Справа № 2-6423/2008 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

(заочне)

3 листопада 2008
року       Білоцерківський міськрайонний
суд Київської області

в складі
головуючого- судді  Закаблук О.В.,

при секретарі            Балацькій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 справу за
позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2, про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з даним позовом , посилаючись на те, що вона згідно договору
купівлі - продажу від 11.12.2007 року являється
власником  житлового приміщення -
11/25 частин квартири АДРЕСА_1, до яких відноситься  житлова кімната площею 17,9 кв.м., з
підсобними приміщеннями та яким присвоєно номер квартира 25-а.

В квартирі  зареєстровані, але не проживають  більше шести місяців відповідач по справі
ОСОБА_2 бувша власниця квартири та її малолітній син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.  Відповідачка  до укладення договору купівлі-продажу
виселилась з квартири позивачки разом з сином, забрала свої речі, постійно
проживає в м.Узин Білоцерківського району зі своїм чоловіком та малолітнім
сином, однак не бажає в добровільному порядку знятись з реєстрації в квартирі
позивачки, внаслідок чого позивачці створюються труднощі в користуванні житлом,
так як вона змушена оплачувати комунальні послуги за відповідачку та її сина. Вважає,
що відповідачка разом з малолітнім сином втратили право користуватись житлом,
так як не проживають в квартирі строк більше
шести місяців, а тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні
позивачка підтримала заявлений позов, суду пояснила, о малолітній син
відповідачки являється власником житла в м.Узин, де проживає разом з
відповідачкою. Відповідачка зі згоди опікунської ради, так як малолітній був
забезпечений житлом, уклала з позивачкою договір купівлі-продажу частини
квартири, в якій в даний час і проживає позивачка, однак з реєстрації в
квартирі, яку продала, не знялась, а тому вона звернулась до суду з названим
позовом, який просить задовольнити та позбавити відповідачку  права користуватись належною їй квартирою,
чим будуть усунені перешкоди в користуванні належним позивачці майном.

Відповідачка  ОСОБА_2, повідомлена телеграфом про час і
місце розгляду справи, до суду не з»явилась, причини неявки суду не повідомила,
а тому суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів у
відсутність відповідача, заочно.

Заслухавши  позивачку, оглянувши та  дослідивши матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає  до
задоволення по таким підставам.

Так, в судовому  засіданні достовірно встановлено, що
позивачка  ОСОБА_1на  підставі договору купівлі-продажу  від 11.12.2007  року, який укладений між нею та
відповідачкою,  являється власницею 11/25
частини житлової квартири АДРЕСА_1, де і проживає. Квартира складається з
однієї житлової кімнати загальною площею 17,9 кв.м. та підсобних приміщень та
їй привласнено № 25-а. Відповідачка  по
справі  ОСОБА_2 являється  колишньою
власницею квартири, зареєстрована в ній разом з малолітнім сином
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2,  в добровільному
порядку звільнила  житло ще до продажу
частини квартири, проживає разом з сином в іншому житлі, однак в добровільному
порядку не бажає знятись з реєстрації  в
квартирі позивачки, чим створюються перешкоди ОСОБА_1 вільному та
безперешкодному користуванні своєю власністю, так як власниця повинна
сплачувати комунальні платежі за зареєстрованих в її житлі мешканців, які в
дійсності не користуються приміщенням, і в якому не  проживають строк більше  шести місяців.

Вищенаведене підтверджується
окрім показань позивачки, договором купівлі-продажу квартири від 11.12.2007
року, звідки вбачається що ОСОБА_2 та її чоловік  ОСОБА_4, які діяли в інтересах малолітнього
сина ОСОБА_3, продали, а позивачка ОСОБА_1купила сорок чотири сотих частини
квартири АДРЕСА_1.

З рішення опікунської ради
виконкому Узинської сміськради від 09.11.2007 року

№ 39 вбачається, що вони надали дозвіл
на відчудження частини приватизованої квартири на ім»я неповнолітньої
дитини, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто малолітній ОСОБА_3 був обдарований  бабою, ОСОБА_5 та має у власності квартиру
АДРЕСА_2, тобто за адресою, де в даний час проживає відповідачка, що також
підтверджується телеграфним повідомленням на ім.»я відповідачки, де зазначено,
що телеграма вручена за названою адресою відповідачці ОСОБА_2 особисто.

З довідки Білоцерківського
ЖЕК № 6  від 0-5.09.2008 року № 2286
вбачається, що  позивачка ОСОБА_1
являється власником  квартири № 25-а по
вул.Тімірязєва,8 в м.Біла Церква, та в квартирі позивачки зареєстровані колишня
мешканка ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 з 20.03.2007 року, що також підтверджується
технічним паспортом Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації
від 27.04.2007 року.

Проаналізувавши надані
докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідачка ОСОБА_2
зареєстрована разом з малолітнім сином ОСОБА_3
в квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності позивачці
ОСОБА_1, однак  без поважних причин строк
понад 6 місяців не користується житлом позивачки, чим створює перешкоди у
вільному користуванні житлом власнику, яка сплачує комунальні послуги за
користування житлом в залежності від кількості зареєстрованих, а тому  позов обґрунтований, підлягає до задоволення,
відповідачку слід визнати такою, що втратила право на користування житлом
позивачки, чим будуть усунені перешкоди у вільному користуванні власністю,
житловою квартирою з боку позивачки.

Позов підлягає до
задоволення на підставі ст.71 ЖК України, згідно якої за тимчасово
відсутніми  наймачами житлове приміщення
зберігається  на протязі 6 місяцяв.

Згідно ст.72 ЖК України
визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням  проводиться в судовому порядку.

Згідно ст.317 ЦК України
право власності являє собою право на володіння, користування та розпорядження
майном , причому відповідно до Конституції України, ст.48 Закону України
"Про власність" та ст.387 ЦК України захист права власності
забезпечується державою.

Згідно ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном, тобто вимагати поновлення його
порушеного права власності.

Відповідно до ст.150,155
ЖК України  громадяни, які мають у
приватній власності  квартиру, мають
право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до вимог ст.29
ч.4 ЦК України місцем проживання
фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків,
а тому позов підлягає до задоволення повністю, малолітнього ОСОБА_3,  який не досяг віку 10 років та місцем якого
являється місце проживання відповідачки, матері ОСОБА_2, слід визнати разом

з відповідачкою таким, що втратив право користування  житлом позивачки.

Позивачка  звільнена від сплати судового збору.

На підставі
вищенаведеного, керуючись  ст.ст.71,72,
150,155 ЖК України, ст.ст.29, 317, 391 ЦК України, ст.48 Закону України
"Про власність"  та
ст.ст.10,60,61, 74, 208,209,213, 214,215,224-226 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати  ОСОБА_2
та ОСОБА_3 такими, що втратили
право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Судові витрати в сумі 8 грн.50 коп.
стягнути з ОСОБА_2 на рахунок держави.

Заочне рішення може
бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою
ОСОБА_2  яка може бути подана до
Білоцерківського міськрайонного суду протягом 10 днів з часу отримання копії
рішення.

Суддя:    ___________________
Закаблук О.В.