Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 вересня 2008 року                             м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючої судді                                 Лизенко І.В.,

при секретарі судового засідання                 Паршиковій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, в
якому просила стягнути з відповідача на свою користь безпідставно збережені
кошти в сумі 5 750 грн., посилаючись на те, що 27 вересня 2007 року вона, діючи
за довіреністю, від імені та в інтересах третьої особи ОСОБА_3 , уклала із
відповідачем договір купівлі-продажу житлового будинку із господарськими
будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . При укладенні
договору відповідачем було сплачено половину вартості будинку, вказаної в
договорі, в сумі 6350 грн., решту вартості будинку вона сплатила третій особі з
власних коштів, при цьому відповідач дав на її ім'я розписку про повернення їй
даних коштів до 31.12.2007 року . Оскільки відповідач взяте на себе
зобов'язання виконав не повністю, а саме: повернув їй лише 600 грн. з суми,
вказаної в розписці, просила суд стягнути з відповідача на її користь
безпідставно збережені ним кошти в розмірі 5 750 грн.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, дала
пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві, додала, що третій особі нею
було сплачено за власний кошт 6 000 грн. Всього продавцю віддала 13500 грн., з
яких 7500 грн. отримала від відповідача під час укладення договору. Не бажає на
цей час розірвати договір купівлі-продажу. Просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, пояснивши, що не заперечує обставин, вказаних позивачкою в позові,
разом із тим, не погоджується із вимогами позивачки щодо повернення грошових
коштів, оскільки був вимушений виселитися з будинку, бо зі сторони позивачки
надходили погрози, не користується на цей час будинком, а тому бажає розірвання
договору купівлі-продажу. З приводу погроз на його адресу до міліції не
звертався. Підстав, передбачених законом, для розірвання договору у судовому
порядку не має. Домовились про продаж будинку за 13500 грн., з яких 7500 грн.
віддав позивачці під час укладення договору, а 600 грн. - пізніше. На цей час
залишився винен позивачці 5400 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4  у судовому засіданні позов не визнав, підтримав
пояснення відповідача, доповнивши, що позивачка перешкоджає відповідачу у даний
час продати будинок шляхом впливу на покупців. Надати докази на підтвердження
цього не може.

Третя особа у судове засідання не
з'явилась, у письмовій заяві просила суд розглянути справу за її відсутності,
проти задоволення позову не заперечувала, вказавши, що позивачка дійсно від її
імені продала належний їй будинок та повністю передала їй кошти за нього.

Судом досліджено наступні докази:
розписка відповідача; копія договору купівлі продажу будинку; копія довіреності
на ім'я позивачки; довідка про оплату юридичних послуг, копії квитанцій про
оплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи.

Суд, вислухавши пояснення осіб, що
беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що
підлягає задоволенню частково.

В судовому засіданні встановлено, що 27 вересня 2007
року позивачка, діючи за довіреністю, від імені та в інтересах третьої особи
ОСОБА_3  (а.с. 6), уклала із відповідачем
договір купівлі-продажу житлового будинку із господарськими будівлями та
спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.5).

При укладенні договору відповідачем було сплачено за
будинок 7500 грн., при цьому відповідач дав на ім'я позивачки розписку про
повернення їй, коштів в розмірі 6350 грн. в термін до 31.12.2007 року (а.с. 4),
що також не заперечується сторонами.

13 жовтня 2007 року відповідач сплатив позивачки частину
коштів у сумі 600 грн., що не заперечується сторонами.

Задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 1212 ч.1 ЦК
України, особа, яка зберегла майно у себе за рахунок іншої особи без достатньої
правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Як встановлено в судовому засіданні, при укладенні
договору купівлі-продажу відповідачем було сплачено 7500 грн., а решту коштів в
тому ж розмірі він зобов'язався повернути позивачці, про що надав розписку. При
цьому позивачка, разом із коштами, сплаченими відповідачем, передала третій
особі власні кошти в розмірі 6000 грн. В подальшому відповідачем позивачці було
передано кошти в розмірі 600 грн.

Дані обставини в судовому засіданні сторонами не
заперечувалися.

Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідачем було
безпідставно збережено за рахунок позивачки майно у вигляді грошових коштів в
розмірі 5 400 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь
позивачки.

Пояснення відповідача про те, що внаслідок дій позивачки
він не міг повною мірою розпоряджатися придбаним будинком, суд не може прийняти
до уваги, оскільки відповідачем суду не надано жодних доказів, що
підтверджували б дану обставину. Окрім того, з пояснень відповідача вбачається,
що договір купівлі-продажу позивачкою виконаний у повному обсязі, оскільки
предмет договору - житловий будинок, був переданий відповідачу, він з сім'єю в
нього вселився та проживав, передбачені законом підстави для розірвання
договору у судовому порядку відсутні, а тому подальші відносини щодо будинку не
мають значення для даної справи.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових
коштів в розмірі 350 грн. не підлягають задоволенню, оскільки в судовому
засіданні було встановлено, що позивачкою третій особі були передані власні
кошти в розмірі 6000 грн., замість 6350 грн., при цьому третя особа письмово
пояснила, що розрахунок із нею відбувся у повному обсязі, а тому безпідставно
збереженим за рахунок позивачки є фактично витрачена нею сума.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦК України на користь
позивача підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним
вимогам судові витрати (а.с.1,2) у сумі 76,07 грн., враховуючи, що позивачкою
надмірно сплачено судовий збір на 12,50 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у сумі 5 грн.

Витрати позивачки на правову допомогу у сумі 100 грн.
(а.с.7) не підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, оскільки
суду не надано обґрунтування даних витрат.

На підставі
викладеного та ст. 1212 ЦК України , керуючись ст.  10, 11, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1  до
ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2
користь ОСОБА_1  безпідставно
збережені кошти у сумі  5 400 (п'ять
тисяч чотириста) гривень 00 копійок, а також судові витрати у справі у сумі 76
(сімдесят шість) гривень 07 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду заяви про
апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня його проголошення або подання
апеляційної скарги у той самий строк. Апеляційна скарга подається протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Лисичанського міського
суду Луганської області.

Суддя: