Справа №2-446 /2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 червня 2008 року  Орджонікідзевський
районний  суд м.Харкова в складі:
головуючого - судді Бабенко Ю.П., при секретарі - Курінному Д.О., за участю
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я особа -
Орджонікідзевський райвиконком м.Харкова, про визнання дій неправомірними, про
заборону утримувати свиней, про стягнення моральної шкоди,   -

УСТАНОВИВ :

Позивачка та її представник просять суд
визнати неправомірними дії відповідачів, пов'язані з розведенням на присадибній
ділянці свиней та бджіл з порушенням встановлених санітарних норм. В зв'язку з
цим просять суд заборонити відповідачам утримувати свиней та бджіл на своїй на
присадибній ділянці, стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 3000 грн. та
судові витрати. Утримання тварин з порушенням встановлених санітарних норм
виразилось в неприємних запахах від утримання свиней, який на думку позивачки
виник від того, що відходи від свиней не своєчасно вивозились із подвір'я.
Також позивачку турбує вереск свиней. Два рази бджоли кусали неповнолітню онучку.
Вважають, що порушення їх прав стало можливим із-за неправильного утримання
відповідачами свиней та бджіл, а тому і просять стягнути моральну шкоду.

Відповідачі проти позову заперечують
посилаючись на те, що права позивачки вони не порушували. ОСОБА_2 і його
дружина ОСОБА_4 утримували 2-х свиней належним чином, в сараї, двері в сарай
були завжди зачинені, відходи від свиней вони своєчасно вивозили. Бджоли нікого
не кусають і в травні-жовтні знаходяться за містом на природі. Свиней і бджіл вони
утримували в зв'язку з тяжким матеріальним становищем. ОСОБА_2 є інвалідом 2
групи, не працює. ОСОБА_4 працює на базарі і має незначну зарплату. ОСОБА_3
також має незначну зарплату. Утримання свиней і бджіл допомагає сім'ї Рябуха
прогодувати себе і вдовольнити свої потреби. Вважають, що ніякої шкоди
позивачці вони не спричиняли. Також посилаються на те, що позивачка по
сусідству з відповідачами не проживає, а лише зареєстрована.  На цей час свиней у них взагалі вже не
має.

Представник 3-ї особи в судове засідання
не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Судом встановлено, що
відповідачі по справі  проживають в &frac12; частині домоволодіння АДРЕСА_1.
Інша &frac12; частина цього
домоволодіння належить позивачці по справі, яка і зареєстрована по вказаній
адресі. Обидві &frac12; частини
домоволодіння на присадибній ділянці відокремлені одна від одної цегляним
парканом висотою 1.8 метра. На присадибній ділянці відповідачів мається сарай,
в якому відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_4 з 2006 року по 2008 рік утримували
свиней. Зі слів відповідачів вони утримували 2-х свиней. Позивачка не надала
докази того, що свиней утримувалось більше. Відповідачі пояснили, що на час
ухвалення судом рішення свиней вони вже не утримують, бо порізали їх. Зі слів
відповідачів вони мають три вулики бджіл. Позивачі не надали доказів того, що
утримується  відповідачами значно більше
вуликів бджіл.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Позивачка не надала до суду достовірні
докази в обґрунтування того, що відповідачами бджоли утримуються з порушенням
встановлених правил. Посилання позивачки на те, що два рази бджоли кусали
неповнолітню онучку, не заслуговують на увагу. По-перше, не доказано сам факт
таких укусів. По-друге, не доказано, що саме бджоли відповідачів, а не інших
осіб, кусали онучку. Крім того, суд враховує, що позивачка не надала суду
обґрунтувань і доказів того, що бджоли відповідачів порушують її права.

В обґрунтування того, що свині
відповідачів утримуються з порушенням встановлених санітарних норм, позивачка
посилається на показання свідків, які чули вереск свиней і неприємні запахи від
свиней. Показання свідків по справі є недостатніми для встановлення факту
утримання свиней з порушенням встановлених санітарних норм.  Утримання свиней на присадибній ділянці не є
забороненим заняттям. Деякий вереск свиней є природним, а тому це не є
порушенням санітарних норм утримання свиней. Не надані докази того, щоб
відповідачі навмисно створювали умови для
тривалого вереску свиней і як наслідок спричинення позивачці цим шкоди.
Неприємні запахи на території домоволодіння позивачки могли бути
спричинені  різними факторами і могли
надходити від різних домоволодінь. Не надані суду докази щодо вимірювання рівня
таких запахів. А тому показання свідків суд не бере до уваги.

Також позивачка посилається на протокол
про порушення санітарних норм від 26.06.2006 року (а.с.17). Посилання на цей
доказ є недостатнім для встановлення факту спричинення позивачці шкоди від
утримання свиней. Із листа Харківської міської СЕС  видно, викладені позивачкою питання не
входять до компетенції санепідслужби, а входять до компетенції ветеринарної
медицини. Із листа управління ветеринарної медицини (а.с.16) видно, що відходи
життєдіяльності тварин  на день
інспектування виявлені не були, як не були встановлені якісь факти порушень. Із
листа голови райвиконкому (а.с.12) видно,
що при комісійному дослідженні складування гною на ділянці не виявлено.
Суд враховує і те, що доказуванню підлягає не тільки факт знаходження відходів
життєдіяльності тварин  на території
подвір'я, а  й факт того, що такі відходи
спричинили шкоду позивачці.

Приймаючи до уваги викладене, що
достовірними доказами по справі не підтверджується факт постійного і
тривалого  утримання свиней з порушенням санітарних
норм, факт спричинення позивачці шкоди від неправомірного утримання свиней і
бджіл, що позивачка не надала суду докази про вимірювання рівня запахів  і вереску від свиней на території її
домоволодіння, що заборона утримувати свиней відповідачам в майбутньому  буде порушувати їх права, суд приходить до
висновку про необґрунтованість позову і відмовляє позивачці в його задоволенні.
При цьому суд враховує і те, що заборона утримувати відповідачам свиней в майбутньому
в будь-якому разі є неправомірною, бо позивачка не знає і не може знати, як
відповідачі будуть в майбутньому їх утримувати, чи будуть додержуватись
відповідні норми і правила. Не є доказаним і
факт спричинення позивачці моральної шкоди, її розрахунок.

З урахуванням вищевикладеного, суд
відмовляє позивачці в задоволенні всіх її позовних вимог і як наслідок, в
відшкодування їй понесених судових витрат, бо якщо в позові відмовлено, судові
витрати відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 215  ЦПК України, ст.ст. 23, 180, 1166, 1167  Цивільного Кодексу України, ст.103, 104
Земельного Кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я особа - Орджонікідзевський райвиконком м.Харкова,
про визнання неправомірними дій, пов'язаних з розведенням на присадибній
ділянці свиней та бджіл, про заборону утримувати свиней, про стягнення
моральної шкоди і судових витрат, - ВІДМОВИТИ.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подачі у 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ: