Справа № 2-31
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Енергодар                                        15 жовтня
2008 року

Енергодарський міський суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді: Федоренка О.І.;

при секретарі: Веселовській Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2  про визнання розповсюдженої інформації
безпідставною та образливою, та про захист честі, гідності та ділової
репутації,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом де
зазначила, що у лютому 2007 року відповідачка звернулася з листом Голови Професійної
спілки працівників атомної енергетики України, в якому зазначила: -
ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_1
чинить свавілля в медичній установі.
Враховуючи те, що в місті важко знайти медикам робоче місце, тримати в покорі
та постійному пригніченню людей дуже просто. Цим і керується ОСОБА_1  Якщо
хтось з працівників посміє їй сказати чи зробить щось всупереч - ризикує
позбавитися роботи»; - «… Я є жертвою її свавілля та переслідування за те, що
посміла бути спеціалістом відповідного рівня та мала свою думку на певний стан
речей.»; - «… Проте, оскільки моє робоче місце цинічно було продане, про що
мені було відверто сказано людиною, яка зараз працює на моєму робочому
місці...»; - «для ремонту та придбання обладнання Міністерством енергетики
виділені досить значні кошти, які використані на косметичні ремонти, що
проведені дуже поверхово для «замилення очей» та без урахування потреб. Тому
операційні, пологові зали та інші приміщення, які мають жалюгідний вигляд, не
були відремонтовані. Тобто, кошти використані на розсуд начальника, а не за
потребою. Медичне обладнання закуповується не за потребою, а за тим критерієм,
скільки від цього буде мати начальник. Частина медичного обладнання не має
сертифікатів, неякісна, деяке обладнання не працює, а кошти затрачені надто
великі. За приміщення, які здаються в оренду, їй особисто платять значні кошти,
ті орендатори, що посміли не платити їй в карман - позбавляються приміщення під
різними приводами. Всі безчинства, які коїть ОСОБА_1 , не викладеш в короткому тексті»; -
«…використання державних коштів для свого збагачення ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_1
»; - «…
начальник мені сказала, що в неї вистачить коштів, щоб купити всі суди.»; - «…
увагу на плачевний стан речей в медичній установі м.Енергодар, яким керує
свавільна, некомпетентна, далека від медицини особа.» Окрім того, у червні 2006
року відповідачка звернулася до ОСОБА_3
, з листом
в якому зазначила: - «… медицина міста перейшла в привабність головного лікаря
ОСОБА_1 »; - «… з легкої руки
тієї ж ОСОБА_1  мене, висококваліфікованого лікаря-гінеколога,
позбавляють роботи»; - «так як ОСОБА_1
державною мовою не володіє і не бажає її
вивчати, тому усі накази Міністерства Охорони здоров'я перекладаються
російською мовою. При цьому йдуть коментарі, що ми «малороси» і поважати мову
країни, в якій вона живе, нічого.»; - «… Якщо накази, розпорядження є важливим
важелем у роботі, установи, то життя людей, які є пацієнтами медико-санітарної
частина - найвища цінність. Проте головний лікар ОСОБА_1  таке не
вважає.»; - «головний лікар відповіла по-сталінські: «пара-тройка умрет и он
научится работать.»; - «… Якщо головний лікар нехтує здоров'ям дітей -
майбутнього України, то чи має право вона займати таку посаду ?»; - «… Не
цікавить головного лікаря і удосконалення роботи МСЧ-, бо на мої пропозиції щодо
реорганізації акушерської служби відповідно наказам МОЗ, реакція була
радикальною: мене звільнили з посади позаштатного акушера-гінеколога
м.Енергодара. В стаціонарних відділеннях МСЧ-1 тільки 30% ліжок цілодобово
заповнені, а на решті тільки формально числяться хворі, що є розбазарюванням
державних коштів.»; - «… ті мільйони, що якби потрачено на ремонти, тільки
частково направлені на справу, а більша частина осіла в чиїсь кишені. Мало
того, на які тендери на закупку ліків, апаратури, проведення ремонту не
проводилось. Мабуть хтось вважає, що за частою зміною власника МСЧ (НАЕК,
Мінтопенергетика, Міністерство охорони здоров'я) та частою зміною своїх
бухгалтерів (змінено 3 бухгалтери) можливо замести сліди нецільового витрачення
грошей ?»; - «… Питання оренди приміщень на території МСЧ важливе, але
видворяють ті підприємства які уклали офіційний договір с МСЧ, а близько 20
підприємств, працюючих без укладення офіційних договорів не чіпають, бо в них,
мабуть якийсь другий договір, укладений приватно з головним лікарем.»; - «…
головний лікар, його заступник та зав.акушерським відділенням в пологовому залі
влаштували день народження з розпиванням спиртних напоїв, танцями та піснями в
робочий час (не вистачало тільки циганів та ведмедів), одним словом «ОСОБА_5
гуляет.»; - «знищуються, гнобляться праці спеціалістів, а підбираються «свої»,
«зручні».

Позивачка просить визнати розповсюдження
безпідставною та образливою інформацію викладену в вищенаведених зверненнях
відповідачки, яка зачіпає її честь, гідність та ділову репутацію як посадової
особи - керівника державного підприємства та стягнути моральну шкоду, яка
полягає в тому, що за вказаними зверненнями відповідачки, було проведено багато
перевірок, позивачка їздили до МОЗ України для надання пояснень з приводу
викладеного в скаргах, та повинна була надавати пояснення знайомим та друзям з
проводу перевірок. З вказаних причин стан її здоров'я погіршився, вона часто
зверталася за медичною допомогою. Моральну шкоду оцінює в 25000 грн. Окрім
моральної шкоди, просить стягнути й судові витрати у розмірі 1095 грн. 25
коп.

В судовому засіданні представник позивача
позовні вимоги підтримала у повному обсязі та посилаючись на викладені в
позовній заяві доводи, просить їх задовольнити, додатково пояснивши, що вони
погоджуються, що позивачка мала право на звернення до МОЗ України, оскільки це
є вищестояща  інстанція до компетенції
якої входить перевірка відповідної інформації, викладеній у зверненні, але
відповідачка не мала права в заявах викладати інформацію (свої думки та
судження) в образливій формі. Щодо звернення відповідачки до Професійної спілки
працівників атомної енергетики та промисловості України, вважає, що
відповідачка не мала права на звернення, оскільки це перевірка інформації не
входить до її компетенції та позивачка зверталася не з метою перевірки
викладеної інформації, а з метою доведення, що її почують та звернуть увагу на
те що робиться в СМСЧ.

Відповідачка та її представник позов не
визнали, пояснивши, що відповідачка зверталася багато разів з заявами та
скаргами в різні інстанції і не впевнені, що саме відповідачкою написані
звернення з інформацією, які оскаржує позивачка.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень. Вислухавши пояснення дослідивши
матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 2.2.2007 року до
Професійної спілки працівників атомної енергетики України на ім'я голови -
ОСОБА_4  та 23.6.2006 року до Міністерства охорони
здоров'я України на ім'я міністра - ОСОБА_5  надійшли, відповідно скарга та лист
(а.с.10,11,70,71,85,88,89,139,186), викладені в яких відомості, позивачка й
просить визнати, як розповсюдження інформації, яка є безпідставною та
образливою. Факт того, що вказані скарга та лист підписані саме відповідачкою
ОСОБА_2  підтверджено висновком судової почеркознавчої
експертизи № 37/хл від 24.6.2008 року (а.с.181-185).

Відповідно до ст.40 Конституції України усі
мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані
розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом
строк. Практичні питання реалізації громадянами цього права регулюється зокрема
Законом України «Про звернення громадян», який забезпечує їм можливість брати
участь в управління державними і громадськими справами, впливати на поліпшення
роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій незалежно від форм власності, відстоювати свої права і
законні інтереси та поновлювати їх у разі порушення шляхом викладення в
письмовій або усній формі пропозицій (зауважень), заяв (клопотань) і
скарг.

Згідно до ст.1 Закону України «Про
інформацію» під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно
оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі
та навколишньому природному середовищу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.3
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.9.1990 року № 7 «Про
застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової
репутації громадян та організацій» під поширенням відомостей слід розуміти
опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших
засобів масової інформації, викладання в характеристиках, заявах листах,
адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в інший
формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині.

Згідно до Рішення Конституційного Суду
України № 8-рп від 10.4.2003 року, яким встановлено, що звернення громадян до
правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів
посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою
доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх
перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі
звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь,
гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи
службової особи правоохоронного органу.

Враховуючи вищенаведене Рішення
Конституційного суду України, суд вважає, що повідомлення відповідачкою
інформації в порядку, встановленому Конституцією та Законом України «Про
звернення громадян» уповноваженим на це законом іншим посадовим особам в коло
повноважень яких входить проведення перевірки цієї інформації, не являється її
розповсюдженням. Щодо повноважень для проведення перевірки інстанцій, до яких
були надіслані скарга та лист, у суду немає сумнівів, оскільки Міністерство
охорони здоров'я України є вищестоящою інстанцією до СМСЧ № 1, до повноважень
якої входить контроль, нагляд та перевірка підлеглих підрозділів, що й було
зроблено за результатом скарги відповідачки (а.с.17-25). Щодо Професійної
спілки працівників атомної енергетики України, яка є лише об'єднанням громадян
і до повноважень якої, за ствердженням представника позивача, не входить
розгляд скарг, то суд вважає такі ствердження безпідставними, які не
відповідають дійсності. Оскільки, відповідно до ст.8 Закону України «Про
звернення громадян» якщо питання порушені в одержаному об'єднанням громадян або
посадовою особою зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не
більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У
разі, якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого
рішення органом чи посадовою особою, воно в той же ж термін повертається
громадянину з відповідними роз'ясненнями. В матеріалах справи відсутні докази
того, що лист відповідачки було Атомпрофспілкою повернуто або направлено до
іншого органу. Навпаки в матеріалах справи є довідка від 20.2.2007 року за
результатами перевірки посадовими особами Атомпрофспілки фактів, викладених у
скарзі ОСОБА_2  (а.с.28-29). Відсутні докази оскарження вказаної
довідки позивачкою на підставі проведення Атомпрофспілкою перевірки за
відсутністю відповідних повноважень.

Щодо стверджень представника позивачки, що
відповідачка зверталася зі зверненнями не для проведення за ними перевірки, а
тільки для відомості, суд вважає їх необґрунтованими. Обидва звернення були
прийняті та розглянуті у відповідності до ст.7 Закону України «Про звернення
громадян», оскільки звернення не були повернуті для приведення у відповідності
до вимог, викладених у ст.5 Закону України «Про звернення громадян», суд
вважає, що вони відповідали відповідним вимогам.

Таким чином, суд вважає, що позивачкою не
доведено факт розповсюдження відповідачкою недостовірної інформації щодо неї,
як того вимагають положення ст.277 ЦК України і приходить до висновку, що
позовні вимоги, щодо визнання розповсюдженої інформації безпідставні та не
обґрунтовані, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Оскільки не
доведено вини відповідачки у завданні позивачці моральної шкоди, то й в цій
частині суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вищенаведеного Рішення
Конституційного Суду України який з посиланням на практику Європейського суду з
прав людини, із застосуванням останнім Конвенції про захист прав людини та
основних свобод підкреслив, що межі допустимої інформації щодо посадових та
службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо
звичайних громадян, тому вказані особи мають бути готовими до критичного
реагування з боку суспільства.

На підставі викладеного, враховуючи п.3
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.9.1990 року № 7 «Про
застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової
репутації громадян та організацій», керуючись ст.40 Конституції України,
ст.ст.1,5, 7,8 Закону України «Про інформацію», ст.ст.277,1167 ЦК України,     Рішенням Конституційного Суду України №
8-рп від 10.4.2003 року, ст.ст.10,14,57-60,81,88,208-209,212-215,218,294 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного
суду Запорізької області. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                              О.І. Федоренко