Справа № 22-1550/2008
Головуючий у 1-й інстанції: Шилова Л.М.
Категорія: 40                                  Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 листопада 2008
року       Колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Белінської І.М.
(головуючої),

Гайсюка О.В.,

Чорнобривець О.С.,

при секретарі - Ткач І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді справу за
апеляційною скаргою  редакції
загальнодержавного міжрегіонального суспільно-політичного тижневика
“Відомості-плюс” (далі - редакція тижневика “Відомості-плюс”) та товариства з
обмеженою відповідальністю “Видавничий дім - “Відомості-плюс” ( далі -ТОВ
“Видавничий дім “Відомості-плюс”) в особі їх представника Хащевацького А.П. на
рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда  від 10 червня 2008 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до редакції тижневика “Відомості-плюс”, ТОВ “Видавничий дім -
“Відомості-плюс”, ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2007 року
ОСОБА_1 звернувся до суду до редакції тижневика “Відомості- плюс”, журналістки
газети ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом
спростування відомостей, опублікованих у статті ( на російській мові)
“Экс-чиновник ОСОБА_1 нашел себе место возле нужников?” у 21-му номері газети
“Відомості-плюс” за 25 травня 2007 року.

Посилався на те, що
відпов ними особами”, тобто відповідачі безпідставно, з метою опорочити його
честь, гідність та ділову репутацію, поширили відомості про те, що начеб-то він
скоїв злочини - викрадення печатки та шахрайство.

Крім того, стаття містить
образливі для його честі та гідності, брутальні висловлювання, які також є
неправдивими, а саме- інформація про те, що “ОСОБА_1 нашел себе место возле
(извините) “параши” и якобы самолично возложил на себя миссию давать разрешения
на установление торговых палаток и биотуалетов. А это, по мнению людей ідачі
поширили щодо нього відомості, які не відповідають дійсності, порочать його
честь, гідність та ділову репутацію. Такими відомостями, зокрема, є неправдива
інформація про те, що начебто він, позивач, “практично викрав печатку з раніше
підвідомчого йому відомства та за допомогою “штампа” департаменту
муніципалітету укладає різні угоди з приват сведущих, скорее всего является
отличним источником нетрудовых доходов”.

Зважаючи на зазначені
обставини, просив суд зобов”язати відповідачів у запланованому найближчому
випуску тижневика “Відомості-плюс” опублікувати спростування викладених у
статті неправдивих відомостей  утому ж
місці шпальти та тим же шрифтом.

У жовтні 2007 року
уточнив зміст позовних вимог та просив визнати такими, що не відповідають
дійсності, порочать його честь, гідність та ділову репутацію зазначені вище
відомості, зобов”язати відповідачів опублікувати їх спростування та публічно
(через газету) вибачитись перед ним.

Рішенням Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 10 червня 2008 року позов задоволено частково.
Визнано такими, що не відповідають дійсності, порочать честь, гідність та
ділову репутацію позивача відомості, опубліковані у статті “Екс-чиновник
ОСОБА_1 знашов собі місце біля нужників?” , а саме: про те, що “… ОСОБА_1
практично викрав печатку із раніше підвідомчого йому відомства і з допомогою
“штампа” департаменту виконкому(!) укладає різноманітні угоди з приватними
особами” та , що “… ОСОБА_1.. нібито особисто поклав на себе місію надавати
дозвіл на встановлення торгівельних палаток і біотуалетів. А це, за думкою
людей знаючих, скоріше всього являється відмінним джерелом нетрудових доходів”
і зобов”язано редакцію та ТОВ “Видавничий дім “Відомості-плюс” опублікувати їх
спростування та вибачення перед позивачем.

В позові до журналістки
ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі
порушується питання про скасування рішення суду і про ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог з посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини,
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема,  зазначається, про те, поширені в статті
відомості, які визнані судом неправдивими та такими, що порочать честь,
гідність та ділову репутацію позивача, не містять ознак “явного злого умислу” з
боку відповідачів, а насправді є критичною оцінкою діяльності позивача, як  посадової особи, що не заборонено чинним
законодавством.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши  матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що підстави для скасування або зміни судового рішення відсутні.

Задовільняючи позов,
суд першої інстанції  встановив, що
редакція тижневика “Відомості-плюс” поширила у газеті неправдиві  відомості про те, що позивач, начебто, скоїв
незаконні діяння, які кваліфікуються як кримінальні злочини, чим опорочила
честь, гідність та ділову репутацію позивача, як публічної особи, відомого в
місті Кіровограді політика, депутата Кіровоградської обласної ради.
Встановлення такого факту стало підставою для застосування до відповідача
передбачених чинним законодавством засобів захисту порушених немайнових прав
позивача.

Такі висновки
грунтуються на повному та всебічному з”ясуванні судом обставин, що мають значення
для справи, належній оцінці доказів, правильному застосуванню норм
матеріального права.

Згідно із ч.3ст.277
ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною,
якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція
добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про
порушення цією особою, зокрема, норм діючого законодавства, вчинення будь-якої
іншої поведінки (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил
співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті
тощо), яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі
чи ділової репутації.

Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновку суду про недоведеність відповідачем правдивості
поширеної щодо позивача негативної інформації про вчинення ним кримінальних
діянь. Безпідставними є і доводи про те, що така інформація була отримана
відповідачем з іншого джерела або є дослівним відтворенням офіційних виступів
посадових осіб державних органів, організацій і об”єднань громадян, що
відповідно до ст.42 Закону України “Про друковані засоби масової інформації
(пресу) в Україні” могло би бути підставою для звільнення редакції, журналіста
від відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності,
принижують честь і гідність громадян, або являють собою зловживання свободою
друкованих засобів масової інформації і правами журналіста.

Суд першої інстанції
визнав неправдивими, такими, що не відповідають дійсності та порочать честь,
гідність та ділову репутацію позивача лише відомості в частині звинувачення
позивача у вчиненні кримінально караних діянь, а не оціночні судження редакції
щодо його діяльності як посадової особи, публічної людини, що, дійсно, законом
не заборонено, за винятком образи чи наклепу.

Навмисне нехтування
відповідачем питання правдивості чи неправдивості таких відомостей, характер
використаних мовних засобів, малюнку до статті, відсутність ( за повідомленням
відповідача) автора статті із зазначеним в газеті прізвищем та ім”ям свідчать
про наявність “явного злого умислу” редакції принизити честь, гідність та
ділову репутацію позивача як публічної людини за встановлених судом обставин.

Переглядаючи рішення
суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального права. Рішення суду є законним і
обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
ст..ст.303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
редакції загальнодержавного міжрегіонального суспільно-політичного тижневика
«Відомості-плюс» та ТОВ «Видавничий дім - «Відомості-плюс» відхилити, а рішення
Кіровського районного суду м.Кіровограда від 10 червня 2008 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання нею
законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:
Белінська І.М.

СУДДІ:
Гайсюк О.В.

Чорнобривець О.С.