Справа
№ 2-18
жовтня  2008 року                                                               Городищенський  районний
суд
судді                                                                                                     Черненка  В.О.
участі секретаря                                                                                           Сидоренко О.С.
районний суд Черкаської області
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Городище  цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю у справі третьої  особи на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса ОСОБА_3, та
прокурора Корсунь-Шевченківського району, про визнання заповіту недійсним,
позивач ОСОБА_2. звернулася до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2. про визнання заповіту недійсним.
Обґрунтовуючи  позовні вимоги, позивач посилається на те, що
у 1982 році вона уклала  шлюб зі ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. З моменту  укладення
шлюбу вона постійно проживала з чоловіком та своєю донькою інвалідом І групи
ОСОБА_5. у  будинку АДРЕСА_1 у м. Корсунь-Шевченківський.
У 1996 році померлий надав заповіт, про що знали багато людей та ОСОБА_2, який
є рідним сином померлого від першого шлюбу. За десять днів до смерті її
чоловік, в присутності  свідків, повідомив,
що все майно, що залишиться після його смерті, повинно перейти до неї, що він
намагався  оформити нотаріально, але  його тяжкий стан здоров'я не дав це зробити.
Після смерті чоловіка відкрилась спадщина. Після  похорон чоловіка їй стало відомо від брата
покійного - ОСОБА_6 та сусідів самого ОСОБА_2., що є заповіт, складений
пізніше, яким  померлий ОСОБА_4.
заповідав усе майно ОСОБА_2. При з'ясуванні цих обставин, їй стало відомо від
громадян, що заповіт  померлий склав під
тиском  відповідача, проти своєї волі,
про що сказати їй він не міг, оскільки боявся
виконання погроз з боку відповідача. Частина 2 ст. 1257 ЦК України
визначено, що суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що
волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Слід
зазначити і те, що  за весь час спільного
проживання її зі ОСОБА_2, відповідач
ніколи не допомагав своєму батькові, який потребував сторонньої
допомоги. Враховуючи викладене, звернулася до суду з позовом, в якому просить
визнати недійсним заповіт НОМЕР_1, складений
ОСОБА_4. на користь свого сина ОСОБА_2., посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_3. у 2006 році.
В ході судового
засідання представники позивача змінили підставу позову, а саме: просили
визнати заповіт недійсним з тих причин, що померлий ОСОБА_4., який внаслідок
хронічного захворювання очей, мав дуже поганий зір, за станом свого здоров'я не
міг сам, без сторонньої допомоги дістатися нотаріальної контори та прочитати і
підписати складений заповіт.
В судовому засіданні
представник позивача вимоги позивача ОСОБА_1 підтримав повністю.
Корсунь-Шевченківського району підтримав позицію представника позивача та
просив суд задоволити позов.
ОСОБА_2 та його представник, по причині неявки яких судові засідання
неодноразово відкладались, про час і місце судового засідання 30 жовтня 2008
року були повідомлені завчасно та належним чином, як того вимагає п. 5 ст. 74
ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових
повісток, приєднаних до матеріалів справи, в судове засідання не з'явилися і
причину своєї неявки суду не повідомили. Враховуючи те, що вони два рази
поспіль не з'явилися в судове засідання, причин своєї неявки не повідомили,
заяв про слухання справи у їх відсутність суду не надіслали, суд приходить до
висновку, що відповідач ОСОБА_2 та його представник зловживають своїм
процесуальним правом, вважає, в судове засідання не з'явилися без поважних
причин, а тому їх неявка не є перешкодою для розгляду даної справи.
особа без самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус
ОСОБА_3. в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про
день, час та місце слухання справи була повідомлена завчасно та належним чином,
про що свідчить поштове повідомлення про отримання нею судової повістки. Суд вважає за можливе розглянути справу по суті у її
З огляду на вищенаведене, зі згоди представника позивача, суд, ухвалює
рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вислухавши представника позивача ОСОБА_7., прокурора,
свідків, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх
сукупності, суд вважає, що позов не обґрунтований, а
тому до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в
межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі. Згідно зі ст. 57 та ст. 60 ЦПК України, доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які
мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування  не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено
матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4., що підтверджується копією
Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 25.11.2006 року відділом РАЦС
Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області.
23.04.2004 року, померлий на випадок своєї смерті, склав заповіт, відповідно до
якого все своє майно заповів своєму синові від першого шлюбу ОСОБА_2.
Підтвердженням цього є  копія заповіту,
завірена приватним нотаріусом ОСОБА_3., Серії НОМЕР_3, який зареєстровано в
реєстрі за № 643.

В січні 2007 року позивач звернулася до суду з
позовом до відповідача про визнання зазначеного заповіту недійсним з тих
причин, що померлий ОСОБА_4., внаслідок тиску на нього сином ОСОБА_2, склав на
користь останнього заповіт. В ході судового розгляду підстава позову
представниками позивача була змінена, а саме: заповіт просили визнати недійсним
так як ОСОБА_4., який внаслідок хронічного захворювання очей, мав дуже поганий
зір, за станом свого здоров'я не міг сам, без сторонньої допомоги дістатися
нотаріальної контори і тим більше прочитати і підписати складений заповіт.

