У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                 Гнатенка А.В.,

суддів:                              Григор'євої
Л.І.,     Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,            Гуменюка
В.І.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення та усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням і за зустрічним позовом ОСОБА_2 в інтересах  ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа - Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання
особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за касаційною
скаргою  ОСОБА_2 в інтересах  ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6   на
рішення апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2008 року,

встановила:

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив на підставі
ст. 9 ЖК України визнати за ним право на користування   жилим
приміщенням,   а   саме:
квартирою  АДРЕСА_1, мотивуючи вимоги тим, що на
сім'ю у складі з п'яти чоловік було надано зазначену квартиру, в якій він разом
із дружиною та дітьми мешкав із часу заселення будинку. Відповідачі стали чинити
йому перешкоди в користуванні житлом, він був позбавлений доступу до спірної квартири.

У лютому 2008 року відповідачі звернулися до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про визнання його таким, що втратив право користування жилим
приміщенням. Посилаючись на те, що в 1989 році вони отримали з відповідачем спірну
квартиру. У 1995 році ОСОБА_1 залишив квартиру та став проживати зі своєю матір'ю в селі
Студенець Канівського району Черкаської області.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня
2008 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2008 року
рішення районного суду скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_2в інтересах  ОСОБА_2,ОСОБА_4.,
ОСОБА_5, ОСОБА_6.    просить скасувати зазначені судові рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 19 грудня 1989 року було видано ордер № 70908
серії  Б
на ім'я ОСОБА_2на сім'ю у складі з п'яти чоловік, а саме: ОСОБА_1,
ОСОБА_2.,ОСОБА_4., ОСОБА_5,ОСОБА_4., згідно
з  яким  було
надано  окрему чотирикімнатну
квартиру АДРЕСА_1 У 1995 році ОСОБА_1 залишив спірну квартиру та став проживати
з матір'ю в селі Студенець Канівського району Черкаської області. У 1996 році
мати ОСОБА_1 померла, проте він залишився проживати  в будинку матері.

Задовольняючи на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України зустрічний позов про
визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, суд
першої інстанції  виходив із того, що він
добровільно покинув спірну квартиру, тривалий час у ній не проживає, квартирою
не цікавиться, витрат на оплату квартирної плати та комунальних послуг не несе.

В обґрунтування такого висновку районний суд посилався на довідку ЖЕК № 312
про те, що ОСОБА_1 у період з 5 квітня 1990 року з 18 січня 2008 року із
заявами про неможливість проживання в спірній квартирі не звертався; довідку,
видану виконавчим комітетом Бобриницької сільської Ради народних депутатів
Канівського району Черкаської області від 25 лютого 2003 року, про те, що
ОСОБА_1 проживає в селі Студенець Канівського району Черкаської області; копії
платіжних документів про оплату ОСОБА_2квартирної  плати
та  комунальних  послуг;
акти  від  20
серпня  1998   року, 18 серпня 1999 року, 21 грудня 2007
року, 20 лютого 2008 року та від 16 квітня 2008 року, складені працівниками ЖЕК
№ 312, про те, що ОСОБА_1 не проживає в спірній квартирі ( а.с. 36, 37, 39-40,
41, 53, 55, 68, 69).

Факт непроживання ОСОБА_1 у спірній
квартирі підтверджується довідкою виконавчого комітету Пшеничницької сільської
ради народних депутатів Канівського району Черкаської області від 1 квітня 2008
року про те, що ОСОБА_1 з квітня 1995 року по даний час проживає в селі Бучак
Канівського району Черкаської області в будинку його матері ( а.с. 38).

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам
справи.

Скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд дійшов помилкового висновку про поважність причин зміни місця
проживання ОСОБА_1., а саме у зв'язку з хворобою його матері, яка померла в
1996 році.

Посилання апеляційного суду на рішення Деснянського районного суду від 9 червня
2004 року, на підставі якого відкрито виконавче провадження та з пенсії ОСОБА_1
стягується заборгованість із квартирної плати та плати за комунальні послуги не
свідчить про зацікавленість квартирою з його боку.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального права,
порушив процесуальні норми права, що призвело до неправильного вирішення ним
справи та помилкового скасування рішення суду першої інстанції, ухваленого
згідно із законом, а тому відповідно до ст. 339 ЦПК України рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336,  339 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах  ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва
від 28 липня 2008 року скасувати, залишити в силі рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 21 травня 2008 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                 А.В. Гнатенко

Судді:
Л.І. Григор'єва

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк