Справа
№22-ц-1389  2008 р.                                       Головуючий у 1-й інстанції Ярошенко
-     27                                               Суддя-доповідач
е м                    У к р а ї н и
листопада  2008 року       колегія суддів  судової палати  у
цивільних  справах  Апеляційного
суду  Сумської   області
суддів             -
Кононенко О.Ю., Семеній Л.І.
з участю  секретаря судового засідання -  Чуприни В.І.
та осіб, які беруть участь у справі
- представників ОСОБА_1 -ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
розглянула у відкритому
судовому  засіданні  в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представників
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської
області  від 15 вересня  2008 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу;
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи -
приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_5,
Акціонерний комерційний банк «Форум» в особі Алчевської філії, про визнання
недійсним договору позички,
в с т а н о в и л а :
Рішенням
Охтирського міськрайонного суду Сумської області  від 15 вересня  2008 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_1 на її користь 250000 грн. боргу за договором позички від 23 лютого
2008 року, 1700 грн. повернення сплаченого судового збору та 30 грн. повернення
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В
апеляційній скарзі представники ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2  просять зазначене  рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4, а зустрічний  позов ОСОБА_1 задовольнити. При цьому
посилаються на порушення норм матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначають, що
оскільки назва договору, укладеного сторонами, не відповідає його змісту, то
договір є недійсним. Крім того, вказують, що в момент передачі грошей нотаріус
присутній не був, у зв'язку з чим факт передачі грошей не знайшов свого
підтвердження.

В
апеляційній скарзі також ставиться питання про скасування як незаконної ухвали
суду від 4 липня 2008 року  про відмову у
задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою
суду від 26 травня 2008 року, оскільки така ухвала окремо від рішення не
оскаржується.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1,  які підтримали доводи і вимоги апеляційної
скарги, пояснення ОСОБА_4 про залишення рішення без зміни, перевіривши рішення
в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Як вірно
встановлено судом першої інстанції, 23 лютого 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1
хоча і був укладений та нотаріально посвідчений договір позички, однак за його
умовами  ОСОБА_4 як позикодавець надала у
власність,   а ОСОБА_1, діючи як позичальник,
прийняв грошові кошти в сумі 250000 грн. строком на один місяць до 23 березня
2008 року, тобто останній зобов'язався повернути вказану суму в зазначений
термін (а.с.4).

Також у договорі
зазначено, що чоловік позикодавця ОСОБА_6 надав згоду дружині на позику
вказаної суми грошей ОСОБА_1

На підтвердження
факту отримання грошей ОСОБА_1 того ж дня надав ОСОБА_4 розписку (а.с.73).

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що хоча
договір, укладений між сторонами 23 лютого 2008 року, названо договором
«позички»,  однак фактично за своїм
змістом він є договором позики, так як виходячи з умов досягнутої між сторонами
згоди, саме з проханням на вчинення договору позики звернулись вони до
нотаріуса.

Відповідно до
ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі
ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума
не менше як у десять разів перевищує встановлений законом  розмір неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Як вбачається з
матеріалів справи, вказані вимоги були дотримані, оскільки сума позики була
передана позичальнику, на підтвердження чого останній надав розписку, договір
був укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально.

Оскільки у
визначений термін гроші не були повернуті, тому суд відповідно до ст.ст.1046,
1050 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову  ОСОБА_4

Доводи
апеляційної скарги  про те, що виходячи з
назви договору необхідно користуватись і відповідними  нормами права, є безпідставними.

Згідно з ч.1
ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована
на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору
за ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного
законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи
різних договорів (змішаний договір).

Таким чином,
норми права, якими слід керуватись, визначаються саме змістом договору, і та
обставина, що назва договору не відповідає його змісту, не є підставою для
визнання такого договору недійсним, оскільки зміст того договору, про що
сторони фактично домовились, тобто позики, не суперечить ні Цивільному кодексу
України, ні іншим актам цивільного законодавства, ні моральним засадам
суспільства. Доводи апеляційної скарги про протилежне були предметом судового
розгляду і обґрунтовано спростовані судом першої інстанції як безпідставні.

Крім того, в
матеріалах справи немає жодних доказів того, що письмовий договір чи розписка є
наслідком протиправних дій ОСОБА_4

Посилання в
апеляційній скарзі на те, що в момент передачі грошей нотаріус присутній не
був, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки факт передачі грошей
підтверджений іншими дослідженими по справі доказами.

Колегія суддів
також не вбачає підстав для скасування ухвали суду від 4 липня 2008 року  про відмову у задоволенні заяви про скасування
заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 26 травня 2008 року, так
як відмовивши  у задоволенні заяви про
скасування заходів забезпечення позову, цим самим, права та законні інтереси
ОСОБА_1 порушені не були, негативних наслідків щодо невиконання забезпечених
іпотекою, тобто тим нерухомим майном, на яке суд наклав арешт, кредитних
зобов'язань не встановлено.

Таким
чином, ці та інші доводи апеляційної скарги висновків суду про відмову в
задоволенні зустрічного позову та задоволення первісного позову не
спростовують, не містять посилань на такі порушення норм матеріального чи
процесуального  права, що б являлось
підставою для зміни чи скасування рішення, тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення, як законне й обґрунтоване, - залишити без зміни.

Керуючись ст.ст.
307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а
:

Апеляційну
скаргу представників ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення
Охтирського міськрайонного суду Сумської області  від 15 вересня  2008 року по даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно  і може
бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня її
проголошення  до Верховного Суду України.

Головуючий     -

Судді                  -