У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25
листопада 2008 року                                           м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України у складі :

Лихути
Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої
заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, середнього
заробітку за час затримки розрахунку та за час вимушеного прогулу й
відшкодування моральної шкоди,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У серпні 2005
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу контролю за благоустроєм
району Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, комунального
підприємства Шевченківської районної у м. Києві ради “Благоустрій
Шевченківського району”, третя особа - ОСОБА_2, про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що
вона працювала на посаді спеціаліста 1 категорії в спеціальному відділі по
контролю за станом благоустрою Шевченківської районної у м. Києві державної
адміністрації, наказом № 107 від 11 липня 2005 року її незаконно було звільнено
з роботи в зв'язку з реорганізацією відділу.

Судом до участі в
справі як відповідача було притягнуто ліквідаційну комісію державного
комунального підприємства “Спеціальний відділ по контролю за станом благоустрою
Шевченківського району м. Києва”, а ухвалою Шевченківського районного суду м.
Києва від 4 травня 2006 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до
ліквідаційної комісії зазначеного підприємства закрито.

Під час розгляду
справи позивачка уточнила позовні вимоги до Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації й просила поновити її на роботі спеціалістом 1
категорії на посаді аналогічної кваліфікації у відділі по контролю за
благоустроєм району Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації,
оскільки цей відділ є правонаступником спеціального відділу по контролю за
станом благоустрою району, стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в
сумі 860 грн. 92 коп., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 2117
грн., 1730 грн. вихідної допомоги, 990 грн. 07 коп. компенсації за затримку
виплати заробітної плати, середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5000
грн. на відшкодування заподіяної порушенням її прав моральної шкоди.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2007 року з урахуванням
ухвали цього ж суду від 11 травня 2007 року про виправлення арифметичних
помилок, залишеними без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 березня
2008 року, позов задоволено частково, постановлено поновити ОСОБА_1 на роботі
спеціалістом                1 категорії у відділ контролю за
станом благоустрою Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації,
стягнути з відповідача на користь позивачки невиплачену заробітну плату в сумі
860 грн. 59 коп., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 2116
грн.            80 коп., 25871 грн. 30
коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з Шевченківської районної у м.
Києві державної адміністрації в дохід держави 296 грн. 98 коп. судового збору;
в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Шевченківська
районна у м. Києві державна адміністрація просить скасувати ухвалені в справі
судові рішення та постановити нове рішення, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарги та матеріали витребуваної
справи не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст.
338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій частині не
можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового
розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 332, 336
ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу Шевченківської
районної у м. Києві державної адміністрації відхилити, рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 20 квітня 2007 року, ухвалу цього ж суду від 11
травня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:
Л.М. Лихута

Л.І.
Охрімчук

Ю.Л. Сенін