Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем       України

19 лютого 2008 року Заставнівський
районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого - судді -
Остаповича В.І.

при секретарі -  Задорожняк О.М.

з участю позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

предстаника відповідача - Скобунової
Тетяни Іллівни

представника відповідача - Глушківського
Юрія Васильовича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2
до Заставнівської центральної раонної лікарні, Головного Управління Державного
казначейства України в Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачки звернулися до суду з тих
підстав, що в ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 в Заставнівській районній лікарні
Чернівецької області народила доньку ОСОБА_3, яка зовнішністю, а в подальшому
тілобудовою  значно відрізнялася від її
старшої доньки і не була схожа на неї (ОСОБА_1) та її чоловіка.

Останній дитину своєю не признав, був
переконаний, що молодша донька
народжена не від нього, а вона (ОСОБА_1) порушила подружню вірність. По
цій причині її (ОСОБА_1) стосунки з чоловіком вкрай погіршилися, він став
зловживати спиртним, на грунті ревнощів вчиняв систематичні скандали бійки. Все
це продовжувалося на протязі 18 років до самої смерті чоловіка, який помер в
1980 році у віці 50 років.

17 лютого 2007 року її старша
донька  ОСОБА_4яка працює в
Заставнівській ЦРЛ повідомила її, що при проходженні медогляду вона звернула
увагу на   мешканку с.Веренчанка
Заставнівського району Чернівецької області ОСОБА_2, яка була  надзвичайно схожа на неї (ОСОБА_4) і дата
народження  якої співпадала з датою
народження молодшої доньки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1

На підставі цього у позивачок виникла підозра
в тому. Що під час пологів відбулася заміна новонародженних і фактично її
(ОСОБА_1) рідною донькою є  ОСОБА_2, в  той час як
фактичною матір'ю ОСОБА_3 є мешканка с.Веренчанка ОСОБА_8, яка також
народила дівчинку ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проведена 05.12.2006 року судово-медична
молекулярно- генетична експертиза ДНК крові позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2
встановила з вірогідністю 99,93% . що вони є
біологічною матір'ю та донькою.

Враховуючи ті душевні страждання,
які вона пережила з 1962 року, коли її чоловік, її рідні, близьке та дальне
оточення вважали, що вона, будучи заміжньою жінкою нагуляла дитину, порушивши
подружню вірність, коли впав її авторитет
як чесної, порядної дружини та матері, її  переживання з приводу долі старшої доньки,
яка із-за поганої слави матері могла не вийти заміж, її фізичні та моральні
страждання від  втрати кохання і поваги
чоловіка, який з моменту народження
молодшої доньки фактично знущався з неї (дружини), вона просить стягнути
з Заставнівської ЦРЛ  на її користь
моральну шкоду в сумі 250000 грн. та судові витрати по справі.

Позивачка ОСОБА_2 вказала, що дитинство її було безрадісним та голодним. З
вини працівників Заставнівської ЦРЛ вона була позбавленна  батьківської любові та турботи,переносила
моральні та фізичні страждання, тому також просить стягнути з  Заставнівської ЦРЛ моральну шкоду на її
користь в сумі 250000 грн.

В судовому  засіданні позивачка на позивачі наполягали,
обгрунтували його вищенаведеним.

Представники відповідача
позову не визнали і стверджували, що
позивачками не подано жодних доказів
правонаступництва  відповідача та
Заставнівської ЦРЛ Чернівецької області Української РСР, яка існувала в 1962р.
Крім того в свідоцтвах про народження ОСОБА_2 і ОСОБА_5 вказані різні дати
та  місце народження.

Вислухавши сторони та свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов
слідуючого.

Згідно ч.3ст.10 ЦПК
України  кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.5 ЦК
України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у
часі, крім випадків, колди він пом*якшує або скасовує цивільну відповідальність
особи.

