справа
№2-300/08/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

02 квітня 2008 року
Київський районний суд  м.
Харкова  у складі:

головуючого судді -  Колесник С.А.

при секретарях -       Єна Л.А., Павловій О.М., Толстовій О.О.,
Половинко М.А.

розглянувши у
відкритому  судовому засіданні в залі
суду в м.Харкові  цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по заробітній платі, -

Встановив:

Позивач 20.06.2007
року звернувся до суду з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
про стягнення заборгованості по заробітній платі, яку в процесі розгляду справи
змінив та доповнив та просив стягнути з відповідачки 10259 грн. 20 коп., у тому
числі заборгованість з заробітної плати у розмірі 3206 грн. та 7053 грн. 20
коп. в якості середньомісячного заробітку за затримку виплати заробітної плати
за період  з 15.06.2007 року по
30.11.2007 року. Свою позовну заяву, посилаючись на ст.ст. 116,117 КЗПП
України, позивач обґрунтовував тим, що він працював у відповідача спочатку у
якості підсобного робітника по установці обладнання, а потім у якості
токаря  з грудня 2006 року по 14 червня
2007 року. 05.03.2007 року він написав на ім»я відповідачки заяву про прийняття
на роботу в якості токаря та передав її разом з трудовою книжкою відповідачці.
Вказану заяву відповідачка прийняла разом з трудовою книжкою та вказала, що
заробітна плата буде залежати від кількості робочих днів з розрахунку 7 грн. за
одну годину роботи. Відповідачка заробітну плату виплачувала не регулярно та
виплатила її по березень 2007 року включно. За квітень та травень 2007 року
заробітну плату в сумі 3206 грн. не виплатила. 14.06.2007 року відповідачка
заявила, що не має відношення до трудового колективу, у якому працював позивач,
трудові книжки не заповнила та не повернула, заборгованість по заробітній платі
не виплатила. У квітні 2007 року позивач відпрацював 182 години та заробітна
плата склала 1274 грн.; у травні відпрацював 180 годин, заробітна плата склала
1260 грн.; у червні  2007 року позивач
відпрацював 96 годин та його заробітна плата склала 672 грн.; загальна
заборгованість склала 3206 грн. Середньомісячна заробітна плата складає 1282
грн. 40 коп. За час затримки виплати заробітної плати протягом 5,5 місяців
відповідачка заборгувала перед позивачем 7053 грн. 20 коп., а всього
заборгованість складає 10259 грн. 20 коп. Трудова книжка до теперішнього часу
знаходиться у відповідачки; окремий трудовий договір з відповідачкою позивач не
укладав.

У
судовому засіданні позивач та представник позивача позовну заяву підтримали з
підстав, викладених у позовній заяві та просили її задовольнити. При цьому
позивач пояснив, що 05.03.2007 року він поклав на робочий стіл відповідачки
заяву  про прийняття його на роботу  в якості токаря та трудову книжку, при цьому відповідачка
була відсутня. До березня 2007 року заробітну плату одержував у конвертах, з
березня 2007 року по червень 2007 року заробітну плату не отримував.

Відповідач
та представник відповідача  у судовому
засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивачем до суду не
надані доказів існування між відповідачкою та позивачем трудових відносин на
підставі глави 3 КЗпП України. При цьому, пояснили, що ОСОБА_2. на праві
власності належать нежитлові будівлі поАДРЕСА_1 у м.Харкові. У січні 2007 року
до ОСОБА_2. звернувся ОСОБА_4, який є директором підприємства «Асклєпій»
Харківського міського товариства інвалідів хворих на розсіяний склероз, та ФОП
ОСОБА_3. з проханням надати в оренду належні ОСОБА_2. на праві власності
приміщення поАДРЕСА_1 у м.Харкові для здійснення підприємством господарської
діяльності. Для цієї мети ними було завезено на територію приміщень обладнання
та інше майно, яке саме, в якій кількості та з чого воно складалось їй не
відомо. Акт прийому - передачі обладнання та майна між ними не підписувався,
оскільки в цьому не було необхідності, подальша спільна господарська діяльність
між ОСОБА_2. та підприємством «Асклєпій» не планувалась. Між ОСОБА_2. та
підприємством «Асклєпій» була досягнута домовленість про те, що договір оренди
приміщень буде укладено після того, як ці приміщення будуть приведені в стан,
при якому буде можливо здійснювати виробничу діяльність в повному обсязі, була
досягнута угода в частині розрахунків за орендну плату. До кінця весни 2007
року в приміщенні велась господарська діяльність підприємством «Асклєпій», чи
працював  на вказаному підприємстві
позивач, ОСОБА_2. не відомо, які роботи ним виконувались та на підставі чого
також відомо не було. У кінці травня 2007 року ОСОБА_2. звернулася до директора
підприємства «Асклєпій» та ФОП ОСОБА_3. з пропозицією юридично оформити договір
оренди приміщення, але останні від підписання договору оренди приміщення
відмовилися, вимагаючи  оформити відмову
від 2/3 частини приміщення на їх користь, на що ОСОБА_2. відмовилася, вимагаючи
звільнити належне  на праві власності
нежиле приміщення, вивести обладнання, припинити роботу людей.

