ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м е н е м   У к р а ї н и
січня 2008 року              Ялтинський
міський суд Автономної Республіки Крим
головуючого, судді
відповідачів Ялтинської міської ради та Виконавчого комітету Ялтинської
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3до
ОСОБА_4, Ялтинської міської ради, Виконавчого комітету Ялтинської міської ради
про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування,
відшкодування майнової шкоди в натурі, відшкодування моральної шкоди, за
позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_4, Виконавчого комітету Ялтинської міської ради
про визнання факту самочинного будівництва, визнання незаконними та скасування
рішень органу місцевого самоврядування, відшкодування майнової шкоди в натурі,
усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном і земельною
Позивачка ОСОБА_3. звернулась до Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим із зазначеною позовною заявою в порядку процесуальних
вимог цивільного судочинства і просить суд :
-             Визнати
незаконним та скасувати рішення 45 сесії Ялтинської міської ради № 20 від 1
березня 2002 року в частині передачі у власність ОСОБА_4. та іншім
співвласникам  жилого будинку земельної
ділянки загальною площею 0.2035 га у спільну сумісну власність за адресою:
-             Визнати
незаконним та скасувати Рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради
від 8 квітня 2005 року про передачу ОСОБА_4. права власності на жилий будинок
літера „Ц” за адресою: АДРЕСА_1
-             Визнати
незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради №
1235 від 25 серпня 2005 року „Про виділ жилого будинку літера Ц зі складу
домоволодіння АДРЕСА_1та видачу свідоцтва про право власності”;
-             Стягнути
на її користь з ОСОБА_4. у відшкодування моральної шкоди 5000 гривень;
-             Стягнути
на її користь з Ялтинської міської ради у відшкодування моральної шкоди 5000
-             Зобов'язати
ОСОБА_4. у порядку відшкодування майнової шкоди в натурі відновити зруйнований
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачка ОСОБА_3. є співвласницею
квартири у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1, тому водночас є співвласницею
допоміжних приміщень будинку, зокрема, сараю літера „С”, розташованого на прибудинковій
На підставі оскаржуваних рішень Ялтинської міської ради, Виконавчого
комітету Ялтинської міської ради відповідачка ОСОБА_4., одержавши державний акт
на право власності на земельну ділянку, тим самим набула право власності на
прибудинкову територію, на якій самочинно здійснила будівництво жилого будинку
літера 1-А і капітальної огорожі. При цьому під час будівництва були знесені
допоміжні приміщення, зокрема, сарай літера „С”.
ОСОБА_3., наполягаючи на тому, що є власницею неправомірно знищеного
нерухомого майна, просить суд відшкодувати майнову шкоду в натурі шляхом його
відновлення, вважає, що у зв'язку із знищенням майна, власником якого вона є,
перешкодами у здійсненні права користування прибудинковою територією, а також
прийняттям рішень органами місцевого самоврядування щодо передачі відповідачці
ОСОБА_4. у власність земельної ділянки та реєстрації права власності на
самочинно збудоване  нерухоме майно,  їй було завдано душевних страждань
Як на правову підставу позовних вимог у позовній заяві ОСОБА_3. посилається
на ст. 21, 23, 1166, 1192 ЦК України.
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3. за довіреністю ОСОБА_2.
просила суд задовольнити позовні вимоги її довірителя із зазначених підстав,
при цьому визнала, що про існування оскаржуваного рішення Виконкому Ялтинської
міської ради від 8 квітня 2005 року „Про передачу ОСОБА_4. права власності на
жилий будинок  літера „Ц” за
адресою:АДРЕСА_1” їй особисто чи її довірителю нічого не відомо, дата його
прийняття, назва вирішуваного питання є недостовірними.
Ухвалою судді Ялтинського міського суду АРК від 23 листопада 2007 року було
відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1. до ОСОБА_4.
і Виконавчого комітету Ялтинської міської ради, яка була об'єднана провадженням
із первинним позовом згідно ухвали суду від 29 листопада 2007 року.
Позивачка ОСОБА_1. просить суд:
-             Визнати
об'єктами самочинного будівництва житловий будинок літера АДРЕСА_1з капітальним
Визнати незаконним та скасувати Рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської
ради від 8 квітня 2005 року про передачу ОСОБА_4. права власності на жилий
будинок  літера „Ц” за адресою: АДРЕСА_1
-             Визнати
незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради №
1235 від 25 серпня 2005 року „Про виділ жилого будинку літера Ц із складу
домоволодіння АДРЕСА_1та видачу свідоцтва про право власності”;
-             Зобов'язати
ОСОБА_4. у порядку відшкодування майнової шкоди в натурі відновити зруйнований
-             Зобов'язати
ОСОБА_4. усунути перешкоди у здійсненні права користування  земельною ділянкою шляхом зносу жилого
будинку  АДРЕСА_1з капітальним парканом.
Позовні вимоги позивачка ОСОБА_1. обґрунтувала тим, що разом зі своєю
матір'ю ОСОБА_3. є співвласницею квартири № 21 у багатоквартирному будинку
АДРЕСА_1, а отже й власницею допоміжних приміщень будинку. Відповідачці
ОСОБА_4. на підставі оскаржуваного рішення Ялтинської міської ради  було протиправно передано у власність
земельну ділянку, яка належить до прибудинкової території багатоквартирного
будинку, і на якій вона, знищивши допоміжне приміщення багатоквартирного
будинку - сараю літера „С”, здійснила самочинне будівництво жилого будинку,
зареєстрованого на праві власності за окремою адресою АДРЕСА_1.
Способом відшкодування шкоди, завданої майну, ОСОБА_1. добровільно обрала
відшкодування в натурі, тобто відновлення знищеного сараю літера „С”.
Стверджуючи, що вона також є власницею земельної ділянки прибудинкової
території багатоквартирного будинку, позивачка ОСОБА_1. вважає, що ОСОБА_4.
чинить перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою і просить
суд зобов'язати відповідачку знести збудований нею жилий будинок та капітальну
Представник відповідачів Ялтинської міської ради та Виконавчого комітету Ялтинської
міської ради проти позовів заперечувала, посилаючись на їх необґрунтованість,
зазначивши, що оскаржувані рішення органів місцевого самоврядування прийняті у
межах наданих повноважень та відповідно до Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні”, норм Земельного кодексу України тощо. Право
власності на земельну ділянку ОСОБА_4. набула із дотримання встановленого
Відповідачка ОСОБА_4. у судове засідання не з'явилась, надіслала до суду
письмову заяву про розгляд справи за її відсутності разом із запереченнями
проти позовів.  За змістом заперечень
відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позовів, посилаючись на
відсутність самого предмета судового захисту, тобто порушеного права власності
або користування спірним сараєм.
Вислухавши пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку, що позовні заяви є
необґрунтованими і задоволенню не підлягають з таких підстав.
Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12
травня 2005 року Серії САА № 136704 посвідчено, що ОСОБА_1. і ОСОБА_3. є
власниками по &frac12; частки квартири АДРЕСА_1 кожна.
За змістом Рішення Конституційного Суду України від 2
березня 2004 року у справі за конституційним зверненням ОСОБА_5. та інших
громадян про офіційне тлумачення положень п. 2 статті 10 Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду” та за конституційним поданням 60
народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього
закону допоміжні приміщення є об'єктами права спільної власності співвласників
багатоквартирного будинку, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про
право власності на квартиру.
З цього випливає, що позивачі є разом з іншими власниками
квартир багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 співвласниками допоміжних приміщень
цього будинку, якими є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації
багатоквартирного будинку та побутового обслуговування його мешканців (стаття 1
Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку”).
На підставі рішення 45 сесії Ялтинської міської ради № 20
від 1 березня 2002 року та згідно з Державним актом на право приватної
власності на землю від 26 липня 2002 року ОСОБА_4. разом з невизначеним колом
співвласників жилого будинку одержала у власність земельну ділянку площею
0.2035 га в межах згідно з планом за адресою:АДРЕСА_1.
На зазначеній земельній ділянці ОСОБА_4. відповідно до
рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 25 квітня 2001 року за
№ 142 здійснила реконструкцію з розширенням і надбудовою квартири АДРЕСА_2, і
на момент вирішення справи у суді є власницею
жилого будинку літера Ц.

Право власності ОСОБА_4. на житловий будинок
зареєстроване та посвідчується згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме
майно від 8 квітня 2005 року.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Ялтинської
міської ради за № 1235 від 25 серпня 2005 року житловий будинок літера „Ц”
виділено зі складу домоволодіння АДРЕСА_1 та привласнено нову поштову адресу:АДРЕСА_1-а.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше не
випливає із закону або незаконність набуття  права власності не встановлена судом.

При цьому Ялтинський міський суд встановив, що судових
рішень з приводу оспорювання законності набуття ОСОБА_4. права власності на
земельну ділянку і житловий будинок (скасування державної реєстрації права
власності на нерухомість, посвідченого свідоцтвом про право власності, визнання
недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку) не
приймалось, сторони на такі преюдиціальні обставини, обґрунтовуючи позовні
вимоги та відповідно заперечення проти них, не посилались.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_4. є повноправним
власником житлового будинку і земельної ділянки, на якій він збудований.  А оскільки правом власності є право особи на
річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно
від волі інших осіб, що передбачено статтею 316 ч. 1 ЦК України, позовні вимоги
не ґрунтуються на вимогах закону і задоволені бути не можуть.

Доки земельна ділянка, житловий будинок є об'єктами права
власності, суд не вправі ухвалювати рішення про їх знесення, усунення перешкод
у здійсненні права користування іншими об'єктами, що розташовані на земельній
ділянці, яку передано у власність відповідачки, або застосовувати інші способи
захисту прав, пов'язані з обмеженням прав титульного власника, зокрема,
стосовно визнання незаконними та скасування актів індивідуальної дії, які стали
підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків відповідача.

Таке тлумачення вимог цивільного законодавства у
взаємозв'язку із з'ясованими обставинами справи відповідає змісту
конституційного принципу непорушності права власності (стаття 41 ч. 4
Конституції України) та гарантій мирного володіння своїм майном, встановлених у
статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних
свобод.

З довідок КП Ялтинське БТІ від 8 серпня 2005 року та від
17 січня 2008 року, плану земельної ділянки будинку АДРЕСА_1, Акту користування
на квартири домоволодіння вбачається, що на прибудинковій території
багатоквартирного будинку розташований сарай літера „С”. Позивачі,
обґрунтовуючи своє право на цей об'єкт, наполягають, що сарай є допоміжним
приміщенням і є спільною сумісною власністю співвласників будинку.

Як вбачається з акту ДІБК перевірки дотримання
законодавства про будівництво від 5 січня 2005 року, розташований на
прибудинковій території багатоквартирного будинку сарай літера „С” був
розібраний, проте за вже викладених підстав ухвалення рішення про відшкодування
шкоди в натурі способом відновлення майна є об'єктивно неможливим, а обраний
спосіб захисту є незастосовним, оскільки відновлення такого об'єкту фактично
потягне вилучення земельної ділянки, але таких вимог суд не вирішував.

При цьому, зважаючи на те, що сарай літера „С” органічно
не був пов'язаний з конструкціями багатоквартирного будинку, суду не було
надано доказів того, що первинно на цей об'єкт як на новостворене нерухоме
майно виникло право власності у відповідності з порядком, який існував на
момент його реєстрації, а отже, що сарай є допоміжним приміщенням
багатоквартирного будинку. Відсутність таких даних є підставою для висновку про
відсутність у позивачів як співвласників багатоквартирного будинку права
власності на такий об'єкт нерухомості, а за наслідками й права на позов про
відшкодування майнової шкоди.

Також суд зауважує, що ОСОБА_3., ОСОБА_1. не є власниками
чи користувачами спірної земельної ділянки, оскільки таку у встановленому ст.
118 ЗК України порядку чи з інших підстав їм у власність не передавалось. Тому
посилання в обґрунтування позовних вимог на порушення таких прав прийняттям
оскаржуваних актів індивідуальної дії та конкретними діями ОСОБА_4.,
пов'язаними з реконструкцією квартири, з правової точки зору є неприйнятними.

Знесення житлового будинку літера „Ц”, розташованого за
адресою:АДРЕСА_1-а, крім того, що не спрямоване
на захист суб'єктивних прав позивачів, є нікчемним способом захисту як
із наведених підстав, так й тому, що цей будинок є реконструйованою квартирою,
придбаною відповідачкою ОСОБА_4. за договором купівлі-продажу від 5 травня 1998
року, який у встановленому порядку оспорений не був.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про знесення житлового
будинку, позивачі  не посилаються на інші
обставини, крім тих, яким суд вже дав належну оцінку.

Щодо доводів позивачів, за змістом яких вони фактично
наголошують на порушенні цивільного інтересу, пов'язаного з перешкоджанням у
наданні земельної ділянки для обслуговування багатоквартирного будинку, то суд
у цьому зв'язку зазначає, що відповідно до § 3.6 Рішення Конституційного Суду
України від 1 грудня 2004 року у справі за конституційним поданням 50 народних
депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої
статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний
законом інтерес) законний інтерес відбиває лише
легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто
тільки його потяг до нього; цивільний інтерес завжди зумовлений загальним
змістом об'єктивного права. Статтею 42 ЗК України встановлено, що у разі
приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна
ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватися у користування
лише об'єднанню співвласників.

Тобто, враховуючи, що об'єктивне право на набуття у
власність або користування земельною ділянкою для обслуговування
багатоквартирного будинку та належних до нього будівель і споруд визнається за
об'єднаннями співвласників, позивачі не мають саме легітимного прагнення на
набуття у власність земельної ділянки, а отже, не є належними позивачами у
справі.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної
шкоди, суд взяв до уваги, що відповідно до статті 1167 ЦК України умовою
відшкодування моральної шкоди є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності
завдавача шкоди. Оскільки обставин вчинення відповідачами неправомірних дій чи
прийняття  незаконних актів
індивідуальної дії, які порушили права позивачів, судом не встановлено, ці
позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо заявленої ОСОБА_1. вимоги про визнання об'єктами самочинного будівництва житлового будинку літера
АДРЕСА_1разом з капітальною огорожею, суд зазначає, що крім безпідставності
відповідних доводів на її обґрунтування, така не підлягає задоволенню тому,
що  не спрямована на настання певних
юридичних наслідків, тобто з вирішенням такої закон не пов'язує відновлення
порушених прав, свобод та інтересів (стаття 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України).

Таким чином, розглянувши справу в присутності сторін та
їх представників,   повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи та перевіривши такі
доказами, суд дійшов висновку, що позовні заяви не підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 15, 16, 21,
22, 23, 316, 328, 391, 393, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. ст. 5, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 158, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3до ОСОБА_4, Ялтинської міської ради,
Виконавчого комітету Ялтинської міської ради про визнання незаконними та
скасування рішень органів місцевого самоврядування, відшкодування майнової
шкоди в натурі, відшкодування моральної шкоди, позовної заяви ОСОБА_1до
ОСОБА_4, Виконавчого комітету Ялтинської міської ради про визнання факту
самочинного будівництва, визнання незаконними та скасування рішень органу
місцевого самоврядування, відшкодування майнової шкоди в натурі, усунення
перешкод у здійсненні права користування своїм майном і земельною ділянкою -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в
десятиденний  строк з наступного дня
після його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку, що передбачений
статтею 295 ч. 4 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, що передбачені ст.
ст. 223, 294 ЦПК України.

СУДДЯ -