Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 жовтня
2008 року

м. Київ

Колегія  суддів Судової палати у

цивільних  справах Верховного Суду України в складі:

Головуючого

Гнатенка
А.В.,

Суддів:

Балюка М.І.,

Григор'євої
Л,І.,

Барсукової
В.М.,

Луспеника
Д.Д.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Полтавської області та Державного
казначейства України про стягнення матеріальної та моральної  шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 жовтня 1995 року відносно
нього було порушено кримінальну  справу
за ст. ст. 17, 86-1, ч. 2  ст. 170,ч.1
ст. 194 КК України. З 19 березня  1996
року по 19 жовтня 1996 року він перебував під вартою, а згодом  йому обрано підписку  про невиїзд.

27 листопада 2003 року апеляційним судом Полтавської
області   постановлено виправдовувальний
вирок, який скасовано Верховним Судом України та справу направлено на новий
судовий розгляд. При повторному розгляді справи прокурор відмовився від
обвинувачення і ухвалою Лохвицького районного суду від 6 травня 2006 року
кримінальна справа закрита за
відмовою  прокурора  від
підтримання державного обвинувачення.

Посилаючись на психологічні страждання, ушкодження
здоров'я та моральний  тиск з боку
правоохоронних органів на протязі 11 років просив суд стягнути з Державного
казначейства України матеріальну шкоду у розмірі 3456744,49 грн. втраченого
заробітку, втрачені відсотки по незаконно вилученим коштам в сумі 9168,79
доларів США, 100000 грн. витрат за відвідування прокуратури та судів та 5832000
грн. моральної шкоди.

Рішенням Лихвицького районного суду від 30 жовтня 2007
року  позовОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на  його користь з Державного казначейства
України 1000000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій  частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 12
травня               2008 року рішення
Лихвицького районного суду від 30 жовтня 2007 року  скасовано та ухвалено нове рішення, яким
стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку
Державного казначейства України на
користь ОСОБА_1  матеріальну шкоду
в  розмірі  7 870 грн. та
моральну  шкоду  в
розмірі  500000 грн.

У касаційних скаргах прокуратури Полтавської області та
Державного казначейства України ставиться питання про скасування рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, у зв'язку з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Касаційні  скарги
підлягають  задоволенню  з
таких  підстав.

Відповідно до вимог Закону України
“Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями
органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду”, а також ч. 1 ст.
1176 ЦК України, ОСОБА_1вправі порушувати
питання про відшкодування моральної шкоди, оскільки щодо нього вчинялися
незаконні дії з незаконного порушення кримінальної справи, незаконного
затримання та обрання міри запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 4
Закону, ч. 2 ст. 23 ЦК України відшкодування моральної шкоди провадиться у
разі, коли незаконні  дії органів  дізнання, попереднього слідства, прокуратури
і суду завдали  моральні  втрати громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Відповідно до частини 5  статті 5 Конвенції про захист  прав
людини та основоположних свобод, а також згідно прецедентній практиці
Європейського Суду з прав людини, зокрема рішень Європейського Суду від 8
червня             1976 року у справі
“Енгель та інші проти Нідерландів” та рішенню “Боцано проти Франції” від 2
грудня 1986 року, які в силу ст. 9 Конституції України є частиною  національного законодавства, кожен, хто є
потерпілим від арешту або затримання на порушення положень цієї статті, має
захищене позовом  право на  відшкодування.

Змінюючи рішення суду першої
інстанцій та стягуючи на користь позивача 500 000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди, суд апеляційної
інстанції  виходив  із характеру, обсягу та  тривалості
страждань, яких зазнав позивач, можливості відновлення його  немайнових
втрат, тяжкості  вимушених змін у
життєвих і трудових стосунках, ступеня зниження рівня репутації та  авторитету.

Однак, при постановленні рішення судом
апеляційної інстанції  також не  було наведено переконливих мотивів, чому саме
сума відшкодування моральної шкоди підлягає зменшенню  до 500 000 грн.

При цьому суди не врахували
положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня  1995 року “Про  судову
практику в  справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ч. 3 ст. 23 ЦК України та не в
повній мірі виходили із засад розумності, виваженості і справедливості.

Враховуючи характер та  обсяг
моральних страждань, які зазнав
позивач у зв'язку з незаконним порушенням кримінальної справи,
незаконним  затриманням та обранням міри
запобіжного заходу, закриття кримінальної
справи, а також виходячи із засад
розумності, виваженості та справедливості йому розмір моральної  шкоди слід
зменшити до 100 000 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції
в частині задоволення позовних
вимогОСОБА_1 про стягнення на його користь завданої матеріальної шкоди в
розмірі 7 870 грн. є вірними, оскільки саме районним судом відносно позивача  була закрита
кримінальна  справа.

За таких обставин рішення суду
першої та апеляційної інстанцій в частині стягнутої на користь позивача
моральної шкоди підлягає зміні із ухваленням в цій частині нового рішення про
стягнення на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 100
000 грн. В решті судові  рішення  підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК
України,  колегія  суддів

в и р і ш и л а  :

Касаційні скарги прокуратура Полтавської
області та Державного казначейства України задовольнити частково.

Рішення Лохвицького районного суду від 30
жовтня 2007 року  та рішення апеляційного
суду Полтавської області від 12 травня 2008 року в частині стягнутої на користь
позивача моральної шкоди змінити та ухвалити в цій частині нове рішення про
стягнення на користьОСОБА_1 100 000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті рішення суду першої
та  апеляційної інстанцій залишити без
змін.

Рішення оскарженню  не
підлягає.

Головуючий                                                                    А.В. Гнатенко

Судді:                                                                                М.І. Балюк

В.М. Барсукова

Л.І.Григор'єва

Д.Д. Луспеник