Справа № 22ц-372/2007                                                                                         Категорія ЦП: 5
Головуючий у інстанції: Ільченко
Н.А. Доповідач: Градовський Ю.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇЕНИ

6 лютого 2008р.                                                                                                          м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого:                  Градовського Ю.М.

суддів:                             Артеменко І.А.

Суворова В.О.

при секретарі:                   Ксендзюк І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі апеляційну скаргуОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1) на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19 квітня 2007р. по справі
за позовом (ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1, третя особа-Приморський РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні квартирою, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
(ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5про визнання права власності на нерухоме майно та про
визнання недійсним договорів дарування і купівлі-продажу,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2004р. ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до
ОСОБА_2про усунення перешкод в користуванні
квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_2до  (ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1., ОСОБА_3.,
ОСОБА_4, ОСОБА_5про визнання права власності на
нерухоме майно та про визнання недійсним договорів дарування і купівлі-продажу.

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що є власником
184/1000 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 25 травня 2000р. 8 липня 2000р. вона зареєструвала
шлюб з відповідачем, який 24 березня 2004р. без її відома та
згоди був поставлений на реєстраційний облік за вищевказаною адресою. 30 липня 2004р. шлюб між подружжям був розірваний.
Але до теперішнього часу ОСОБА_2 перебуває
на реєстраційному обліку за вказаною адресою, чим перешкоджає
позивачці в користуванні власністю.

У лютому 2005р. ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до (ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_1, ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5про
визнання права власності на нерухоме майно, про визнання
недійсним договорів дарування і купівлі-продажу.

В обґрунтування своїх вимог позивач за зустрічним позовом посилається на
те, що з листопада 1999р. вони з
відповідачкою (ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1. перебували у фактичних шлюбних стосунках, проживали однією сім'єю    в квартирі    спільного заселення АДРЕСА_1. Маючи
намір одружитися, вони за спільні кошти придбали 184/1000 частини даної
квартири. Той факт, що саме він сплатив вартість придбаної квартири АДРЕСА_1
підтверджується розпискою, яку видав колишній власник спірної квартириОСОБА_6

Продовжуючи жити
з ним однією сім'єю, (ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом про
розірвання шлюбу та отримавши свідоцтво про його розірвання без згоди чоловіка
відчужила 184/1000 частин квартириАДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3. за договором
дарування від 7 серпня 2004р.

Крім того, під
час шлюбу вони з відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу від 7
квітня 2004р. придбали квартируАДРЕСА_2 Вказана квартира є спільною сумісною
власністю, оскільки придбана ними за спільні кошти. Цей факт повністю
підтверджується складеною ним і нотаріально посвідченою заявою, якою він дав
згоду на придбання відповідачкою вказаної квартири. При цьому на придбання цієї
квартири вони отримали кредит у квітні 2004р., і цей кредит був погашений за їх
спільні кошти. Вказану квартиру (ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_1 також без його згоди та
відома відчужила на користь ОСОБА_4за договором купівлі-продажу від 9 серпня
2004р.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2007р. у задоволені позову
(ІНФОРМАЦІЯ_1) ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 було задоволено.

Визнано
заОСОБА_2 право власності на: 1/2 частину від 184/1000 частин, що складає
92/1000 частин квартириАДРЕСА_1 і на 1/2 частину квартириАДРЕСА_2

Визнано недійсними:

1.
Договір купівлі-продажу 184/1000 частин квартириАДРЕСА_1,
оформлений як договір дарування, укладений між ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1)та ОСОБА_7
і посвідчений 7 серпня 2004р. Першою Одеською державною нотаріальною конторою
за р.№3-2154.

2.
Договір купівлі-продажу квартириАДРЕСА_2, укладений між
(ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і посвідчений 9 серпня 2004р. приватним
нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8. за р.№9276.

3.
Договір купівлі-продажу квартириАДРЕСА_2, укладений між
ОСОБА_5 таОСОБА_9 і посвідчений 21 серпня 2004р. приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_10. за р.№1936.

Повернуто
сторони за договором купівлі-продажу 184/1000 частин квартири
АДРЕСА_1оформлений як договір дарування, укладений між (ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1 та ОСОБА_7 і посвідчений 7 серпня 2004р.
Першою Одеською державною нотаріальною конторою за р.№3-2154, в первісне
положення, повернувши одержані ОСОБА_7 за цим договором 184/1000 частин
квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_2 і (ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1 та стягнувши з
ОСОБА_1 одержані за цим договором гроші в сумі 8 229 (вісім тисяч двісті
двадцять дев'ять) грн.. на користьОСОБА_3

Повернуто сторони за договором купівлі-продажу квартириАДРЕСА_2,
посвідчений 9 серпня 2004р. приватним нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_8. за р.№9276 і посвідчений 21 серпня 2004р.
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10. за
р.№1936, в первісне положення.

3

Повернуто квартируАДРЕСА_2,
одержануОСОБА_9 за договором
купівлі-продажу від 21 серпня 2004р., посвідченим приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10. за р.№1936, у власність
ОСОБА_2 і (ІНФОРМАЦІЯ_1) ОСОБА_1

Стягнуто
з(ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1одержані нею за відчужену квартируАДРЕСА_2 за укладеним
між нею та ОСОБА_3 договором купівлі-продажу від 9 серпня 2004р. і посвідчений
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8., гроші в
сумі 12 125(дванадцять тисяч сто двадцять п'ять) грн. на користь ОСОБА_3.

Стягнуто з
ОСОБА_3 одержані нею за відчуження квартириАДРЕСА_2 за укладеним між нею
іОСОБА_9 договором купівлі-продажу, посвідчений 21 серпня 2004р. приватним
нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10. за р.№1936, гроші
в сумі 12 200 (дванадцять тисяч двісті) грн. на користь ОСОБА_11

Стягнуто
з(ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 111(сто
одинадцять) грн. 63 коп.

Стягнуто
солідарно з(ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в
сумі 15(п'ятнадцять) грн. 87 коп. і на користь держави судові витрати в сумі 66
(шістдесят шість) грн. 42 коп.

Стягнуто
солідарно з(ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в
сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 25 коп.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_5на користь держави 122 (сто двадцять дві) грн.
00коп.

В апеляційній
скарзі (ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1просить рішення суду скасувати, справу направити на
новий розгляд, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обгрунтованність рішення
суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія судів вважає необхідним скаргу
відхилити, рішення залишити без змін.

За правилами
ст.308ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимогОСОБА_1,
та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того,
що 184U000 частин квартири
АДРЕСА_1 придбані сторонами, які проживали однією сім'єю, вели спільне
господарства як чоловік і дружина, а тому є спільною сумісною власністю.
Враховуючи, що квартира АДРЕСА_2 придбана під час перебування у шлюбі, є
сумісною власністю подружжя, а в подальшому проданаОСОБА_1 без згоди ОСОБА_2
суд визнав зазначені договори купівлі-продажу недійсними та повернув майно у
власність подружжя.

Вирішуючи спір
судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонам докази, правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до
ст.17 Закону України Про власність" майно, придбане внаслідок спільної
праці особами, які перебували у фактичних шлюбних стосунках і жили однією
сім'єю, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено
письмовою угодою між ними.

Так, судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами, що з
листопада 1999р. (до шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1)ОСОБА_1. проживала у фактичних

4

шлюбних відносинах з ОСОБА_2 23
травня 2000р(ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_1розірвала шлюб і отримала свідоцтво про
розірвання шлюбу (а.с.6). Перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах зОСОБА_1та
на спільні гроші, відповідачка 25 травня 2000р. за договором купівлі-продажу
придбала 184U000 частин квартириАДРЕСА_1. Факт придбання вказаної квартири
за спільні кошти підтверджується розпискою продавця ОСОБА_12від 25 травня 2000р. (а.с.94), згідно якої останній
отримав від ОСОБА_2 гроші у розмірі 3200 доларів США за продану квартиру. Згідно довідки №557 від 15 липня 2004р. (а.с.8) ОСОБА_2 прописаній у спірній
квартири з 24 березня 2004р.

За таких обставин, суд першої інстанції встановив, що вказане майно є
спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно свідоцтва про одруження ІЖД №109363 (а.с.5), сторони 8 липня 2000р.
уклали шлюб. Однак не дивлячись на те, що
спірна квартира №2 була придбана за спільні гроші, 7 серпня 2004р.ОСОБА_1 уклала договір, згідно якого вона подарувала, а
ОСОБА_3. прийняв в дар спірне майно.

Враховуючи, що квартири АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_1, а один із подружжя уклав договір дарування цього майна без згоди іншого, чим порушив його майнові права на власність, суд
першої інстанції дійшов до висновку про визнання недійсним договору дарування,
повернувши у власність подружжям квартиру АДРЕСА_1.

За правилами ч.3 ст.65СК України для укладання одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також договорів стосовно
цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

З матеріалів справи вбачається, щоОСОБА_1 7 квітня 2004р. (а.с.51) уклала
договір купівлі-продажу квартириАДРЕСА_1. На
укладання вказаної угоди ОСОБА_2 дав письмову
згоду, яка посвідчена державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори 7 квітня 2004р. (а.с.52).
Таким чином, квартираАДРЕСА_1 придбана сторонами
перебуваючи у шлюбі, з письмового дозволу одного з
подружжя, а тому є їх сумісною власністю.

Проте в супереч вищевказаним вимогам закону,ОСОБА_1 9 серпня 2004р. уклала договір, згідно якого вона продала, а ОСОБА_4 придбала
квартируАДРЕСА_1. В подальшому новий власник
квартири 21 серпня 2004р. (а.с.111) уклав договір, згідного
якого ОСОБА_13 придбала спірну квартиру. При
цьому, перебуваючи у шлюбних
відносинах,ОСОБА_1 не отримала письмової згоди ОСОБА_2, чим порушила
його майнові права.

Враховуючи, щоОСОБА_1 продала квартируАДРЕСА_1, яка є спільною сумісною власністю подружжя, без письмової згоди чоловіка, суд першої інстанції дійшов висновку, що
вказані договори є недійсними.

За правилами ст.216ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього правочину, а
в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

На підставі зазначеної норми закону, суд першої інстанції зобов'язав
повернути власникам квартиру, а покупцям гроші.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку
про те, що квартираАДРЕСА_1придбана за
сумісні кошти і є спільною сумісною власністю подружжя.
Враховуючи, що квартираАДРЕСА_1 придбана сторонами під час
перебування у шлюбі, є їх спільною власністю,
аОСОБА_1 продала квартиру без письмового дозволу іншого подружжя, суд

5

першої інстанції правильно
встановив, що вказані договори купівлі-продажу необхідно визнати недійсними,
оскільки укладені з порушення цивільного законодавства.

В доводах
апеляційної скарги апелянт посилається на порушення норм права. На думку
судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких
обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно
встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам
ст.ст.213,215ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.308,315ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м.Одеси від 19 квітня 2005р. залишити без зміни.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.