Справа № 2 -20
2008 р.                                                                                                                        Копія:
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

01 липня 2008 року Гадяцький районний суд
Полтавської області в складі:

головуючої судді                   Заколодяжної О.А.

при секретарі                          Жила Г.І.

з участю представника позивачки - адвоката ОСОБА_4

та представника відповідачки - адвоката  ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадячі
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

стягнення боргу за договором позики, -

В с т а н о в и в:

До суду
звернулась ОСОБА_1  з позовною заявою до
ОСОБА_2 про стягнення  суми  позики в розмірі   25000 грн.,
відсотків   від простроченої суми
грошового зобов»язання в розмірі  106
грн. 86 коп.,  понесені нею витрати за
надання правової допомоги в розмірі 100 грн.
та  судові витрати  в сумі 280 грн.

У своїй
позовній заяві позивачка вказує, що 21.01.2007 року вона позичила ОСОБА_2  грошові кошти в сумі 25 000 грн. строком до
30 червня 2007 року, про що остання надала розписку, але у зазначений  строк ОСОБА_2 гроші не повернула,  на неодноразові нагадування позивачки  про повернення суми позики не реагує,  ухиляється від виконання свого зобов»язання,
тому ОСОБА_1змушена була звернутися до суду з даною позовною заявою.

В
судовому засіданні позивачка  ОСОБА_1
змінила  свої позовні вимоги,
відмовившись  від стягнення з ОСОБА_2
відсотків  від простроченої суми
грошового зобов»язання в розмірі  106
грн. 86 коп., в іншій частині позовні вимоги підтримала, просила суд
стягнути  на її користь з ОСОБА_2  суму
позики в розмірі 25 000 грн.,
понесені нею витрати за надання правової допомоги  в сумі 100 грн. та  судові витрати  в сумі 280 грн.

Відповідачка
ОСОБА_2позовні вимоги позивачки не визнала, суду пояснила, що розписку про
позику  вона змушена була написати  в зв'язку з тим, що дочка позивачки  - ОСОБА_5. наклала  арешт на автомобіль, який на праві власності
належав її синові -  ОСОБА_6  і він не мав можливості його продати і лише
після того як вона написала розписку, був знятий арешт з автомобіля, просила
суд позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Суд
заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення  зі слідуючих підстав.

Відповідно
до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає
у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти, а позичальник
зобов»язується повернути  позикодавцеві
таку ж суму грошових коштів ( суму позики). Договір позики є укладеним з  моменту передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно
ч.2  ст. 1047 ЦК України  на підтвердження укладення договору позики та
його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної
кількості речей.

21.01.2007 року  ОСОБА_1передала  в позику
ОСОБА_2грошові кошти в сумі 25 000 грн., а остання зобов»язалась  повернути
суму позики до 30.06.2007 року, що підтверджується розпискою даною
ОСОБА_2 від 21.01.2007 року.

Відповідно
до  ст. 1050 ЦК України якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно
до ст. 625 ЦК України.

З
матеріалів справи вбачається, щоОСОБА_2своє зобов»язання щодо повернення
грошових коштів  позивачці не виконала,
її посилання  на те, що вона не брала
зазначені грошові кошти у ОСОБА_1 спростовуються  як розпискою написаною нею 21.01.2007 року
власноручно, так і показаннями
свідків  ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які
підтвердили факт передачі грошей.

Таким
чином судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існують цивільні
правовідносини. В зв”язку з невиконанням ОСОБА_2зобов”язання пов”язаного із
поверненням суми позики порушуються майнові права ОСОБА_1 і тому  з відповідачки необхідно стягнути на користь
позивачки ОСОБА_1 суму  позики в розмірі   25000 грн.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує
з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому
суд вважає , що з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1необхідно стягнути витрати здійснені нею по сплаті судового збору  в розмірі 250
( двісті п'ятдесять) гривень, витрати на інформаційно-технічне
забезпечення в розмірі 30 ( тридцять) гривень та витрати за надання правової
допомоги в розмірі 100 ( сто ) гривень.

Керуючись
ст.ст.1046, 1047,1050 ЦК України, ст.ст.10,60,80,88,213,215,218, ЦПК
України, суд-,

В И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги  ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1    за договором позики  25000 ( двадцять п»ять тисяч) гривнів,
витрати по сплаті судового збору  в
розмірі 250  ( двісті п'ятдесять)
гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 ( тридцять)
гривень та витрати за надання правової допомоги в розмірі 100 ( сто ) гривень.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду
через Гадяцький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Головуюча:
підпис

Копія:
вірно

Суддя
Гадяцького

районного суду
О.А.Заколодяжна