ПЕЧЕРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
-------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа № 2-499/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

29 вересня 2008
року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого:                                      судді
Оніщука М.І.,

при секретарі:                          Сливка А.В., Петров
Д.В.,

за участю:

представника
позивача:          ОСОБА_3.,

представника
відповідача:      ОСОБА_4.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛАЙД СТАНДАРТ
ЛІМІТЕД» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування
недостовірної інформації і відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач
звернувся до суду з позовом про спростування недостовірної інформації,
розміщеної та поширеної 15.12.2006 року в Інтернет-виданні «Україна
кримінальна» в статті під заголовком «Кровянка» по-криворожски: заказчик
убивства купил правосудие», а саме в цитаті, де стверджується дослівно «…в
прокуратуре развалом «расстрельного» дела занимается прокурор-криминалист
ОСОБА_1. Тоже «человек Уты» - но уже из прокуратуры» та про стягнення моральної
шкоди в розмірі 10000,00 грн., а також судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач
зазначив, що 07.12.2006 року та 15.12.2006 року в інтернет-виданні «Україна
кримінальна» було розміщено статті під заголовком «Кровянка» по-криворожски:
заказчик убивства купил правосудие», у яких йшлося про причетність до
звільнення на свободу основних фігурантів по кримінальній справі, які
безпосередньо виконували «замовлення», ряду високопосадових осіб правоохоронних
органів м. Кривий Ріг.

Позивач ніколи не був знайомий ні з
ОСОБА_5., ні з його підлеглими, ніколи не використовував свої повноваження як
посадова особа органів прокуратури, задля так званого «покровительства» будь
яким злочинним діям, злочинним угрупуванням в будь якій формі та прояві, і,
навпаки, вся професійна діяльність позивача направлена на протидію злочинам та
злочинним явищам.

Розміщення у вказаній статті
недостовірних та образливих відомостей ганьбить честь, гідність та ділову
репутацію позивача.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти
задоволення позову заперечував, посилаючись на недоведеність наявності у
відповідача статусу головного редактора Інтернет-видання «Україна кримінальна»,
відсутність будь-якого організаційно-правового статусу у Інтернет-видання
«Україна кримінальна» (що унеможливлює будь-яку процесуальну участь вказаного
видання у процесі та існування посади редактора сайту), відсутність
законодавчого регулювання інформаційних відносин в мережі Інтернет.

Представник відповідача ТОВ «ЕЛАЙД
СТАНДАРТ ЛІМІТЕД» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним чином, в письмових запереченнях на позов
зазначив, що ТОВ «ЕЛАЙД СТАНДАРТ ЛІМІТЕД» є виключно реєстратором доменного
імені, надає адресний простір власникам сайтів і не несе відповідальності за
інформацію, яка поширюється на сайтах, а також поросив розглядати справу без
його участі.

Вислухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши письмові
докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
07.12.2006 року та 15.12.2006 року в інтернет-виданні «Україна кримінальна»
було розміщено статті під заголовком «Кровянка» по-криворожски: заказчик
убивства купил правосудие», у яких йшлося про причетність до звільнення на
свободу основних фігурантів по кримінальній справі, які безпосередньо
виконували «замовлення», ряду високопосадових осіб правоохоронних органів м.
Кривий Ріг.

Під час розгляду справи представник
позивача не надав суду доказів на підтвердження того, хто є автором
оскаржуваної поширеної інформації в мережі Інтернет, зазначивши, що автор йому
не відомий, а тому нести відповідальність за поширену інформацію повинен
головний редактор яким, на його думку, є ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів справи,
Інтернет-видання «Україна кримінальна» не є офіційно зареєстрованим засобом
масової інформації, не має будь-якої передбаченої законодавством
організаційно-правової форми, як різновид юридичної особи.

Виходячи зі змісту ст. 2 ЦК України
Інтернет-видання «Україна кримінальна», не будучи зареєстрованим суб'єктом
публічного права, не може бути суб'єктом (учасником) цивільних та будь-яких
інших правовідносин, тобто, Інтернет-видання не може набувати та мати будь-які
права та обов'язки. В свою чергу, ця обставина робить за неможливе існування
внутрішньої організаційно-правової та адміністративно-управлінської структури
Інтернет-видання, і як наслідок - неможливе існування редактора (головного
редактора, редакції) Інтернет-видання.

Статтею 42 Закону України «Про
інформацію», встановлено коло учасників інформаційних відносин, а саме:
юридичні особи, фізичні особи та держава.

Вказана обставина унеможливлює
розгляд питання про покладення цивільно-правової відповідальності в сфері
інформаційних відносин на відповідача, ОСОБА_1. та питання про визнання за ним
статусу головного редактора Інтернет-видання «Україна кримінальна».

Крім того, ст. 26 Закону України «Про
інформацію» також не відносить до джерел інформації Інтернет-ресурси (сайти,
видання, тощо).

Разом з цим, слід зазначити, що чинне
цивільне законодавство передбачає можливість захисту особою, відносно якої
поширили недостовірну інформацію, порушених прав, шляхом встановлення судом
факту неправдивості інформації та її спростування у випадку, якщо така
інформація поширена невідомою особою, що неодноразово роз`яснювалось судом в
судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК
України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права
щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Частина 1 ст. 11 ЦПК України
встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

З вищенаведеного вбачається, що
викладені позивачем в позовній заяві обставини, на які останній посилається як
на підстави правомірності заявлених вимог до відповідача ОСОБА_2., не знайшли
свого підтвердження під час розгляду справи, а тому законних підстав для
задоволення позову в цій частині не вбачається.

Щодо позовних вимог до ТОВ «ЕЛАЙД
СТАНДАРТ ЛІМІТЕД», то слід зазначити, що відповідальність вказаного товариства
обмежена лише необхідними діями по реєстрації доменного імені, надання
адресного простору власникам сайтів.

До кола прав та обов'язків
відповідача не входять обов'язки та можливості контролю за обсягом та змістом
передаваних даних, що також унеможливлює покладення будь-якої відповідальності
цивільно-правового характеру за порушення в даній сфері правовідносин.

Також необхідно наголосити, що ст.
270 ЦК України надає перелік видів особистих немайнових прав, до переліку яких,
входить, в тому числі, право на повагу до честі і гідності.

Частина 4 ст.
277 ЦК України надає право фізичній особі, особисті немайнові права якої
порушено звернутися до суду із заявою про встановлення факту неправдивості цієї
інформації та її спростування у разі якщо особа, яка поширила дану інформацію
невідома.

Виходячи зі
змісту ст. 200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені
відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та
навколишньому середовищі. Аналогічне твердження зазначене в ст. 23 Закону
України «Про інформацію».

Отже, судом
встановлено, що інформація, спростувати яку як недостовірну, просить позивач,
поширена в мережі Інтернет невідомою особою, а тому, як вже зазначалось вище,
законодавством встановлений інший порядок визнання такої інформації
недостовірною та її спростування.

Щодо вимог позивача
про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити, що відповідно до загальних
підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Оскільки факт
заподіяння позивачу моральної шкоди з вини відповідачів в судовому засіданні не
підтвердився, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги позивача про
відшкодування моральної шкоди також слід відмовити.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. ст. 2, 3, 200, 270, 275, 277 ЦК України, ст. 13, 18,
23, 26, 42 Закону України «Про інформацію», ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60,
209, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛАЙД
СТАНДАРТ ЛІМІТЕД» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування
недостовірної інформації і відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його
проголошення, а апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до Апеляційного суду м. Києва через Печерський
районний суд м. Києва.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ                                                                           М.І.
ОНІЩУК