Справа № 22ц-510 2008 р.                                              Головуючий
44                                                                      Кіхтенко
апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12"
березня 2008 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                    Іваненка В.Д.

суддів                                Захарової
А.Ф.,  Качана О.В.

при
секретарі                   Шанауріній
І.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2007 р.
по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 до ОСОБА_1 за участю
третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору :
ОСОБА_5 та Бровахівської сільської ради про визнання права за позивачами на
користування криницею та зобов'язання відповідача про усунення перешкод у її
користуванні.

Вивчивши
матеріали справи,  вислухавши
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 ,  представника ОСОБА_4,  які заперечували на доводи апеляційної
скарги,  Бровахівського сільського
голову,  який вважав рішення суду
законним,  судова палата,  -

встановила:

В
вересні 2007 року ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання
права власності на нерухоме майно та усунення перешкод у користуванні нерухомим
майном.

Вказували,  що проживають в АДРЕСА_1. Напроти їх
домоволодінь через дорогу між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ще до
Великої Вітчизняної війни була викопана криниця,  - по межі господарств ОСОБА_6 і ОСОБА_7. Всі
навколишні сусіди нею користувались,  а коли
вона зруйнувалась ,  то давно нею ніхто
не користувався.

У 1972
році вони,  позивачі,  вирішили відновити криницю і за власний
рахунок і власними силами виготовили 16 бетонних кілець і навесні 1973 року
вичистили дану криницю,  замінили гнилий
дерев'яний зруб,  яким були викладені
стінки та бетонні кільця,  зробили
навколо криниці відмостку та цямрину.

Як майно
придбане внаслідок спільної праці громадян,
вважають цю криницю своєю спільною власністю. Так як дана криниця
знаходилася на межі господарств ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2) і ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1),  то з їх дозволу,  а потім і після їх смерті їх спадкоємці
користувались нею також. У такому порядку користувалися криницею близько 30 років.

У 1999
році після смерті сина ОСОБА_6 ОСОБА_8 у даному господарстві став проживати і з
сім'ю з невідомих причин ОСОБА_1,  який у 2002 році збудував на території даного
господарства собі новий будинок і хотів перекрити доступ до

криниці. За їх
зверненням до Бровахівської сільської ради 21.03.2002 року було прийнято
рішення про відгородження даної криниці так,
щоб була можливість для спільного користування нею. Деякий час так
користувались. А у 2006 році ОСОБА_1 без згоди позивачів вкинув у криницю
додаткові бетонні кільця,  поставив насос
для подачі води до будинку,  що ускладнило
їм забір води з криниці,  а потім зняв їх
відро,  закрив криницю металевою
решіткою,  чим повністю позбавив
можливості користуватись криницею як спільною власністю,  в зв'язку з чим вони змушені звернутись до
суду з даним позовом.

На
підставі наведеного ,   ст.  ст.
15,  16,  321,
328,  358,  392 ЦК
України,   ст.  ст.
17,  48 Закону України «Про
власність»,  просили визнати за
ними,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4,  право спільної сумісної
власності на криницю ,  розташовану по
АДРЕСА_1 між домоволодіннями АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2. Зобов'язати ОСОБА_1 усунути
перешкоди в користуванні ними їх спільною сумісною власністю шляхом демонтажу
металевої решітки та встановленого електричного насоса у криниці,  поклавши витрати по справі на відповідача.

В грудні
2007 року представник позивачів в інтересах довірителів змінив позовні вимоги і
просив визнати за позивачами право користування спірною криницею і зобов'язати ОСОБА_1 усунути
перешкоди в користуванні криницею шляхом демонтажу металевої решітки та
встановленого електричного насоса у криниці.

Рішенням
Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2007
року позов задоволено.

Визнано
за ОСОБА_2,  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право
користування криницею,  розташованою по
АДРЕСА_1,  що знаходиться між земельними
ділянками будинковолодінь за АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2.

Зобов'язано
ОСОБА_1 усунути
перешкоди в користуванні ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 вказаною
криницею шляхом демонтажу металевої решітки з криниці та встановленого
електричного насоса у криниці протягом 10 днів після дня вступу даного рішення
в законну силу.

При
ухиленні ОСОБА_1
виконати рішення суду про зобов'язання усунути вказані перешкоди до вказаного
судом строку,  покладено дану роботу на
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
по їх згоді,  з послідуючим
стягненням витрат за проведену роботу.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2,  ОСОБА_3  та ОСОБА_4 понесені ними судові     витрати в сумі 81 грн.

В
апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1 просить
його скасувати як таке,  що постановлене
з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове
рішення,  яким повністю відмовити
позивачам у задоволенні позовних вимог.

Обговоривши
матеріали справи,  судова палата
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
до задоволення.

Судом
встановлено,  що ще до 1941 року між
господарствами АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 по АДРЕСА_1 жителями вулиці було побудовано
криницю,  якою до 2006 року користувалися
жителі вулиці,  в тому числі і
позивачі,  вкладаючи працю і кошти,  про що підтвердили в суді свідки ОСОБА_9,  ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,  сільський голова
ОСОБА_12

Відповідач
ОСОБА_1,  якому на законних підставах за
рішенням виконкому Бровахівської сільської ради № 31 від 04.06.1999 року було
наділено земельну ділянку,  розміром 0,
57 га по АДРЕСА_2,  на якій він побудував
жилий будинок з господарськими спорудами ( ар. спр. 14 і 79),  у 2006 році без будь-яких прав закрив доступ
до криниці,  перешкоджаючи позивачам в
користуванні нею.

З
матеріалів справи вбачається,  що до ОСОБА_1 по АДРЕСА_2
проживав ОСОБА_8,  у власності якого   був будинок з господарськими

спорудами. Після
його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в господарстві залишилася співмешканка ОСОБА_10,  яку згодом забрала до себе на постійне
проживання дочка ОСОБА_11,  в зв'язку з
чим ОСОБА_10  звернулася до виконкому Бровахівської
сільради з заявою від 04.05.1999 року ліквідувати господарство № 170 ( під цим
номером було зареєстровано господарство ОСОБА_8). Виконком сільради,  враховуючи висновок комісії про те,  що будівлі в аварійному стані та непридатні
до житла,  прийняв рішення про ліквідацію
даного господарства. Пізніше ця земельна ділянка була виділена ОСОБА_1,  про що вище зазначено.

Криниця,  про яку йде спір,  знаходиться на межі двох господарств - по
АДРЕСА_2 (тепер власник ОСОБА_1 ,  а був
ОСОБА_8) і АДРЕСА_1,  власником якого був
ОСОБА_7,  навіть більше в бік останнього.
В господарстві ОСОБА_7,  який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 на сьогоднішній день проживає його співмешканка ОСОБА_5,  за якорю здійснює догляд сім'я ОСОБА_1 (ар.
спр. 52).

Встановлено,  що ніякого договору купівлі-продажу по
АДРЕСА_2 не було. Вбачається,  що у
1972-1973 роках ОСОБА_6 і ОСОБА_7 Разом з іншими мешканцями вулиці Молодіжна в
с.  Бровахи відремонтували за свої кошти
і своєю працею спірну нині криницю,  якою
потім користувались майже всі мешканці.

У 2002
році ОСОБА_1
побудувавши собі будинок по АДРЕСА_2,  і
хотів загородити своє подвір'я так,  щоб
перекрити людям доступ до криниці. Позивачі по справі звернулися до
Бровахівської сільради за захистом своїх прав і рішенням останньої від
21.03.2002 року було доручено інженеру-землеупоряднику відділу земельних
ресурсів ОСОБА_11  вигородити криницю для
спільного користування ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4,  ОСОБА_1,  спадкоємців ОСОБА_7 ( ар. спр. 11).

Таким
чином,  спірна криниця не є власністю ОСОБА_1 і його сім'ї,  тому правильно суд визнав незаконними дії
відповідача щодо встановлення перешкод позивачам у користуванні вказаною
криницею. Проведення відповідачем ремонту даної криниці ще не вказує на набуття
ним права власності на неї,  тим
більше,  що такий ремонт,  як встановлено,  проведений у жовтні 2006 року,  тобто після того,  як рішенням сесії сільської ради від
13.07.2006 року заборонено було проводити ремонт без згоди всіх сторін (ар.
спр. 14).

Виходячи
з наведеного,  суд,  на думку судової палати,  з посиланням на  ст.
401 ЦК України обґрунтовано задовольнив позовні вимоги,  визнавши за позивачами право користування
спірною криницею і зобов'язавши ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні нею
шляхом демонтажу металевої решітки з криниці та встановленого електричного
насоса.

Рішення
суду відповідає зібраним доказам,
вимогам закону і підстав для його зміни чи скасування та задоволення
апеляційної скарги,  - не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  308, 314 ЦПК України,  судова палата,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Корсунь-Шевченківського районного суду від 27 грудня 2007 року,  - залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена до Верховного Суду України на протязі двомісячного строку.