У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

5 листопада
2008 року                                                                                          м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинком та зобов'язання знести
самовільно збудовану споруду, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Деснянського районного суду
м. Чернігова від 19 березня 2008 року та рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 27 травня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до                  ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинком та зобов'язання
знести самовільно збудовану споруду.

Зазначала, що є власником 1/12
частини житлового будинку АДРЕСА_1. Крім того, їй на праві власності належить
земельна ділянка площею 0,0205 га.

Відповідно до договору оренди
земельної ділянки від 25 грудня 2003 року, укладений між нею та Чернігівською
міською радою, вона орендує земельну ділянку площею 0,0008 га та земельну
ділянку площею 0,0016 га.

ОСОБА_2 є власником 1/6 частини
житлового будинку АДРЕСА_1. У 2000 році відповідачка самовільно розпочала
будівництво сараю.

Посилаючись на те, що самовільно
збудована відповідачкою споруда знаходиться близько 3 метрів від належної їй
частини будинку, чим порушуються норми ДБН, просила зобов'язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні належною їй частиною будинку та зобов'язати знести самовільно збудований сарай.

Рішенням Деснянського районного суду  м. Чернігова від
19 березня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у
користуванні ОСОБА_1 належною їй частиною житлового будинку АДРЕСА_1 та знести
самовільно збудовану споруду (сарай) за зазначеною адресою або привести розміри
новозбудованої споруди у відповідність до розмірів споруд, що були збудовані раніше.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 27 травня 2008 року рішення Деснянського районного
суду  м. Чернігова від 19 березня 2008
року змінено: виключено з резолютивної частини рішення слова: «або приведення
розмірів новозбудованої споруди (сараю) у відповідність до розмірів споруд, що
були раніше на цьому місці, дозвіл на відновлення яких отримала відповідач».

У решті рішення суду першої
інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначені
судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного
суду  м. Чернігова від 19 березня 2008
року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27 травня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко    Ю.Л. Сенін