Справа №22ц -554 /2008р.                                                           Категорія ЦП :   21
Головуючий у першій інстанції -
Сивоконь Т.І. Доповідач - Троїцька Л.Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07»
лютого 2008р.                                                                                        м. Одеса

Колегія суддів
судової палати у  цивільних  справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -Троїцької Л.Л.,

суддів - Сидоренко І.П., Каранфілової В.М.,

при секретарі -
Басовій Н.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАГ
„ЕК Одесаобленерго" в особі Ізмаїльських електричних мереж на рішення
Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 листопада 2007р. по
справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
„ЕК Одесаобленерго", Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві і професійних захворювань України про стягнення морального
збитку у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути на його користь з ВАТ
„ЕК Одесаобленерго" моральний збиток у сумі 70 000грн. у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві.

При цьому посилався на те, що 19 серпня 2005р. він, як електрослюсар по
ремонту устаткування РУ, адміністрацією Татарбунарського РЕМ, що є структурним
підрозділом Ізмаїльських електромереж ВАТ
„Одесаобленерго", був притягнутий до невластивої йому роботи по
капітальному ремонту з демонтажем дерев'яних опор на недіючій ВЛ-0,4 в с.Лиман,
Татарбунарського району, Одеської області.

Після демонтажу
опори він перелазив через паркан і впав на пору, отримав при цьому тяжкі
тілесні ушкодження.

По даному факту
був складений акт про нещасний випадок на виробництві. 20.12.2005р. висновком
МСЕК йому встановлено 90% втрати професійної працездатності з визначенням
інвалідності 1-ої групи (т.1 а.с.3).

Вказаними вище
обставинами йому заподіяна моральна шкода, що виразилась в перенесенні безмірно
тяжких страждань. Більше 4-х місяців він взагалі був нерухомий, в зв'язку з чим
радикально порушений звичний устрій його життя, тому вважав, що має право на
відшкодування моральної шкоди.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Під час останнього
розгляду справи була виконана вказівка апеляційної інстанції і до участі у
справі залучений в якості співвідповідача Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України (т.1
а.с.141-143).

В процесі розгляду
справи представник позивача змінив суму позовних вимог і просив стягнути на користь ОСОБА_1моральну шкоду
в розмірі 200 000грн., так як збільшився розмір мінімальної заробітної
плати (т.1 а.с. 154).

Останнім
рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 листопада
2007р. позовні вимоги ОСОБА_1задоволені
частково.

2

Суд стягнув з
ВАТ „Одесаобленерго" на користьОСОБА_1у рахунок відшкодування моральної
шкоди 100 000грн., на користь держави держмито у розмірі 5000грн. та витрати на
ІТЗ розгляду справи - 30грн.

Суд також стягнув з ВАТ „Одесаобленерго" на користь адвоката ОСОБА_2 5000грн.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1до Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України про стягнення морального
збитку у зв'язку з нещасним випадком на виробництві - відмовив.

В апеляційній
скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким в
задоволенні позову ОСОБА_1 про
стягнення моральної шкоди з ВАТ „Одесаобленерго" відмовити. При цьому
посилався на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів,
заслухав суддю-доповідача, який виклав доводи апеляційної скарги, зміст
рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
частково вимоги позивача і стягуючи з ВАТ „Одесаобленерго" на
користьОСОБА_1у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000грн., суд першої
інстанції виходив з того, що на 2007 рік зупинена дія Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" (далі Закон) в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від
часу настання страхового випадку. Стягнення моральної шкоди на користь позивача
повинно здійснюватись в порядку трудового законодавства у відповідності до
ст.237-1 КЗпП України з підприємства, з яким позивач перебував у трудових відносинах,
тобто з ВАТ „ЕК Одесаобленерго".

Між тим, з такими висновками суду
колегія погодитись не може.

За наявності
факту спричинення моральної шкоди, страхова виплата за моральну шкоду відповідно до ст.21, ч.3 ст.28, ч.3 ст.34
Закону виплачується Фондом соціального страхування від нещасних
випадків, в тому числі і в разі стійкої, часткової чи повної професійної
працездатності. Зазначений висновок відповідає і рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004р. №1-рп2004 (справа
про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування).

Згідно до
положень Закону право на отримання потерпілим страхових виплат внаслідок нещасного випадку, а також на
відшкодування моральної шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК
ступеню втрати професійної працездатності.

Із матеріалів
справи вбачається, що позивачу ступінь втрати професійної працездатності у 90% з визначенням інвалідності І
групи вперше встановлено висновком МСЕК 20.12.2005р.

На 2005р. дія
Закону в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей
не зупинялась.

За таких обставин, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції
постановлено з порушенням норм вищевказаного Закону.

Крім того, суд
не врахував, що відповідно до п.4.2 зазначеного рішення Конституційного Суду
встановлено, що дія ст.237-1 КЗпП України не застосовується до осіб, що
підлягають обов'язковому соціальному страхуванню відповідно до Закону.

Не відповідає
вимогам цивільно-процесуального законодавства рішення і в частині встановлення
розміру відшкодування судових витрат.

На підставі
викладеного, колегія приходить до висновку, що рішення підлягає скасуванню в
повному обсязі.

При цьому,
колегія позбавлена можливості постановити нове рішення в зв'язку з тим, що по
справі фактично приймав участь не Фонд соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України, а відділення
виконавчої   дирекції   Фонду
соціального   страхування   від
нещасних   випадків   на

3

виробництві і професійних захворювань України в м.Ізмаїл
та Ізмаїльському районі Одеської області,
як самосійна юридична особа згідно ст. 18 Закону.

Фонд соціального
страхування, як самостійна юридична особа згідно ст.15 Закону, про час та місце розгляду справи у встановленому
законом порядку взагалі не сповіщався.

В матеріалах справи відсутня довіреність Фонду на представлення його
інтересів відділенням. Представник відділення в апеляційній
інстанції підтвердив те, що в суді першої інстанції вони виступали як юридична
особа і представляли інтереси відділення.

За таких обставин
та відповідно до п.3 ч.1 ст.311 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд.

При новому
розгляді суду слід врахувати викладене, встановити належного відповідача по
справі і в залежності від цього правильно вирішити спір. При цьому врахувати,
що згідно редакції ч.3 ст.34 Закону, яка діяла на час виникнення правовідносин,
моральна (немайнова) шкода відшкодовується Фондом соціального страхування від
нещасних випадків при наявності відповідного висновку медичних органів.

Керуючись ст.303, п.5 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ВАТ „ЕК Одесаобленерго" в особі Ізмаїльських електричних мереж
задовольнити частково.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 листопада
2007р. скасувати.

Справу повернути на новий розгляд до суду першої
інстанції іншим складом суду.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності негайно, однак, може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на протязі 2-ох
місяців з дня її проголошення.