Справа № 2-3561  2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

1 липня  2008
року
Білоцерківський міськрайонний суд Київської  області
в складі судді Дмитренко А.М. при секретарі судового засідання  Музиченко О.О. розглянувши в відкритому
судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Перша
Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, про  встановлення факту прийняття спадщини та
визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, після смерті якого залишилася
спадщина-житловий будинок АДРЕСА_1 у м.Білій Церкві, спадкоємцями за законом
після смерті батька є позивачка та відповідачка, позивач була постійнопрописана
в цьому будинку з 1969 року по 26.11.1991 року та проживала в ньому, тим самим
прийнявши спадщину після смерті батька, отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом в нотаріальній конторі вона не змогла, оскільки їй було
відмовлено в цьому. А тому позивач просила суд встановити факт прийняття нею
спадщини після смерті батька та визнати за нею право власності на спадкове
майно, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 в м.Білій Церкві.

В судовому засіданні
позивач повністю підтримала позовні вимоги.

Відповідач в суді позов визнала.

Представник 3-ї особи до суду не з»явився, про час
розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надійшло письмове
повідомлення щодо розгляду справи без представника нотаріальної контори.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або
порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
батько позивачки ОСОБА_3, що стверджується копіями свідоцтва про смерть,
свідоцтва про народження позивачки  і
свідоцтва про її одруження.

Після смерті ОСОБА_3. залишилось спадкове майно у вигляді
житлового будинку поАДРЕСА_1  в м.Білій
Церкві, що слідує з копії свідоцтва про право власності від 23.12.2002 року,
копії технічного паспорта МБТІ.

Згідно довідки КП Київської обласної ради “Білоцерківське
міжміське бюро технічної інвентаризації” від 24.06.2008 року право власності на
вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_3.

Заповіту померлий ОСОБА_3. не залишив, а позивач та
відповідач згідно ст.529 ЦК України /в редакції 1963 року/  є спадкоємцями  першої черги за законом.

Позивач зазначила в позовній заяві, що після смерті
батька  фактично в шестимісячний строк
прийняла спадщину, оскільки проживала і була прописана  у зазначеному будинку, але відповідні
документи в нотаріальній конторі не оформила.

Відповідно до довідки Першої Білоцерківської міської
державної нотаріальної контори від 01.07.2008 року за № 2609/2-27 після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3. із заявами про прийняття спадщини ніхто не
звертався, спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.

Суд вважає, що позивач по справі дійсно фактично прийняла
спадщину після смерті батька протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Так, вона постійно проживала і була прописана у спірному
будинку з 1969 року до 26.11.1991  року,
користувалася спадковим майном, обслуговувала цей будинок.

Вказані обставини підтверджуються  випискою з будинкової книги в матеріалах
справи.

В даному випадку при вирішенні спору судом застосовуються
норми ЦК України /в редакції 1963 року/, оскільки спадщина фактично була
прийнята спадкоємцем до набрання чинності новим ЦК України, тобто, до
01.01.2004 року.

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
24.06.1983 року з № 4 /зі змінами/ «Про практику розгляду судами України справ
про спадкування» роз»яснено, що передбачений ст.549 ЦК шестимісячний строк для
прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи
при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач
вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з
цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про
продовження пропущеного строку.

Отже, оскільки
позивач як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_3. фактично
прийняла  спадщину, то суд вважає за можливе
визнати за нею право власності на вказаний вище будинок.

Судом приймаються до уваги і ті обставини, що інші
спадкоємці після смерті ОСОБА_3. до нотаріальної контори не зверталися, що
стверджується довідкою Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної
контори .

А тому суд вважає за можливе прийняти визнання позову
відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

На підставі ст.4 п.18 Декрету КМ України “Про державне
мито” сторони звільнені від сплати держмита /судового збору/ на користь
держави.

Враховуючи все наведене та керуючись ст.ст.524, 525, 526,
529,549  ЦК України /в редакції 1963
року/, ст.ст.10,60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І
Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за  ОСОБА_1
право  власності  на спадкове майно- житловий будинок  АДРЕСА_1 в місті Білій Церкві  після смерті
ОСОБА_3,  що померІНФОРМАЦІЯ_1.

Від сплати держмита /судового збору/ сторони звільнити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана до
суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя                               Дмитренко А.М.