Справа № 2-877
13 жовтня   2008 року Першотравневий
районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого - судді:  Вівдиченко Т.Р.
при секретарях:            Орищук
представника позивача:       Шевчука
представника відповідачів: ОСОБА_4
представника відповідача
Чернівецького прикордонного загону: Бурлакова М.В.
представника третьої особи: Гайсенюка В.Я.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом управління
Міністерства Внутрішніх Справ України в Чернівецькій області до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, які діють також в інтересах малолітньої ОСОБА_3, Чернівецького
прикордонного загону, третьої особи служби у справах дітей Чернівецької міської
ради про виселення без надання іншого житла, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, які
діють також в інтересах малолітньої ОСОБА_3, Чернівецького прикордонного
загону, третьої особи служби у справах дітей Чернівецької міської ради про
виселення без надання іншого житла.
Посилався на те, що на балансі Управління МВС України в Чернівецькій
області перебуває житловий будинок, що по АДРЕСА_1, який за рішенням
керівництва використовується як гуртожиток для надання житла особам, що
потребують поліпшення житлових умов, до підходу черги на отримання житла.
Юридичний статус будинку - житловий будинок для малосімейних.
В квартиру № 88 вказаного будинку без належних підстав самоправно вселилась
сім'я відповідачів: ОСОБА_1.,ОСОБА_2 та ОСОБА_3., які зареєстровані  такими, що постійно проживають у військовій
частині за адресою АДРЕСА_2. Факт самовільного вселення було виявлено
11.04.2007 року, після чого відповідачам було надано час для добровільного
виселення із самоправно зайнятого житла. Однак, в ході повторної перевірки
15.05.2007 року було виявлено, що відповідачі продовжують проживати в
самоправно зайнятій квартирі АДРЕСА_1, добровільно виселятись відмовляються.
Просив виселити відповідачів із самоправно зайнятого ними жилого приміщення:
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
15.04.2008 року до участі у розгляді справи у якості співвідповідача
залучено Чернівецький прикордонний загін та в якості третьої особи залучено
службу у справах дітей Чернівецької міської ради.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснив, що
відповідачі самовільно вселились в квартиру АДРЕСА_1, будь-який правових
підстав на вселення у них не було, дозволу
власника на проживання у спірній квартирі вони не отримували.
Добровільно виселитися з самоправно зайнятого житла сім'я ОСОБА_1
відмовляється, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов
Відповідач ОСОБА_1. позов не визнав. Пояснив, що вони вселились у спірну
квартиру на підставі рішення житлової комісії Чернівецького прикордонного
загону. Ордер на вселення вони не отримували, квартира АДРЕСА_1 була надана їм
за домовленістю між  УМВС України в
Чернівецькій області  та Чернівецьким
прикордонним загоном. Просив в позові відмовити.
ВідповідачОСОБА_2 позов не визнала,
пояснила, що вони  вселились у квартиру
АДРЕСА_1 не самоправно, а на підставі рішення житлової комісії Чернівецького
прикордонного загону, ордер на квартиру їм обіцяли в подальшому видати. Просила
Представник відповідачів ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав.
Пояснив, що спірна квартира була надана сім'ї ОСОБА_1 на підставі домовленості
між УМВС України в Чернівецькій області
та Чернівецьким прикордонним загоном. Відповідачі самовільно спірне
житло не займали, а вселились у квартиру згідно рішення житлової комісії
Чернівецького прикордонного загону, просив в позові відмовити.
Представник відповідача Чернівецького прикордонного загону позов не визнав.
Пояснив, що між Чернівецьким прикордонним загоном та УМВС України в
Чернівецькій області існували договірні відносини, на підставі чого рішенням
житлової комісії від 19.12.2006 року квартира АДРЕСА_1 була розподілена сім'ї
ОСОБА_1. Відповідачі в подальшому повинні були звернутись до УМВС України в
Чернівецькій області для отримання ордеру, однак, ордер їм надано не було.
Просив відмовити в позові.
Представник третьої особи служби у справах дітей Чернівецької міської ради
в судовому засіданні позовні вимоги щодо виселення   ОСОБА_3. - малолітньої дитини, яка є
інвалідом з спірного житла заперечив, просив відмовити в позові.
Свідок ОСОБА_5. суду пояснив, що в 1993 році був командиром прикордонного
загону, йому відомо що між Чернівецьким прикордонним загоном та УМВС України в
Чернівецькій області був укладений договір щодо надання житлових приміщень у
Свідок ОСОБА_6. суду пояснив, що з 2000 року по 2007 рік був комендантом в
гуртожитку, що по АДРЕСА_1. Сім'я ОСОБА_1 вселилась у квартиру № 88 вказаного
будинку неправомірно, ордеру на вселення їм не надавали, за вказаною адресою
вони зареєстровані не були.
Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи, пояснення
свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності держави та
знаходиться у оперативному управлінні УМВС України в Чернівецькій області, що
підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно
та довідкою № 13/788 від 03.10.2006 року (а. с. 2, 36).
Згідно дослідженого у судовому засіданні протоколу № 12 засідання житлової
комісії  Чернівецького прикордонного
загону від 19.12.2006 року, комісією було вирішено виділити ОСОБА_1 в гуртожитку
УМВС України  в Чернівецькій області за
адресою АДРЕСА_1 на склад сім'ї з трьох осіб на час служби (а.с.89-91).
Рішенням виконавчого комітету
Чернівецької міської ради від 24.07.2007 року № 566/13, зазначеному будинку
було присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 (а.с.35).

