Справа №
Рішення

Іменем України

23 жовтня
2008 року
м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого - судді                 Деркача О.Г.

секретаря
Лящинської М.В.

з участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідачаОСОБА_3

представника третьої особи на стороні відповідача КП
«Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» - ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові цивільну
справу за позовною заявоюОСОБА_2 до ОСОБА_2 співвідповідача ОСОБА_5. про
визнання недійсним заповіту і визнання права власності на спадкове майно -
домоволодіння в цілому, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з даною позовною заявою і просить  визнати недійсним заповіт реєстровий № 1955
складений 25.07.2001 року померлим ОСОБА_6, визнати померлого ОСОБА_7. таким,
що не прийняв у спадок ні за заповітом, ні за законом, як такого, що не виконав
ніяких дій по прийняттю у спадщину частини домоволодіння 39 по вулиці Варзара в
м.Чернігові, визнати за нею право приватної особистої власності на
домоволодіння 39 по вулиці Варзара в м.Чернігів, у цілому, як таку, яка
зробила усі дії, що свідчать про прийняття спадщини. Свої вимоги позивачка
мотивує тим, що 29.07.2001 року помер батько ОСОБА_6, 25.07.2001 року він склав
нотаріально засвідчений заповіт, зареєстрований у державному реєстрі за № 1955,
за яким ОСОБА_7(сину) заповів будинокАДРЕСА_1без добудованої його частини після
1988 року, ОСОБА_2 (доньці) - добудовану частину будинку після 1988 року.
Вказує, що згідно витягу з реєстру на нерухоме майно ЧМБТІ власник
будинкуАДРЕСА_1ОСОБА_6 володіє наступними об'єктами: житловий будинок А-1,
сарай г, сарай Г, погріб В, вбиральня г1; рішенням Новозаводського РВК від
08.08.1988 року № 242 дозволено будівництво прибудови літ.А3 з доведенням
житлової площі до 60 кв.м, яка в експлуатацію не прийнята. Зазначає, що батько
не здав в експлуатацію прибудову площею 60 кв.м позначену на плані літерою А3,
на плані зазначені ще дві прибудови А1-1 і А2, на які батько теж не мав
свідоцтва про право власності. Усі ці відмітки про прибудови на плані позначені
А1-1, А2, А3 свідчать про те, що вони не мали власника. Тобто не були
зареєстровані як об'єкти власності взагалі, тож батько не маючи права власності
не мав права давати які-небудь розпорядження відносно тієї частини майна -
будинку, яка не була зареєстрована, як його особиста власність. Вказує, що
батько був одружений з ОСОБА_8. її мамою, яка на час смерті батька була
непрацездатна за віком 77 років та була інвалідом 2 групи, а отже мала право на
обов'язкову частку майна в розмірі 2/3 частини від заповітного  майна. 11.06.2004 року помер брат ОСОБА_7,
який з дня смерті батька з 29.07.2001 року на протязі трьох років не виконав
ніяких дій по прийняттю спадщини, не вступав фактично в управління або
володіння спадковим майном, не подавав до Другої Чернігівської державної
нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, зазначає, що
вона зверталась до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори з заявою
про прийняття спадщини після померлого батька та фактично вступила в управління
і володіння спадковим майном.

29.07.2008
року позивач подала до суду додаткову позовну заяву, в якій просить  визнати
недійсним заповіт реєстровий № 1955 складений 25.07.2001 року померлим ОСОБА_6,
визнати померлого ОСОБА_7. таким, що не прийняв у спадок ні за заповітом, ні за
законом, як такого, що не виконав ніяких дій по прийняттю у спадщину частини
домоволодіння 39 по вулиці Варзара в м.Чернігові, визнати за нею право
приватної особистої власності на домоволодіння 39 по вулиці Варзара в м.Чернігів,
у цілому, як таку, яка зробила усі дії, що свідчать про прийняття спадщини.

В
судовому засіданні 26.08.2008 року було залучено до розгляду справи в якості
співвідповідача приватного нотаріуса ОСОБА_5

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні
вимоги підтримали повністю і просили їх задовольнити, визнавши за нею право
власності на домоволодіння 39 по вулиці Варзара в місті Чернігові, в порядку
спадкування. Крім того, вона доповнила, що про спірний заповіт знала з часу
його складання.

Відповідач та
його представник в судому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на
те, що заповіт це є тільки воля померлого, а домоволодіння №39 по вулиці Варзара в м.Чернігів вже має
свого власника згідно рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 24
липня 2006 року. Крім того, просили суд відмовити у задоволенні позову і з
підстави пропущення позивачем без поважних причин строку позовної давності.

Належним чином
повідомлена про час і місце судового засідання співвідповідач Куранкова О.М. в
судове засідання не з»явилася.

Представник
третьої особи на стороні відповідача - КП «ЧМБТІ» в судовому засіданні не
вбачала підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Представник
третьої особи на стороні відповідача - Друга Чернігівська державна нотаріальна
контора в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без
їх представника.

Вислухавши
сторін, дослідивши матеріали цивільної справи: заповіт 25.07.2001 року (а.с.9),
генеральний план будинку 39 по вулиці Варзара, м.Чернігова (а.с.10), витяг з
реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.11), свідоцтво про народження та
свідоцтво про одруження (а.с.12), довідка відносно ОСОБА_8. (а.с.13), витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.43). витяг про реєстрацію
права власності на нерухоме майно (а.с.44), технічний паспорт на житловий
будинокАДРЕСА_1(а.с.45-50), рішення апеляційного суду Чернігівської області від
24.07.2006 року (а.с.51-53), ухвалу апеляційного суду Полтавської області від
26.02.2008 року (а.с.54-55), спадкові справи № 64 після померлого ОСОБА_6 та №
907 після померлого ОСОБА_7, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

25.07.2001 року ОСОБА_6 склав
нотаріально засвідчений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5та
зареєстрований в реєстрі за № 1955, за яким заповів дітям: ОСОБА_7-
будинокАДРЕСА_1без добудованої його частини після 1988 року, ОСОБА_2 (доньці) -
добудовану частину будинку після 1988 року (а.с.№9-11).

Враховуючи
те, що заповіт був складений до набрання чинності Цивільним кодексом України,
до регулювання цивільних відносин, пов»язаних з його складанням, має
застосовуватися Цивільний кодекс УРСР 1963 року.

Заповіт
є угодою, тому на нього поширюється загальні положення про угоди, якщо у
Розділі 7 «Спадкове право» Цивільного кодексу УРСР 1963 року немає відповідного
правила.

Глава 3
розділу 1 «Угоди» Цивільного кодексу УРСР 1963 року має виключний перелік
обставин, за яких угода може бути визнана недійсною.

За таких
обставин, суд приходить до висновку, що відсутність у заповідача, на час
складання заповіту, належним чином оформленого права власності на певну частину
домоволодіння, проте, маючи при цьому дійсну можливість оформлення цього права
в майбутньому,  не може бути підставою
для визнання недійсним заповіту, тобто, його особистого розпорядження на
випадок своєї смерті.

Крім
того, не може бути підставою для визнання недійсним заповіту, не врахування
заповідачем обов»язкової частки непрацездатної дружини, так як остання, в
установлений законом термін, відмовилася від належної їй обов»язкової частки в
спадковому майні (а.с.№66,67).

Більш
того, позивачем пропущені строки позовної давності, на застосуванні яких
наполягає сторона відповідача.

Враховуючи
вищевикладене, позов в частині визнання недійсним заповіту не підлягає
задоволенню.

Відповідно
до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи.

Так,
рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 24 липня 2006 року, яке
набрало законної сили, встановлено, що покійний ОСОБА_7фактично прийняв
спадщину після смерті батька ОСОБА_6 згідно заповіту (а.с.№51-53).

Більш
того, цим же рішенням за відповідачкою ОСОБА_2 визнано право власності на
житловий будинок №39 по вул. Варвара в м. Чернігові, без добудованої в 1988
році його частини, в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка
ОСОБА_7

За таких
обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання Сержана О.М.
таким, що не прийняв спадщину та визнання права власності на вищезазначене
домоволодіння у цілому за позивачем, не підлягає задоволенню.

Керуючись  ст. ст. 10, 11, 60, 61, 213-215, 223  ЦПК України, ст. ст. 267, ч. 4 «Прикінцевих та
перехідних положень» ЦК України , Цивільного кодексу УРСР 1963 року“, суд, -

Вирішив:

Відмовити у
повному обсязі в задоволенні позовних вимогОСОБА_2  до ОСОБА_2 співвідповідача ОСОБА_5. про
визнання недійсним заповіту і визнання права власності на спадкове майно -
домоволодіння №39 по вул. Варзара, м. Чернігів, у цілому.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста
Чернігова, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом
десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом
двадцяти днів, після подання заяви про апеляційне оскарження рішення. Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя Новозаводського

районного суду міста Чернігова
О.Г. Деркач