Справа
№ 2-41708
10 червня 2008 року.             Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі:
судді Розман М.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_2 про поділ майна. В позовній заяві зазначила  , що перебуває в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем з 18 березня 1999 року і в період шлюбу за спільні кошти придбали
як їй стало пізніше відомо відповідач без її імені оформив не договір купівлі-продажу
автомобіля , а лише доручення на право розпорядження автомобілем.
В кінці листопада 2007 року
відповідач залишив сім'ю і відплатити їй половину вартості автомобіля в
добровільному порядку відмовляється.
Просить визнати автомобіль марки ВАЗ
з відповідача половину вартості вказаного автомобіля в сумі 16 221 гривню 75
Позивачка в судовому засіданні позов
підтримала повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві
обставини і просить позов задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав і пояснив , що автомобіль придбаний не за спільні з позивачкою
кошти , а за його особисті , так як від продав 2 автомобілі , які мав ще до
шлюбу і за виручені кошти придбав даний автомобіль. Крім цього , частину грошей
він позичив і до сьогоднішнього дня їх боргує. Визнав , що подана позивачкою
письмова розписка від імені ОСОБА_3 відповідає дійсності , так як він дійсно
оплатив йому 6450 дол. США за даний автомобіль , однак автомобіль він
використовував для потреб сім'ї і на даний час вже має іншу вартість. Просить в
задоволенні позову відмовити , так як спірний автомобіль йому не належить.
Заслухавши пояснення сторін ,
дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено ,
що позивачкаОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з
18 березня 1999 року , що стверджується свідоцтвом про їх одруження.
У відповідності до ст. 60 СК України
майно , набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно від того , що один із них не мав з
поважної причини самостійного заробітку(доходу).
Вважається , що кожна річ , набута
за час шлюбу , крім речей індивідуального користування , є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
Об'єктом права спільної сумісної
власності , згідно до ст. 61 цього Кодексу , є заробітна плата , пенсія ,
стипендія , інші доходи , одержані одним із подружжя.
А згідно до ст. 65 СК України
дружина , чоловік розпоряджаються майном , що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя за взаємною згодою.
При укладенні договорів одним з
подружжя вважається , що він діє за згодою другого з подружжя.
Для укладення договорів стосовно
цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово.
Відповідно до ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ майна , що належить їм на праві спільної
сумісної власності , незалежно від розірвання шлюбу.
Частки дружини і чоловіка , згідно
до ст. 70 цього Кодексу , є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.
Аналогічні правила щодо права
спільної сумісної власності , поділу майна , що є у спільній сумісній власності
, визначено і ст.ст. 368 , 371 ЦК України.
Згідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб
, поданих відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.
Кожна сторона , відповідно до ст. 60
ЦПК України , зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
За змістом ст. ст. 58 , 59 ЦПК
України докази повинні бути належними і допустимими.
Як встановлено в судовому , згідно
письмової розписки , наданої ОСОБА_3 позивачці по справі ОСОБА_1 , він в серпні
знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 по ціні 6450 у.о..
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
ствердив , що він особисто знайшов продавця автомобіля для брата ОСОБА_2. Мова
йшла про купівлю автомобіля для брата. При цьому він позичив частину грошей
брату , а решту доплатив він.
Факт знаходження автомобіля марки
ОСОБА_2, оплати ним законному власнику ОСОБА_3
6450 дол. США за цей автомобіль та не укладення договору купівлі-продажу
автомобіля підтверджено і визнано в судовому засіданні сторонами , а тому в
порядку ст.. 61 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають.
Суд не бере до уваги як доказ
показання свідка ОСОБА_4 в частині надання ним позики брату на придбання
автомобіля , оскільки наведена обставина жодними іншими належними і допустимими
доказами не стверджена та останній являється близьким родичем відповідача.
Заперечення відповідача проти позову
з посиланням на придбання автомобіля за особисті кошти , виручені від продажу
двох автомобілів , які належали йому до укладення шлюбу з позивачкою та за
позичені гроші не ґрунтуються на матеріалах справи і належними та допустимими
доказами в судовому засіданні не стверджені.
Враховуючи наведене , суд вважає ,
що грошові кошти , які сплачені відповідачем в період перебування у шлюбі з
слід визнати спільною сумісною власністю подружжя.
При вирішенні позовних вимог
НОМЕР_1 спільним майном сторін , які заявлені одночасно з вимогами про
стягнення з відповідача половини вартості автомобіля , суд бере до уваги  , що письмовий договір купівлі-продажу
спірного автомобіля не укладався і питання про визнання його дійсним сторонами
не ставиться та таких вимог до його законного власника не заявлено. Даний
автомобіль зареєстрований за ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою МРВ УДАІ м.
Тячів від 30.11.2007 року № 5518.
Крім цього , за змістом ст. 372 ЦК
України у разі поділу майна право спільної сумісної власності на це майно
За таких обставин , суд вважає , що
позов в цій частині до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 ,
61 , 209 , 213-215 ЦПК України ,  ст. ст.
60 , 61 , 65 , 69 , 70 СК України , ст..ст.368 , 371 , 372 ЦК України , суд ,
Позов задовольнити частково.
тисячі чотириста сорок три  тисячі)
випуску , номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 і
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину сплачених ОСОБА_2 коштів за автомобіль
шістнадцять тисяч двісті двадцять одну ) гривню 75 копійок , 162 гривні 21
копійку сплаченого судового збору , 30 гривень сплачених витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи та 150 гривень
вартості правової допомоги адвоката.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд шляхом
подання заяви про його апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення з наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів.

Головуючий:
М.М.Розман