УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 року                                                                    м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого:                                                       Проскурніцького
П.І.

суддів:                                                                 Ясеновенко
Л.В., Соколовського В.М.,

секретаря:                                                           Довжинської
Н.П.,

сторін:                                                                 представника
позивачки ОСОБА_1.,

представника
відповідачки ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому судовому засідання справу за позовом ОСОБА_3 до
Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_4, третя особа Івано-Франківське ОБТІ, про
визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок недійсним,
про визнання права власності на будинок, усунення перешкод в користуванні та
про видачу свідоцтва про право власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_3., на рішення
Івано-Франківського міського суду від 12
грудня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні
2006 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що її мати ОСОБА_5 була примусово
переселена з с. Хриплин на
спецпоселення і 06 жовтня 1993 року вона реабілітована.
Після смерті матері, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01 квітня 1995 року, вона є
єдиним спадкоємцем майна після своєї матері.

На праві
приватної власності матері належав житловий будинок вАДРЕСА_1, Івано-Франківської
міськради, який при переселенні було вилучено та передано колгоспному двору,
головою якого вказано ОСОБА_4.

В спірному
житловому будинку в даний час проживає відповідачка з сім"єю , хоча

Справа № 22-ц-301/2008
рік.                      Головуючий у 1 інстанції:
Перегінець Л.В.

Категорія
26                                                    Доповідач:
Проскурніцький П.І.

2

рішенням
виконкому Івано-Франківської міської ради від 05 травня 1995
року право власності на будинок визнано за її матір"ю.
Івано-Франківське ОБТІ повідомило що право власності на будинок зареєстровано
за ОСОБА_4.

Просила
визнати свідоцтво про право власності видане ОСОБА_4., незаконним та визнати за
нею право власності на будинок АДРЕСА_1,
Івано-Франківської міської ради, зобов"язати ОСОБА_4., не чинити перешкод
в користуванні будинком виселити її з нього та зобов"язати міськвиконком
видати свідоцтво про право власності.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 12
грудня 2007 року в
позові відмовлено.

Не
погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну
скаргу в якій вказує, що судом першої інстанції неповно з"ясовані фактичні
обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи,
судом допущено порушення норм матеріального і процесуального права що призвело
до ухвалення неправильного рішення.

Судом не
враховано що вона є спадкоємцем першої черги і її матері повернутоспірний
житловий будинок.

Доказів
того, що відповідачка підставно проживає в спірному будинку, в судовому
засіданні не надано, при проведенні інвентаризації була допущена помилка і
головою двору була записана відповідачка. Рішення Хриплинської сільської ради
від 11 березня 1988 року, про
визнання права власності відповідачки на спірний будинок скасоване рішенням від
18 листопада 1992 року, про те
вона продовжує проживати в ньому. Івано-Франківська міська рада та
Івано-Франківське ОБТІ продовжують ігнорувати її заяви і відмовляються
зареєструвати будинок за нею як спадкоємицею.

Відповідачка
відчужила земельну ділянку виділену їй для індивідуального житлового
будівництва.

Будинок
підлягає поверненню ще із тих підстав, що ОСОБА_4. проживає в ньому
неправомірно, а тому підлягає виселенню, свідоцтво про право власності видане
їй 12 липня 1988 року не є
дійсним, оскільки рішення виконкому, на підставі якого воно видане скасоване.

Просить
рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення по суті
заявлених нею позовних вимог.

Колегія
суддів, вислухавши доповідача, представників позивачки та відповідачки,
перевіривши матеріали справи, приходить до висновку що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних підстав.

3

Судом
першої інстанції на підставі зібраних по справі доказів встановлено що
ОСОБА_4., в житловий будинок вселилася правомірно і є його власником на
підставі свідоцтва про право власності від 12 липня 1988
року. Свідоцтво про право власності їй видане на підставі рішення виконкому
міської ради народних депутатів від 14.04.1988
року.

Судом
першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права в тому числі і
Закон "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні" відповідно
до ст. 5 якого, вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок не
зайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям
натурою.

В
судовому засіданні встановлено що відповідачка ОСОБА_4. в житловому будинку
проживає правомірно, органи державної влади чи місцевого самоврядування іншого
житла, де б вона могла проживати, не надали, тому суд обгрунтовано відмовив в
позові.

Судом
першої інстанції дана належна оцінка доказам дослідженим в судовому засіданні,
правильно встановлені фактичні обставини справи.

Відповідно
до вимог ст. 303 ч.2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі
переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому
законом порядку, апеляційна скарга не містить нових доказів і їх не надано суду
апеляційної інстанції, що давало б підстави для ухвалення нового рішення.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права а тому підстав для її задоволення, не знаходить.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 307; 308; 314; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3, відхилити.

Рішення
Івано-Франківського міського суду від 12
грудня 2007 року,
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення однак може бути

оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на
протязі

двох
місяців.