Відповідно до ст.58 Житлового кодексу України, на підставі рішення про
надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської
ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане
жиле приміщення.

Як вбачається з пояснень сторін  та
їх представників, ордеру на квартиру №88, що по АДРЕСА_1 відповідачам надано не
було, дозволу власника квартири в особі УМВС України в Чернівецькій області
відповідачі не отримували.

Згідно акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 11.04.2007 року, комісією УМВС
України в Чернівецькій області  було
встановлено факт самоправного вселення та проживання сім'ї ОСОБА_1 у вказаній
квартирі (а.с.4).

У зв'язку з самоправним вселенням відповідачів у спірне житло, Управлінням
МВС України в Чернівецькій області було надіслано попередження відповідачам про
необхідність звільнення жилого приміщення, що по АДРЕСА_1, оскільки їх
проживання в зазначеній квартирі є незаконним (а. с. 6).

Судом також встановлено, що відповідачі ОСОБА_1. таОСОБА_2, відповідно до
довідки адресного бюро від 22.05.2007 року, зареєстровані за адресою
АДРЕСА_2(а. с. 3).

Однак, сім'я відповідачів ОСОБА_1 продовжує проживати в самоправно
зайнятому жилому приміщенні, що по АДРЕСА_1, добровільно виселитись із вказаної
квартири відмовляється (а. с. 5).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та заперечень.

Посилання відповідачів та їх представників на ту обставину, що між
Чернівецьким прикордонним загоном та УМВС України в Чернівецькій області
існували договірні відносини, на підставі чого рішенням житлової комісії від
19.12.2006 року квартира АДРЕСА_1 була розподілена сім'ї ОСОБА_1 - не знайшло
свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки сторонами не було надано
належних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Згідно ст. 116  Житлового кодексу
України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що внаслідок самоправного
вселення сім'єю ОСОБА_1 в спірне житлове приміщення порушуються права позивача
щодо вирішення питання про забезпечення житлом співробітників органів
внутрішніх справ, суд приходить до висновку, що позов Управління МВС України в
Чернівецькій області до ОСОБА_1.,ОСОБА_2, ОСОБА_3. обґрунтований та підлягає
задоволенню.

Зважаючи на ту обставину, що Управлінням МВС України в Чернівецькій області
позовні вимоги до Чернівецького прикордонного загону не пред'являлись, суд
вважає, що в позові до Чернівецького прикордонного загону слід відмовити.

Керуючись ст. 8,10,60,209,212,215, 218, 224, 294  ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов  управління Міністерства
Внутрішніх Справ України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 а також малолітню ОСОБА_3із квартири АДРЕСА_1.

В позові управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Чернівецькій
області до Чернівецького прикордонного загону - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь управління Міністерства
Внутрішніх Справ України в Чернівецькій області
судовий збір  в сумі 8 грн. 50
коп. та 7 грн.  50 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Чернівецької  області через Першотравневий районний суд м.
Чернівці шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.

Головуючий - суддя:
______________Вівдиченко  Т.Р.