Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

18 грудня 2008 року
місто Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.

суддів Демянчук С.В., Хилевича
С.В.

з участю секретаря
судового засідання Колесової Л.В.

сторін, їх
представників, третіх осіб

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду
в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення Володимирецького районного суду від 28 травня 2008 року у
справі за позовом ОСОБА_3, треті особи на стороні позивача, які не заявляють
самостійних вимог - ОСОБА_4 і Рафалівська селищна рада Володимирецького району
Рівненської області, до ОСОБА_1 про тлумачення заповіту,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Володимирецького районного суду від 28 травня 2008 року позов ОСОБА_3.,
треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_4 і
Рафалівська селищна рада Володимирецького району Рівненської області, до
ОСОБА_1 про тлумачення заповіту задоволено. Визнано, що заповітом, посвідченим
17 березня 2003 року секретарем виконкому Рафалівської селищної ради,
спадкодавець ОСОБА_5 все своє нерухоме майно, де б воно не знаходилося і з чого
б воно не складалося, на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1, ОСОБА_6 ОСОБА_3
та ОСОБА_7 в рівних частках, а все своє рухоме майно - ОСОБА_6

В поданій на це рішення апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_1
- ОСОБА_2, не погодившись із такими висновками суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права,
просить апеляційний суд про його скасування.

Крім того, апелянт вважає, що місцевий суд необґрунтовано відмовив йому у
призначенні почеркознавчої експертизи та незаконно відкрив провадження у даній
справі, оскільки не зважив на те, що відповідачка ОСОБА_1. є громадянкою РФ.

Просить провадження у справі закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а ухвалене місцевим судом рішення скасуванню з ухваленням у справі
апеляційним судом нового рішення з таких підстав.

Статтею 1256 ЦК України встановлено, що тлумачення  заповіту
може  бути здійснене після
відкриття спадщини самими спадкоємцями. У
разі  спору  між
спадкоємцями   тлумачення   заповіту здійснюється судом відповідно до
статті 213 цього Кодексу.

Згідно з зазначеною нормою при тлумаченні змісту правочину беруться до
уваги однакове для  всього  змісту
правочину  значення  слів  і
понять,  а також загальноприйняте у
відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне    значення
слів    і   понять,
а   також загальноприйняте у
відповідній сфері відносин значення термінів не дає  змоги
з'ясувати зміст окремих частин правочину,  їхній зміст встановлюється  порівнянням
відповідної  частини   правочину
зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами,  встановленими
частиною  третьою  цієї статті,
немає  можливості  визначити
справжню  волю  особи,
яка вчинила  правочин,  до
уваги  беруться  мета
правочину,   зміст попередніх
переговорів,  усталена практика відносин
між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст
типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином у ст. 213 ЦК України йдеться лише про право
суду тлумачити (уточнити) правочин, який для спадкоємців є неясним чи
незрозумілим, проте зазначена правова норма не надає суду права змінювати його.

Як вбачається з матеріалів справи, у заповіті (посвідченому 17 березня 2003
року секретарем виконкому Рафалівської селищної ради Соломай Г.І.) спадкодавець
ОСОБА_5. зазначила, що все своє рухоме майно, де б воно не знаходилося і з чого
б воно не складалося і буде належати їй на день смерті, вона заповідає ОСОБА_1,
ОСОБА_6 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в рівних частках, а все своє рухоме майно - ОСОБА_6
(а. с. 5).

Згідно з правилами ст. ст. 213, 1256 ЦК України,
приступаючи до тлумачення цього заповіту, суд в обов*язковому порядку
зобов*язаний був перш за все виходити з однакового для всього змісту правочину
(заповіту) значення  слів  і понять,
а також загальноприйнятого у відповідній сфері відносин значення
термінів.

Проте визнаючи в ухваленому рішенні те, що ОСОБА_5
насправді заповіла ОСОБА_1, ОСОБА_6., ОСОБА_3 і ОСОБА_7. не все своє рухоме
майно (як це зазначено спадкодавцем у заповіті), а все  нерухоме майно - суд першої
інстанції вийшов за межі наданих йому ст. 213 ЦК України повноважень, оскільки
зміст поняття «рухоме майно» замінив поняттям «нерухоме майно», чим фактично
змінив сам заповіт.

Виправлення «помилок» у заповіті законом також не
віднесено до компетенції суду.

З урахуванням викладеного рішення місцевого суду підлягає
скасуванню з ухваленням апеляційним судом у даній справі нового рішення про
відмову у задоволенні заявленого ОСОБА_3 позову за його безпідставністю.

Доводи апелянта про незаконність відкриття провадження у
справі через те, що відповідачка ОСОБА_1. є громадянкою РФ, не заслуговують на
увагу і спростовуються ст.ст. 75-78 Закону України «Про міжнародне приватне
право».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 213, 1256 ЦК України, ст.ст.
10, 60, 303, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду від 28 травня 2008 року скасувати.

ОСОБА_3 у задоволенні її позову до ОСОБА_1 про тлумачення заповіту
відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 11,75 (одинадцять) грн. понесених
судових витрат у справі.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його
проголошення  і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: