Справа № 22ц-326 2008 р.                                              Головуючий
20                                                                      Грабовий
апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12"
березня 2008 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                    Іваненка В.Д.

суддів                                Захарової
А.Ф.,  Качана О.В.

при
секретарі                   Шанауріній
І.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м.  Черкаси від 07 листопада 2007 р. по справі за
позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_3,  ОСОБА_2 до ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  ОСОБА_7 про
відшкодування шкоди,  завданої
ушкодженням здоров'я.

Вивчивши
матеріали справи,  вислухавши
ОСОБА_1,  ОСОБА_8,  як представника ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
які підтримали доводи апеляційної скарги,  та ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_7,  які заперечували проти доводів апеляційної
скарги,  судова палата,  -

встановила:

В грудні
2006 року ОСОБА_1,  ОСОБА_3,  ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про відшкодування шкоди.

Вказували,  що 3 травня 2006 року ОСОБА_1 поверталася із
своїм молодшим сином ОСОБА_3 з лікування в стоматологічному центрі «Порцеляна»
додому. Підходячи до свого будинку АДРЕСА_1,
вони побачили ОСОБА_4,  ОСОБА_5„
ОСОБА_6 та ОСОБА_7

За
вказівкою ОСОБА_4 ОСОБА_5 почав чіплятися до них,  ОСОБА_1,
чим заважав пройти до будинку. ОСОБА_5 в цей час перебував у стані
алкогольного сп'яніння.

Пізніше,  коли ОСОБА_1 дісталась своєї хвіртки і хотіла
її за собою зачинити ,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7 вчинили на неї і її сина напад,
почали бити,  брутально лаючись.

Почувши
шум бійки,  старший син ОСОБА_2 вибіг з
будинку на двір і намагався відсторонити нападників,  в результаті чого також постраждав.

Докази
обставин справи містяться у матеріалах,
які зібрані працівниками Соснівського РВ УМВС України у м.  Черкаси за результатами виїзду на місце
пригоди та

проведення
перевірки,  зокрема,  це : речові докази ( речі в крові),  протокол допиту свідка ОСОБА_9 ,  фотозйомки місця події.

Доказами
щодо нанесення тілесних ушкоджень позивачам є акти судово-медичних оглядів бюро
судово-медичної експертизи при Управлінні охорони здоров'я Черкаської
облдержадміністрації.

Особливо
постраждав ОСОБА_3,  оскільки двічі після
побиття перебував на лікуванні,  з
29.05.2006 року до 08.06.2006 року - в неврологічному відділенні дитячої
міської лікарні з діагнозом посттравматичний головний біль,  а з 09.06.06 року до 22.06.06 року - в
кардіологічному відділенні тієї ж лікарні з діагнозом вторинна кардіопатія.
Відповідачами завдано матеріальної шкоди на 336, 95 грн.

На
підставі наведеного,   ст.  ст.
23,  268,  275,
276,  289; ч. 2  ст.
1166,  1190,  1195,
1202 ЦК України
просили суд зобов'язати відповідачів відшкодувати солідарно витрати на
придбання ліків в розмірі 336, 95 грн. та витрати,  зумовлені судовим процесом.

Рішенням
Соснівського районного суду м.  Черкаси
від 07 листопада 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1,
ОСОБА_3,  ОСОБА_2 просили його
скасувати як необгрунтоване матеріалами справи і постановлене з суттєвим
порушенням процесуального права та направити справу на новий розгляд.

Обговоривши
матеріали справи,  судова палата
вважає,  що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог,  суд
послався на те,  що позивачі повинні були
спочатку звернутися до суду або до слідчого органу з заявою про порушення
кримінальної справи,  і на підставі
рішення,  виданого вказаними органами,  звертатися до суду на загальних
підставах,  але таких дій позивачі не
вчинили,  а суд на підставі їхніх усних
та письмових доказів не може з'ясувати вину відповідачів,  їхню злочинну діяльність та збитки,  завдані вказаним злочином.

Проте з цим не
можна погодитися.

З
матеріалів справи встановлено,  що по
факту конфлікта,  що відбувся між ОСОБА_1
,  - з одного боку і відповідачам,  - з другого боку 03 травня 2006 року біля
19-00 годин по АДРЕСА_1 проводилась неодноразово перевірка органами дізнання і
прокуратури. В травні 2006 року була винесена

Постанова
працівниками Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області про відмову в
порушенні кримінальної справи за п. 2
ст.  6 КПК України,  оскільки вбачались ознаки  ст.
125 КК - умисного легкого тілесного ушкодження,  а справи про такі злочини ( передбачені  ст.
125 КК України) відповідно до  ст.  27 КПК України порушуються не інакше ,  як за скаргою потерпілого,  якому і належить в такому разі право
підтримувати обвинувачення. Тому листом від 18.05.2006 року за вихідним № 6741
начальник Соснівського райвідділу міліції рекомендував ОСОБА_1 звернутися до
суду в порядку приватного звинувачення ( ар. спр. 7). У виконання зазначених
рекомендацій ОСОБА_1 звернулися до Соснівського райсуду із скаргою приватного
звинувачення ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7 за ч. 1  ст.  125 КК України. Однак суддею вказаного суду
26 травня 2006 року була ухвалена

Постанова
про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду та повернення заявнику . При цьому в
постанові не зазначено,  в чому саме
скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону,
чи може бути оскаржена така

Постанова,  навіть прізвище заявників вказані
невірно,  а тому така

Постанова
не може бути визнана правомірною ( ар. спр. 75). Не було й роз'яснено ОСОБА_1
про можливість звернення повторно з такою скаргою,  внаслідок чого на час розгляду даної справи
сплив річний термін притягнення відповідачів до відповідальності за статтею
приватного звинувачення,  що не можна
поставити в провину позивачам.

З справи
встановлено,  що не погоджуючись з
постановою органів дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи
відносно відповідачів за п. 2  ст.  6 КПК України,  - відсутність складу злочину (іншого злочину
не приватного звинувачення) ОСОБА_1

і батько її
синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_8 звертались із скаргою до прокуратури
Соснівського району,  якою

Постанова
про відмову в порушенні кримінальної справи була скасована,  а матеріали направлені на додаткову перевірку
( ар. спр. 39). За результатами останньої вже 01 квітня 2007 року була винесена

Постанова
про відмову в порушенні кримінальної справи (ар. спр. 51),  згідно якої з врахуванням актів
судово-медичних експертиз ОСОБА_1,
ОСОБА_3,  ОСОБА_2 останні отримали
03.05.06 року легкі тілесні ушкодження,
тобто формально вбачаються ознаки злочину ( в діях відповідачів мається
на увазі),  передбаченого  ст.
125 КК України (ар. спр. 52).

Встановлено,  що звертаючись до суду з даною позовною
заявою про відшкодування шкоди в грудні місяці 2006 року,  ОСОБА_1 вказували на наявність вищезазначених
документів,  заявляли клопотання про
витребування актів судово-медичної експертизи,
матеріалів перевірки,  складених
Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області за результатами виїзду на
місце пригоди. Просили таким чином,  забезпечити
докази,  що надало б можливість
розглянути справу по суті,  і від чого
фактично ухилився суд.

Як
зазначалось вище,  пославшись на
відсутність певних постанов слідчих органів щодо вини відповідачів у заподіянні
шкоди позивачам,  не врахувавши причин
цього та спливу строку звернення до суду із скаргою приватного
звинувачення,  не виконавши прохання
позивачів про забезпечення їм доказів в зв'язку з неможливістю зробити це
самотужки,  не увійшовши фактично у зміст
позовних вимог,  суд і не розглянув такі
по суті,  неправомірно і
необгрунтовано,  таким чином,  відмовивши в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1,  що не може бути усунено
ухваленням додаткового рішення.

Вважаючи
фактично недостатніми представлені позивачами докази для об'єктивного висновку
по справі щодо винності дій відповідачів,
суд безпідставно відмовив в клопотанні позивачів про витребування
відмовного матеріалу по факту конфлікту між сторонами 03.05.06 року з органів
міліції,  до якого залучені були письмові
і речові докази,  за твердженням
заявників. Тобто в порушення положень ч. 4
ст.  10 ЦПК України суд не сприяв
всебічному і повному з'ясуванню обставин справи,  внаслідок чого прийшов до неправильних
висновків.

Крім
того,  в порушення ч. 1  ст.
197 ЦПК України суд не здійснював повного фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального технічного засобу,  проігнорувавши по суті клопотання з цього
приводу позивачів ОСОБА_1 на ар. спр. 31. Суд лише частково фіксував хід
судового засідання (ар. спр. 87),
суттєво порушивши права і інтереси позивачів. За таких обставин рішення
суду не може бути визнано законним і обгрунтованим,  а тому підлягає до скасування з направленням
справи на новий розгляд.

Під час
останнього слід врахувати наведене,
більш повно і всебічно дослідити обставини справи,  доводи і заперечення сторін,  спір яких вирішити з врахуванням
встановленого та норм діючого законодавства.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  311 ч. 1 п. 5 ЦПК
України,  судова палата,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення
Соснівського районного суду м.  Черкаси
від 07 листопада 2007 року скасувати з направленням справи на новий розгляд у
той же суд в іншому складі суддів.

Ухвала
може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку на протязі
двохмісячного строку.