Будучи допитаною в ході
судового засідання, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_3. зазначила, що
померлий ОСОБА_4. для оформлення заповіту та доручення прийшов до неї в
контору, прочитав та підписав складені нею зазначені вище документи без
всілякої допомоги. При цьому, вона роз'яснила ОСОБА_4, що його дружина буде
мати обов'язкову частину у спадщині, на що він відповів, що будинок будував він
зі своєю першою дружиною і хоче, щоб все це належало його сину. Якихось скарг
на поганий зір та прохань в зв'язку з цим не заявляв, а його поведінка та
орієнтування в приміщенні контори не давали підстав вважати чи припустити, що
він не бачить куди йде, що читає та підписує.

Відповідно до висновку
проведеної за матеріалами справи комісійної судово-медичної експертизи № 05к
від 15.01.2008 року, померлий ОСОБА_4. на протязі тривалого часу страждав на
хронічне захворювання - центральну дисплазію - дегенерацію сітківки обох очей з
гостротою зору 0,05 правого і 0,2 лівого ока. При вказаному захворюванні очей
корекція гостроти зору за допомогою окулярів до покращення зору не приводить.
Можливість ознайомлення (читання) текстів написаних, або надрукованих
стандартним шрифтом малоймовірна. Керування автомобілем взагалі, а тим більше в
умовах міста з вказаними захворюваннями очей і також головного мозку у ОСОБА_4.
виключається.

Факт хвороби очей у
ОСОБА_4. підтвердив також допитаний в якості свідка лікар-окуліст
Корсунь-Шевченківської ЦРЛ ОСОБА_8 Який в своїх поясненнях також підтвердив те,
що дане захворювання не позбавляло ОСОБА_4. можливості самостійно пересуватись
в знайомій йому обстановці.

Зазначену обставину, а
саме: те що ОСОБА_4. мав достатній зір для того щоб вільно, без сторонньої
допомоги вести спосіб життя зрячої людини, а саме: вдома виконувати всю роботу
по господарству, чого не заперечувала і позивач, майструвати, ходити до лікарні
та в місто на ринок, лагодити та керувати автомобілем, підтвердили також свідки
ОСОБА_9, ОСОБА_10. та ОСОБА_11. Окрім цього вказані свідки зазначили, що
померлий мав намір на випадок своєї смерті скласти заповіт на користь свого
сина від першого шлюбу - відповідача по справі ОСОБА_2.

В ході судового розгляду справи, позивач та її
представники не надали суду доказів, які б підтверджували їхні пояснення  про те, що померлий ОСОБА_4. мав намір
скласти заповіт саме на позивача
ОСОБА_1., а не на сина - відповідача ОСОБА_4. Позивач та її
представники  також не надали доказів,
які б переконали суд в тому, що ОСОБА_4. за станом свого здоров'я був
позбавлений можливості самостійно
дістатися нотаріальної контори та виконати всі дії по оформленню
заповіту. Чого також не спростовують висновки комісійної судово-медичної
експертизи, відповідно до яких можливість ознайомлення (читання) текстів
написаних, або надрукованих стандартним шрифтом малоймовірна, тобто експерти не
дали однозначного висновку про те, що померлий взагалі не міг читати та писати.

Щодо надання інших
доказів, як то допит експерта, проведення інших експертиз, виклик свідків, які
б підтвердили позовні вимоги, представник позивача ОСОБА_7 заявив, що в справі
достатньо доказів для вирішення  її по
суті на користь позивача.

З огляду на вище
викладене, суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши всі
наявні у справі докази та оцінивши належність, допустимість і достовірність
кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, прийшов до висновку, що позивач та її представники не довели в
судовому засіданні ті обставини, що заповіт складений 23.04.2004 року ОСОБА_4
та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3. не відповідає вимогам чинного
законодавства та не міг бути оформленим померлим ОСОБА_4 через незадовільний
стан свого здоров'я. Таким чином, позивач та її представники не усунули
суперечності між своїми твердженнями щодо предмета спору та доказами, добутими
в судовому засіданні, тобто не довели та не переконали суд у достовірності
обставин справи та обґрунтованості своїх вимог.

Враховуючи вищевикладене та те, що
відповідно до ч. 4 ст. 60 доказування обставин, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір не може
ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що в позовних вимогах позивача слід
відмовити повністю.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 1233, 1235, 1254, 1257 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 13, 14, 57,
60,  209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову
ОСОБА_1до ОСОБА_2, за участю у справі третьої
особи на стороні відповідача, яка не заявляє  самостійних вимог щодо предмета спору -
приватного нотаріуса ОСОБА_3, та прокурора Корсунь-Шевченківського району, про
визнання заповіту недійсним  - відмовити
повністю.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через
Городищенський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів  апеляційної  скарги
або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про його
оскарження чи розгляду справи апеляційним судом в разі залишення його без змін.

Суддя:
В.О. Черненко