У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

3 грудня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,                          Охрімчук Л.І.,  Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України», приватного підприємства «Дарт», ОСОБА_2,
Харківської обласної спілки споживчих товариств, товариства з обмеженою
відповідальністю «Валенте-Харків» про визнання договору про відступлення права
вимоги за договором застави дійсним, визнання права власності на нерухоме майно
та за зустрічним позовом приватного підприємства «Дарт» до ОСОБА_1 про визнання
договору про відступлення права вимоги недійсним,

в с т а н о в и л а:

У липні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відкритого
акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі -
ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України»), приватного підприємства
«Дарт» (далі - ПП «Дарт»), ОСОБА_2, Харківської обласної спілки споживчих
товариств, товариства з обмеженою відповідальністю «Валенте-Харків» (далі - ТОВ
«Валенте-Харків») про визнання права власності на нерухоме майно.

Зазначав, що 19 липня 2002 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк
України» та ТОВ «Валенте-Харків» був укладений кредитний договір, за умовами
якого ТОВ «Валенте-Харків» отримало на умовах кредиту кошти у сумі 225 000 євро
зі строком погашення до 30 травня 2005 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором
19 липня 2002 року ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та
Харківською обласною спілкою споживчих товариств був укладений договір застави,
відповідно до якого Харківська обласна спілка споживчих товариств передала в
заставу нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці за адресою: м.
Балаклія, вул. Геологічна, 10а, загальною площею 7 720,6 кв.м.

4 березня 2005 року ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» і ПП
«Дарт» уклали між собою договір про відступлення права вимоги, за умовами якого
ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» передав ПП «Дарт» право вимоги
до ТОВ «Валенте-Харків» та Харківської обласної спілки споживчих товариств за
кредитним договором від 19 липня 2002 року після перерахування 175 000 грн.

1 червня 2007 року між ним і ПП «Дарт» також був укладений договір про
відступлення права вимоги за договором застави від 1 червня 2007 року, за яким
ПП «Дарт» передав, а він набув право вимоги за договором про відступлення права
вимоги від 16 травня 2007 року, укладеним між ПП «Дарт» та ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк України», який є забезпеченням кредитного договору.

Посилаючись на те, що ТОВ «Валенте-Харків» не виконує взяті на себе
зобов'язання щодо погашення боргу, просив звернути стягнення на заставлене
майно - визнати за ним право власності на 73/88 частини нежилого об'єкта, що
розташований за адресою: Харківська область, м. Балаклія,                           вул. Геологічна,
10а.

У листопаді 2007 року ПП «Дарт» звернулося до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_1 про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним.

Зазначало, що 1 червня 2007 року ПП «Дарт» уклало з ОСОБА_1 договір про
відступлення права вимоги за договором застави від 16 травня 2007 року,
укладеним між ПП «Дарт» та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

Посилаючись на те, що договір про відступлення права вимоги від                   16 травня 2007 року, укладений між ПП
«Дарт» та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», на підставі якого
був укладений оспорюваний договір, рішенням господарського суду визнано
недійсним, право вимоги за оспорюваним договором було відступлено ОСОБА_1 лише
на 200 000 грн., а заставлена вартість майна складає 3 978 850 грн.; зазначений
обмін не є еквівалентним, на підставі ст. 215 ЦК України                   ПП «Дарт» просило визнати
зазначений договір недійсним.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від                   25 грудня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано договір про відступлення права вимоги за
договором застави від 1 червня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Дарт»,
дійсним та визнано за ОСОБА_1 право власності на 73/88 частки нежилого об'єкта,
що розташований за адресою: Харківська область, м. Балаклія, вул. Геологічна,
10а, загальною площею 7 720,6 кв.м. У задоволенні зустрічних позовних вимог ПП
«Дарт» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 березня 2008 року
рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 25 грудня 2007
року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні
позовних вимог, зустрічні позовні вимоги
ПП «Дарт» задоволено.
Визнано недійсним договір відступлення права вимоги за договором застави,
укладений між ПП «Дарт» та ОСОБА_1 1 червня 2007 року. Стягнуто з ПП «Дарт» на
користь ОСОБА_1 200 000 грн., сплачених за дорученням ПП «Дарт». Повернуто ПП
«Дарт» право вимоги за договором застави між ВАТ «Державний експортно-імпортний
банк України» та Харківською обласною спілкою споживчих товариств від 19 липня
2002 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Дарт» 850 грн. судового збору та
30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду, а
рішення суду першої інстанції - залишити в силі, посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 19 липня 2002 року між ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» та ТОВ «Валенте-Харків» був укладений кредитний
договір на суму 225 000 євро.

Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вищезазначеним
кредитним договором Харківською обласною спілкою споживчих товариств як
майновим поручителем і ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» був укладений
нотаріально посвідчений договір застави 73/88 частин нерухомого майна, що
розташоване за адресою:  Харківська
область, м. Балаклія, вул. Геологічна, 10а.

4 березня 2005 року та 16 травня 2007 року ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» уклало в простій письмовій формі з ПП «Дарт»
договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 19 липня 2002
року та за договором застави.

1 червня 2007 року ПП «Дарт» у свою чергу відступило право вимоги за
договором застави ОСОБА_1

Рішенням господарського суду Харківської області від 16 жовтня 2007 року
укладений між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ПП «Дарт» 16
травня 2007 року договір про відступлення права вимоги визнано недійсним.

За таких обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для визнання укладеного ПП «Дарт»                         1 червня 2007 року
договору з ОСОБА_1 про відступлення права вимоги дійсним.

Відповідно до ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на
предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в
повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення,
включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а
також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не
встановлено договором.

Оскільки звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням
суду, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на заставлене майно.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове
рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а
доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 18 березня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін