Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі:
суддів:
розглянувши в судовому засіданні справу за заявою прокурора Волноваського
району Донецької області в інтересах відділення Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
Волноваському районі до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди за правом зворотної
вимоги за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду
від 6 грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 20
в с т а н о в и л а :
У жовтні 2007 року прокурор
Волноваського району Донецької області звернувся до суду із заявою в інтересах
відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України у Волноваському районі до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди за правом зворотної вимоги. Прокурор зазначав, що з вини
відповідача 23 липня 2004 року стався нещасний випадок на виробництві з
ОСОБА_2, у зв'язку з чим Фондом потерпілій проведено страхові виплати на
загальну суму 12 901 грн. 30 коп. Оскільки особою, винною у нещасному випадку,
є відповідач, прокурор просив стягнути з нього в порядку регресу на користь
відділення Фонду проведені страхові виплати.
Рішенням Волноваського районного
суду від 6 грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької
області                        від 20
березня 2008 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити
нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в
скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка
правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд,
виходив із того що оскільки відділенням Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Волноваському районі проведено страхові виплати потерпілій від нещасного
випадку на виробництві, який стався з вини відповідача, то правовідносини між сторонами
не охоплюються сферою загальнообов'язкового державного соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань і здійснені відділенням
Фонду страхові виплати є для нього шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України, яка в
порядку регресу повинна бути відшкодована відповідачем.

Однак з таким висновком погодитися
не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 999 ЦК
України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються
положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного
законодавства.

Згідно з преамбулою Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
страхування від нещасного випадку є самостійним видом
загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого
здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх
трудової діяльності.

На підставі ст. 46 цього Закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків провадить збір та акумулювання страхових
внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування,
яке здійснюється за рахунок: внесків роботодавців:
для підприємств - з віднесенням на валові витрати виробництва, для бюджетних
установ та організацій - з асигнувань, виділених на їх утримання та
забезпечення; капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації
страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; прибутку,
одержаного від тимчасово вільних коштів Фонду на депозитних рахунках; коштів,
одержаних від стягнення відповідно до цього Закону штрафів і пені з страхувальників,
штрафів з працівників, винних у порушенні вимог нормативних актів з охорони
праці, а також адміністративних стягнень у вигляді штрафів з посадових осіб
підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману
працю, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; добровільних внесків та інших надходжень,
отримання яких не суперечить законодавству.

Законом України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності” не передбачено право Фонду соціального страхування, який здійснив страхову виплату застрахованій особі, зворотної
вимоги до винної особи. Таке право страховика передбачено ст. 993 ЦК України лише
в разі виплати ним страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Правильно встановивши, що винним у
настанні нещасного випадку на виробництві з потерпілою ОСОБА_2 є відповідач, що
потягло за собою проведення їй Фондом страхових виплат, суди разом із цим на
зазначені вище норми матеріального закону уваги не звернули та не врахували, що
здійснювані та відшкодовані Фондом соціального страхування соціальні послуги та виплати є обов'язком
Фонду в разі настання страхового випадку, а тому проведення ним таких виплат застрахованій
особі не є заподіяною Фонду шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України і, відповідно,
Фонд не є особою, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, і не набуває права
зворотної вимоги до винної особи згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України.

Таким чином, судами першої та
апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що
відповідно до ст. 341 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень та
ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 336, ст.
341, ч. 2 ст. 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду від 6 грудня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області від 20 березня 2008 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні заяви прокурора Волноваського району Донецької області в інтересах
відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Волноваському районі до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди за правом зворотної вимоги відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк