Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 жовтня
2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Охрімчук Л.І.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» до ОСОБА_1 про стягнення вартості позаобліково
використаної електричної енергії за касаційною скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» на рішення Стахановського
міського суду від 25 жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 6 лютого 2008 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2004 року товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення 861 грн. 15 коп.
вартості використаної поза обліком електричної енергії. Позивач зазначав, що 18
жовтня 2003 року під час перевірки контролерами Серговської філії справності
приладу обліку електричної енергії, електрообладнання та електропроводки в
будинку АДРЕСА_1 було встановлено, що споживач                    ОСОБА_1 з метою зменшення
оплати за фактично використану електроенергію в порушення п. 42 Правил
користування електричною енергією для населення пошкодив пломбу на приладі
обліку, що дало можливість вільного доступу до рахункового механізму й
позбавило можливості вести правильний облік спожитої електроенергії. Позивач
зазначав, що відповідач у порушення п. 14 зазначених Правил не повідомив про
пошкодження пломби енергопостачальну організацію і продовжував використовувати
прилад обліку електроенергії з пошкодженою пломбою. Указував, що за фактом
правопорушення було складено акт від 18 жовтня 2003 року про порушення
споживачем зазначених Правил, який не був у встановленому порядку оскаржений
відповідачем. Відповідно до зазначеного акта згідно з Методикою обчислення
розміру відшкодування шкоди, заподіяної енергопостачальнику внаслідок порушення
споживачем  Правил користування
електричною енергією для населення, затвердженою постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики України                        від 29 грудня 1999 року
№ 1416, було розраховано розмір збитків, заподіяних неправомірними діями
споживача, у розмірі 861 грн. 15 коп., яка відповідачем на час звернення до
суду сплачена не була, а тому просив суд стягнути з нього зазначену суму в
судовому порядку.

Рішенням Стахановського міського суду від 25 жовтня 2004 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області                       від 6 лютого 2008
року,  у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю “Луганське
енергетичне об'єднання” просить скасувати рішення судів першої та апеляційної
інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалюючи
рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із того, що з вини позивача як
електропередавальної організації встановлений в будинку відповідача
розрахунковий засіб обліку електричної енергії не пройшов повірки, а тому
електропередавальна організація не має права виставляти додаткові рахунки.

Однак погодитися
з таким висновком не можна.

Відповідно ч. 2
ст. 9 Закону України “Про метрологію та метрологічну діяльність” у редакції,
чинній на час виникнення спірних правовідносин, засоби вимірювальної
техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється
застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат
лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.
Згідно з вимогами п. 4.5 Правил користування електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31
липня 1996 року № 28 (у редакції постанови Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 22 серпня 2002 року № 928), зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 14 листопада 2002 року за №  903/7191,  повірка діючих
розрахункових засобів обліку забезпечується електропередавальною організацією у
відповідності до договору між сторонами; повірка розрахункових засобів обліку
має здійснюватись у терміни, встановлені нормативними документами Державного
комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики. Якщо
повірка розрахункових засобів обліку не виконана в передбачені терміни,
електропередавальна організація не має права на виставлення додаткових
рахунків, виставлення яких пов'язане з неправильною роботою розрахункових
засобів обліку електричної енергії.

Судом
установлено, що 18 жовтня 2003 року під час перевірки приладу обліку
електричної енергії в будинку відповідача було виявлено порушення пломби
державного стандарту на розрахунковому приладі обліку, про що було складено
відповідний акт. Крім того, установлено, що мала місце зміна показань приладу
обліку електроенергії в сторону зменшення - з 6 704 кВт станом на 7 травня 2003
року до 6 514 кВт станом на 18 жовтня 2003 року.

Виставляючи
додатковий рахунок відповідачу, позивач обґрунтовував його встановленим ним
фактом розкрадання електричної енергії шляхом зміни показань приладу обліку в
бік їх зменшення через пошкодження пломби на приладі обліку використаної
електричної енергії та створення в такий спосіб вільного доступу до рахункового
механізму.

Таким чином,
виставлення позивачем додаткового рахунку відповідачу не пов'язане з
неправильною роботою розрахункового засобу обліку електричної енергії, тобто
суд при вирішенні спору застосував закон, який не регулює правовідносини, які
виникли між сторонами.

У той же час абз. 4 п. 42 Правил користування
електричною енергією для населення (у редакції, чинній на час виникнення спірних
правовідносин),  затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня
1999 року № 1357, передбачено обов'язок споживача забезпечувати збереження
приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку у квартирі або на
іншому об'єкті споживача. У разі виявлення зовнішнього пошкодження приладу обліку,
зриву пломби або його несправності в роботі споживач згідно з п. 14 зазначених Правил
зобов'язаний негайно повідомити про це енергопостачальника. Абзацом шостим п.
48 цих Правил передбачено відповідальність споживача згідно із законодавством за
пошкодження приладу обліку.

Абзацом третім п. 2 Методики обчислення розміру відшкодування збитків,
завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування
електричною енергією для населення, затвердженої постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року № 1416 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 грудня 1999 року за №
919/4212, передбачено, що Методика застосовується у випадку виявлення порушень,
зазначених пунктом 48 Правил користування електричною енергією для населення,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №
1357, у частині пошкодження приладу обліку, зриву пломби та дій споживача, які
призводять до заниження показів приладу обліку.

За таких
обставин, оскільки судом установлено факт розкрадання електричної енергії
шляхом порушення пломби державного стандарту на розрахунковому приладі обліку в
належному відповідачу будинку та зменшення показів приладу обліку споживача
через вільний доступ до рахункового механізму, є підстави для задоволення
позову.

Таким чином, судом неправильно застосовано норми матеріального права, що
відповідно до ст. 341 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та
ухвалення нового про задоволення позову.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 336, ст. 341, ч. 2 ст. 344 ЦПК України, п. 48
Правил користування електричною енергією для населення, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» в особі Серговської філії задовольнити частково.

Рішення Стахановського міського суду
від 25 жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 6 лютого
2008 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне
об'єднання” до ОСОБА_1 про стягнення
вартості використаної поза обліком електричної енергії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське
енергетичне об'єднання” 861 грн. 15 коп. вартості використаної поза обліком електричної
енергії та 51 грн. сплаченого судового збору. Стягнути з ОСОБА_1 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М.
Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк