Справа 2-212/2008 року
Тростянецький районний суд Сумської області
у складі:  головуючого судді  Янової Л.М.
секретарі Голубничій О.В.
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ВАТ»Тростянецького машинобудівного заводу» про
стягнення заробітної плати, стягнення 2000 грн. завданої моральної
шкоди, відшкодування понесених судових витрат, та зобов”язання виплатити
середній заробіток за весь час затримки виплати зарплати по день фактичного
зустрічним позовом ВАТ “Тростянецький машинобудівний завод” до ОСОБА_1 про
визнання дій відповідача при встановленні собі премії в розмірі 21 455 грн.
незаконними, про стягнення з відповідача незаконно отриману суму в розмірі 10
609 грн. 07 коп. та стягнення судових витрат
звернувся до суду з позовом про визнання незаконним відсторонення з
посади, про визнання незаконним утримання середнього заробітку з заробітної
плати, про скасування наказу та протоколу,
про стягнення заробітної плати, відпускних, матеріальної допомоги на
оздоровлення, мотивуючи свої вимоги тим, що :
№52 від 29 липня 2005 року він був прийнятий на роботу у ВАТ «Тростянецький
машинобудівний завод» з 26.07.2005 року на посаду виконуючого обов»язки  Голови правління ВАТ. З ним був укладений
№16 від 20 березня 2006 року  відповідно
до рішення загальних зборів  акціонерів
від 18.03.2006 року  він був  призначений Головою правління ВАТ
«Тростянецький машинобудівний завод».
січня 2008 року він пішов у щорічну відпустку на підставі наказу №4 від 24
січня 2008 року, яка закінчувалась 29 лютого 2008 року.
була нарахована премія
допомога на оздоровлення.
звільнення   підприємство йому не  виплатило відпускних 7 970 грн.94 коп.,  премії та матеріальної допомоги - 15 933
грн.40 коп., та непогашений борг по заробітній платі  18 597 грн. 49 коп., всього не виплачених
сум - 42 501 грн. 83 коп.
того 20.02.2008 року Спостережна рада ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод»
протоколом №2 відсторонила його  «з
посади голови правління на час проведення перевірки органами  прокуратури, призначила виконувати обов”язки
голови правління ВАТ  головного інженера
та за шкоду, заподіяну підприємству  в
сумі 146 610 грн.46 коп., що сталася з вини голови правління ОСОБА_1, утримати
з нього середньомісячний заробіток відповідно до ст.132 КзпП України.»   Аргументування було  зазначено - неналежне виконання своїх
службових обов»язків, чим спричинені підприємству суттєві збитки.
в позові вказав, що наказ про відсторонення з посади вважає незаконним, так як
виданий під час його відпустки, та що у нього ніхто не відбирав письмових
пояснень та що відповідач не мав права відсторонювати його від посади на час
проведення перевірки органами прокуратури.
безпідставно не було виплачено заборгованість по заробітній платі, відпускні та
матеріальна допомога.
нього не мали права утримати середньомісячний розмір зарплати у
відшкодування  матеріальних збитків.
в повному  розмірі зарплати, відпускних,
матеріальної допомоги на оздоровлення, недотриманням законодавчо визначених
гарантій і компенсацій, незаконним відстороненням від роботи- позивач вказує,
що йому завдано моральну шкоду в сумі 2 000 грн.
судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги: та пояснив, що йому
заборгованість частково погашена,
питання щодо  правильності його
звільнення вирішено, він не наполягає по розгляду питання відсторонення його з
посади, а лише залишає вимоги:
1.стягнути  з відповідача невиплачену заробітну плату в
у відшкодування завданої моральної шкоди суму 2 000 грн.,
судові витрати,
стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі  85 598 грн. 80 коп.
по основному позову  позовні
вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що позивач перебував у трудових
відносинах з підприємством з 26 липня 2005 року по 03 березня 2008 року. З 25 січня
2008 року позивачу надана щорічна відпустка, яка закінчилася 29 лютого 2008
року. З 03.03.2008 року позивач звільнений з посади за власним бажанням. Що в
позовній заяві  надана неправдива
інформація про нарахування йому премії наказом №4 від 04.січня 2008 року. Дана
премія була нарахована усім працівникам 17 грудня 2007 року наказ №219.
Радою протокол №1 від 24 січня 2008 року було прийнято рішення  про виплату позивачу  премії, нарахованої у грудні до початку
відпустки. В цей період керівництво фінансово-господарською діяльністю
здійснював саме позивач і саме за час його керівництва допущено порушення
термінів виплати заробітної плати як працівникам так і собі.
Нарахована  працівникам премія була виплачена 14 лютого
2008 року  , шляхом отримання цих сум в
касі підприємства, а в цей час позивач перебував у відпустці за межами держави
згідно оплаченої підприємством путівки і у бухгалтерії підприємства не було
можливості для передачі цієї суми позивачу.
до порядку ведення касових операцій отримана в касу готівка на зарплату
підлягає виплаті на протязі 3х діб, а тому суми, належні до виплати позивачу з
банку  бухгалтерія не отримувала  (розрахунок з позивачем проведений у період з
28 лютого по 28 березня 2008 року).
відсторонення від посади - та утримання середньомісячного заробітку, то дане
рішення приймалось Спостережною Радою і воно було викликано службовою
необхідністю в зв»язку з тим,  що позивач
не передав  виконуючому обов»язки право
підпису. На підставі рішень Спостережної Ради були підготовлені відповідні
накази.

Щодо утримання середньомісячного заробітку за
заподіяну шкоду:   відповідно до п.1.1
Контракту позивач зобов»язався
безпосередньо та через сформований апарат здійснювати поточне управління (керівництво) товариством,
забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне  використання і збереження майна товариства.

3.

Відповідно до п.2.2.1 Контракту
Позивач зобов»язаний здійснювати
оперативне   управління  товариством, організувати його
виробничуо-господарську соціальну та іншу діяльність, забезпечувати виконання
завдань товариства, передбачених його Статутом.

Відповідно до п.4 наказу №222 від 29
грудня 2007 року «Про облікову політику підприємства на 2008 рік»
відповідальність  за ведення
фінансово-господарської діяльності покладено на голову правління  ОСОБА_1

Відповідно
до п.4.1 Контракту лише Керівник має право розпоряджатися коштами товариства, у
межах своєї компетенції видавати накази, розпорядження і давати  вказівки, обов»язкові для всіх підрозділів і
працівників товариства.

У червні
2006 року Позивачем був укладений договір з ТОВ «Сталь -Конструкція» на
металопрокат. Не зважаючи на те, що умовами договору було передбачено 50%
попередньої оплати з невідомих причин Керівником ОСОБА_1 було здійснено 81%
попередньої оплати в сумі 53 000 грн., до цих пір матеріали не отримані, кошти
не повернуті. В той період даний факт було віднесено до категорії  нормального виробничого риску і стягнення на
керівника не накладалось. У січні місяці 2008 року на підставі договору №11/01
від 11.01.08 року Керівником  була дана
письмова вказівка  бухгалтерії
підприємства  перерахувати  100% вартості товару в сумі 142 610 грн.46
коп. та транспортні послуги 4 000 грн. без належної перевірки можливості
поставки товару Продавцем, без надання відповідної вказівки працівникам відділу
маркетингу. Після перерахування вищевказаних сум товар на підприємство
поставлений не був, постачальник товару на телефонний зв»зок не відповідає. До
керівництва підприємством ОСОБА_1. Керівництво ВАТ здійснювали 4 керівники під
час роботи яких жодного подібного випадку не було.

В зв»язку з цим було проведено засідання
Спостережної ради  на яке запрошувався і
Позивач, але на засідання він не з»явився і письмового пояснення не надав.

Керуючись
п.3.1 Положення «Про Спостережну раду» щодо компетенції Спостережної ради
«аналізування дій правління щодо управління ВАТ» було прийнято рішення :
матеріали згідно вищезгаданих фактів передати до прокуратури Сумської області
для проведення перевірки...

Приймаючи
рішення про утримання середньомісячного заробітку з Позивача(згідно ст.132 КЗпП
України) Спостережна рада вважає, що матеріальна шкода заподіяна підприємству
саме з вини Позивача та невиконання ним покладених на нього обов»язків, зокрема
бездіяльність при вирішенні фінансових питань.

В
зустрічному позові  ВАТ «Тростянецький
машинобудівний завод» до ОСОБА_1  про
стягнення 10 609 грн.07 коп. просить відповідно до положення про преміювання
голови правління, .... затвердженого Наказом голови правління №106 від 19
червня 2007 року, на підставі наказу №219 від 17 грудня 2007 року було
нараховано премію за 3-й квартал 2007 року.
Позивач вважає, що суми даної премії були розподілені колишнім головою
правління  ОСОБА_1 без належного
обгрунтування та з порушенням норм Положення про погодження подання про
призначення премії з Спостережною радою та п.3.1 Положення про Спостережну раду
ВАТ. Так встановлено, що ОСОБА_1, як керівник служби , із належних до
розподілу  29 140 грн. між 8 працівниками
товариства призначив собі премію в сумі 21 455 грн., тобто 4,3 посадових оклади
(оклад 5 000 грн.)  а на 7 осіб
розподілено лише 7 685 грн., тобто не більше 1,5 посадового окладу ( в межах
895-1400 грн.) З Спостережною радою розмір премії Відповідача погоджений не
був, як цього вимагає п.8 Положення про преміювання п.3.1 Положення про
Спостережну раду ВАТ та п.3.1 Контракту з головою правління із якого
вбачається, що додаткові виплати голові правління погоджуються з головою
Спостережної ради.

4.

Якби
відповідачем було дотримано  порядок
погодження виплати премії, то йому боло б нараховано премії в розмірі 2х
посадових окладів, в сумі 10 000 грн., а в даному випадку відповідач шляхом
зловживання своїм службовим становищем в особистих цілях всупереч  інтересам 7 працівників  служби голови правління, ним було призначено
собі премію в розмірі 21 455 грн.

Нарахування
такої суми премії  потягло за собою
збільшення нарахованих сум при розрахунку відпускних, матеріальної допомоги,
компенсації за невикористану відпустку. В результаті цього  відповідачем отримано незаконно нараховану
суму в розмірі  10 609 грн. 07 коп., яку
і просить стягнути з відповідача.

Вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги  по основному позову ОСОБА_1 задоволенню  не підлягають,  а зустрічний позов ВАТ “Тростянецький
машинобудівний завод” до ОСОБА_1  про
стягнення зайво отриманих сум  підлягає
задовленню з  слідуючих підстав.

Як вбачається з наказу №4 від 24
січня 2008 року, виданого керівником підприємства позивачем ОСОБА_1, було
передбачено виплата оздоровчої путівки для голови правління ОСОБА_1, премії,
нарахованої у грудні місяці , матеріальної допомоги в розмірі середньомісячної
заробітної плати до початку відпустки. Тобто вказані суми позивач
повинен був отримати до початку відпустки, тобто до 26 січня 2008 року.

Будучи керівником підприємства мав
можливість проконтролювати та прийняти міри до виконання даного наказу, так як
був розпорядником коштів.

Таким чином суд приходить до
висновку, що позивач маючи можливість отримання вказаних коштів - не зробив
цього.

Крім того,
як пояснив відповідач - на той час не було в наявності коштів, а тому
вказані суми виплачувались вже під час
керування іншим керівником. Таким чином суд приходить до висновку, що
вина в затримці отримання  нарахованих
сум  лежить на самому позивачу, який на
той час і був розпорядником коштів.

Крім того
на час розгляду справи в суді
позивач уточнив позовні вимоги, вказавши, що фактично на час  розгляду справи в суді залишились не
врегульованими питання по:

1.
стягненню  з відповідача невиплаченої
заробітної плати в сумі 24 222 грн.

-Суд враховуючи, що позивач мав можливість
отримати вказані суми до початку відпустки, так як був керівником, що
відповідачем надана довідка про те, що на час розгляду справи в суді
заборгованість по заробітній платі повністю погашена, вважає, що в даній
частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

2.стягнення у відшкодування завданої
моральної шкоди суму 2 000 грн.,

-В
частині стягнення моральної шкоди суд вважає, що позивачем не доведено його
моральне страждання, яке було б пов”язане з несвоєчасною виплатою заробітної
плати, а тому і вказані вимоги задоволенню не підлягають.

3.стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі  85 598 грн. 80 коп.

-В
частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку -
суд не може задовольнити вказаних вимог, так як суд прийшов до висновку, що
вина в затримці отримання  нарахованих
сум  лежить на самому позивачу, який на
той час і був розпорядником коштів.

5.

4.стягнення
судових витрат.

Враховуючи,
що позовні вимоги позивача залишені без задоволення  суд не вбачає підстав для стягнення судових
витрат.

Згідно з ч.І ст.47 КЗпП України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у
строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно
зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116
цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить
рішення по суті спору.

У відповідності з роз'ясненнями,
викладеними у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року №13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату
праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у
зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117
КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період його
затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день
постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї
вини.

У разі не проведення розрахунку у зв'язку із
виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого
висновку дійде суд, що розглядає справу.

В
підтвердження своїх вимог позивач ОСОБА_1
надав суду довідку  №42 від 25
лютого 2008 року , що сума невиплаченої заробітної плати становить 17 632 грн,
43 коп. (а.с.18))  Але в судове
засідання  сторонами було надано  довідку від 21 березня 2008 року  що залишок невиплаченої заробітної плати
складав 11516 грн.76 коп. (а.с. 52),  а
27 березня 2007 року вказана сума була зарахована позивачу  на його рахунок, що підтвердив в судовому
засіданні сам позивач та підтверджується банківською випискою (а.с.69).

Таким чином суд приходить до
висновку що заборгованості по заробітній платі немає, а тому і вимога про
стягнення заборгованості по зарплаті безпідставна.

В матеріали справи представник
відповідача ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» надав копію постанови про
порушення кримінальної справи  від 27
травня 2008 року за фактом службової недбалості службових осіб ВАТ
«Тростянецький машинобудівний завод» що спричинило тяжкі наслідки.

Таким
чином суд приходить до висновку, що у спостережної ради були підстави для
прийняття рішення про  відшкодування
заподіяної підприємству шкоди в розмірі середньомісячної заробітної
плати.(а.с.13). В даний час досудове слідство по справі не завершене.

Відповідно до
п.8 Положення про преміювання
голови правління, п.3.1 Положення про Спостережну раду ВАТ та п.3.1
Контракту з головою правління із якого вбачається, що додаткові виплати
голові правління погоджуються з головою Спостережної ради.....  На

6.

підставі наказу №219 від 17 грудня 2007 року
було нараховано премію за 3-й квартал 2007 року. Наказ про нарахування премії
був погоджений, але додаток , в якому зазначається сума премії узгоджений з
головою Спостережної ради не був.
Позивач за зустрічним позовом голова Спостережної ради  в суді підтвердив, що відносно розміру
відсотка преміювання підрозділів спору не виникає, а  вважає, що суми даної премії були розподілені
колишнім головою правління  ОСОБА_1 без
належного обгрунтування та з порушенням норм Положення про погодження подання
про призначення премії з Спостережною радою та п.3.1 Положення про Спостережну
раду ВАТ.

Так встановлено, що ОСОБА_1, як керівник
служби , із належних до розподілу  29тис.
140 грн. між 8 працівниками товариства призначив собі премію в сумі 21 455
грн., тобто 4,3 посадових оклади (оклад 5 000 грн.)  а на 7 осіб розподілено лише 7 685 грн.,
тобто не більше 1,5 посадового окладу ( в межах 895-1400 грн.)   З Спостережною радою розмір премії
Відповідача погоджений не був, як цього вимагає Положення про преміювання,  Положення про Спостережну раду та контракт.

Із
наданого розрахунку голови спостережної ради
вбачається, що  голові правління
ВАТ ОСОБА_1 підлягала нарахуванню премія в розмірі   2х посадових окладів, або  в сумі 10 000 грн.,

Нарахування
премії в сумі 21455 грн.  потягло за
собою збільшення нарахованих сум при розрахунку відпускних, матеріальної
допомоги, компенсації за невикористану відпустку. В результаті цього  відповідачем отримано незаконно нараховану суму
в розмірі  10 609 грн. 07 коп., яка і
підлягає поверненню на підприємство, а дії відповідача при встановленні
розміру премії визнати незаконними.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст. ст. 116, 117, 136 ,
ст.237-1 КзпП України, Закону  України
«Про оплату праці», суд -

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ВАТ»Тростянецького
машинобудівного заводу» про  стягнення
заробітної плати в сумі 24222 грн.,
стягнення 2000 грн. завданої моральної шкоди, відшкодування понесених
судових витрат в сумі 150 грн.,та зобов”язання виплатити середній заробіток за
весь час затримки виплати зарплати по день фактичного розрахунку - залишити без
задоволення;

Позовні вимоги ВАТ “Тростянецький
машинобудівний завод” до ОСОБА_1 про визнання дій відповідача при встановленні
собі премії в розмірі 21455 грн. незаконними, про стягнення з відповідача
незаконно отриману суму в розмірі 10609 грн.07 коп. та стягнення судових витрат
в сумі106 грн.10коп.  Та ІТЗ в сумі 30
грн. - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ “Тростянецький
машинобудівний завод” отриману суму в розмірі 10 609 грн.07 коп. та у
відшкодування  судових витрат в сумі106
грн.10коп.  та ІТЗ в сумі 30 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Сумського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10
денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя:

Текст
набраний на комп»ютері і має силу оригіналу