Справа № 22ц- 245/08                                                                      Категорія ЦП: 12
Головуючий у першій інстанції
Федусик А.Г. Доповідач Артеменко І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2008 року                                                                                               м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області в

складі:

головуючого   Артеменка І.А.,

суддів               Градовського
Ю.М., Суворова В.О.,

при секретарі Велич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, представника Суворовської
районної адміністрації Одеської

міської ради, ОСОБА_5на рішення
Суворовського районного суду

м.
Одеси   від   4
жовтня   2007   року
по   справі   за
позовом   ОСОБА_6до ОСОБА_5,
ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

Суворовської районної адміністрації Одеської міської
ради, про визнання недійсним

договорів купівлі - продажу,
виселення, продовження строку на прийняття спадщини,

стягнення
моральної шкоди, треті особи - приватний нотаріусОСОБА_7, Рада опіки та піклування Суворовської районної
державної адміністрації

м. Одеси, Одеська Нова біржа, та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до

ОСОБА_6 про визнання договору
купівлі - продажу дійсним,

встановила:

У січні 1998 рокуОСОБА_8в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4., Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради про визнання
договору купівлі - продажу квартириАДРЕСА_1недійсним, виселення, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 11.02.1997 року між ОСОБА_6., яка була її
невісткою та матірю неповнолітньої ОСОБА_9. та
відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір купівлі - продажу вказаної квартири. Спірна квартира належала на праві
приватної власності у рівних частках ОСОБА_6
та її неповнолітній доньці ОСОБА_6, яка на момент укладання договору
купвлі - продажу проживала разом з бабусею -позивачкою по справі. Позивачка вказує, що при укладанні договору купівлі -
продажу не були враховані інтереси
неповнолітньої ОСОБА_9., як співвласника квартири. 25.12.1997 року ОСОБА_5 продав спірну квартиру ОСОБА_3, яка вселилась у неї
та проживає та разом з сім'єю.

ОСОБА_6., яка у ході розгляду справи стала повнолітньою підтримала заявлені у її інтересах позовні вимоги та доповнила їх
вимогами про стягнення з Суворовської райадміністрації м.
Одеси моральної шкоди у розмірі 50000 гривень. Зазначені вимоги
позивачка мотивувала тим,  що  внаслідок неналежного  виконання

2 працівниками   відповідача
своїх   функціональних   обов'язків
щодо   охорони   прав неповнолітніх дітей, вона фактично була позбавлена права власності на
належне їй майно. Відповідачка ОСОБА_6 померла, у зв'язку з чим
провадження по справі у частині вимог до неї про визнання договору купівлі -
продажу від 11.02.1997 року недійсним було закрите.

Відповідачі позов не визнали, пояснивши суду, що договір купівлі - продажу спірної
квартири від 25.12.1997 року був укладений відповідно до діючого законодавства. Зазначений договір вона виконала в
повному обсязі, оплативши ОСОБА_5 її
вартість в розмірі 11500 доларів США, після чого вона вселилася в неї,
зробила ремонт та в цей час проживає в ній разом з сім'єю. З
урахуванням зазначеного відповідачка
вважає, що є добросовісним набувачем спірної квартири і з цих підстав спірний
договір не може бути визнаний недійсним і вона та члени її сім'ї не можуть бути виселені з цієї квартири. Аналогічні
пояснення дала ОСОБА_3 і як представник відповідачів ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Представник Ради опіки та піклування Суворовської райадміністрації м. Одеси
в судовому засідання заперечував проти
задоволення позову ОСОБА_9. з підстав, зазначених представником Суворовської райадміністрації м. Одеси. Третя
особа - приватний нотаріус ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що
спірний договір був укладений та посвідчений без порушень діючого законодавства, у зв'язку з чим він не може бути визнаний
недійсним. Представник Одеської Нової біржі в
судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином. Надіслав суду листа з проханням розглядати
справу у його відсутність (а.с
113)

ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_9. мотивуючи його тим, що вона придбала спірну квартиру без
порушень діючого законодавства, є добросовісним її
набувачем, у зв'язку з чим ця квартира у неї не може бути витребувана 3 зазначених підстав вона просила визнати дійсним договір
купівлі-продажу спірної квартири від
25.12.1997 року, укладений між нею та ОСОБА_5 та не виселяти її з членами сім'ї зі спірної квартири. ОСОБА_6. в судовому
засіданні позов ОСОБА_3 не визнала з тих
підстав, що зазначений договір є похідним від договору купівлі-продажу спірної квартири від 11.02.1997 року, і у зв'язку
з визнанням останнього недійсним, договір між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 також повинен бути визнаний
недійсним. Також позивачка додатково пояснила, що квартира вибула з її власності поза її волею, у зв'язку з чим вона повинна
бути витребувана у відповідачів і повернута їй.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 4.10.2007 року позов
ОСОБА_9. задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 11.02.1997 року між ОСОБА_6. та ОСОБА_5. Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 25.12.1997 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений на Одеській Новій біржі. Виселено ОСОБА_3,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1, яку повернутиОСОБА_6
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
отримані ним по договору купівлі - продажу 22000 гривень. Стягнуто з Суворовської рай адміністрації м. Одеси на
користь ОСОБА_6 завдану моральну
шкоду у розмірі 5000 гривень. ПродовженоОСОБА_6 строк на прийняття спадщини
після смерті її матері ОСОБА_9на три місяці. У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
просять рішення суду скасувати, справу
направити на новий розгляд, представник Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради, просить справу скасувати в частині стягнення

3

моральної шкоди,ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати,
прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог у
повному обсязі, посилаючись в апеляціях на порушення судом норм права

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке
оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись
перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази,
вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає, необхідним скаргу
залишити без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 до
ОСОБА_5, ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради, про визнання недійсним договорів купівлі - продажу,
виселення, продовження строку на прийняття спадщини, стягнення моральної шкоди,
треті особи - приватний нотаріус ОСОБА_7, Рада
опіки та піклування Суворовської районної державної адміністрації м. Одеси,
Одеська Нова біржа, та відмовляючи у зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі - продажу дійсним суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_6 та її неповнолітній доньці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі
свідоцтва про право власності від 23.01.1997 року належала на праві власності в
рівних частках квартира № 92 в будинку № 15 по вул. Генерала Бочарова в м.
Одесі (а.с. 11-17). У зв'язку з тим, що батько ОСОБА_9. з 1992 року відбував
покарання у місцях позбавлення волі за скоєння злочину, а мати дитини ОСОБА_10
зловживала наркотичними засобами, вела антиморальний спосіб життя та не
займалася утриманням та вихованням дитини, неповнолітня ОСОБА_6. з 1990 року
постійно проживала разом з її бабусею ОСОБА_8за адресою: АДРЕСА_2, та
знаходилась на її утриманні. Зазначене підтверджується матеріалами справи (а с.
30, 234-237, 257, 268), та оглянутими в судовому засіданні матеріалами
кримінальних справ у відношенні ОСОБА_9. та ОСОБА_11., поясненнями в судовому
засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11., та не оспорювалося в судовому засіданні
сторонами. У січні 1997 року ОСОБА_6, з метою продажу зазначеної квартири,
звернулася до Ради опіки та піклування Суворовської райадміністрації м. Одеси з
заявою про надання дозволу на продаж частини квартири, яка належала
неповнолітній ОСОБА_6, зазначивши в заяві, що має намір разом з дитиною
переїхати на постійне місце проживання у м. Волгоград, де дитина і буде
забезпечена житлом. До своєї заяви ОСОБА_6 додала аналогічну заяву від імені
ОСОБА_11., яка була ніким не завірена (а с. 19-20). Зазначеніу заяві ОСОБА_9.
відомості не відповідали дійсності, оскільки вона не мала намірів на переїзд на
постійне місце проживання у м. Волгоград, що підтверджується її власноручною
заявою від 25.02.1997 року (а. с. 24). Також не відповідала дійсності заява
нібито від імені ОСОБА_11., додана ОСОБА_6. до своєї заяви, що підтверджується
показаннями самого ОСОБА_11., який в судовому засіданні пояснив, що цю заяву
він не писав і не надсилав до органу опіки та піклування, на момент звернення
ОСОБА_9. з зазначеною заявою він відбував покарання в місцях позбавлення волі і
взагалі не знав про наміри дружини продати квартиру.

Вирішуючи спір
по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним
судом встановлено, що ОСОБА_6 та її неповнолітній доньці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на підставі свідоцтва про право власності від 23.01.1997 року належала на праві
власності в рівних частках квартира АДРЕСА_1

4

Відповідно до
ст.
78 КпШС України якщо неповнолітні мають належне їм
майно, батьки здійснюють управління ним як
опікуни та піклувальники без спеціального на це призначення, але з дотриманням відповідних правил про опіку та піклування.

Згідно СТ.145 КпШС України опікун не має право без дозволу органів опіки та
піклування укладати угоди, а піклувальник - давати
згоду на їх укладення,, якщо вони виходять за межі побутових. Такими
угодами є договори, які підлягають нотаріальному посвідченню, відмова від належних неповнолітньому майнових прав, розділ чи
обмін житлової площі, видача письмових зобов'язань, тат.і..

За правилами ст. 128 КпШС України завданням опіки та піклування є
забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які
внаслідок смерті батьків, позбавлення батьківських прав, хвороби батьків чи за
інших причин залишилися без батьківського піклування, а також захист
особистих та майнових прав і інтересів цих дітей.

Згідно ч.2
ст.129 КпШС України безпосереднє ведення справ з опіки та піклування покладається на відповідні відділи та
управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва
та Севастополя, виконкомів міських та районних в містах Рад народних депутатів.

Орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації м. Одеси викладені ОСОБА_6. у своєї заяві відомості та додані до неї
документи не перевірив, не виконавши фактично покладені на нього функції щодо
забезпечення охорони майнових та житлових
прав неповнолітньої ОСОБА_9., та 04.02.1997 року постановив рішення про надання ОСОБА_6 дозволу на продаж належної її доньці
частини квартири (а. с. 32).

На підставі зазначеного рішення Суворовською райадміністрацією м. Одеси
07.02.1997 року було видане розпорядження №83р про надання ОСОБА_6 дозволу
на продаж належної її доньці частини квартири (а. с. 21).

11.02.1997 року між ОСОБА_6., яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої
ОСОБА_9. на підставі розпорядження Суворовської райадміністрації м. Одеси № 83р від 07.02.1997 року, з одного боку, та
ОСОБА_5 з другого боку, був укладений
договір купівлі-продажу зазначеної квартири, відповідно до якого ОСОБА_6
передала у власність відповідача спірну квартиру, а він зобов'язався оплатити вартість квартири в розмірі
9900 грн. у строк до 13.02.1997 року. Договір
був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 3751 (а с. 8). Після продажу
спірної квартири житлові та майнові права
ОСОБА_9. не були відновлені, вона не була забезпечена житлом і на цей час проживає за місцем проживання ОСОБА_8, яка
розпорядженням Суворовської райадміністрації м. Одеси № 314р від 21.04.1997
року була призначена опікуном неповнолітньої
ОСОБА_9. (а. с. 31).

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що договір
купівлі-продажу спірної квартири від 11.02.1997 року був укладений з порушенням
майнових та житлових прав неповнолітньої ОСОБА_9., внаслідок чого вона була
фактично позбавлена належного їй майна та власного житла

Згідно ч.1
ст.144 КпШС України опікуни при здійсненні прав та виконанні обов'язків підопічних укладають угоди від імені
та в інтересах підопічних, діючи в якості їх законних представників.

Відповідно до
ст.48 ЦК України (в редакції 1963 року) недійсною є угода, яка не відповідає вимогам закону, в тому числі яка
порушує особисті та майнові права неповнолітніх дітей.

Доводи ОСОБА_5, представника Суворовської райадміністрації м. Одеси та третьої особи ОСОБА_7 про те, що спірний договір був
укладений відповідно до діючого законодавства, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки ці доводи не ґрунтуються на законі і не знайшли
свого підтвердження в ході розгляду справи.

Після придбання спірної квартири ОСОБА_5 в серпні 1997 року зареєстрував її в
МБТІ та РОН м. Одеси, а 25.12.1997 року уклав з відповідачкою ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу цієї квартири. Відповідно до цього договору ОСОБА_5

5 передав у власність відповідачки спірну квартиру, а вона оплатила
йому вартість квартири в розмірі 22000 грн.. Цей
договір був укладений на Одеській Новій біржі та зареєстрований в журналі реєстрації договорів купівлі-продажу за № 2154/97
(а. с. 6-7, 9-Ю). Зазначений договір був
визнаний дійсним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.02.2007
року відповідно до ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року).
Після придбання спірної квартири ОСОБА_3 вселилася в неї
разом з членами сім'ї -відповідачами ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_4. та проживає в
ній на цей час.

Відповідно до
ч.1 СТ.59 ЦК України
( в редакції 1963 року) угода, визнана недійсною, вважається недійсною з
моменту її укладення.

З урахуванням
зазначеного та на підставі ст.48 ЦК
України (в редакції 1963 року) колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції також правильно та на законних підставах задовольнив вимоги ОСОБА_9. про
визнання недійсним договору купівлі- продажу спірної квартири від 25.12.1997
року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, оскільки цей договір є похідним
від договору купівлі-продажу від 11.02.1997 року.

Крім того, за правилами ч.2 ст.48 ЦК України (в редакції 1963 року) по
недійсній угоді кожна із сторін зобов'язана повернути другій
стороні все отримане по угоді, а при неможливості повернення отриманого в
натурі - відшкодувати його вартість грошима,
якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом, тому на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно
застосував двосторонню реституцію, стягнувши
з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 отримані ним по договору купівлі-продажу від 25.12. 1997 року 22000 грн., та
повернувши позивачці спірну квартиру шляхом
задоволення її вимог про виселення з неї відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2,ОСОБА_3
та ОСОБА_4..

Обґрунтовано не приймається до уваги судом першої інстанції доводи зазначених
відповідачів про те, що ОСОБА_3 є добросовісним
набувачем спірної квартири у зв'язку з чим вони не можуть бути
виселені з неї, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ця квартира вибула
з володіння ОСОБА_9. поза її волею, і відповідно до ч. 1 ст.145 ЦК України (в редакції 1963 року), а також ч.1 ст.388 ЦК України, на яку посилалася
відповідачка ОСОБА_3, позивачка має право витребувати спірну квартиру від
добросовісного набувача

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову у зустрічному
позові ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу спірної квартири від 25.12.1997
року з підстав добросовісності набуття цієї квартири, оскільки ці вимоги не грунтуються
на законі та вірно не застосував двосторонню реституцію в частині стягнення на
користь ОСОБА_5 9900 грн. по договору купівлі-продажу від 11.02.1997 року, оскільки відповідно до п. З
цього договору відповідач зобов'язався оплатити
спірну квартиру у строк до 13. 02.1997 року, і в ході розгляду справи ОСОБА_5 не надав суду доказів передачі ОСОБА_6
зазначеної суми. У зв'язку зі смертю
ОСОБА_9. ОСОБА_5 має право пред'явити вимоги про стягнення зазначеної
суми до її спадкодавців.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції правильно стягнуто на
користь ОСОБА_9. моральну шкоду у розмірі
5000 гривень з Суворовської районної адміністрації у зв'язку з неналежним
виконанням працівниками Ради опіки та піклування Суворовської районної адміністрації м. Одеси покладених на цей орган
обов'язків щодо охорони прав неповнолітніх, а також обгрунтовано продовжив їй
строк на прийняття спадщини після смерті її матері на три місяці.

У доводах апеляційної скарги апелянти посилаються на порушення судом норм
права. На думку колегії суддів, викладені у скарзі доводи не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права, яке
призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

6

При
таких обставинах,  колегія  суддів
вважає,  що  судом
першої інстанції правильно встановлені
фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213,215 ЦПК України, атому не вбачає підстав
для його скасування.

Керуючись ст.ст.
303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, представника Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_5відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 4 жовтня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом
двох місяців з дня проголошення до Верховного Суду України.