Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:
розглянувши у  попередньому судовому засіданні в м. Києві 22
листопада  2008 року справу за позовом
ОСОБА_1до товариства з обмеженою відповідальністю “Дружба” про стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, інфляційних
втрат,            трьох відсотків річних
з простроченої суми та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 16 жовтня 2007 року та
ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 15 квітня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2005 року ОСОБА_1  звернувся до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що з 1954 року до 16 січня 2004 року він працював у
відповідача пасічником, після чого був звільнений за власним бажанням.

Рішенням Троїцького районного суду від 24 грудня 2003
року з відповідача на його користь була стягнута заборгованість по заробітній
платі в розмірі 11 185 грн. 83 коп. При звільненні відповідач повний розрахунок
з ним не провів і зазначену суму не виплатив.

Позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток
за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 5 948 грн. 04 коп.,
компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з несвоєчасною його виплатою в
розмірі 1 677 грн. 87 коп., три відсотки річних з простроченої суми за два роки
в розмірі  671 грн. 14 коп., 8 000 грн.
на відшкодування моральної шкоди та витрати на юридичну допомогу в розмірі 3
000 грн.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги і
просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при
звільненні станом на 16 вересня 2006 року в розмірі 9 063 грн. 68 коп. та                  3 відсотки річних з
простроченої суми в розмірі 894 грн. 86 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 16
жовтня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської
області від 15 квітня 2008 року, позов задоволено частково, ухвалено стягнути з
відповідача на користь позивача три відсотки річних з простроченої суми в
розмірі 894 грн. 86 коп. та витрати на юридичну допомогу в розмірі 45 грн. У
задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм
матеріального та порушення норм процесуального права і ставить питання про
скасування судових рішень й ухвалення нового рішення.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для  скасування
судових рішень  відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами
допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1відхилити, рішення
Ленінського районного суду м. Луганська від 16 жовтня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду Луганської області від 15 квітня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

А.Г. Ярема

Л.М.
Лихута

Л.І. Охрімчук