З свідоцьких показів ОСОБА_6, яка стверджувала, що в 1962р  працювала акушеркою в пологовому відділені
Заставнівської ЦРЛ  вбачається, що в той
час організація роботи пологового відділення була  такою, що не виключала  самовільного доступу матерів до  дитячої палати, а це в  свою чергу не виключало можливість заміни
дітей, як працівниками лікарні так і самими матерями.

Свідок ОСОБА_4 - донька
позивачки ОСОБА_1 дала покази аналогічні показам матері.

З свідчень про народження  ОСОБА_3
та ОСОБА_7 вбачається, що перша народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 місце народженя-
м.Заставна, а друга ІНФОРМАЦІЯ_1. місце народження  - с.Веренчанка Заставнівського району
Чернівецької області. (а.с. 9.10.)

Згідно довідки Заставнівської ЦРЛ
історії пологів за 1962 рік знищенні в 1987 році за сплином терміну зберігання
(а.с.11).

Як вбачається з свідоцтва
про  одруження ОСОБА_7 в 1980р  вона вийшла заміж і змінила прізвище на
ОСОБА_2 (а.с.12).

З висновку експерта Центру
судово-медичних  молекулярно-генетичних
експертиз Одеського обласного  бюро СМЕ
вбачається, що молекулярно-генетичним
аналізом ДНК встановлено, що громадянка ОСОБА_1може бути  біологічною матірю громадянки ОСОБА_2 з  вірогідністю 99,93%. Таким чином  материнство
практично доказане (а.с.16).

З статуту Заставнівської центральної районної лікарні, затвердженного
рішенням  6 сесії заставнівської районної
ради 24 скликання від 05.09.2003 року, зареєстрованого Заставнівською районною
державною адміністрацією 12.09.2003 року вбачається, що вона не є
правонаступником будь- якої установи, організації, підприємства (а.с.36.)

Оцінивши докази, які  надали суду позивачі в обгрунтування  своїх вимог, суд вважає, що вони  не довели
факти  підміни дітей  саме
працівниками Заставнівської ЦРЛ 1962 року, а не іншими особами, вони не
надали суду  жодних доказів
правонаступництва відповідача по відношенню до Заставнівської районної лікарні
Чернівецької області Української РСР, яка
існувала в 1962 році, не довели в чому саме полягають винні дії
відповідача то  ступінь його вини.

Крім того  діючий на території Української РСР в 1962
році Цивільний Кодекс не  передбачав  такого інституту, як відшкодування моральної
шкоди, а  чинний на  даний час
Цивільний Кодекс України в  цьому
відношенні не має зворотноьї дії у часі.

З огляду на наведене суд
дійшов висновку про відсутність  підстав
для задоволення позову.

Керуючись ст. 5 ЦК України,
ст.ст. 10, 213-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Заставнівської центральної районної лікарні
і  Головного управління Державного
казначейства України в Чернівецькій області про
відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення
суду  набирає  законної
сили  після  закінчення
строку  подання  заяви
про  апеляційне  оскарження,
якщо  заяву  про
апеляційне  оскарження  не
було  подано.  Якщо
було  подано  заяву
про  апеляційне  оскарження,
але апеляційна  скарга  не
була  подана  у
строк,  встановлений   ст.294 ЦПК
України,  рішення  суду
набирає  законної  сили
після  закінчення  цього
строку.  У  разі
подання  апеляційної  скарги
рішення,  якщо  його
не  скасовано,  набирає
законної  сили  після
розгляду  справи  апеляційним
судом.

Заяву  про
апеляційне  оскарження  рішення
суду  першої  інстанції
може  бути  подано
протягом  десяти  днів  з  дня
проголошення  рішення.  Апеляційна
скарга  на  рішення суду
подається  протягом  двадцяти
днів  після  подання
заяви  про  апеляційне
оскарження.

Копія  апеляційної
скарги  одночасно  надсилається
особою,  яка  її
подає,  до  суду
апеляційної  інстанції.

Суддя: підпис

Копія вірна

Рішення не набрало законної сили.

Голова Звставнівського

районного суду
В.І. Остапович