Суд,
заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка ОСОБА_3., перевіривши
матеріали справи та дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає, що
позовна заява  не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.
21 КЗпП України, трудовий договір є угодою між працівником і власником
підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією
угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник
підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, чи фізична
особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати
умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про
працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до
ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій
формі. Додержання письмової форми є обов»язковим: при укладенні трудового
договору з фізичною особою. При укладенні трудового договору громадянин
зобов»язаний подати паспорт, або інший документ, що посвідчує особу, трудову
книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту
(спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров»я та інші документи. Укладення
трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий
договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були
видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Згідно зі ст.24-1
КЗпП Україи, у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною
особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення
працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовіфй формі трудовий
договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку,
визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Відповідачка є
фізичною особою - підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця (а.с.30).

Твердження
відповідачки про невикористання нею найманої праці підтверджується Актами
перевірки державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про
працю територіальної державної інспекції праці в Харківській області
№20-01-618/1544 від 09.07.2007 року, та №20-01-419/233 від 05.02.2008 року,
згідно з якими ФОП ОСОБА_2. найману працю не використовує (а.с.31-33,
222-2224).

Згідно звітів до
податкової державної адміністрації Київського району м.Харкова за 4-й квартал
2006 року та 1-й, 2-й квартал 2007 року, фактична чисельність працівників
відсутня (а.с.36-38).

Факт відсутності
працівників, з якими укладені трудові договори, підтверджується заявою
відповідачки про застосування спрощеної системи оподаткування та звітності до
ДПІ Київського району м.Харкова від 14.05.2007р., чисельність працівників з
якими укладені трудові угоди, зареєстровані в установленому порядку - відсутні
(а.с.39).

Обґрунтованість
посилань відповідача на відсутність будь-яких трудових відносин між нею та
позивачем також підтверджується листом Київського районного центру зайнятості
від 30.08.2007р. №2087 про відсутність реєстрації трудових договорів між ФОП
ОСОБА_2. та найманими працівниками (а.с.40), листом Управління пенсійного фонду
у Київському районі м.Харкова від 17.09.2007р. №11746-27/03 про відсутність
реєстрації найманих працівників ОСОБА_2. (а.с.64),  листом прокуратури Жовтневого району
м.Харкова від 19.09.2007р. №03-47/07, відповідно до якого прокуратурою
проведено перевірку за зверненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_5. щодо порушень їх
трудових прав та невиплати заробітної плати з боку ФО-П ОСОБА_2. Факти,
викладені у зазначених зверненнях в ході перевірки свого підтвердження не
знайшли, акти прокурорського реагування не вносились (а.с.138).

Допитаний у
судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3., пояснив,
що позивач працював у ФО-П ОСОБА_2. з грудня 2006 року по червень 2007 року
спочатку  виконуючи роботи по установці
станків та обладнання у нежилому приміщенні, яке належить на праві власності
відповідачці, а потім токарем, вказавши при цьому, що не був присутнім при
тому, як позивач поклав на робочий стіл відповідачки заяву про прийняття на
роботу та трудову книжку. Розмір заробітної плати позивач обговорював з ним.
Заробітну плату  позивач, як і інші
працівники, до березня 2007 року
отримували переважно у конвертах, за березень 2007 року заробітна плата
була виплачена відповідачкою всім працівникам за відомістю, з квітня 2007 року
по середину червня 2007 року заробітна плата нікому не виплачувалась.

Відповідно до
п.2  ст. 27 ЦПК України, особи, які
беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у
них докази або повідомити про них суд.

Згідно з ч.3 ст.10
ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставі своїх вимог або заперечень.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що позивач не надав доказів, які б безумовно
підтверджували наявність трудових відносин між ним та ФОП ОСОБА_2. в період
з  грудня 2006 року по 14 червня 2007
року, у зв»язку з чим суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог,
вважаючи їх недоведеними.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 21,24,24-1 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній
платі - відмовити.

Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та поданням протягом 20 днів після цього самої  апеляційної скарги через Київський районний
суд м. Харкова, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя-