Справа № 2-23508
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 червня 2008  року
м. Дніпропетровськ

Самарський
районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді                                      Петешенковій М.Ю.

при секретарі                                           Гаврилові О.М.

за участю
позивача
ОСОБА_1

за участю представника позивача         ОСОБА_4

за участю
відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_2

за участю
представника відповідача     ОСОБА_5

за участю представника
третьої особи  ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, з  участю третьої особи Відділу громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, усунення перешкод в користуванні та
розпорядженні будинком, шляхом відміни реєстрації, за позовом ОСОБА_2 в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_1, з участю третіх осіб: Органу опіки та
піклування Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради, Управління праці та
соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради про
визнання права користування жилим приміщенням та вселення, -

УСТАНОВИВ:

7 травня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, з  участю третьої особи Відділу громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні
будинком, шляхом відміни реєстрації.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з відповідачем ОСОБА_2, він перебував
в зареєстрованому шлюбі до 30 вересня ІНФОРМАЦІЯ_2 року, від якого вони мають
двох дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження.

Відповідач ОСОБА_3 була його другою дружиною, шлюб між якими було розірвано
19 лютого 2007 року. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3року
народження.

Позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 18 лютого 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої
дніпропетровської державної нотаріальної контори, йому належить домоволодіння
АДРЕСА_1.

Відповідачі по справі з моменту розірвання шлюбу ніяких контактів з ним не
мають, за місцем реєстрації не проживають.

В ІНФОРМАЦІЯ_2 році відповідач ОСОБА_2 переїхала з дітьми за адресою:
АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_3 з 19 січня 2005 року за місцем реєстрації не
проживає.

Він зазначає, що відповідачі добровільно не знімаються з реєстрації, а він
як власник несе витрати з оплати комунальних послуг, у зв”язку з чим позивач
просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні домоволодінням
АДРЕСА_1, шляхом відміни реєстрації відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
зобов'язати Відділ реєстрації, імміграції фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВС
України у Дніпропетровській області та відмінити реєстрацію відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_2 за даною адресою.

13 листопада 2007 року відповідачем ОСОБА_2 в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_1, з участю третіх
осіб: Органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради,
Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м.
Дніпропетровськ ради, подана позовна заява про визнання права користування
жилим приміщенням та вселення в житловий будинок.

В обґрунтування позову вони посилаються на слідуючи обставини. ОСОБА_1 є
батьком ОСОБА_8 та її колишній чоловік, шлюб з яким було розірвано в
ІНФОРМАЦІЯ_2 році.  Після реєстрації
шлюбу з відповідачем, вона поселилася в будинку АДРЕСА_1 зі згоди власника будинку
для постійного проживання. В цьому будинку народилися та проживали їхні діти:
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.
В зв'язку з тим, що відповідач створив неможливі умови для подальшого в ньому
проживання, позивач змушена була забрати дітей та тимчасово піти до матері, а
коли повернулася, то у відповідача мешкала інша жінка, тому можливості
проживати в спірному будинку не було.

Позивач ОСОБА_8 зазначає, що на момент досягнення ним 16-ти років,
внаслідок відмови відповідача зареєструватися за місцем постійного проживання,
він вимушений був зареєструватися за місцем проживання його рідної тітки за
адресою: АДРЕСА_2.

Вони зазначають, що житлом з матер”ю та неповнолітнім братом ОСОБА_7 вони
не забезпечені та тимчасово мешкають в своєї бабусі, яка в користуванні має
кімнату у гуртожитку. Оскільки іншого житла вони не мають, а позивач ОСОБА_8
без матері за станом здоров”я проживати не має можливості, просили визнати за
ОСОБА_8 право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 та вселити їх в
будинок АДРЕСА_1, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині відміни
реєстрації ОСОБА_2 відмовити.

23 листопада 2007 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив та
просив   визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими,
що втратили право користування жилим будинком АДРЕСА_1, усунути перешкоди в
користуванні та розпорядженні будинком, шляхом відміни реєстрації
відповідачів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позов
підтримали та просили задовольнити, в задоволенні зустрічної позовної заяви
ОСОБА_2 в своїх інтересах в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання права користування жилим приміщенням та вселення просили відмовити, на
підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача
ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1
заперечували та просили в його задоволенні відмовити на підставі обставин,
викладених у позовній заяві, який вони підтримали в повному обсязі та просили
задовольнити.

В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування
Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради ОСОБА_6 позовні вимоги  ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про визнання права
користування жилим приміщенням та вселення, вважала обгрунтованими та
підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Представники третіх осіб: Відділу громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Самарського РВ ДМУ УМВД України в Дніпропетровській області,
Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м.
Дніпропетровськ ради в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи є заяви з проханням
розглядати справу без їхніх представників (т.1, а.с. а.с. 44, 57, 88, 96).

Вислухавши сторони, представників сторін, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, про усунення перешкод
в користуванні та розпорядженні будинком, шляхом відміни реєстрації задоволенню
не підлягають, а позовні вимоги ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права користування жилим
приміщенням та вселення підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 ЖК України, за згодою власника будинку член
його сім”ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім”ї.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім”ї власника будинку, які
проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим приміщенням.

На підставі ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім”ї власника будинку
належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних
відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним
приміщенням.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності
належить домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом від 18 лютого 1999 року
серії НОМЕР_1, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської
державної нотаріальної контори, йому належить домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1 а.с.
9).

