Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2008 року                         м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді                                 Лизенко І.В.,

секретаря судового засідання                 Паршиковій Н.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  до Лисичанської міської територіальної
громади в особі управління по здійсненню політики Лисичанської міської ради у
галузі житлово-комунального господарства про визнання права власності на
самочинно побудовані господарські споруди, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права
власності на самочинно побудовані господарські споруди, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вони збудували його, на земельній
ділянці, що була їм передана у безстрокове користування в 1958 році. Просили
визнати за ними право власності на самочинно побудовані господарські споруди,
які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та представник позивачів ОСОБА_3   у судове засідання не з'явилася, позов
підтримала, справу просила слухати у її відсутність, про що надала письмову
заяву.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився,
позов визнав, попереджений про наслідки визнання позову, про що надав суду
письмову заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж
Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення
позову .

Матеріалами справи встановлено, що позивачі є власниками
жилого будинку , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці,
що була передана у безстрокове користування для обслуговування житлового
будинку, були самочинно збудовані два сараї, позначені в технічному паспорті
літерами „Д” та „Ж”.

Задовольняючи позов, суд виходить з вимог ст.376 ч.5 ЦК
України, згідно з якою на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване
на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Причини пропуску строку позовної
давності суд вважає поважними.

Права та інтереси інших осіб задоволенням позову не
порушуються.

Таким чином, визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 375, 376, 391, 392
ЦК України, ст.ст. 130, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3  до Лисичанської міської
територіальної громади в особі управління по здійсненню політики Лисичанської
міської ради у галузі житлово-комунального господарства про визнання права
власності на самочинно побудовані господарські споруди задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3   право власності на 1/6 частку за кожним
господарських споруд у вигляді самочинно побудованих сараїв, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 , позначені в плані літером „Д” та „Ж”, вартістю 1415 (одна
тисяча чотириста п'ятнадцять) гривень 67 копійок.

Визнати за ОСОБА_1   право власності на 4/6 частки господарських
споруд у вигляді самочинно побудованих сараїв, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 , позначені в плані літером „Д” та „Ж”, вартістю 2831 (дві тисячі
вісімсот тридцять одна) гривня 33 копійки.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання такої заяви.

Суддя: