Справа № 2-2123
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29
вересня 2008 року Ялтинський міський суд Автономної республіки Крим у складі
судді Кайро І.А., при секретарі Григорєвської І.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Гурзуфської селищної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання рішень
незаконними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії та по
зустрічному позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Гурзуфської селищної  ради, виконавчого комітету Гурзуфської
селищної ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішень, визнання недійсним
державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права
власності на гаражі бокси

В С Т А Н О В И В:

Позивач,
уточнивши у судовому засіданні свої позовні вимоги звернувся до суду з позовною
заявою до Гурзуфської селищної ради, ОСОБА_2 ОСОБА_3., ОСОБА_4. про визнання
рішень незаконними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що він звернувся до Гурзуфської селищної ради з заявою
про надання згоди на складання проекту відводу та передання йому у власність
земельної ділянки площею 0,13 га, для будівництва та обслуговування житлового
будинку.

Рішенням
33 сесії 24 скликання від 15 липня 2004 року №11 Гурзуфської селищної ради йому
було дозволено складання проекту відводу земельної ділянки площею 0,13 га за
аАДРЕСА_1, що їм і було зроблено.

Рішенням
3-ї сесії 5-го скликання Гурзуфської селищної ради №52 від 07 липня 2006 року
йому у приватну власність було надано земельну ділянку площею 0,1199 га у
районі будинку АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та
йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

На
земельній ділянці, що належить йому на праві власності знаходяться два
самовільно побудованих гаражу, що використовуються відповідачами. На його
вимогу про знесення гаражів, відповідачі відповіли відмовою.

Крім
того у процесі розгляду даної справи йому стало відомо, що Гурзуфська селищна
рада надала ОСОБА_3. та ОСОБА_4. згоду на складання проекту відводу земельних
ділянок площею 0,005 га., кожної для будівництва та обслуговування гаражів
розташованих за АДРЕСА_2

На
підставі викладеного, він вважає, що вищезазначеними рішеннями Гурзуфської
селищної ради були порушені його права, як власника земельної ділянки, у
зв'язку з чим він та змушений звернутися до суду з даною позовною заявою.

Відповідачі
у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, звернулися до суду з зустрічною
позовною заявою до Гурзуфської селищної
ради, виконавчого комітету Гурзуфської селищної радиОСОБА_1. про
визнання незаконним рішень, визнання недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та визнання права власності на гаражі бокси.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 липня
2004 року, на підставі рішення 33 сесії 24 скликання №11 Гурзуфської селищної
радиОСОБА_2. отримав згоду на складання проекту відводу земельної ділянки під
будівництво житлового будинку.

07 липня
2006 року рішенням Гурзуфської селищної ради ОСОБА_1. було передано у власність
земельна ділянка, на якій знаходились два гаражі. Один з яких належить ОСОБА_3.
та ОСОБА_2. на праві загальної сумісної власності а другій належить ОСОБА_4..

Гаражі
зареєстровані у Ялтинському БТІ, а земельні ділянки на яких вони знаходяться
перебувають у стадії оформлення.

Рішеннями
Гурзуфської селищної ради, від 02 грудня 2004 року та  29 грудня 2004 року їм надано дозвіл на
складання проекту відводу земельних ділянок площею 0,005 га. кожній, для
будівництва та обслуговування індивідуальних гаражів за АДРЕСА_2

На
підставі вищезазначених рішень ними було розроблено проекти відводів земельних
ділянок та отримані усі необхідні узгодження.

Таким чином
на їх думку рішення Гурзуфської селищної ради про надання згоди ОСОБА_1 на
розробку проекту відводу на земельну ділянку, про передачу земельної ділянки у
приватну власність та державний акт на право власності на земельну ділянку
порушують їх права на земельну ділянку та на гаражі - бокси, що знаходяться на
неї, у зв'язку з чим вони та звернулися до суду з даною позовною заявою.

ОСОБА_2.
у судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи сповіщений
належним чином, причин неявки суду не надав.

Представник
Гурзуфської селищної ради просить прийняти рішення на розсуд суду.

Вислухавши
сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1.
підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. необхідно відмовити по наступних підставах:

Згідно
ч.2, ст. 14 Конституції України та ч.2 ст. 373 ЦК України, право власності на
землю набувається і здійснюється виключно відповідно до закону.

