Справа № 22-ц-1926-Ф/08
Головуючий суду
першої інстанції   Кіт M.B.
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції Мудрова В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

9 січня
2008 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
АР Крим у м. Феодосії в складі:

головуючого -
судді   Ломанової Л.О.,

суддів  Притуленко О.В.,  Мудрової
В.В.

при секретарі  Петриченко
О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання України в м. Керчі
АР Крим, відкритого акціонерного товариства «Суднобудівельний завод «Залив» про
відшкодування шкоди, заподіяної застрахованій особі пошкодженням здоров'я і стягнення
моральної шкоди, за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання України в м. Керчі АР Крим на рішення Керченського міського суду
АР Крим від 27 вересня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання
України в м. Керчі АР Крим, ВАТ «Суднобудівельний завод «Залив» про
відшкодування шкоди, заподіяної застрахованій особі пошкодженням здоров'я і
стягнення моральної шкоди.

Вимоги
позову мотивовані тим, що в серпні 1953 року при виконанні своїх трудових
обов'язків у ВАТ «Суднобудівельний завод «Залив» він отримав виробничу травму -
проникаюче поранення правого ока, про що складений акт № 52 за формою Ф-1 про
нещасний випадок на виробництві.

У
зв'язку з отриманою травмою йому встановлено 3 групу інвалідності в 1960 і 1971
роках. 5 жовтня 2004 року МСЕК визначила йому ступінь втрати професійної
працездатності 45%, після чого Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання України в м. Керчі АР Крим позивачу призначена щомісячна виплата страховки
у вигляді втраченого заробітку. Зазначає, що ВАТ «Суднобудівельний завод
«Залив» за весь період часу з моменту отримання травми порушував його права, а
саме -своєчасно не передавав його документи до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання України в м. Керчі АР Крим, у наслідок чого позивач
недоотримав встановлені виплати страховок. Фонд вперше, призначаючи йому
страхові виплати, не виплатив одноразову допомогу.

Посилаючись
на зазначене, позивач просив суд стягнути з Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання України в м. Керчі АР Крим одноразову допомогу в
розмірі 33780 грн., стягнути з ВАТ «Суднобудівельний завод «Залив» втрачений
заробіток за період з 1992 по 27 жовтня 2004 роки в розмірі 119559, 44 грн. та
моральну шкоду в сумі 20 000 грн., оскільки останній тривалий час порушував
його конституційні права на забезпечення безпечних умов праці, несвоєчасно
оформив документи на отримання страхових виплат.

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 27 вересня 2007 року позов задоволений
частково - стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання
України в м. Керчі АР Крим на користь позивача одноразову допомогу в розмірі
13804, 06 грн. та ІТО в розмірі 1, 50 грн. В інший частині позовних вимог
відмовлено.

Не
погодившись з вказаним рішенням суду Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання України в м. Керчі АР Крим подало апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення
судом норм матеріального права, просить скасувати рішення в частині стягнення
на користь позивача одноразової допомоги з ухваленням нового - про відмову у
задоволенні позову.

Апелянт
вважає, що суд помилково дійшов висновку щодо часу першого встановлення стійкої
втрати працездатності позивача у вигляді 3 групи інвалідності 05 жовтня 2004
року, оскільки вперше стійка втрата працездатності встановлена у 1960 році, а в
2004 році встановлено процентне співвідношення вже визначеної раніше стійкої
втрати працездатності. Також суд помилково застосував коефіцієнт інфляції до
одноразової допомоги.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно
із вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під
час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Ухвалюючи
оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що дійсно 08 серпня
1953 року позивач при виконанні своїх трудових обов'язків отримав виробничу
травму, у наслідок чого 13.06.1960 року, а потім 13.07.1971року визнаний
інвалідом 3 групи, тобто вказана виробнича травма спричинила стійку втрату
працездатності. 05.10.2004 року він оглянутий МСЕК і йому з того часу вперше
встановлена ступінь втрати професійної працездатності 45 % безстроково. Згідно
положень ст. 34 п. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,
які причинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року на користь
позивача з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання України в м. Керчі
АР Крим стягнута одноразова страхова допомога з урахуванням інфляції у розмірі
13804 грн. 06 коп.3а період з листопада 2004 року по 1 травня 2007 року.

З
рішенням суду першої інстанції в цієї частині не може погодитись колегія суддів
виходячи з наступного.

Відповідно
до ст. 11 Закону України «Про охорону праці», а також ст. 34 п. 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві і професійного захворювання, які причинили втрату

працездатності»,
дійсно при одержанні травм при виконанні трудових обов'язків потерпілому
виплачується одноразова допомога

Вказані
вище закони набрали чинності з 24 листопада 1992 року та з 1 квітня 2001 року.

Відповідно
до роз'яснень п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 одноразова допомога виплачується потерпілому, а в разі смерті
останнього - його сім'ї, якщо ушкодження здоров'я було пов'язано з виконанням
трудових обов'язків, мало місце (або вперше було встановлено стійку втрату
працездатності) після введення в дію Закону «Про охорону праці» та заподіяне з
вини власника.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що позивач, який отримав виробничу травму у 1953
році в наслідок якою в 1960 році визнаний інвалідом 3 групи не має законних
підстав на отримання одноразової допомоги за вказаними вище Законами.

За таких
обставин рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання України в м. Керчі АР Крим на користь
позивача одноразової допомоги в розмірі 13804, 06 грн. ухвалене з порушенням
норм матеріального права, що відповідно до положень ч. 4 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду, а відтак рішення Керченського міського
суду АР Крим від 27 вересня 2007 року підлягає скасуванню з ухваленням, нового
- про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи
наведене, на підставі ст. 11 Закону України «Про охорону праці», ст. 34 п. 2
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які причинили
втрату працездатності» та керуючись статтею 303, пунктом 2 частини 1 статті
307, пунктом 4 частини 1 статті 309 та статтею 316 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання України в м. Керчі
АР Крим задовольнити.

Рішення
Керченського міського суду АР Крим від 27 вересня 2007 року в частині стягнення
з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання України в м. Керчі АР Крим
на користь ОСОБА_1 одноразової допомоги у розмірі 13804, 06 грн. та судових витрат
у розмірі 1, 50 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову в задоволенні цих вимог. В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.