АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД  КІРОВОГРАДСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Справа №
Головуючий  у  суді І
Доповідач   Пономаренко В.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27
листопада 2008 року.       Колегія суддів
судової  палати  у цивільних справах  апеляційного
суду  Кіровоградської   області
у складі :

головуючого
-  судді Полежай В.Д.,

суддів
-  Кодрула  М.А.,
Пономаренко В.Г.

при
секретарі  - Донець А.Ю.,

розглянувши
у  відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Бобринецького  районного суду Кіровоградської області від 19
вересня 2008  року    у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2008 року
ОСОБА_2  звернулася  в суд з позовом до  ОСОБА_1
про розірвання шлюбу.

Позивач зазначала, що
з вересня 2002 року  перебуває з відповідачем
у зареєстрованому шлюбі,  від якого вони
мають неповнолітнього синаОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.  Подружнє життя з відповідачем не склалося
через різність характерів та поглядів, що було причиною сварок та конфліктів
впродовж всього часу сумісного проживання і призвело до втрати поваги,
взаєморозуміння та почуття любові між ними. Крім того, відповідач  останнім часом почав застосовувати до
неї  фізичне насильство, наслідком чого
були тілесні ушкодження з приводу появи яких вона вимушена давати пояснення
рідним та знайомим. Дії відповідача є не передбачуваними, що тримає її в
постійній напрузі. За таких обставин вважає, що подальше їх сумісне проживання
з відповідачем як подружжя є неможливим і таким, що суперечить її інтересам.
Посилаючи на зазначені обставини,
просила позов задовольнити.

Рішенням
Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2008
року  позов  ОСОБА_2 задоволено: шлюб сторін, зареєстрований   у відділі РАЦС Бобринецького районного
управління юстиції  Кіровоградської
області 28 вересня 2002 року, актовий запис за № 62, розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати  рішення
Бобринецького районного суду від 19 вересня 2008 року з підстав
неправильного застосування норм матеріального та порушення норм
процесуального  права  і ухвалити нове рішення - про відмову в
задоволенні позову.

Зокрема зазначає, що суд не зважив  на його проханням і всупереч вимогам закону
не вжив заходів для примирення між ним і позивачкою, крім того судом не
враховані інтереси  їх неповнолітнього
сина, а саме те, що розлучення , на його думку, може призвести до психічного
розладу дитини. Вважає, що на даному етапі стосунки  з позивачкою можна відновити. При цьому
просить не брати до уваги  обвинувачення його
за ч.1 ст. 122 КК України,  так як його
вину може визнати тільки суд на підставі доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,  пояснення
сторін, які з'явилися в засідання апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до  ч.1
ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний
суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При розгляді справи суд першої інстанції встановив, що
сторони зареєстрували шлюб 28 вересня 2002 року, актовий запис за № 62.
Від  шлюбу мають  сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

З 16 липня 2008 року
сторони припинили сімейні відносини й з того часу разом не проживають.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що з урахуванням
неприязних стосунків між сторонами, протиправної поведінки відповідача,   відносно якого порушено кримінальну
справу  за заподіяння дружині тілесних
ушкоджень середньої тяжкості та тих обставин, що позивачка категорично
заперечує проти примирення з відповідачем, подальше спільне життя  сторін і збереження шлюбу є неможливим і буде
суперечити інтересам позивачки.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду  про розірвання шлюбу відповідає обставинам
справи  та вимогам закону.

З матеріалів справи встановлено, що позивачка звернулася
до суду  з позовом про розірвання
шлюбу  після  заподіяння їй відповідачем  16.07.2008 року  тілесних ушкоджень, з приводу чого вона
перебувала на  стаціонарному
лікуванні  в хірургічному відділенні  Бобринецької ЦРЛ з 17.07 по 26.07 200
року  і по факту заподіяння яких відносно
відповідача постановою слідчого РВ УМВС України в Кіровоградській області від
01.09.2008 року порушено кримінальну  за
ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Відповідач і на даний час
визнає, що  з 16 липня 2008
року  вони разом  з позивачкою не проживають, сумісне
господарство не ведуть, що до теперішнього часу примирення  між ними не відбулося.

Позивач проти примирення категорично  заперечує. Після подій, що мали місце в липні
2008 року, побоюючись нового насильства зі сторони відповідача, вона виїхала в
інший населений пункт, де і мешкає на даний час.

Відповідно до ст.. 112 Сімейного Кодексу України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановленим обставинам
суд дав правильну оцінку  та обґрунтовано
дійшов висновку , що  подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного  з них - позивачки.

Посилання відповідача на невжиття судом  заходів для примирення  є необґрунтованими, оскільки при  встановлених судом обставинах, з урахуванням
характеру взаємовідносин  сторін,   вжиття заходів щодо примирення подружжя і
надання їм певного строку з цією метою
суперечило б  моральним засадам
суспільства.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та процесуального права,  підстав для скасування рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і
не спростовують висновків суду, тому відповідно до частини 1 ст. 308  ЦПК України апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню  без
змін.

Керуючись ст..ст.303,304, п.1 ч.1
ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
а рішення Бобринецького  районного суду
Кіровоградської області від 19 вересня 2008
року   залишити без змін.

Ухвала  набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена  в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців  з дня набрання  нею
законної сили.

Головуючий :

Судді: