Справа №22ц-4313/2007 р.               Головуючий
у 1 інстанції Дубас Т.В.
11                                         Доповідач
у 2 інстанції Тракало
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
судді Дьоміної О.О.,
суддів     Сліпченка О.І.,  Тракало В.В.,
секретарі   Сторожук І.П.
розглянула   у відкритому судовому засіданні у м. Києві
справу за апеляційною скаргою
приватного   підприємства   "Будсервіс   -   XXII"   на
рішення   Києво-Святошинського

районного суду
Київської області від 13 листопада 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1
до    приватного підприємства
"Будсервіс - XXII",  третя особа

Київське обласне
управління у справах захисту прав споживачів про стягнення

221147 грн.02
коп. пені за прострочення виконання договору.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,  колегія суддів

встановила:

У червні
2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача
221147 грн.02 коп. пені за прострочення виконання договору на підставі Закону
України "Про захист прав споживачів".

Позовні
вимоги мотивував тим,  що за договором
купівлі-продажу,  укладеного та
нотаріально посвідченого 22 грудня 2006 року він придбав у відповідача нежиле
приміщення площею 99, 1 кв.м у будинку АДРЕСА_1 шляхом пред"явлення до
погашення цільових облігацій серії А,
емітентом яких є продавець. Такий порядок розрахунку був проведений з
метою виконання двох попередніх договорів від 24 лютого 2005 року про
резервування приміщення та купівлі-продажу цінних паперів. Так,  24 лютого 2005 року між ним та відповідачем
було укладено договір про резервування приміщення площею 99, 1 кв.м у будинку
АДРЕСА_1,  яке будував відповідач,  шляхом погашення належних позивачеві
облігацій. У п.3.4 цього договору зазначено,
що продавець мав передати це приміщення покупцеві у вересні 2005 року. А
у п.7.2 договору вказано,  що у разі
прострочення здачі будинку в експлуатацію більш,  ніж на 3 місяці,  продавець сплачує покупцеві пеню за кожен
день прострочки у розмірі 621 грн.

Так як
відповідач порушив умови вищезазначеного договору та здав будинок в
експлуатацію лише у грудні 2006 року,
уклавши з позивачем договір купівлі-продажу згаданого приміщення шляхом
погашення облігацій лише 22 грудня 2006 року,
то позивач просив стягнути з відповідача пеню відповідно до п.3.4 та 7.2
договору про резервування приміщення за період з 1 січня 2006 року до 22 грудня
2006 року в сумі 221147 грн.02 коп. та понесені судові витрати.

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2007
року позов задоволено.

В
апеляційній скарзі приватне підприємство "Будсервіс - XXII" ставить питання
про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в позові з
підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позов та стягуючи на користь позивача 221147 грн.02 коп. пені за прострочення
виконання попереднього договору про резервування приміщення на підставі Закону
України "Про захист прав споживачів",
суд вважав доведеним,  що
відповідач порушив термін виконання зобов'язання,  оскільки відповідно до п.3.4 попереднього
договору мав передати це приміщення покупцеві у вересні 2005 року.

Проте з
такими висновками суду погодитися не можна,
оскільки вони не грунтуються на доказах та на законі.

Пленум
Верховного Суду України у п.2 постанови "Про практику розгляду цивільних
справ за позовами про захист прав споживачів" від 12 квітня 1996 року з
наступними змінами роз"яснив,  що до
відносин,  які регулюються Законом
України "Про захист прав споживачів" належать,  зокрема,
ті,  що виникають із договорів
купівлі-продажу,  майнового найму ( в
тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем
(орендарем) і наймодавцем (орендодавцем),
який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту
житлового фонду та інженерного обладнання),
побутового прокату,  безоплатного
користування майном,  підряду ( в тому
числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування),  доручення,
перевезення громадян та їх вантажу,
комісії,  схову,  страхування, ,  із договорів про надання фінансово-кредитних
послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про
надання кредиті,  відкриття й ведення
рахунків,  проведення розрахункових
операцій,  приймання і зберігання цінних
паперів,  надання консультаційних
послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів
законодавства або з інших угод,  які не
суперечать Закону.

Суд не
звернув уваги на те,  що договір
резервування приміщення не підпадає під відносини,  які регулюються Законом України "Про
захист прав споживачів". До того ж позивач та суд неправильно витлумачили
п.3.4 договору про резервування приміщення. У цьому пункті вказано про
запланований термін введення будинку в експлуатацію за актом державної комісії
- вересень 2005 року.

Відповідно
до правил  ст. 212 ЦПК України суд оцінює
належність,  допустимість,  достовірність кожного доказу окремо,  а також достатність і взаємний зв"язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з
вимогами  ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує,  чи мали
місце обставини,  якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення,  та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані,
які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Усупереч
зазначеним вимогам закону суд,  ухвалюючи
рішення та вважаючи договір резервування нежилого приміщення попереднім
договором купівлі-продажу,  не звернув
уваги на належність і допустимість доказів,
достатність та взаємний зв"язок доказів у їх сукупності.

Так,  за правилами ч.1  ст. 635 ЦК
України попередній договір укладається у формі,  встановленій для основного договору,  а якщо форма основного договору не
встановлена,  - у письмовій формі.

Відповідно
до вимог  ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч.1  ст. 220 ЦК
України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Виходячи
з вищенаведених норм матеріального права,
посилання судом на п.7.2 укладеного сторонами 24 лютого 2005 року у
простій письмовій формі попереднього договору про резервування нежилого
приміщення,  є безпідставним,  оскільки укладений ними договір є нікчемним.

Відповідно
до ч.4  ст. 635 ЦК України договір
про наміри ( протокол про наміри,
тощо),  якщо в ньому немає
волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору,  не вважається попереднім договором.

З
матеріалів справи вбачається,  що 24
лютого 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про
резервування приміщення площею 99, 1 кв.м у будинку АДРЕСА_1,  яке будував відповідач,  шляхом погашення належних позивачеві
облігацій,  за яким відповідач
зобов'язався закріпити за позивачем та гарантувати йому реалізацію права
власника облігацій на придбання об"єкту. 26 грудня 2006 року відповідач
отримав свідоцтво про право власності на збудований об"єкт та в цей же
день уклав з позивачем нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нежилого
приміщення. Тобто,  відповідач виконав
взяті на себе зобов"язання,
зарезервувавши позивачеві приміщення,
і 26 грудня 2006 року продав це приміщення позивачеві,  а позивач 26 грудня 2006 року передав
відповідачеві в розрахунок за придбаний об"єкт облігації на умовах саме
цього договору.

За таких
обставин,  коли судом порушені норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення спору,  рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення. Оскільки відповідно до вимог
ст. 60 ЦПК України позивач не довів заявлених ним позовних вимог,  колегія суддів відмовляє у задоволенні
позову.

Керуючись  ст.
307,  309,  316,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу приватного підприємства "Будсервіс - XXII" задовольнити,  рішення Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 13 листопада 2007 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємства "Будсервіс
- XXII",  третя особа Київське обласне управління у справах захисту
прав споживачів про стягнення 221147 грн.02 коп. пені за прострочення виконання
договору.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.