справа № 2-84/2008
Рішення

Іменем України

6 травня 2008  року
Козельщинський
районний суд Полтавської області                                                                 в складі:
головуючого-голови суду  - Самосьонок
В.М.

при
секретарі - Шуліка Л.Г.

з
участю:  ОСОБА_1 ОСОБА_3., ОСОБА_2.,

ОСОБА_4.,
ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт
Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання договору
про довічне утримання недійсним», -

встановив:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулась в районний суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2. і прохала
визнати недійсним договір про довічне утримання між нею і ОСОБА_2. і стягнути з
ОСОБА_2. на її користь 2975 грн.18 коп. і судові витрати, а разом 3256 грн. 18
коп.

В позові  зазначала, що вона з чоловіком  перебували в Росії. В другій половині 2006
року відповідачка неодноразово зверталась до неї з проханням переїхати в її
будинок і доглядати її, і повідомила, що склала на її ім'я заповіт. Вказаний
заповіт по приїзду вона, відповідачка, передала їй. Фактично вона, позивачка,
вважала, що бере на себе обов'язок по догляду та довічному утриманні ОСОБА_2.,
тому між ними відбувся усний договір про довічне утримання.  Для реєстрації в будинку відповідачки в
сільській раді запропонували укласти договір найму житла на 10 років, що нею і
відповідачкою було зроблено. На пропозицію зробити ремонт в будинку
відповідачка погодилася і вона закупивши матеріали за власні кошти здійснила
слідуючі роботи в будинку і поза будинком, а саме: заміна електропроводу на
суму 584 грн.50 коп., провела каналізацію на суму 584 грн. 50 коп., зробила
ремонт стін, стелі, поміняла обої,
пофарбувала вікна і двері на суму 702 грн.80 коп., частково замінила
покриття підлоги і плінтуси на суму 388 грн. 38 коп., покрила двір бетонними
плитами на суму 665 грн., відремонтувала вуличну  водоколонку на суму 227 грн., а всього
витратила кошти на суму 2975 грн.18 коп.

Після закінчення
ремонту відносини з відповідачкою погіршились і виникали сварки між ними. Вони
з чоловіком купили будинок і переїхали проживати в цей будинок. Домовившись з
відповідачкою про її довічне утримання вона розраховувала, що не буде порушено
інтересів сторін, а відповідачка не виконала умови договору чим завдала їй
матеріальні збитки. У 2008 році вона, позивачка, знялась з реєстрації в будинку
ОСОБА_2. Відповідачка ввела її в оману коли давала згоду на вселення та ремонт
будинку не повідомивши, що має намір розірвати договір про довічне утримання.
Про те, що вказана категорія договору повинна укладатись в письмовій формі і
нотаріально посвідчуватись вона не знала і вважала достатнім заповіту. Вона
допустила помилку яка тягне за собою визнання договору про довічне утримання
відповідачем недійсним.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримувала і пояснила, що вона вважала
наявність заповіту достатньою підставою для утримання своєї бабусі -
відповідачки. Але, поскільки без договору найму житла її не реєстрували в
будинку відповідачки, вона уклала договір найму житла. Вона доглядала за
відповідачкою, доглядала огород, випасала худобу і понесла значні витрати на
ремонт будинку. Відповідачка давала згоду на ремонт будинку, тому прохала її
позов задоволити.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов не визнала і пояснила,  що
вона дійсно склала заповіт на онуку і запросила її переїхати до неї, поскільки
в той час хворіла. Згоди на ремонт не давала, однак позивачка прохала зробити
ремонт, поскільки у неї мала дитина і будуть приходити лікарі в будинок.
Будинок у неї старий, але був охайний і доглянутий. Ніякого договору про
довічне утримання вона не укладала і не мала наміру укладати, поскільки вона
склала заповіт на позивачку 10 років тому. Прохала в позові відмовити.

Представник
відповідачки ОСОБА_5 позов не визнала і пояснила, що позивачка була
зареєстрована в будинку ОСОБА_2. згідно договору найму житла і договір
довічного утримання відсутній.

Представник
відповідача ОСОБА_4 позов не визнала і пояснила, що ОСОБА_2. згоди на ремонт не
давала і як такого договору про довічне утримання не існує, поскільки такі види
договорів укладаються в письмовій формі підлягають нотаріальному посвідченню і
реєстрації. На час проживання позивачки існував договір найму житла.

Суд, вислухавши
сторони, свідка ОСОБА_6 дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

Із товарних
чеків і квитанцій вбачається, що в грудні 2006 року в ПП «Пожитько» і ПП
«Касумов» придбавався будівельний матеріал.

Згідно заповіту
від 18.03.1998 року ОСОБА_2. заповідала на випадок своєї смерті все майно
ОСОБА_1

Із договору від
25 грудня 2006 року вбачається, що ОСОБА_2. і ОСОБА_1 уклали договір найму
житлової кімнати площею 15 кв.м на 10 років безоплатно в будинку по АДРЕСА_1

Відповідно до ст.638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Відповідно до
ст.640ч.3 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації є укладений з моменту його нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і
державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно ст.744 ЦК
України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона передає другій
стороні у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме
майно або рухоме майно, яке має значну цінність, в замін чого набувач
зобов'язується забезпечувати відповідача утриманням та доглядом довічно.

Відповідно до
ст.745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному посвідченню,
а щодо нерухомого майна підлягає державній реєстрації.

Судом
встановлено, що на період проживання позивачки ОСОБА_1 в будинку відповідачки
між ними було укладено договір найму житла.

Договір
довічного утримання відповідно до вимог ст.745 ЦК України між сторонами не
укладався. Усна форма такого виду договору і його укладання законом не
передбачена, тому суд вважає, що позивачка не довела в суді існування договору
довічного утримання, істотні умови договору сторонами не обумовлювались, тому
не підлягає розірванню договір, який не існував на час проживання позивачки в
будинку відповідачки, тому в позові повинно бути відмовлено.

Поскільки
відсутній договір довічного утримання належно оформлений і зареєстрований, тому
не підлягають задоволенню і вимоги позивача про відшкодування збитків, поскільки
на час проживання позивачки в будинку відповідачки є договір найму житла.

Суд не бере до
уваги доводи позивачки в тій частині, що вона вважала заповіт договір довічного
утримання, поскільки відповідно заповіту після смерті відповідачки вона б набула
право на спадкове майно.

Суд також не
бере до уваги доводи позивачки, що її відповідачка ввела в оману, напроти
відповідачка довела до відома свій заповіт позивачці,  в якому зазначено момент переходу права
власності до позивачки - після смерті спадкодавця.

Те, що між
сторонами не існувало домовленості про довічне утримання свідчать і показання
свідка ОСОБА_6. про те, що вона як соціальний працівник обслуговувала одиноку
відповідачку в період проживання ОСОБА_1 в будинку.

Судові витрати
відповідачки не підлягають стягненню, поскільки нею не заявлялись самостійні
позовні вимоги.

З врахуванням
викладеного, керуючись ст.ст.638, 640ч.3, 744, 745 ЦК України, ст.ст. 10, 15,
215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_1
до ОСОБА_2 «про визнання договору про довічне утримання недійсним і стягнення
матеріальних збитків недійсним» відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення може
бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення рішення.

Апеляційна
скарга може бути подана в апеляційний суд Полтавської області через
Козельщинський районний суд протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Головуючий:                                           підпис:

Голова

Козельщинського районного суду:                                                            В.М.Самосьонок