Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

5 листопада
2008 року

м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Яреми
А.Г.,

суддів:

Лихути
Л.М.,

Романюка
Я.М.,

Охрімчук
Л.І.,

Сеніна
Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за
частку спільного майна за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського
районного суду м. Одеси
від 27 серпня 2007 року та рішення апеляційного суду Одеської
області                   від 9 липня
2008 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до
ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за належну їй частку у квартирі.
Позивачка зазначала, що сторонам на праві спільної часткової власності належить
- по 1/2 частці кожній - двохкімнатна квартира АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що
квартира є неподільною, а згоди щодо порядку користування квартирою сторони не досягли,
позивачка просила стягнути з відповідачки на її користь 260 425 грн. грошової
компенсації вартості її частки у квартирі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2007 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 260 425 грн. грошової
компенсації за належну їй частку у квартирі.

Рішенням апеляційного Одеської області від 9 липня 2008 рок рішення суду
першої інстанції змінено та стягнуто з відповідачки на користь позивачки 191
061 грн. грошової компенсації.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись
на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачка має право на одержання від відповідачки як іншого
співвласника квартири грошової компенсації вартості належної їй частки в
спільній частковій власності на квартиру, оскільки квартира є неподільною, а
згоди щодо порядку користування нею сторони не дійшли.

З таким висновком погодився апеляційний суд, змінивши лише розмір грошової
компенсації.

Однак погодитися з такими висновками не можна.

Статтею 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із
законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації
вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У той же час, відповідно до ч. 4 та 5 ст. 319 ЦК України власність
зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам та
свободам громадян.

Судом установлено, що сторонам на праві спільної часткової власності
належить двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 Розмір часток сторін є рівним. Виділ
належної позивачці частки квартири в натурі неможливий.

В спірній квартирі проживає відповідачка, яка визнає право позивачки на
належну їй частку квартири і не створює перешкод у користуванні нею. Позивачка
житлом забезпечена, спроб користуватися належною їй часткою в спірній квартирі
не робить і потреби в цьому не має. Не потребує і не бажає поліпшення своїх
житлових умов за рахунок частки позивачки і відповідачка. До того ж,
відповідачка є пенсіонеркою, має на утриманні сина - інваліда 2-ї групи і
неспроможна сплатити позивачці грошову компенсацію за її частку в квартирі.

За таких обставин присудження за рішенням суду грошової компенсації частки
позивачки, яка бажає виділу, з відповідачки, яка сплатити таку компенсацію
неспроможна, та визнання за останньою всупереч її волі права власності на
частку позивачки є використанням одним співвласником свого права власності на
шкоду іншому співвласнику, що є неприпустимим.

Суди на зазначене уваги не звернули та, правильно встановивши фактичні
обставини справи, неправильно застосували матеріальний закон, який регулює
спірні правовідносини, що відповідно до ст. 341 ЦПК України є підставою для
скасування судових рішень та ухвалення нового рішення.

Оскільки, як установлено судом, відповідачка не згодна на стягнення з неї
на користь позивачки грошової компенсації за належну останній частку в спільній
частковій власності на квартиру та набуття таким чином права власності на всю
квартиру, то в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 336, ст. 341, ч. 2 ст. 344 ЦПК України,  ч.ч. 4, 5
ст. 319, ст. 364 ЦК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 серпня
2007 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 9 липня 2008 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації
за частку квартири відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л.
Сенін