Справа № 2-654/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

22 вересня
2008 року
м.Мена                              Менський районний суд Чернігівської області

в складі:  головуючого - судді                              Кухти В.О.

при секретарях
Корюковець П.Д.,

Зубкович
Н.Ф.

розглянувши у відкритому  судовому засіданні в приміщенні суду в м.
Мена цивільну справу за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ВАТ «Українська страхова
компанія «Дженералі гарант», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 про стягнення шкоди завданої
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В с т а н о в и в :

У квітні 2008
року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ВАТ «Українська страхова компанія
«Дженералі гарант» про стягнення страхового відшкодування за шкоду пов'язану зі
смертю потерпілого. В
обґрунтування позовних вимог повідомила, що вироком суду ОСОБА_3 визнано винним
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України внаслідок якого загинув
її брат ОСОБА_4. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована
відповідачем. У зв'язку з цим просить стягнути 51000 гривень за шкоду заподіяну
життю і здоров'ю її брата.

17.07.2008 року
Менським районним судом винесене заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені
в повному обсязі. Ухвалою суду від 22.08.2008 року заочне рішення було
скасоване і справу призначено до розгляду.

У липні 2008
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ВАТ «Українська страхова компанія
«Дженералі гарант» і просить визнати бездіяльність відповідача по невиплаті
відшкодування неправомірною та стягнути страхове відшкодування за загибель
сина. В обґрунтування позовних вимог повідомила, що ОСОБА_4 був її сином, тому
вищезазначеним злочином їй було заподіяно моральну та майнову шкоду. У зв'язку
з цим просить стягнути з відповідача, який є страховиком ОСОБА_3, страхове
відшкодування в тому числі і моральну шкоду у сумі 51000 гривень.

Ухвалою суду від
03.09.2008 року дані позовні вимоги були об'єднані в одне провадження.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_2, яка також за довіреністю представляла інтереси
ОСОБА_5, підтримала їх позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві та додала, що позовні вимоги вони мають виключно до відповідача,
до     ОСОБА_3 жодних вимог не заявляють
і не хочуть щоб він відшкодовував їм шкоду.

Представник
відповідача позов не визнав частково. Послався на те, що 51000 гривень це ліміт
відповідальності страховика, а не сума, яка безумовно підлягає виплаті; право
на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого, мають
особи, які знаходились на утриманні потерпілого та особи, які взяли на себе
витрати на поховання, а позивачами не надані докази, що позивачі знаходились на
утриманні ОСОБА_4, та не підтверджені витрати на поховання. Одночасно
відповідач погодився, що позивачам заподіяна моральна шкода, і у цій частині
він не заперечує позовні вимоги, а у питанні визначення розміру відшкодування
моральної шкоди покладається на розсуд суду.

Третя особа, що
не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим про час і місце
розгляду справи.

Заслухавши
позивачку ОСОБА_2 та представника відповідача, а також дослідивши матеріали
справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вироком
Корюківського районного суду Чернігівської області від 12.02.2008 року
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 2107
номерний знак НОМЕР_1, порушив правила безпеки дорожнього руху та скоїв
зіткнення з ОСОБА_4 внаслідок якого той помер. У цьому ж вироку потерпілою
зазначена сестра загиблого ОСОБА_4 - ОСОБА_2 і те, що ОСОБА_3 відшкодував їй
витрати, які вона понесла при похованні брата.

Згідно свідоцтва
про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 його матір'ю є ОСОБА_5.

Полісом
№ВА/1891810 підтверджується, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3
застрахована відповідачем з 01.09.2007 року по 31.08.2008 року. Забезпечений
транспортний засіб автомобіль ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_1.

Таким чином
страховий випадок настав під час дії договору і страхове відшкодування підлягає
стягненню на користь позивачів.

Вирішуючи
питання про розмір відшкодування та правомірність його невиплати відповідачем
суд керується Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон),
оскільки він є спеціальною нормою, яка регулює дані правовідносини.

Згідно ст.27
Закону право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю
потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи,
які взяли на себе витрати з поховання.

Частиною 3
статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що до членів сім'ї, які вважаються такими, що були
на утриманні померлого годувальника, відносяться непрацездатні члени сім'ї,
якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника та одержували від померлого
годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до
існування.

Позивачами не
надано доказів стосовно перебування ними на утриманні померлого та доказів, що
такі документи надавалися відповідачу, тому суд не може визнати протиправною
невиплату страхового відшкодування відповідачем.

Проте згідно
ст.23 Закону шкодою заподіяною життю та здоров'ю потерпілого є в тому числі
моральна шкода пов'язана із смертю потерпілого. Статтею 22 Закону передбачено,
що потерпілому відшкодовується моральна шкода передбачена пунктами 1, 2 частини
2 ст.23 Цивільного кодексу України при цьому страховик відшкодовує не більше
ніж 5 % ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 Закону, тобто не більше 2550 гривень
на одного потерпілого.

Оскільки позивачам завдано моральну
шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку
з протиправною поведінкою щодо членів її сім'ї чи близьких родичів, тобто
передбачена пунктом 2 частини 2 ст.23 Цивільного кодексу України то вона
підлягає відшкодуванню відповідачем у межах визначеного Законом ліміту.

При визначені розміру грошового
відшкодування моральної шкоди судом враховується характер правопорушення,
глибина душевних та фізичних страждань потерпілих. Виходячи з засад розумності,
справедливості та виваженості суд приходить до висновку, що розмір моральної
шкоди, завданої позивачам перевищує ліміт відповідальності страховика, але
враховуючи принцип диспозитивності та те, що позивачі заперечують проти
стягнення відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3, а ВАТ «Українська страхова
компанія «Дженералі гарант» є належним відповідачем в межах встановлених
Законом, вважає що стягнення необхідно провести з відповідача у розмірі ліміту
його відповідальності.

Згідно ст.ст.
81, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню на користь держави
пропорційно задоволених вимог, а витрати на правову допомогу підлягають
стягненню на користь ОСОБА_5, яка їх понесла.

Виходячи з
наведеного, керуючись ст.22, 23, 27 Закону України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,
ст.23 Цивільного кодексу України,  ст.
ст. 60, 64, 213 - 218 ЦПК України,  -

Вирішив:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі гарант»
задовольнити частково.

Стягнути з ВАТ
«Українська страхова компанія «Дженералі гарант» на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду у сумі 2550 гривень.

Стягнути з ВАТ
«Українська страхова компанія «Дженералі гарант» на користь ОСОБА_2 моральну
шкоду у сумі 2550 гривень.

Стягнути з ВАТ
«Українська страхова компанія «Дженералі гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на
правову допомогу в сумі 250 гривень.

Стягнути з ВАТ
«Українська страхова компанія «Дженералі гарант» судовий збір у сумі 51 гривня
в місцевий бюджет м.Мена на р/р 0277, МФО 853592, код 22090100 УДК в
Чернігівській області та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи у сумі 30 гривень.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Менський
районний суд, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом
десяти днів з дня проголошення рішення суду та подачі апеляційної скарги
протягом двадцяти днів, після подання заяви про апеляційне оскарження
рішення.

Суддя                                                                                                                              В.О.Кухта