Згідно
ст.ст. 13, 41 Конституції України держава забезпечує захист прав всіх суб'єктів
права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічна правова
норма,  щодо права власності встановлена
ст. 321 ЦК України. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або
обмежений в його реалізації.

Відповідно
до ст. 21, 24 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності
та правах, права і свободи людини є невідчужуваними і непорушними, громадяни
мають рівні конституційні права і свободи, є рівними перед законом.

У
відповідності до ч.2 ст. 77 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», спори
про поновлення порушених прав юридичних та фізичних осіб, що виникають в
результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого
самоврядування, вирішується у судовому порядку.

З
ч.1 ст. 3  ЦПК України слідує, що кожна
особа має право в порядку, встановленому Цивільно - процесуальним кодексом
України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно
ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється в
тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

Згідно
ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

На підставі
ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Згідно
ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно
ст. 152 ч.2 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Крім
того, згідно ст. 116 ч.1 ЗК України громадяни набувають право власності на
земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

При
цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 23 березня 2008 року звернувся до
Гурзуфської селищної ради з заявою про надання згоди на складання проекту
відводу та передання йому у власність земельної ділянки площею 0,13 га, для
будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 7).

Рішенням
33 сесії 24 скликання від 15 липня 2004 року №11 Гурзуфської селищної ради
ОСОБА_1. було дозволено складання проекту відводу земельної ділянки площею 0,13
га за аАДРЕСА_1, що їм і було зроблено (а.с.8).

Рішенням
3-ї сесії 5-го скликання Гурзуфської селищної ради №52 від 07 липня 2006 року
ОСОБА_1. у приватну власність було надано земельну ділянку площею 0,1199 га у
районі будинку АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку
(а.с.19).

На підставі
зазначеного рішення, ОСОБА_1. 08 листопада 2006 року було видано державний акт
на право власності на земельну ділянку площею 0,1199 га у районі будинку
АДРЕСА_1 (а.с. 21).

На
підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 відповідно до ст.
116 ЗК України законно та правомірно набув право власності на земельну ділянку
площею 0,1199 га у районі будинку АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування
житлового будинку.

Таким
чином, будь яких заснованих на законі підстав для визнання вищезазначених
рішень Гурзуфської селищної ради незаконними та визнання недійсним державного
акту на право власності на земельну ділянку судом не встановлено, у зв'язку з
чим у задоволенні даних позовних вимог повинно бути відмовлено.

Той факт
що вул.. Виноградна у смт Гурзуф в подальшому була змінена на вул. Мариуса
Петіпа підтверджено у судовому засіданні наданою довідкою виконавчого комітету
Гурзуфської селищної ради  від 17 .07
2008 року, та не оспорюється сторонами.

При
цьому судом також встановлено, що 10 листопада 2004 року ОСОБА_3 звернулася до
Гурзуфської селищної ради з заявою про надання у приватну власність земельної
ділянки  орієнтовною площею 0,005 га.,
для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу за АДРЕСА_2

16
грудня 2004 року ОСОБА_4 звернулася до Гурзуфської селищної ради з заявою про
надання у приватну власність земельної ділянки
орієнтовною площею 0,005 га., для будівництва та обслуговування
індивідуального гаражу за АДРЕСА_2

Згідно
рішення 42 сесії,  4 (24) скликання
Гурзуфської селищної ради №11 від 29 грудня 2004 року, ОСОБА_4. надано згоду на
складання проекту відводу земельної ділянки орієнтовною площею 0,005 га., для
будівництва та обслуговування індивідуального гаражу за АДРЕСА_2

Рішенням
40 сесії 4 (24) скликання Гурзуфської селищної ради №5 від 02 грудня 2004 року
ОСОБА_3. також було надано згоду на розробку проектів відводу земельної ділянки
орієнтовною площею 0,005 га., для будівництва та обслуговування індивідуального
гаражу за АДРЕСА_2

Також
судом достовірно встановлено, що на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1. на
праві власності знаходяться два самовільно побудованих гаражу, що
використовуються ОСОБА_3

Оскільки
ОСОБА_1 першим звернувся до Гурзуфської селищної ради з заявою про отримання
згоди на розробку проекту відводу спірної земельної ділянки, та першим отримав
дану згоду, суд вважає, що рішеннями Гурзуфської селищної ради якими ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 надано згоду на розробку проекту відводу спірної земельної ділянки були
порушені права ОСОБА_2на земельну ділянку, у зв'язку з чим на думку суду
вищезазначені рішення є незаконним та підлягають скасуванню.

