Справа
№ 2-344/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

08 липня  2008
року
Добровеличківський районний суд

Кіровоградської області в складі:

Головуючого судді
Горовець М.І.

при секретарі
Діордієвій Т.І.

з участю  позивача                                                                  ОСОБА_1 .

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт Добровеличківка позовну заяву ОСОБА_1до ОСОБА_2про
стягнення заборгованості по договору позики в сумі 50 000 гривень та  10% відсотків простроченої суми боргу в
розмірі 13010 грн,-

В С Т А
Н О В И В :

Позивач
звернувся до суду  з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості по договору позики в сумі 50 000 гривень та  10% відсотків простроченої суми боргу в
розмірі 13010 грн,-зіславшись на те, що
05 січня 2008 року в смт. Добровеличківка Кіровоградської області він
уклав з відповідачем договір позики, згідно якого передав позичальнику
тобто  ОСОБА_2. грошові кошти в
розмірі  50 000 гривень. Зі своєї сторони
позичальник зобов'язався повернути зазначену суму позики до   01 лютого 2008 року. Однак ні до 01 лютого
ні у наступний час позичальник позику не повернув, що спонукає на звернення до
суду за захистом своїх прав позикодавця. В силу ст. 1049 ЦК позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в тій сумі) у строк
та порядку, що встановлені договором.

Оскільки
позичальник позики не повернув, то у нього виникає право позовної вимоги про
виконання зобов'язань. Доказом його позовної вимоги є розписка позичальника з
якої вбачається сума позики і  строк
повернення боргу.

Позивач,
в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити ,
пояснивши суду, що  на  початку листопада 2007 року відповідач
приїхав Камазом з прицепом на його поле в с. Дружелюбівка Добровеличківського
району Кіровоградської області і за взаємною згодою він йому продав 27 тонн
насіння соняшника по ціні 2250 гривень , а всього приблизно на 57000 гривень
які відповідач  зобов'язувався йому
вручити через тиждень, але не повертав, тому він декілька разів  телефонував і зустрічався з відповідачем, який
лише кормив його обіцянками. Тому 05.01.2008 року він разом зі своєю
рідньою  ОСОБА_3. та ОСОБА_4.  зустріли відповідача і примусили його
написати розписку, що ніби відповідач одержав від нього гроші в сумі 50 000
гривень , які зобов'язався повернути до
01 лютого 2008 року, а якщо не поверне вказаний борг то зобов'язується
сплачувати з відсотками в кількості 10% за кожний місяць прострочки. Насправді
ж він не займав відповідачеві  коштів.

Відповідач в судове  засідання не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином , причину неявки та
заперечень суду не надав.

Суд вважає, що в справі мається достатньо матеріалів про
права та взаємовідносини  сторін ,
тому  можливо  розглянути справу по суті у відсутності відповідача
.

Заслухавши
пояснення позивача,  дослідивши матеріали
справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини :  в
судовому засіданні встановлено, що  на
початку листопада 2007 року  за взаємною
згодою позивача та відповідача  позивач
продав, а відповідач купив у нього з його поля розташованого в с. Дружелюбівка
Добровеличківського району Кіровоградської області  камазом з прицепом насіння соняшника
приблизно 27 тонн по ціні 2250 гривень за 1 тонну  на загальну суму 57000 гривень, які
відповідач зобов'язався йому сплатити особисто через тиждень, але не повернув,
тому позивач  неодноразово звертався до
відповідача з проханням повернути борг за вказане насіння соняшника.
Відповідач  обіцяв повернути з дня на день,
але так і не повертав, тому  позивач  примусив відповідача  05 січня 2008 року написати розписку про те,
що ніби він дав відповідачеві 50 000 гривень, які зобов'язався повернути до 01
лютого 2008 року, а якщо даний борг не буде повернуто зобов'язався виплачувати
з                 10  відсотками за кожний місяць прострочки.

Відповідно
до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданням відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення
в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття
526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору  та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У
відповідності до вимог ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок.

Відповідно
до ст. 1046 ЦК України  за договором
позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів
( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики
є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими
ознаками .

Згідно
до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його
сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

На
підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Аналізуючи  зібрані по справі докази та оцінюючи їх в
сукупності суд вважає, що   в даній
конкретній ситуації наявний договір позики (розписка відповідача)  не мав місця,
оскільки позивач не надавав відповідачеві ніяких грошей, що він сам
підтверджує, а відповдач відповідно їх не приймав , тому договір позики
вважається не укладеним, а  фактично мав
місце договір купівлі-продажі насіння соняшника, а позивач інших позовних
вимог  в судовому засіданні не заявляв.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.

На
підставі ст.ст.3, 4, 5, 8, 27, 57, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.
509, 526, 527, 1046, 1047, 1048, 1049  ЦК
України,

В И Р І
Ш И В :

Відмовити
у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості по договору позики в сумі 50 000 гривень та  10% відсотків простроченої суми боргу та
судових витрат  в розмірі 13840 грн,
(тринадцять тисяч вісімсот сорок гривень)- за безпідставністю.

Рішення суду може бути піддане апеляційному оскарженню шляхом подачі до
апеляційного суду Кіровоградської області
через суд першої інстанції,  в
десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви  про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя