Справа № 2-446/ 2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

21 липня
2008
р.
м.Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської  області у складі :

головуючої
- судді Хоменко Л.В. ,

при
секретарі  Марченко О.О.,

за
участю позивачки ОСОБА_1., представника позивачки ОСОБА_2.

відповідачки ОСОБА_3., представника відповідачки ОСОБА_4.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду
в м.Чернігові справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3  про
зобов'язання спростувати поширені недостовірні відомості та стягнення моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просить зобов”язати
відповідачку по справі в присутності визначених нею осіб спростувати поширені
нею недостовірні відомості, що вона систематично б”є, принижує та погано
відноситься до дитини відповідачки ОСОБА_5 та стягнути на її користь моральну
шкоду в сумі 5 000 грн.

Свої
вимоги позивачка мотивує тим, що 12 березня
2008 року близько 17-00 год.,  у
групу дитячого садка, де позивачка працює помічником вихователя, прийшла
відповідачка, дитина якої відвідує саме цю групу, і в присутності вихователя
ОСОБА_6., дітей, які знаходились у групі та роздягальні, батьків ОСОБА_7.,
ОСОБА_8.. ОСОБА_9 ОСОБА_10., ОСОБА_11., а також ОСОБА_12, чоловікаОСОБА_10,
чоловіка ОСОБА_11., чоловіка ОСОБА_3. - грязно і бридко звинуватила позивачку в
побитті, глумлінні, приниженні її доньки ОСОБА_5. Позивачка дослівно наводить
вислів „ ОСОБА_6 з коротким світлим волоссям, б”є, глумиться, принижує,
знущається зі ОСОБА_5”. Коли позивачка підійшла до відповідачки, та не знала ,
як її звати, сказала, що це не та няня, у тієї няні коротке світле
волосся,  і далі продовжувала
обвинувачувати і пригнічувати позивачку. Під час цього скандалу вона заперечувала
будь- які пошкодження на тілі її дитини. Позивачка була дуже схвильована,
почала плакати, у неї стався нервово- емоційний зрив.  Наведені вище дії ОСОБА_3. дуже образили  позивачку, призвели до виникнення нерво-
емоційного зриву, погіршення стану здоров”я, все це призвело до виникнення
вегето- судинної дистонії, результатом чого було перебування на лікарняному.
Поширені ОСОБА_3. відомості не відповідають дійсності та ганблять гідність,
честь та ділову репутацію позивачки в очах інших людей. Вважає, що діями
відповідачки їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 5 000 грн.

У судовому засіданні  позивачка
підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві. Просила суд задовольнити їх у повному обсязі.  Зазначила, що в результаті дій відповідачки
по селищу пішли відносно нею чутки, їй соромно вийти на вулицю, у неї стався
нервовий зрив. Вислови відповідачки  про
побиття її дитини вона сприйняла на свою адресу, бо вихователь ОСОБА_6.
сказала, що ОСОБА_6 в них одна - це позивачка.

Представник
позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та суду зазначила,
що  звинувачуючи няню ОСОБА_6
відповідачка, навіть, її не знала, бо ніяк на її появу не відреагувала, а
сказала, що та ОСОБА_6 з коротким світлим волоссям, у відповідачки ж довге
чорне волосся. Просила зобов'язати відповідачку спростувати поширену нею
недостовірну інформацію про позивачку та стягнути моральну шкоду.

Відповідачка
позов не визнала та показала, що перед тим днем, коли стався інцидент,   її дитина поскаржилась, що ОСОБА_6 б”є по
попі. Тому вона звернулаь до вихователя, щоб вияснити ситуацію, бо  зі слів її дитини, її била тьотя  ОСОБА_6. Ніякого прізвища вона при цьому не називала,
чому позивачка все сприйняла на свою адресу їй не відомо. Поводила вона себе
емоційно, як мати, але нецензурних слів не вживала, і не казала, що ОСОБА_1 б”є
та  глумиться над її дитиною. Раніше
позивачку вона не бачила, і хто така ОСОБА_1 не знала. Заяву завідуючій
дитсадком вона написала, перебуваючи в емоційному стані, уже після скандалу з
донькою позивачки. Не заперечувала, що тілесних ушкоджень на її дитині не було,
крім травми на правому оці, походження якої їй невідоме.

Представник
відповідачки ОСОБА_4. позов не визнав та просив суд відмовити в його
задоволенні за недоведеністю позовних вимог.

СвідокОСОБА_13.
показала, що були випадки, коли її дитина говорила, що тьотя ОСОБА_6 її  б”є, але вони нікуди з цього приводу не
звертались.

Свідок
ОСОБА_14. показала, що її повідомили, що стався інцидент, вирішили розібратись  самостійно, без стороннього впливу. Колектив
прийшов до думки, що ОСОБА_1 не била дитину, але вирішили вплинути на доньку
ОСОБА_1., щоб вона не вмішувалась в роботу їх колективу.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, їх представників,
свідків, дослідивши  письмові
докази у справі,  розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог,
приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з
таких підстав.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 працює в дитячому ясла- саду з 29 квітня 1985 року на посаді
помічника вихователя. За місцем роботи характеризується позитивно.

Показами свідків, допитаних у судовому
засіданні  ОСОБА_15, ОСОБА_16 ОСОБА_11.,
ОСОБА_17.  підтверджено факт, що
відповідачка ОСОБА_3. звернулась до вихователя ОСОБА_6. зі словами, що зі слів
її доньки тьотя ОСОБА_6 її б”є. При цьому прізвища вона не називала,
нецензурних слів не вживала. Свідок ОСОБА_6. також підтвердила, що відповідачка
до неї звернулась зі словами „ Моя ОСОБА_6говорить, що   ОСОБА_6 її б”є”.  Коли до них підійшла ОСОБА_1, відповідачка
ніяк не відреагувала, бо не знала хто вона така, і на її запитання відповіла,
що це не та ОСОБА_6, у тієїОСОБА_6 коротке світле волосся. Пізніше, коли
прийшла донька позивачки, скандал стався уже між ними.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.  Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ „ Про
застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової
репутації громадян та організацій”
передбачено, що відповідач повинен довести, що поширені ним відомості
відповідають дійсності. На позивача ж покладається обов”язок довести лише факт
поширення відомостей, які його порочать, особою, до якої пред”явлено позов.

Проаналізувавши
викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт поширення
відповідачкою 12 березня 2008 року неправдивих відомостей щодо неї, що не
відповідають дійсності і ганблять її гідність та честь. Навпаки, судом
встановлено, що відповідачка намагалась
вияснити ситуацію, що зі слів її дитини її б”є тьотя ОСОБА_6, з чим вона
і звернулась до виховательки ОСОБА_6. Покази допитаних у судовому засіданні
свідків, позивачкою не спростовані, більше того, вона сама підтвердила, що
відповідачка звертаючись до виховательки на її особу не зреагувала, тобто вона
не мала конкретно її на увазі, і навіть, не знала, що її звуть ОСОБА_6, а зі
слів її дитини їй було лише відомо, що
тьотю, яка за її словами її била, звати ОСОБА_6.  Показами свідків встановлено, що відповідачка
не називала прізвища позивачки, не вживала нецензурних слів, хоча спілкувалась
дещо емоційно, чого не спростовано позивачкою в судовому засіданні. Крім того,
за словами свідка ОСОБА_15 цей інцидент
на той час взагалі не привернув її уваги, як матері дитини, яка відвідує
цю ж групу, і вона не уявляла, хто ж та ОСОБА_6, що б”є дитину відповідачки.
Також зазначилась, що  все може б на тому
і закінчилось, якби  в ситуацію не
втутилась  донька позивачки. Позивачка ж
не могла врозуміло пояснити, чому слова відповідачки вона сприйняла на свою
адресу та так болісно на них відреагувала.

Проаналізувавши обставини справи,
покази свідків, суд приходить до висновку, що
конфлікт  розгорівся уже після
того, як в нього втрутилась донька позивачки
ОСОБА_2., що сталось дещо пізніше по відношенню до обставин, описаних у
позовній заяві, але в цій частині позовні вимоги не заявлені, тому суд
розглянув справу в межах заявлених позовних вимог.

Таким чином, відмовляючи в
задоволення позовних вимог суд виходив з того, що згідно до ст.. 1 Закону
України « Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутись до
органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків
із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної
діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-
економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про
їх порушення.

Відповідачка звернулась до
вихователя групи з метою вирішити ситуацію, що сталась з її дитиною в дитячому
садку, при цьому судом не встановлено факту поширення неправдивої інформації
відносно позивачки, яка б могла принизити її честь та гідність, а також  підірвати її авторитет, а тому не має підстав
для задоволення позовних вимог та стягнення моральної шкоди. Таким чином, в
задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачкою при зверненні до
суду, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.10,
13,14,60,208,209,215,218 ЦПК України, ст. 15, 16, 17, 23  ЦК України, ст..ст. 1, 3, 7, 9,10,26 Закону
України « Про звернення громадян»,  суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_3 про зобов'язання спростувати в присутності визначених нею осіб
поширених ОСОБА_3 недостовірних відомостей, що ОСОБА_1  систематично б'є, принижує та погано
ставиться до дитини ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та про стягнення на її користь моральної
шкоди в сумі 5000 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом
десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області
через Чернігівський  районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський
районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження рішення суду.

Головуюча
Л.В. Хоменко