
книжки та стягнення з неї середньої заробітної платні за час вимушеного прогулу
за період з 19.07.2007 року по 05.03.2008 року в сумі 9 160,00 грн., а також
відшкодування витрат за інфляцію під час затримки виплати заробітної плати за
вимушений прогул з 19.07.2007 року по 05.03.2008 року в сумі 870,20 грн.  судова колегія погоджується з рішенням суду у
цій частині, оскільки позивач не надала належних доказів, на які посилалась як
на підставу своїх вимог (ст.60 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, на підставі
положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення
суду у частині відмови в стягненні компенсації за невикористану щорічну
відпустку та зобов'язання перерахувати до Управління пенсійного фонду України у
Ленінському районі м. Севастополя страхових внесків підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення місцевого суду Балаклавського району міста Севастополя від  04 липня 2008р. у частині відмови в стягненні
компенсації за невикористану щорічну відпустку та зобов'язання відповідача
перерахувати до Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м.
Севастополя страхових внесків скасувати. Ухвалити у цій частині нове рішення,
яким  стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 1000 грн. та
зобов'язати ОСОБА_3 перерахувати до Управління пенсійного фонду України у
Ленінському районі м. Севастополя страхові внески у сумі 6 374,40 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців із дня набрання законної сили.

Головуючий:
/підпис/                Сімоненко
В.М.

Судді:
/підпис/                Сундуков
В.М.

/підпис/                Алєєва
Н.Г.

Копія вірна

Суддя Апеляційного суду

м.Севастополя                                  Сундуков В.М.