Справа №2-198/2008
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня
2008 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого:                                    судді
Петрова Р.І.,

при секретарі:                                   Гриценко
Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Онуфріївка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору - Онуфріївська державна нотаріальна контора
Кіровоградської області, про визначення додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини померлої ОСОБА_3.

Позов
мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_3. Після її смерті
відкрилась спадщина у складі житлового будинку з господарськими будівлями за
АДРЕСА_1. На час смерті разом з матір'ю у будинку АДРЕСА_1 проживав його брат -
ОСОБА_2, який прийняв спадщину, вступивши у володіння майном померлої. Він є
також спадкоємцем за законом майна померлої ОСОБА_3, однак, заяву до
нотаріальної контори про прийняття спадщини своєчасно не подав з поважних причин.
Так, впродовж встановленого законодавством шестимісячного строку для подання до
нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини він проживав у місті
Кременчуці Полтавської області, працював у будівельному управлінні „Автострой”,
а потім холдинговій компанії „Автокраз”, що розміщені у місті Кременчуці, і
виконував на цих підприємствах роботи, пов'язані з постійними відрядженнями до
інших населених пунктів України, що перешкоджало йому своєчасно подати до
Онуфріївської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Він
мав змогу лише по вихідних днях приїздити до села Успенка, де відвідував брата
та виконував ремонтні роботи в будинку, що належав його матері. Звернутись до
Онуфріївської державної нотаріальної контори з вищевказаною заявою він не мав
можливості у зв'язку з зайнятістю на виробництві. Крім того, він не був
обізнаний у юридичних тонкощах особливостей прийняття спадщини, а тому не знав
про існуючий порядок прийняття спадщини спадкоємцями.

В судовому
засіданні позивач та його представник позов підтримали і просили його
задовольнити, підтвердивши обставини, зазначені в позовній заяві.

Відповідач
та його представник позов не визнали, пояснивши, що строк на прийняття спадщини
був пропущений ОСОБА_1. не з поважних причин і у нього була можливість подати
до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої матері.
Так, ОСОБА_1. неодноразово бував у селі Успенка, як у будні, так і вихідні дні.
Після смерті матері був на її похоронах, а потім на традиційних поминальних днях,
які є робочими днями. Згідно
п. 121 „Інструкції про вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними
конторами Української РСР” від 31.10.1975 року, яка діяла на момент смерті
ОСОБА_3. та на той момент коли позивач міг подати заяву про прийняття спадщини,
заяви про прийняття спадщини або про видачу свідоцтва про право на спадщину
повинні бути зроблені у письмовій формі. Справжність підписів спадкоємців на
цих заявах засвідчувалась органом, який вчиняє нотаріальні дії. Якщо заява, на
якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона
приймалась державним нотаріусом, а спадкоємцю пропонувалось надіслати заяву,
оформлену належним чином. Згідно ст. 37 Закону України „Про нотаріат”, в
редакції від 02.09.1993 року, нотаріальні дії мають право вчиняти посадові
особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів,
а саме засвідчувати справжність підпису на документах. Якщо навіть і
припустити, що ОСОБА_1. був постійно у відрядженнях у інших населених пунктах,
то він мав змогу направити заяву поштою, а свій підпис засвідчити, як того
вимагає вищезгадана Інструкція.

Представник
третьої особи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про слухання
справи за його відсутності.

Свідок ОСОБА_4
пояснив, що у 1993 році разом з ОСОБА_1. проживав в гуртожитку у місті
Кременчуці. В зв'язку з цим йому відомо, що ОСОБА_1. впродовж дев'яностих років
весь час перебував у службових відрядженнях поза межами міста Кременчука, а
вдома бував лише по вихідних днях.

Свідки ОСОБА_5,ОСОБА_6,
ОСОБА_7., ОСОБА_8., які є і родичами і сусідами братів Кушнірових, пояснили
суду, що ОСОБА_1. приїздив до села Успенка Онуфріївського району
Кіровоградської області лише по вихідних днях, оскільки працював у місті
Кременчуці і багато часу проводив у відрядженнях. Після смерті матері був на її
похоронах, а потім на традиційних поминальних днях. Під час вихідних днів
здійснював ремонтні роботи у будинку АДРЕСА_1, що належав його померлій матері.

Свідок
ОСОБА_9., яка була секретарем Успенської сільської ради Онуфріївського району,
та свідки ОСОБА_10. і ОСОБА_11., які були сусідами ОСОБА_2., пояснили, що
ОСОБА_1. приїздив до села Успенка Онуфріївського району як по буденних, так і
по вихідних днях. Після смерті матері був на її похоронах, а потім на
традиційних поминальних днях. ОСОБА_9. також пояснила суду, що ОСОБА_1.
звернувся до неї з питанням про прийняття спадщини тільки у 2006 році. Вона
працювала і у вихідні дні і якби ОСОБА_1. звернувся раніше із цим питанням, то
вона б йому допомогла засвідчити його підпис на заяві про прийняття спадщини,
але ОСОБА_1. цього зроблено не було.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши інші докази по справі, суд приходить до висновку,
що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом
встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1
померла матір позивача і відповідача - ОСОБА_3.

Під час життя
ОСОБА_3 володіла і користувалась без правовстановлюючих документів житловим
будинком з господарськими будівлями за АДРЕСА_1.   До смерті і після смерті ОСОБА_3 разом з нею у будинку АДРЕСА_1
проживав і був зареєстрований її син ОСОБА_2, що підтверджується відповідною
довідкою сільської ради, який прийняв спадщину, фактично вступивши у володіння
майном померлої.

Впродовж
шестимісячного строку до Онуфріївської державної нотаріальної контори заяв про
прийняття спадщини від інших спадкоємців, в тому числі і від позивача, не
надходило, що підтверджується довідкою нотаріальної контори.

Позивач є
спадкоємцем першої черги за законом майна померлої ОСОБА_3, однак, заяву до
нотаріальної контори про прийняття спадщини своєчасно не подав. Вважає, що
пропустив вищевказаний строк з поважних причин, про що зазначено судом в
описовій частині рішення суду.

Факт того, що
позивач впродовж встановленого законодавством шестимісячного строку для подання
до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини проживав у місті
Кременчуці Полтавської області і працював у будівельному управлінні
„Автострой”, а потім холдинговій компанії „Автокраз”, що розміщені у місті
Кременчуці, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і не оспорюється
сторонами. Факти „безперервних” відряджень позивача в службових справах
підтверджують лише вищезазначені свідки, при цьому письмових доказів з цього
приводу позивачем не було надано у зв'язку з неможливістю їх отримання.

Також
судом встановлено, що ОСОБА_2 в лютому 2008 року звернувся до Онуфріївського
районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просив визнати за ним
право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими
будівлями за АДРЕСА_1, яким володіла без правовстановлюючих документів його
померла матір ОСОБА_3.

Рішенням
Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2008 року
позовні вимоги ОСОБА_2. задоволені і визнано за ним право власності в порядку
спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями за АДРЕСА_1.

ОСОБА_1.,
довідавшись про існування такого рішення суду, звернувся до апеляційного суду
Кіровоградської області з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати
вищевказане рішення суду як незаконне, посилаючись на те, що він також є
спадкоємцем майна померлої матері, оскільки в шестимісячний строк вступив у
володіння і управління її майном, зокрема користувався спірним будинком, взяв
собі деякі меблі, предмети домашнього вжитку, посуд, тощо.

Рішення Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області від 13 березня 2008 року було скасовано з направленням
справи на новий розгляд до того ж суду іншим суддею. Остаточне рішення по
справі не прийнято.

У
відповідності до вимог Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року,
зазначений Кодекс застосовується до цивільних
правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин,
які виникли до набрання чинності цим Кодексом, його положення застосовуються до
тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним
чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також
до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне
застосувати до вищевказаних правовідносин положення ЦК України 1963 року.

Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року,
визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців
з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим
майном, або подав до державної нотаріальної контори по місцю відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК України 1963 року,
строк для прийнятя спадщини, встановлений ст. 550 ЦК України 1963 року, може
бути продовдений судом, якщо суд визнає причини пропуску цього строку
поважними.

На думку суду, поважними причинами пропуску
строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини є
обставини, які унеможливлюють подання такої заяви своєчасно, зокрема хвороба,
знаходження у закордоному відрядженні, малолітній вік, тощо.

Позивач обгрунтовує поважність причини
пропуску строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття
спадщини тим, що в силу специфіки роботи постійно знаходився у відрядженнях по
різних населених пунктах України та лише по вихідних днях приїздив до
міста Кременчука, де постійно мешкав, та періодично до батьківської будівлі в
селі Успенка Онуфріївського району, де мешкав його брат, і не міг, при цьому,
подати до нотаріальної контори згадану заяву.

Суд вважає, що ця причина, як і причина
незнання позивачем діючого законодавства, не є поважною причиною пропуску
строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Так, згідно п. 121 „Інструкції про
вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР”
від 31.10.1975 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або
про видачу свідоцтва про право на спадщину повинні бути зроблені в письмовій
формі. Справжність підписів спадкоємців на цих заявах засвідчувалась органом,
який вчиняв нотаріальні дії. Засвідчувати справжність підпису не було потрібно,
якщо спадкоємець особисто прибув до державної нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини і подав заяву. У цьому випадку державний нотаріус
встановлював особу спадкоємця і перевіряв справжність його підпису, про що
робив відмітку на заяві і зазначав найменування документа, що посвідчує особу,
його номер, дату видачі, найменування установи, яка видала документ, та рік
народження спадкоємця. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не
засвідчена, надійшла поштою, вона приймалась державним нотаріусом, а спадкоємцю
пропонувалось надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто
до державної нотаріальної контори. Згідно ст.ст. 34, 36, 37 Закону
України „Про нотаріат”, в редакції від 02.09.1993 року, нотаріальні дії мають
право вчиняти нотаріуси та посадові особи виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських рад народних депутатів, зокрема засвідчувати справжність
підпису на документах.

Таким
чином, позивач, де б на території України він у відрядженнях не перебував, мав
можливість надіслати поштою до Онуфріївської державної нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини, засвідчивши справжність підпису на заяві або у
нотаріуса, або у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської ради за
місцем відрядження. Таку заяву він міг направити до нотаріальної контори поштою
і без засвідчення справжності підпису і вона була б прийнята нотаріусом, хоча в
подальшому він повинен був би належним чином її оформити.

Крім
того, сам факт, що одні свідки бачили позивача в селі Успенка Онуфріївського
району лише по вихідних днях, інші - по буднях і вихідних днях, не має
істотного правового значення, оскільки державна нотаріальна контора, куди
позивач повинен був подати заяву про прийняття спадщини, знаходиться в селищі
Онуфріївка Онуфріївського району Кіровоградської області, а направити заяву
поштою, враховуючи позицію позивача про неможливість особистої явки до
нотаріальної контори, та засвідчити справжність підпису на ній, позивач міг у
будь-якому місці.

Факт
проживання позивача не за місцем знаходження Онуфріївської державної нотаріальної
контори також не є поважною причиною пропуску
строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини,
оскільки діюче на той час вищезазначене законодавство передбачало можливість
подання таких заяв без особистої явки до нотаріальної контори.

Окрім того, зайнятість на виробництві сама по
собі не може бути обставиною, яка унеможливлює подання заяви про прийняття
спадщини своєчасно.

Також позивач не визначився з характером
правовідносин, що склались.

Є дві правові позиції позивача. Перша
зводиться до того, що він прийняв спадщину матері, оскільки в шестимісячний
строк вступив у володіння і управління її майном, зокрема користувався спірним
будинком, взяв собі деякі меблі, предмети домашнього вжитку, посуд, тощо. Друга
позиція позивача викладена судом вище.

Пленум Верховного суду України в постанові № 4
від 24 червня 1983 року „Про практику розгляду судами України справ про
спадкування” роз'яснив судам, що передбачений ст. 549 ЦК України 1963 року
шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за
заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску.
Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим
майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права
на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Приймаючи до уваги, що позивач у заявленому
позові просить саме визначити (продовжити) строк для подання заяви про
прийняття спадщини і, при цьому, причини пропуску строку для подання до
нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини не є поважними, суд вважає за
необхідне в задоволенні позову відмовити.

З огляду на
викладене та керуючись Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України 2004
року, ст.ст. 549, 550 ЦК України 1963 року, ст.ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І
Ш И В:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 про
визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини померлої
ОСОБА_3.

Заяву про апеляційне оскарження рішення
Онуфріївського районного суду Кіровоградської області може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються апеляційному суду Кіровоградської області через
Онуфріївський районний суд.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області                                                                                   Петров Р.І.