Справа № 2-34/2008 р.
М Е Н Е М          У К Р А
01 вересня 2008 року                               Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі: головуючого - судді        Кучерук
при секретарі                                    Новизинській Т.Б.
за участю представника позивача  ОСОБА_3
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя  цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: ЖБК №267 «Монтажник» про визнання права власності на &frac12; частину
задоловьнити частково.
власності на 12 частину квартири АДРЕСА_1
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату державного мита у
розмірі 220 грн., витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи
у розмірі 30 грн., а всього 250 грн.
частині позову відмовити.
Рішення може
бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області, про що протягом 10 днів,
з часу його оголошення, до Хортицького районного суду м.Запоріжжя подається
заява про апеляційне оскарження, апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:

Справа № 2-34/2008
р.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М          У К Р А Ї  Н И

01 вересня
2008
року                                  Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого - судді        Кучерук І.Г.

при секретарі                                       Новизинській Т.Б.

за участю представника позивача  ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя  цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: ЖБК №267 «Монтажник» про визнання права власності на &frac12; частину квартири,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 у
якому просить визнати за нею право власності на 12 частину квартири АДРЕСА_1
стягнути з відповідача сплачені судові витрати та правову допомогу, мотивуючи
тим, що квартира була виплачена повністю у період шлюбу, а документально право
власності оформлена на відповідача.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просить їх
задовольнити у повному обсязі.

Третя
особа ЖБК №267 «Монтажник» у судове засідання не
з'явилася надіслала суду заяву у якій просить розглядати справу без їх участі,
самостійних вимог не заявляють.

Відповідач ОСОБА_2 з позовом не згоден, пояснив, що 15.08.2000 року шлюб
був розірваний, у квартирі прописано четверо осіб, він являється власником,
вважає, що пропущений строк позовної давності, на підставі цього просить у
позові відмовити..

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 06.11.1975
року Березоворудською сільською радою, Пирятинського району, Полтавської
області, актовий запис 26. 16.12.1982 року ОСОБА_2 на сім'ю з чотирьох осіб
було надано ордер №1423 на житлове приміщення у АДРЕСА_1 у будинку ЖБК №267 «Монтажник». Членом кооперативу був ОСОБА_2, пай за квартиру повністю сплачений у 1992
році під час шлюбу. ОСОБА_2 являється власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до
свідоцтва про право власності від 20.07.2007 року. Право власності на житло
відображене у документах ЗМБТІ номер запису 37810 у книзі 267.

Відповідно до ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член ЖБК стає її
власником.

Відповідно до ст. 60,63,66 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям
за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної
власності; дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і
розпоряджання майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; подружжя
має право домовитися між собою про порядок користування майном.

Таким чином спірна квартира АДРЕСА_1 набута під час шлюбу між сторонами та
є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно до ст. 368, 372 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу є
їхньою спільною сумісною власністю; у разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині законні, обґрунтовані, доведені
та підлягають задоволенню.

Також обґрунтовані вимоги про стягнення з відповідача витрат на оплату
державного мита у розмірі 220 грн., витрат на інформаційно технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Що стосується вимог про стягнення правової допомоги у розмірі 600 грн., то
суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, так як позивачем не надано
належних доказів сплати, копія розрахункової квитанції №853206 на думку суду не
являється доказом.

Керуючись ст.10, 57, 60, 88
ЦПК України, ст.ст. 368, 372  ЦК України,
ст. ст. 60, 63, 66 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимого задоловьнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 12 частину квартири АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату державного
мита у розмірі 220 грн., витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду
справи у розмірі 30 грн., а всього 250 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області, про що протягом
10 днів, з часу його оголошення, до Хортицького районного суду м.Запоріжжя
подається заява про апеляційне оскарження, апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: