Справа № 2-715/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2008 року
м. Берегово.

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого Драб В.І., при секретарі Богоровській В.Ю., з участю адвокатів:
ОСОБА_1., ОСОБА_2., розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.
Берегово, цивільну справу за  зміненим позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, інтереси
якого представляє мати - ОСОБА_6., до відповідачів Виконавчого комітету
Берегівської міської ради та ОСОБА_7про визначення часток у спільному сумісному
майні, про визнання права власності на частки квартири, про визнання права на
спадкування, зміну черговості одержання права на спадкування, та зустрічний
позов  ОСОБА_7про визнання права
власності на частку квартири на праві спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

08.08.2008 року, ОСОБА_3.,ОСОБА_6. та ОСОБА_5. звернулись до Берегівського
районного суду з позовом до виконавчого комітету Берегівської міської ради,
третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_7. ро визначення часток у спільному сумісному майні, про визнання права
власності на частки квартири, про визнання права на спадкування, зміну
черговості одержання права на спадкування.

Позов мотивували тим, що чоловік, батько
та дід відповідно названих позивачів ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1., не залишивши
заповіту.

Вони-позивачі
шляхом визначення часток у спільній квартирі просили визнати за ОСОБА_3. 1/4 ,
за ОСОБА_6. 1/4, за ОСОБА_5. 1/4 частину квартири, яку вони набули під час
приватизації, беручи в ній участь разом з спадкодавцем ОСОБА_8.

Крім того 1/4 частину квартири, яка умовно
належала спадкодавцю, просили розділити на чотири частини: по 1/16 частині
кожну і визнати за внуком померлого, крім приватизованої внуком 1/4 частини ще
3/16 частин наступним чином.

Вважають, що
внук як спадкоємець першої черги по праву самостійного спадкування
повинен отримати у спадок 1/16 та по 1/16 - 1/16 частині від яких відмовились в
його користь дружина спадкодавця ОСОБА_3. та дочка спадкодавця ОСОБА_6.  Таким чином, крім визначення приватизованих
часток, позивачі просили визнати із спадкової маси за внуком спадкодавця ще
3/16 частини, а разом з приватизованою внуком часткою всього 7/16, що
складається з приватизованих ним 4/16 (1/4) та успадкованих 3/16.

Таким чином, із спадкової частини квартири
позивачі пропонували залишити у власності позивача за зустрічним позовом, тобто
сина спадкодавця - ОСОБА_7. 1/16 частину

.    Підтверджуючи свої позовні вимоги позивачі
за первісним позовом вважали, що прийняли спадщину, фактично вступивши в
управління спадковим майном, а також подавши заяви до нотаріальної контори.

ОСОБА_7., сином спадкодавця, притягнутим в
якості третьої особи без самостійних вимог, на попередньому судовому засіданні
через представника було подано зустрічний позов, у якому він просить визнати за
ним на праві спадкування по закону не 1/16, як вважають його опоненти, а 1/8
(2/16) квартири. У зустрічному позові вказує, що внук ОСОБА_5., не маючи права
спадкування за дідом нарівні з
спадкоємцем першої черги, може отримати тільки 2/16, від яких в його
користь відмовилась його мати - ОСОБА_6.

Крім того, позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_7. надав суду на попередньому судовому засіданні довідку про розірвання
шлюбу у 1980 році між позивачкою ОСОБА_3. та спадкодавцем ОСОБА_8., вважаючи це
обставиною, яка не дає права їй спадкувати як колишній дружині. Тому, як
вказується у зустрічній позовній заяві, спадкоємцями може бути тільки дочка
спадкодавця ОСОБА_6. у розмірі 2/16 та син ОСОБА_7. у розмірі 2/16, а у зв'язку
з відмовою в дочки спадкодавця в користь ОСОБА_5. - внук спадкодавця у розмірі
частки своєї матері, що відмовилась на його користь.

Після звернення до суду із зустрічною
позовною заявою позивачі за первісним позовом у вигляді доповнення до позовної
заяви змінили підстави спадкування та звузили свої позовні вимоги.

Позивачі виключили внука з претендентів на
самостійне спадкування як спадкоємця першої черги.

Крім того позивачі просили визнати колишню
дружину спадкодавця ОСОБА_3. спадкоємцем четвертої черги як особу, що проживала
разом із спадкодавцем більше 5 років до відкриття спадщини однією сім'єю, а
також змінити черговість спадкування з четвертої черги на першу чергу у зв'язку
з тим, що вона протягом тривалого часу опікувалася та матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік та
тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Позивачі за первісним зміненим позовом та
позивач за зустрічним позовом у судовому засіданні підтримали свої вимоги з
підстав, викладених у позовних заявах.

Берегівським міськвиконкомом надіслано до
суду листа про розгляд справи без участі їх представника з винесенням рішення
на розсуд суду. Тому суд вважає можливим розгляд справи без участі представника
цього відповідача.

Позивачка ОСОБА_3. пояснила, що у 1980 р.
шлюб із спадкодавцем розірвала поспішно і на емоціях, однак це було формальним
розлученням, бо вони продовжували проживати разом як подружжя у мирі і злагоді,
вона доглядала за ним до самої смерті.

Представник позивача ОСОБА_7. по
зустрічному позову заперечував проти визнання його матері ОСОБА_3. спадкоємцем
4-ї черги, оскільки вона першою позовною заявою ствердила прийняття нею
спадщини як спадкоємець першої черги в якості дружини померлого і в межах 6
місяців з дня відкриття спадщини відмовилась від спадщини в користь внука. Тому
вона не має права повторно приймати спадщину з інших підстав та в іншому
розмірі і повторно відмовлятися в користь внука.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи, суд знаходить первісний позов підлягаючим
задоволенню частково, а зустрічний позов повністю з наступних підстав.

Згідно витягу з реєстру права власності на
нерухоме майно та технічного паспорту на квартиру вона в результаті
приватизації зареєстрована за позивачами первісного позову ОСОБА_3., ОСОБА_6.,
ОСОБА_5. та спадкодавцем ОСОБА_8. на праві спільної сумісної власності.  Оскільки Законом України „Про приватизацію
державного житлового фонду” від 19.06.1992 р. № 2482-ХІІ не визначено умов, за
яких один із членів сім'ї матиме більшу або меншу частку в приватизованому ним
житлі, то частка кожного учасника приватизації є рівною. Тому за кожним із
чотирьох мешканців, учасників приватизації, у тому числі і за спадкодавцем,
слід визначити частку квартири у розмірі 1/4 частини за кожним: ОСОБА_3.,
ОСОБА_6., ОСОБА_5. У цій частині позов підлягає задоволенню.

Спадкуванню підлягає 1/4 (4/16) частина
квартири, що ділиться між двома спадкоємцями.

Спадкоємцями по закону в рівних долях є двоє
дітей спадкодавця: дочка спадкодавця ОСОБА_6. у розмірі 1/8 (2/16) та син
спадкодавця ОСОБА_7. у розмірі 1/8 (2/16).
ОСОБА_6. у відповідності з ст. 1274 ЦК України скористалася правом відмови
від своєї частки в користь свого сина - внука спадкодавця - ОСОБА_5.

Родинні відносини між спадкодавцем
ОСОБА_8., його двома дітьми ОСОБА_7. і ОСОБА_6. та внуком спадкодавця ОСОБА_5.
підтверджені свідоцтвами про реєстрацію відповідних актів цивільного стану.
Тому позови і в цій частині слід задовольнити.

Суд вважає, що
колишня дружина спадкодавця ОСОБА_3. усувається від спадкування за колишнім
чоловіком з таких підстав.

ОСОБА_3.
заявила Берегівській держнотконторі про прийняття нею спадщини в якості дружини
та спадкоємця першої черги, проживаючи у спільній із спадкодавцем квартирі, та
подавши до нотаріусу підтвердження свого шлюбу з спадкодавцем на день його
смерті, тоді як шлюб між нею та спадкодавцем офіційно було розірвано за 28
років до смерті останнього. У межах 6-місячного строку з дня відкриття спадщини
ОСОБА_3. шляхом письмової заяви до держнотконтори відмовилась від прийнятою нею
спадщини на користь внука. Своє прийняття спадщини як спадкоємець І-ї черги
вона підтвердила зверненням до суду з позовною заявою від 7 серпня 2008 р.,
приєднанням до позовної заяви недійсного свідоцтва про шлюб, яке безпідставно
було видано через 28 років після його розірвання: 12 червня 2008 р. відділом
РАЦС Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку.

Вимоги
ОСОБА_3. щодо зміни підстав отримання нею спадщини шляхом визнання її
спадкоємцем четвертої черги як такої, що проживала разом із спадкодавцем більше
5 років до його смерті та зміну черговості її спадкування з включенням до
спадкоємців першої черги як такої, що тривалий час опікувалася спадкодавцем
через його похилий вік та тяжку хворобу суд вважає безпідставними та
незаконними, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 1273 ЦК України  відмова від спадщини є безумовною і
беззастережною. Вона, надавши нотаріальній конторі та суду фіктивний документ
про шлюб, відмовившись як спадкоємець першої черги - не має права після спливу
шести місяців пред'являти повторні вимоги про спадкування з інших правових
підстав.

Судом
встановлено також, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ОСОБА_3.
не зверталася до суду ні в порядку ч. 1 ст. 256 ЦПК України з заявою про
встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, ні з
позовом про визнання її спадкоємцем четвертої черги та про зміну черговості
спадкування.

Клопотання
про допит свідків ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11. та ОСОБА_12. і надання суду
документів про поховання спадкодавця та ін. було позивачами заявлено не до або
на попередньому судовому засіданні, а тільки
після пред'явлення зустрічного позову, яким було підтверджено
фіктивність свідоцтва про шлюб ОСОБА_3., суд у відповідності з ст. 27 ч.2 та
ст. 131 ЦПК України не приймає ці докази до уваги, оскільки позивачі за
первісним позовом не навели поважності причин їх неподання в установлений
строк.  Навпаки,  потреба в таких доказах виникла раптово у
зв'язку з виявленням безпідставності позовних вимог спадкування ОСОБА_3. як
дружиною померлого.

Керуючись ст. ст. 10, 60,
212-215  ЦПК України, та ст. ст. 357,
1223, 1224, 1226, 1258, 1261, 1264, 1273, 1274
ЦК України суд,-

р   і   ш
и   в:

Змінений
первісний позов  задоволити частково.

Визнати
право власності на  квартиру по  АДРЕСА_1 за ОСОБА_3   2/8 частини, за ОСОБА_6   2/8 частини, за ОСОБА_5   3/8 частини.

В решті
позовних вимог - відмовити.

Зустрічний
позов ОСОБА_7. задоволити .

Визнати
право власності на квартиру по АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 на 1/8 частини.

Заяву про апеляційне оскарження рішення
суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий:                                          Драб
В.І.