Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Перепічая В.С., Данчука
В.Г., Косенка В.Й., -
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Подільської районної у м. Києві ради, управління державного
архітектурно-будівельного контролю, третя особа - ОСОБА_2, про визнання права
власності на самочинно збудоване нерухоме майно та за позовом заступника
прокурора Подільського району м. Києва в інтересах
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованої прибудови за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м.
Києва від 15 квітня 2008 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 2 липня
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2006 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом,
зазначала, що вона є власником 1/2 частки будинку АДРЕСА_1, власником іншої 1/2
частки будинку є ОСОБА_2 Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради від
31 липня 1956 року № 1163 відведено земельну ділянку площею              1007 кв.м. по АДРЕСА_1 для
обслуговування будинку, господарських будівель та споруд. Між колишніми
співвласниками будинку та їх правонаступниками впродовж 50 років склався
порядок користування земельною ділянкою, який існує дотепер. Земельні ділянки
розділені огорожею і співвласники користуються ними відокремлено. На початку
90-х років з дозволу колишнього співвласника будинку ОСОБА_3, правонаступником
якого є ОСОБА_2, на земельній ділянці, яка фактично перебуває в її
користуванні, вона до існуючих приміщень звела добудову та самочинно збудувала
гараж і тамбур. Тому ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на
самочинно збудовану прибудову літ. “А”,
тамбур літ. “А-2” і гараж                 літ. “Д” та зобов'язати
управління державного архітектурно-будівельного контролю прийняти самочинно
збудоване нерухоме майно в експлуатацію.
В ході розгляду справи
позивачка зменшила позовні вимоги в частині зобов'язання управління державного
архітектурно-будівельного контролю прийняти в експлуатацію самочинно збудоване
У жовтні 2006 року заступник прокурора Подільського району                 м. Києва в інтересах ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованої
прибудови. В обґрунтування позову посилався на те, що спірна прибудова
збудована ОСОБА_1 самочинно, без відповідних дозволів та проектної
документації, за що остання була притягнута до адміністративної
відповідальності. Дана прибудова порушує права співвласника земельної ділянки -
ОСОБА_2, оскільки позбавляє можливості вільного під'їзду до належної їй частини
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2007 року вказані
позови ОСОБА_1 та заступника прокурора Подільського району м. Києва в інтересах
ОСОБА_2 об'єднано в одне провадження.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 квітня 2008 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2008 року,
позов ОСОБА_1 задоволено та визнано за нею право власності на прибудову літ.
“А”,  тамбур літ. “А-2” і гараж літ. “Д”.
У задоволенні позову заступника прокурора Подільського району м. Києва в
інтересах ОСОБА_2 відмовлено.

У обґрунтування касаційної скарги
ОСОБА_2 посилається на
невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування
судами норм матеріального права, порушення норм
процесуального права та ставить питання про скасування судових рішень й ухвалення нового рішення.

Колегія суддів дійшла висновку про
те, що підстави для скасування  судових
рішень відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з
вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції
норм  матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Матеріали
справи та доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те,
що судами допущено неправильне застосування норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.
332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського
районного суду м. Києва від 15 квітня 2008 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 2 липня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С. Перепічай

В.Г. Данчук    В.Й. Косенко