УХВАЛА

Іменем  України

24 січня 2008
року

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого
- судді                              Широкової
Л.В.

суддів                                                     Худякова А.М. , Микитюк О.Ю.

при секретарі
судового

засідання                                               Чичирко
В.А.

з участю

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді
Богунського районного суду м. Житомира від 08 червня 2006 року по цивільній
справі за позовом закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,  -

встановила:

Ухвалою судді
Богунського районного суду м. Житомира від 08 червня 2006 р.

позовну
заяву ОСОБА_1 до ЗАТ КБ „ПриватБанк"
про визнання кредитного договору недійсним по справі за позовом ЗАТ КБ „ПриватБанк"
до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості визнано неподаною та повернуто позивачу з тих
підстав,  що він у встановлений строк не
усунув недоліки,  зазначені в ухвалі від
23 травня 2006 р.

Не
погоджуючись з даною ухвалою,  ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу,  в якій просить ухвалу
скасувати,  з підстав порушення судом
норм матеріального та процесуального права.

Так,  зазначає ОСОБА_1,  судом
неправильно застосовано  ст.  119 ЦПК України. Поданий ним позов не є
майновим та таким в якому неможливо визначити ціну позову,  адже позовна заява містить вимогу про
визнання договору недійсним,  а отже
позовна заява містить вимогу про право,
а не про майно,  тому не підлягає
вартісній оцінці,  отже витрати з
інформаційно-технічного забезпечення сплачені у повному розмірі.

Перевіривши
законність та обгрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги,  колегія
суддів приходить до висновку про те,  що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Визнаючи
неподаною та повертаючи позовну заяву ОСОБА_1,  суддя виходив з того,
що останній не усунув недоліки,
зазначені в ухвалі від 23 травня 2006 p.,
а саме не визначив ціни позову,  в неповному розмірі сплатив державне мито та
витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Такий  висновок є
правильним,   оскільки,  як вбачається
з  матеріалів справи,

Справа №
22ц/182                                                     Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Григорусь Н.Й.

Категорія
18                                                                Суддя-доповідач
Широкова Л.В.

ОСОБА_1 звернувся до
суду з зустрічною позовною заявою до ЗАТ КБ
„ПриватБанк" про визнання недійсним кредитного
договору № МК-29-04
від 06.12.2004 р. - вимога
майнового характеру. При
цьому не зазначив ціни позову
щодо вимог майнового характеру,  як
того вимагає п.3 ч.2  ст.  119 ЦПК України.

При
подачі позову ОСОБА_1 сплатив
в неповному розмірі державне мито (08 грн. 50 коп.) та витрати з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи ( 07 грн. 50 коп.) (а.с.
54-55). Оскільки,  відповідно до Декрету
Кабінету Міністрів України „Про державне мито" від 21 січня 1993 р. із
позовних заяв ставка державного мита становить 1 % ціни позову,  але не менше 3 і не більше 100
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2007 р. № 627 "Про
внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. №
1258 та визнання такими,  що втратили
чинність,  деяких постанов Кабінету
Міністрів України" розмір витрат з інформаційно-технічного забезпечення
судових процесів,  пов'язаних з розглядом
цивільних та господарських справ щодо справи позовного провадження з розгляду
спору майнового характеру становить 30 грн. 00 коп.

За таких
обставин постановлена ухвала судді є законною і обґрунтованою,  підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись  ст.
ст.  303-304,  307,
312, 313-315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити. Ухвалу судді Богунського районного суду м. Житомира від 08 червня
2006 року залишити без змін.

Ухвала може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.