Справа
№2-1386 2008р
РІШЕННЯ

ИМ'ЯМ
УКРАЇНИ.

19 травня
2008 року Орджонікідзевський районний
суд міста Харкова у складі :

Головуючого -   судді  Глібко О.В.,

при секретарі -
Гарбуз О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах
та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_4, Управління
комунального майна та приватизації Харківської міської ради, третя особа -
відділ опіки і піклування Орджонікідзевського району міста Харкова про
визнання свідоцтва про право власності недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, в якому просили
визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 в місті
Харкові на ім'я ОСОБА_4, яке було видане відділом приватизації житлового фонду
управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради
27.06.2001 року за р.№ 7-01-210379. Посилалися на ті обставини, що спірна
квартира була отримана на склад родини з чотирьох осіб, то б то з урахуванням
житлових інтересів ОСОБА_1 та двох дітей. На момент приватизації квартири в
2001 році вони постійно проживали в спірній квартирі. ОСОБА_1 не давала
письмову згоду на приватизацію квартири з урахуванням своїх інтересів та
інтересів неповнолітніх дітей. Вважали, що приватизація була здійснена з
порушенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,
відповідачем були грубо порушені їх житлові права і права неповнолітнього
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.  Просили позовні
вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав, підтвердив викладені у позовній
заяві  обставини і проти задоволення
позову не заперечував.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши письмові
матеріали справи,
прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У судовому засіданні було встановлені наступні факти. ОСОБА_1 зареєструвала
шлюб з відповідачем ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в Єрмекеєвській сільраді
Єрмекеєвського району БАРСР, актовий запис №33. Від шлюбу у сторін по справі є
повнолітня донька ОСОБА_3 та неповнолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

6.01.2000
року ОСОБА_4 отримав ордер на 3-кімнатну ізольовану квартира житловою площею
40,91кв.м. за адресою : м.  Харків
АДРЕСА_1. Квартира була надана на склад родини з чотирьох осіб, а саме на
ОСОБА_4, ОСОБА_1 і на двох неповнолітніх різностатевих дітей. 31.05.2000 року
родина ОСОБА_5 була зареєстровані і вселилася в квартиру. З 2000 року позивачі
і неповнолітній ОСОБА_2 постійно проживали в квартирі однією родиною з
відповідачем, оплачували комунальні послуги, приймали участь в утриманні
спірної житлоплощі. В грудні 2000 року відповідач, скориставшись довірою до
нього позивачів,  умовив їх разом з
неповнолітнім ОСОБА_2 знятися з реєстраційного обліку за адресою : м.  Харків,
АДРЕСА_1 і зареєструватися за адресою : Харківська область, місто
Чугуїв, АДРЕСА_2. Після перереєстрації позивачів відповідач оформив
приватизацію квартири на своє ім'я і отримав свідоцтво про право власності на
житло р.№ 7-01-210379, яке було видане відділом приватизації житлового фонду
управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради.
Позивачі дізналися про те, що приватизація була оформлена без їх участі в
грудні 2007 року, коли ОСОБА_1 звернулася до юридичної консультації для
підготовки заяви про розірвання шлюбу.

На підставі ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового
фонду» право на приватизацію квартир державного житлового фонду одержують
громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах.

На підставі ст.8 Закону
України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир
здійснюється в загальну спільну або часткову власність із письмової згоди всіх
повнолітніх членів родини, що постійно проживають у квартирі.

Як свідчать матеріали справи, спірна квартира була отримана з
урахуванням  житлових інтересів ОСОБА_4,
ОСОБА_1 та їх неповнолітніх дітей. На момент приватизації квартири в 2001 році
позивачі постійно проживали в спірній квартирі. ОСОБА_1 не давала письмову
згоду на приватизацію квартири з урахуванням своїх інтересів та інтересів
неповнолітніх дітей, хоча разом з дітьми постійно проживала в квартирі і
позивачів ніколи не визнавали такими, що втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1 в місті Харкові.

На підставі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи або її
відсутність не можуть бути умовою реалізації її прав і свобод, або підставою
для їх обмеження. Тому відсутність у позивачів реєстрації в спірній квартирі на
момент приватизації за умови отримання квартири і постійного проживання в ній
не може бути підставою для їх усунення
від приватизації квартири АДРЕСА_1 в місті Харкові.

Керуючись ст.ст.10,11,214,215 ЦПК
України, ст.ст.345,386,387,393 ЦК України, ст.ст.5,8  Закону України «Про приватизацію державного
житлового фонду», ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 в
місті Харкові на ім'я ОСОБА_4, яке було видане відділом приватизації житлового
фонду управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради
27.06.2001 року за р.№ 7-01-210379.

Рішення
може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської
області
через районний
суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення
суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної
скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
рішення суду.

Суддя: