Справа №
22ц/611                    Головуючий у
суді 1-ї інстанції Хохлюк Г.О.
30,  32                        Суддя-доповідач
УХВАЛА

Іменем  України

03 березня
2008  року     колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Житомирської області в складі: головуючої - судді
Косигіної Л.М.

суддів:                              Микитюк О.Ю.,  Омельчука М. І.

при
секретарі Нечипоренко І.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
та професійних захворювань України у Баранівському районі Житомирської області
надалі ВВД ФССНВВ у Баранівському районі,
третьої особи Баранівського професійного ліцею про визнання незаконною
постанови від 06.08.2004 року та зобов'язання провести нарахування і виплатити
одноразову допомогу і щомісячні страхові виплати

за
апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування та професійних захворювань України у Баранівському районі
Житомирської області

на
рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 12 травня 2006
року,  -

встановила :

В
березні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом,  в якому просив визнати незаконною постанову
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування та професійних
захворювань України у Баранівському районі від 06 серпня 2004 року про відмову
у страхових виплатах та наданні соціальних послуг та зобов'язати відповідача
провести нарахування і виплатити одноразову допомогу і щомісячні страхові
виплати починаючи з 28 липня 2004 року. Зазначив,  що в 1989 році він отримав виробничу травму
під час проходження виробничої практики,
що підтверджується рішенням Баранівського районного суду від 15.06.2004
року,  але Фонд безпідставно відмовив
йому у проведення відповідних виплат. Згідно до висновку МСЕК від 28.07.2004
року йому встановлено 20% втрати професійної працездатності у зв'язку із
трудовим каліцтвом.

Рішенням
Баранівського районного суду Житомирської області від 12 травня 2006 року позов
задоволено.

В апеляційній
скарзі ВВД ФССНВВ у Баранівському районі просить скасувати назване рішення та
ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на
порушення судом норм матеріального права. Вважає,  що дія Положення про розслідування та облік
нещасних випадків пов'язаних з виробництвом,
затвердженого Постановою президії ВЦРПС від 04.09.1959 року,  поширюється тільки

на
нещасні випадки,  які сталися з
робітниками та службовцями. Оскільки позивач в трудових відносинах ні з
колгоспом,  ні з учбовим закладом не
перебував,  тому нещасний випадок,  який з ним стався,  не пов'язаний з виробництвом,  а отже дія Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання України" на нього не поширюється.

Розглянувши
справу в межах,  визначених  ст.
303 ЦПК України,  колегія суддів
приходить до висновку,  що скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено,  що ОСОБА_1. з 1988 по 1991 рік навчався в
Баранівському СПТУ № 11 на даний час Баранівський професійний ліцей. 06
травня 1989 року під час проходження виробничої практики під керівництвом
майстра СТПУ в колгоспі "Прапор Жовтня" позивач отримав виробничу
травму правої руки,  однак акт форми Н-1
не складався. Рішенням Баранівського районного суду від 15 червня 2004 року
встановлено факт отримання ОСОБА_1. 06.05.1989 року тілесних ушкоджень у
вигляді травматичної ампутації ІІ-Ш пальців нігтьової фаланги і відкритого
перелому IV пальця правої руки під час виконання трудових обов'язків
Хпроходження виробничої практики в колгоспі "Прапор Жовтня" по вині
підприємства а.с.  8-9. Фонд погодився
з даним рішенням і його не оскаржив.

28.07.2004
року висновком МСЕК ОСОБА_1. встановлено 20% втрати працездатності у зв'язку з
трудовим каліцтвом,  яке сталося
06.05.1989 року а.с.  6.

Стаття
37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності"
надалі Закон містить вичерпний перелік підстав,  за наявності яких Фонд може відмовити у
страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому,  а саме:

наявність
навмисних дії потерпілого,  спрямованих
на створення умов для настання страхового випадку;

подання
роботодавцем або потерпілим Фонду соціального страхування від нещасних випадків
свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок;

вчинення
застрахованим умисного злочину,  що
призвів до настання страхового випадку;

якщо
нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов'язаним з
виробництвом.

З
матеріалів справи вбачається,  що 06
серпня 2004 року постановою ВВД ФССНВВ у Баранівському районі ОСОБА_1.
відмовлено у призначенні страхових виплат у зв'язку з відсутністю
документального підтвердження трудових відносин з підприємством.  Однак така обставина не передбачена чинним
законодавством як умова,  на підставі
якої Фонд має право відмовити у призначенні страхових виплат. Тому суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку про визнання вищезазначеної постанови
незаконною.

Крім того,  з
матеріалів справи вбачається,  що
08.07.2005 року ВВД ФССНВВ у Баранівському районі було перераховано 64 грн. 76
коп. страхових виплат на користь ОСОБА_1.

Також
слід зазначити,  що ч. 2  ст.  2
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності"
передбачено,  що особи,  право яких на отримання відшкодування шкоди
раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством
України про відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам внаслідок травмування "на виробництві або
професійного захворювання,  пов'язаних з
виконанням ними трудових обов'язків,
мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку
відповідно до цього Закону.

На час
отримання ОСОБА_1. виробничої травми,
діяло Положення про розслідування і облік нещасних випадків на
виробництві,  затверджене Постановою
президіуму ВЦСПС від 13.08.1992 року № 11-6,
яке встановлювало порядок розслідування і обліку нещасних випадків,  що сталися з робітниками,  службовцями,
колгоспниками,  учнями,  студентами на іншими особами на виробництві.
Дія Положення поширювалась на всі об'єднання,
підприємства,  установи,  організації,
радгоспи,  колгоспи п. 1.1..
Відповідно до ч. 2 п.2.13 вказаного Положення нещасний випадок,  що стався на підприємстві з учнем
загальноосвітньої школи,
профтехучилища,  середнього
спеціального учбового закладу,  студентом
ВУЗа під час проходження виробничої,
практики під керівництвом робітника учбового закладу на виділеній
підприємством дільниці,  розслідується
комісією по розслідуванню нещасного випадку спільно з представником
підприємства та обліковується учбовим закладом.

Відповідно
до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України,  викладених у абзаці 2 п. 18 постанови від
31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення
фактів,  що мають юридичне значення"
рішення суду про встановлення фактів,  що
мають юридичне значення,  не замінює
собою документів,  які видають зазначені
органи,  а є лише підставою для їх
одержання. Тому на підставі рішення Баранівського районного суду від 15.06.2004
року,  Баранівським професійним ліцеєм за
участю представника агрофірми "Перемога" правонаступника
"Прапор Жовтня" 03 травня 2006 року був складений акт форми Н-1
а.с.  33-34,  оскільки ОСОБА_1. отримав виробничу травму під
час проходження виробничої практики під керівництвом майстра СПТУ № 11 в
майстерні колгоспу "Прапор Жовтня" а.с.  11. Даний акт Фондом отриманий і не
оскаржений.

Отже
посилання ВВД ФССНВВ у Баранівському районі на те, ,  що акт форми Н-1 повинен був складатися
правонаступником колгоспу "Прапор Жовтня" є безпідставними. Окрім
того,  Положення про розслідування та
облік нещасних випадків повлязаних ,  з
виробництвом,  затверджене Постановою
президії ВЦРПС від 04.09.1959 року втратило силу.

З п. 15 Правил відшкодування підприємствами,  установами,
організаціями шкоди,  заподіяної
робітникам та службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я,  пов'язаним з виконанням ними трудових
обов'язків,  затверджених постановою РМ
СРСР від 03.07.1984 р. № 690,  що діяли
на час отримання позивачем каліцтва вбачається,
що особам,  які отримали трудове
каліцтво під час проходження виробничого навчання практики,  розмір відшкодування

шкоди
обчислюється виходячи із ставки (окладу) за тією професією
(спеціальністю),   якій  навчався
потерпілий  але  не
нижче  2 розряду.

Відповідно
до вимог п. 15  ст.  34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" та враховуючи роз»яснення п.
16 «Постанови Пленуму Верховного Суду N 6 від 27.03.1992 року "Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди",  у разі ушкодження здоров'я
в період виробничого навчання(практики) сума страхової виплати визначається за
діючою на підприємстві ставкою (окладом) тієї професії (спеціальності),  якій навчався потерпілий,  але не нижче найменшого розряду тарифної
сітки відповідної професії. Якщо у період навчання (практики) потерпілий
одержував заробіток,  сума страхової
виплати визначається,  за його
згодою,  із середньомісячного заробітку
за цей період. За бажанням потерпілого сума страхової виплати може бути
визначена із середньомісячного заробітку до початку виробничого навчання
(практики).

Враховуючи
вищенаведене,  суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку,  що ОСОБА_1.
06.05.1989 року під час проходження виробничої практики отримав травму,  пов»язану з виробництвом та відповідно
до  ст.
28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  .які спричинили втрату працездатності"
має право на отримання одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат з
часу встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.

Ухралене
рішення є законним і обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують,  підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  209,  218,
303,  304,  307,
308,  313 - 315,  317,
319,  324,  325 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила :

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування та
професійних захворювань України у Баранівському районі Житомирської області
відхилити.

Рішення
Баранівського районного суду Житомирської області від 12 травня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.