УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2008 року місяця лютого дня 06 колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у
складі:

Головуючого судді                                  Іващенко В.В.

Суддів                                                      Летягіної
О.В. Мельник Т.О.

При секретарі
Іванові О.К.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні  в
місті Сімферополі  цивільну    справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку
житлового будинку, усунення перешкоду користуванні будинком. за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, на рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 17 жовтня
2007 року,

встановила:

у березні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2  про   визнання
права   власності   на
частку  житлового   будинку, усунення перешкод у користуванні
будинком.

Позов мотивовано тим, що з грудня 1993 року по 03
березня 2005 року вона знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під
час шлюбу ними спільно був збудований двоповерховий будинок, розташований на
земельній АДРЕСА_1, який відповідач зобов'язався поділити порівну після його
оформлення. Після розірвання шлюбу поділити спільне майно в добровільному порядку
відповідач відмовився. Оскільки відповідач не визнає її право на це майно,
вважає, що буде позбавлена можливості користуватися ним.

За таких обставин позивачка ставить питання про визнання
за нею права власності на 1/2 частку спірного будинку та зобов'язати
відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні належною їй частки будинку.

Рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 17 жовтня
2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій ставить питання про його скасування та ухвалення
нового рішення про задоволення її позову, посилаючись на порушення судом вимог
матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що згідно з рішеннями Сімеїзської
селищної Ради від 13.04.2000 р., 10.09.2003р., 07.08.2003р. у період находження
у шлюбі відповідач отримав дозвіл на оформлення правовстановлюючих документів
та на проектні роботи на земельну ділянку та спірний будинок.

На думку апелянта, суд не прийняв до уваги висновок експерта
№ 418 від 04.05.2007р.. згідно з яким будівництво спірного будинку майже
закінчено, документи для введення будинку до експлуатації знаходяться на стадії
оформлення, документи на оформлення державного акта на право власності на
земельну ділянку, на якій він розташований, також знаходяться на стадії
оформлення.

Справа № 22-ц-1628/2008р.               Головуючій
в 1 інстанції: Переверзєва Г.С.

Доповідач: Іващенко В.В.

Апелянт вважає, що до виниклих
правовідносин суд не застосував норму матеріального права, яка підлягає
застосуванню, зокрема, ч.3 ст. 376 ЦК України, яка передбачає можливість
визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці,
що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання цієї ділянки у
встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не є
обгрунтованою і не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи позивачці у позові, суд
виходив із того, що ніяких правових підстав для визнання за позивачкою права
власності на 1/2 частку спірного домоволодіння на підставі ч.4 ст. 331 ЦК
України немає.

З такими висновками суду погоджується
колегія суддів, оскільки вони відповідають фактам і обставинам, встановленим
судом, грунтуються на правильній оцінці наданих сторонами доказів, правильному
визначенню характеру та змісту виниклих між сторонами правовідносин,
правильному застосуванню норм матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

Так, суд встановив, що будинок,
розташований на земельній АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом: він будувався на
земельній ділянці, що не була відведена подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для цієї
мети, без належного дозволу і належно затвердженого проекту. Відповідно до ч.2
ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна,
не набуває право власності на нього.

Колегія суддів не приймає до уваги
довід апеляційної скарги про те, що суд міг визнати за позивачкою право
власності на належну їй частку будинку з підстав ч. ч.3 ст. 376 ЦК України,
оскільки зазначена норма передбачає можливість визнання за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена
для цієї мети, за умови надання цієї ділянки у встановленому порядку особі під
уже збудоване нерухоме майно.

Між тим, як встановив суд, проти
цього не заперечує й позивачка, земельна ділянка на теперішній час не надана
позивачеві і відповідачеві у встановленому законом порядку ані у власність, ані
у користування.

Позивачка звернулась з позовом про
визнання права власності з підстав, передбачених ч.4 ст.33
1 ЦК України, яка також передбачає можливість визнання за особою права
власності на недобудоване нерухоме майно, якщо буде встановлено, що частка
робіт, яка не виконана відповідно до проекту, є незначною.

Проте, суд встанови, що спірне
домоволодіння збудовано без дозволу виконкому на будівництво, без належно
розробленого і затвердженого проекту, без узгодження з державним
архітектурно-будівельним контролем та іншими контролюючими службами.

За таких обставин суд дійшов
правильного висновку про відсутність будь-яких підстав для визнання за
позивачкою права власності на нерухоме майно саме з цих підстав.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
є для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ч.1,
314. 315 Цивільного процесуального Кодексу України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ялтинського міського суду АР
Крим від 17 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення  і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Судді:

Справа № 22-ц-1628/2008р         Головуючий
в 1 інстанції: Переверзєва Г.С.

Доповідач: Іващенко
В.В.