Судом встановлено, що відповідачі по справі є колишніми членами сім”ї
відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 рік
перебувала з позивачем ОСОБА_1. в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають
дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження.

Після реєстрації шлюбу відповідач ОСОБА_2 як дружина ОСОБА_1 вселилася в
домоволодіння АДРЕСА_1 зі згоди власника будинку для постійного проживання.
Іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням між сторонам не було.

Дана обставина підтверджена в судовому
засіданні поясненнями самих сторін і ніким не оспорювалася.

Згідно
ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

6 вересня 1998 року ОСОБА_2 вимушена була разом з дітьми залишити
спірне   домоволодіння із-зі неприязнених
з ОСОБА_1. відносин та неможливих умов для спільного проживання і піти
тимчасово проживати до матері ОСОБА_12. за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 7 вересня 2001
року, яке набрало чинності 14 січня 2002 року ОСОБА_2 разом з неповнолітніми
дітьми була вселена в житловий будинок АДРЕСА_1 ( том 1, а.с. 36). Однак після
ухвалення рішення, вони не мали можливості проживати в зазначеному будинку,
оскільки на той час в ньому мешкали ОСОБА_1 разом з відповідачем ОСОБА_3 та
неповнолітньою донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження.

22 листопада 2005 року ОСОБА_8 був зареєстрований за місцем проживання  рідної тітки ОСОБА_10 за адресою:
АДРЕСА_2,  внаслідок відмови батька
ОСОБА_1 в реєстрації за місцем постійного проживання.

Суд вважає, що ОСОБА_2 на підставі ст. ст. 64, 156 ЖК України придбала  разом зі своїми дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8
право користування спірним житловим приміщенням.

Оскільки ОСОБА_2 разом з дітьми житлом не забезпечені та тимчасово мешкають
у своєї бабусі, яка в користуванні має кімнату в гуртожитку (т.1, а.с. 35),
іншого житла вони не мають, а позивач ОСОБА_8 без матері за станом здоров”я
проживати не має можливості (т.1 а.с. 33), вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_8 цілком
обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_3 починаючи з 2002 року по 2007 рік перебувала с ОСОБА_1.
в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню доньку: ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_3року народження (т. 1, а.с. 20,21).

Після реєстрації шлюбу відповідач ОСОБА_3 як дружина ОСОБА_1 вселилася в
домоволодіння АДРЕСА_1 зі згоди власника для постійного проживання. Іншої угоди
про порядок користування жилим приміщенням між сторонам не було укладено.

Дана обставина підтверджена в судовому
засіданні поясненнями самих сторін і ніким не оспорювалася.

Згідно
ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Станом на теперішній час в спірному домоволодінні зареєстровані сторони,
що підтверджується витягом домової книги на спірне домоволодіння, між якими
склалися неприязні відносини (т. 1, а.с. 10).

Суд вважає, що ОСОБА_3 на підставі ст. 64, 156 ЖК України придбала разом з
дитиною право користування спірним житловим приміщенням, але внаслідок
неможливих умов для спільного проживання з ОСОБА_1., вимушена була піти
проживати до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_4, де і проживає станом на
теперішній час разом з дитиною.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що відповідач ОСОБА_2 починаючи з 2002
року не користується спірним приміщення без поважних причин, у зв”язку з чим
вона  втратила право користування цим
житлом, суд не може вважати такими, що відповідають дійсності, оскільки
суперечать зібраним доказам у матеріалах цивільної справи та суперечать вимогам
діючого законодавства.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що відповідач ОСОБА_3 починаючи з 2005
року не користується спірним житловим приміщенням, у зв”язку з чим втратила
право користування цим житлом, не можуть бути підставою для визнання її такою,
що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки суперечать зібраним
доказам у матеріалах цивільної справи та суперечать вимогам діючого
законодавства.

Суд вважає, що інші доводи позивача ОСОБА_1, приведені в позовній заяві
є  безпідставними,  оскільки припинення сімейних відносин з
власником будинку не позбавляє права відповідачів користуватися займаним
приміщенням.

Оскільки
у відповідачів немає іншого житла, у суду немає підстав вважати, що відповідачі
не потребуються в спірному будинку.

Судом неодноразово роз”яснювалось сторонам положення ст.ст. 10, 57-60
ЦПК України та наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також те,
що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі
наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд
приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 не можуть бути визнані такими, що втратили право користування
будинком та необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки
яких-небудь доказів в підтвердження обґрунтованості заявлених вимог позивач та
представник позивача суду не надали.

Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ОСОБА_8
та визнання за ОСОБА_8 права користування жилим приміщенням та вселення ОСОБА_2
разом з дітьми в будинок АДРЕСА_1, оскільки вони знайшли своє повне
підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ч. 2 ст. 64, ч. 1, 2 ст. 156 Житлового кодексу України, ст.ст.
4-8, 10, 11, 57-60, 61, 169, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3, з
участю третьої особи Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних
осіб Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання
осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, усунення
перешкод в користуванні та розпорядженні будинком, шляхом відміни реєстрації.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої
дитини ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_1, з участю третіх осіб: Органу опіки та
піклування Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради, Управління праці та
соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровськ ради про
визнання права користування жилим приміщенням та вселення, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8 право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_2 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження та ОСОБА_8 в будинок
АДРЕСА_1.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча суддя:
М.Ю. Петешенкова