5 листопада 2008 року                                                          м.
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом закритого акціонерного товариства "Страхова компанія
"ВУСО" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди за касаційною скаргою
закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на
рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 червня 2007 року й
ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2006 року закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО"
(далі - компанія) звернулося до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 27 червня 2006 року в м. Харкові за участю
водіїв ОСОБА_2., який керував автомобілем "DAEWOO", що належить
ОСОБА_3, та ОСОБА_1, який керував автомобілем ВАЗ 2106, сталося зіткнення
зазначених автомобілів.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди
належному ОСОБА_3 автомобілю було заподіяно  технічні пошкодження.

Відповідно до висновку про оцінку
вартості матеріального збитку від 12 червня 2006 року, наданого товариством з
обмеженою відповідальністю "Дельта-Консалтінг", вартість
відновлювального ремонту автомобіля складала 11 835  грн. 70 коп., які були виплачені ОСОБА_3
згідно з  договором добровільного
страхування транспортного засобу, укладеного між компанією та ОСОБА_3 10 січня
2006 року.

Вважаючи, що з моменту виплати
страхового відшкодування в компанії виникло право вимоги до ОСОБА_1, який є
винним у дорожньо-транспортній пригоді, позивач просив стягнути з останнього на
його користь 11 837 грн. 70 коп.  та
судові витрати.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від                13 червня 2007 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2007 року,
у задоволенні позову  відмовлено.

В
обгрунтування касаційної скарги
зазначена компанія посилається на невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та
порушення норм процесуального права  та
ставить питання про скасування судових рішень і передачу справи на новий  розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга  задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції та апеляційний суд виходили з такого.

Відповідно до ч. 9 ст.
130 ЦПК України в разі неявки у попереднє
судове  засідання  сторони
без поважних  причин  або
неповідомлення нею причин неявки з'ясування обставин у справі
проводиться на  підставі  доказів,
про  подання яких було заявлено до
або під час попереднього судового засідання. У подальшому  прийняття
інших  доказів  залежить
лише від  поважності причин, через
які вони були подані несвоєчасно.

За змістом ч. 1 ст. 131 ЦПК України  сторони зобов'язані подати свої докази
чи  повідомити  про них
суд  до або під час попереднього
судового засідання у справі.

Згідно з наявною в матеріалах
справи заявою позивача (а.с.  48)
представник страхової компанії не міг бути присутнім у попередньому судовому
засіданні, призначеному на 21 лютого 2007 року, у зв'язку з його
зайнятістю  в розгляді іншої справи та
він не заперечує  проти ухвалення рішення
суду під час попереднього судового засідання.

Як установлено судами і вбачається
з матеріалів справи, 27 червня 2006 року
в м. Харкові між автомобілем "DAEWOO", яким керував водій
ОСОБА_2 і який належить ОСОБА_3, та автомобілем             ВАЗ 2106, яким керував ОСОБА_1,
сталася дорожньо-транспортна пригода.  У
результаті дорожньо-транспортної пригоди
належному               ОСОБА_3
автомобілю було заподіяно  технічні
пошкодження.

На підтвердження наявності
причинного зв'язку між протиправною дією відповідача й шкодою, заподіяною
ОСОБА_3 та відшкодованою на підставі договору добровільного страхування
наземного транспорту позивачем, останній лише в судовому засіданні 13
червня            2007 року надав копію
висновку спеціаліста-автотехніка Науково-дослідницького  експертно-криміналістичного центру ГУ МВС
України в Харківській області від 17 травня 2006 року № 20/06, підготовленого
на підставі направлення дізнавача СВД при ВД ХМУ УМВС України в Харківській
області (а.с. 59 - 62).

Оскільки в попередньому
судовому засіданні позивач присутній не був, достатніх доказів на підтвердження
своїх вимог разом із позовом не надав, був згоден з ухваленням рішення навіть
під час попереднього судового розгляду, тобто на підставі доданих до позову
доказів, тому суд висновок експертизи до уваги не взяв.

Додану до позовної
заяви довідку відділу дізнання Харківського міського управління УМВС України в
Харківські області від 12 липня
2006 року суд також не вважав належним доказом вини ОСОБА_1 у заподіянні
шкоди ОСОБА_3, яку відшкодовано позивачем, оскільки вона містить інформацію
лише про загальні обставини дорожньо-транспортної пригоди, її учасників,
технічні пошкодження автомобілів. Будь-які висновки щодо вини будь-кого зі
сторін у заподіянні шкоди в цій довідці відсутні.

Отже, при ухваленні оскаржуваних у
касаційному порядку судових рішення суди виходили з того, що позивачем не
надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог; висновок
спеціаліста-автотехніка від 17 травня 2006 року надано за направленням дізнавача
СВД при ВД ХМУ УМВС України в Харківській області, тобто в рамках дізнання, та
з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства щодо можливості
подання доказів лише в попередньому судовому засіданні.

Таким чином, з урахуванням
наведеного й обставин справи ухвалені у справі судові рішення можна визнати
законними та обгрунтованими.

За таких обставин касаційна скарга
підлягає відхиленню, а судові рішення - залишенню без змін  із підстав, передбачених  ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х в а л и л а:

Касаційну скаргу закритого
акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від                   13 червня 2007 року й ухвалу
Апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.  Ярема

Судді Верховного Суду України:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук   Я.М. Романюк