На
підставі ст. 376 ч.1 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Згідно
до ст. 376 ч.2 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно
до ст. 376 ч.4 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує
проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує
права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює)
самочинне будівництво, або за її рахунок.

Оскільки
ОСОБА_1 як власник земельної ділянки заперечує проти визнання за відповідачами
права власності на зазначені самовільні будови вони підлягають зносу.

При
цьому доводи ОСОБА_3. та ОСОБА_4.  проте,
що спірною земельною ділянкою він користується більш 10-ти років, у зв'язку із
чим у силу ст. 119 ЗК України має право на спірну земельну ділянку судом
перевірені і до уваги не приймаються, оскільки в силу ч.2 ст.119 ЗК України
передача земельної ділянки у власність або в користування громадян на підставі
набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому ЗК України, тобто за
рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що
зроблено не було.

Також
суд не приймає до уваги розписку ОСОБА_5. про продаж гаражів боксів ОСОБА_2.
оскільки з пояснень свідків ОСОБА_5. та ОСОБА_6 у судовому засіданні зрозуміло,
що ніяких гаражів відповідачам по основному позову продано не було, а розписка
фіктивна.

Також
суд не приймає до уваги технічну реєстрацію самовільно побудованих гаражів у КП
БТІ м. Ялта, оскільки вона проведена без зазначення власників у зв'язку з
відсутністю будь - яких право встановлюваних документів.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. про визнання за ними права власності на гаражі бокси повинно бути
відмовлено, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на законі.

ОСОБА_4
та ОСОБА_3 власниками спірних гаражів у встановленому законом порядку не стали,
а лише ОСОБА_2. можливо став власником будівельних матеріалів, з яких вони
побудовані, але він будь яких позовних вимог не заявляв.

Крім
того, оскількиОСОБА_1 дізнався про спірні рішення Гурзуфської селищної ради
лише на момент розгляду справи у суді, суд визнає причину пропуску оскарження
вищезазначених рішень поважною та вважає за можливе поновити його.

Оскільки
позов задоволений, то з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 підлягають
стягненню судові витрати.

Оскільки
позивач при поданні даного позову  не у
повному обсязі сплатив судовий збір, він підлягає стягненню з відповідачів на
користь держави.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст.317, 319, 321, 376 ЦК України, ст.ст.92,95,116,119,152 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов
ОСОБА_1 до Гурзуфської селищної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
рішень незаконними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати
рішення 20 сесії 4-го скликання Гурзуфської селищної ради від 02 грудня 2004
року №5 про надання згоди на складання проекту відводу земельної ділянкиОСОБА_3
орієнтовною площею 0,005 га для будівництва та обслуговування гаражу за аАДРЕСА_2незаконним
та скасувати його.

Визнати
рішення 42 сесії 4-го скликання Гурзуфської селищної ради від 29 грудня 2004
року №11 про надання згоди на складання проекту відводу земельної ділянки
ОСОБА_4 орієнтовною площею 0,005 га для будівництва та обслуговування гаражу за
АДРЕСА_2 незаконним та скасувати його.

Усунути
ОСОБА_1 перешкоди у користуванні
земельною ділянкою площею 0,1199 га., розташовану за АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання  ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
звільнити зазначену земельну ділянку та знесення гаражів - боксів, що
розташовані на даній ділянці.

Якщо
ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 протягом місяця після набрання даним рішенням законної
сили не виконають дане рішення добровільно, то ОСОБА_1 має право здійснити
знесення гаражів за свій рахунок та своїми силами з подальшим стягненням
розходів з  ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Гурзуфської селищної  ради, виконавчого комітету Гурзуфської
селищної ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішень, визнання недійсним
державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права
власності на гаражі бокси - відмовити.

Стягнути
з Гурзуфської селищної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 4 (чотири) гривні 25 копійок з кожного та витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 1 (одна) гривня 88
копійок з кожного.

Стягнути
з Гурзуфської селищної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір у сумі 2 (дві) гривні 13 копійок з кожного.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду АРК через
Ялтинський міський суд у порядку та строки, передбачені ст.ст. 294-296 ЦПК
України.

Суддя: