Справа  № 2-707
ІМЕНЕМ                УКРАЇНИ
районний суд   Івано-Франківської   області
судді    Потятинника   Ю.Р.,
секретаря                    Липко О.В.,
:         ОСОБА_3., ОСОБА_4., адвоката
розглянувши  у  відкритому судовому засіданні в залі  суду
справу  за позовом  ОСОБА_1 до Заболотівського споживчого
товариства, третя особа -директор
Заболотівського споживчого товариства
ОСОБА_2про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній
платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу   та моральної шкоди,---
звернувся до суду із позовом, який мотивує тим, що розпорядженням  правління відповідача № 6 від 27.05.2008р.
його було звільнено з посади продавця за ст. 40 п.3 КЗпП України за
систематичне невиконання трудових обов'язків
без поважних причин. Однак , в трудовій книжці зроблено запис про звільнення у
зв'язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації ,
тобто за п. 2 ст. 40 КЗпП України  та
за  систематичне невиконання трудових
обов'язків без поважних причин за ст. 40 п.3 КЗпП України. Вважає  його звільнення незаконним, оскільки до нього
за час роботи жодного разу не застосовувались заходи дисциплінарного та
громадського стягнення. Навпаки, неодноразово за досягнення в роботі
відзначався в тижневику Центральної спілки споживчих товариств України «Вісті»
, зокрема у випуску тижневика № 23 (784) за 07.06.2007р. та визнано «Людиною
року» про що було надруковано в тижневику «Вісті» № 1 за 03.01.2008р., що
свідчить про те, що він сумлінно виконував свої
трудові  обов'язки. З цих же
мотивів вважає незаконним звільнення за ст. 40 п.2 КЗпП України. При прийомі на
роботу  адміністрація відповідача
знала   про відсутність у нього
спеціальної освіти. Звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України було проведено без
відповідного розпорядження про звільнення. На засідання профкому щодо розгляду
питання про дачу згоду на звільнення
його не зарошували. В день звільнення йому не було видано копію
розпорядження та належно оформлену трудову книжку. Протягом  3 і 4 -го кварталу  2007р. та 1 -го кварталу 2008р. йому
відповідачем виплачувалась заробітна плата нижче встановленого законом
мінімального розміру заробітної плати , у зв'язку з чим просить стягнути з
відповідача  різницю між фактично
виплаченою заробітною платою за цей період і рівнем мінімальної заробітної плат
, яка складає загалом 1579 грн. 29 коп. Окрім того, в лютому -березні 2008р.ним
було проведено власними силами  ремонт в
підсобному приміщенні магазину з метою
влаштування торгової точки з продажу господарських товарів. Також,
ним було зроблено бетон під огорожу, а у квітні 2008р. за
власні кошти зварено та пофарбовано огорожу. Через неправомірне звільнення з
роботи зазнав моральних страждань, втратив спокій та ділову активність, а тому
просить стягнути з відповідача 5000 грн. моральної шкоди.
судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали .
Пояснили, що позивач працював продавцем в магазині № 33 госпрозрахункового
виробничого підрозділу «Водограй» Заболотівського споживчого товариства  з
26.09.2006р.  з 13 год до 23 год ,
перерва на обід з 16 до 19 год. з одним вихідним днем- середою. За освітою
бакалавр релігієзнавства. Торгово-економічної освіти не має. Працював сам.
Фактів неоприбуткування накладних не допускав. Заробітну плату отримував від
виробітку. Дійсно не виконував  доведений
план. Був присутній на засіданні профкому 27.05.2008р. і просив щоб йому
дозволили  попрацювати до вересня, але
коли відчув негативну реакцію, то покинув засідання профкому. Дійсно
31.01.2008р. та 24.03.2008р. на засіданнях правління в його присутності
розглядалось питання щодо невиконання ним планових завдань і йшла мова про
звільнення його з роботи. Винесену йому догану не оскаржував. За період з липня
2007р. по березень 2008р. отримував заробітну плату нижче мінімальної.  Разом з дружиною власними силами проводив
ремонт в магазині, встановлював бетон та огорожу. Кошти на придбання матеріалів
для проведення ремонту виділяв відповідач.
Представники  відповідача в судовому  засіданні
позов не визнали, подали письмові заперечення. Визнали помилковість
запису в трудовій книжці позивача про звільнення його на підставі ст. 40 п. 2
КЗпП України. Звільнення позивача на підставі ст. 40 п. 3 КЗпП України вважають
законним. Пояснили , що позивач систематично не виконував трудові обов'язки , зокрема
планові завдання ним виконувались на рівні 30-50% , що негативно позначалось на
діяльності  всього  ГВП «Водограй», який включає в себе й інші
магазини. Магазин в якому одноособово працював позивач працював збитково. Крім
невиконання плану відповідач на протязі 2007-2008р.р. допускав
неоприбуткування  товарних накладних, що
було виявлено проведеною звіркою з постачальниками.  Питання щодо не виконання позивачем трудових
обов'язків  розглядалось на засіданні
правління  31.01.2008р. і постановою
правління було зобов'язано позивача виконувати планові завдання та попереджено,
що в разі невиконання його буде звільнено з роботи. Позивач був ознайомлений з
даною постановою під розписку. Однак, невиконання продовжувалось і постановою
правління від 24.03.2008р. позивачу було винесено догану. Від підпису про
ознайомлення з постановою позивач відмовився про що було складено відповідний
акт. Останній  був присутній на засіданні
і від підпису постанови  відмовився про
що було складено відповідний акт. Після винесеної догани  план далі не виконувався  і постановою правління від 08.05.2003р. було
прийнято рішення вирішити питання про подальше перебування  позивача на роботі після закінчення його
чергової відпустки. 27.05.2005р.
розпорядженням правління № 6 позивача було звільнено з роботи  на підставі ст. 40 п.3 КЗпП України за згодою
профкому. Позивач був присутній на засіданні профкому і просив не звільняти
його з роботи до вересня 2008р. ,а потім покинув засідання ображаючи членів
профкому. 29.05.2008р. позивачу було вислано поштою трудову книжку. На час
звільнення заборгованості по заробітній платі у позивача не було. Заробітну
плату він отримував від виробітку за розцінкою 4 грн. 60 коп. за 100 грн.
товарообігу у відповідності до постанови правління від 01.10.2007р., але оскільки
не виконував план, то розмір його заробітку
за період з липня 2007р. по березень 2008р. був менший  за розмір мінімальної заробітної плати, що не
суперечить закону. Статті  про
позивача  в тижневику «Вісті» є
необ'єктивними, написані і опубліковані без відома адміністрації відповідача.
судове засідання не з»явилась, хоча повідомлялась про час і місце судового
Суд, вислухавши
сторони, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та зібрані
докази , приходить до висновку , що позов частково підставний і підлягає до
часткового задоволення з таких мотивів.
судовому засіданні , розпорядженням
правління відповідача № 6 від 27.05.2008р. позивача було звільнено з
посади продавця за ст. 40 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання трудових
обов'язків без поважних причин , після
попередніх неодноразових розглядів на засіданнях правління 31.01.2008р.,
24.03.2008р., 08.05.2008р.  питань про
невиконання ним доведених завдань з попередженням про звільнення та  накладення дисциплінарного стягнення у
вигляді догани винесеної згідно постанови правління від 24.03.2008р. за
упущення в роботі, що призвело до систематичного невиконання позивачем
доведених завдань. Накладення дисциплінарного стягнення  позивачем не оскаржувалось. При цьому,
пояснення позивача в тій частині, що його не було ознайомлено з постановами
правління , зокрема  про накладення  дисциплінарного стягнення заперечуються  відміткою на
постанові  від 24.03.2008р. про
відмову позивача від підпису про ознайомлення з нею та складеним  комісійно актом  від 24.03.2008р. про відмову  від підпису. Сам позивач не заперечив  своєї присутності при розгляді на засіданнях
правління питань про невиконання ним трудових обов'язків  з можливим звільненням з роботи.
позивача з роботи відбулось за попередньої згоди профкому. Згідно  виписки з протоколу засідання профспілкового
комітету від 27.05.2008р. за час роботи
в магазині № 33 позивачем нанесені прямі збитки ГВП «Водограй», в зв'язку  з чим
профком дає згоду на звільнення позивача , який  при запитанні членів профкому  про причини невиконання планових завдань
демонстративно покинув засідання, що підтверджується також складеним членами
профкому актом . Сам позивач підтвердив факт своєї присутності  на
засіданні  профкому  та прохання не звільняти його з роботи.
Систематичне невиконання позивачем доведених
планових завдань обсягу товарообороту підтверджується  також
аналізом  роботи магазину № 33 за
2006-2008рр. де  одноособово працював
позивач згідно якого останнім систематично, зокрема і в
січні,лютому,березні,квітні 2008р., не виконувались  доведені завдання  на рівні
від 28 % до 58% , у зв'язку з
чим магазин працював збитково.  Згідно
довідки відповідача на підставі актів звірки з постачальниками встановлено
факти неоприбуткування  позивачем
товарних накладних на загальну суму 3210 грн. 70 коп.   Допитаний в судовому  засіданні
в якості свідка  керівник ГВП
«Водограй»  ОСОБА_6. підтвердила факти
систематичного невиконання позивачем планових завдань, неодноразового розгляду
даних питань на засіданні правління. Пояснила, що до складу госпрозрахункового
підрозділу входять три магазини, позивач працював в магазині № 33 і
невиконання  ним  планових завдань  негативно позначалось на роботі всього підрозділу,
не вистачало коштів на виплату заробітної плати, інші магазини працювали
прибутково. Сам позивач визнав невиконання ним доведених планових показників.
Посилання позивача на позитивні публікації
щодо його роботи в тижневику Центральної спілки споживчих товариств України
«Вісті» ,суд не вважає неналежними доказами по справі, оскільки вони носять
неконкретизований характер, відображають суб'єктивний погляд автора
і заперечуються зібраними по справі доказами. Також, суд не вважає
проведення позивачем окремих ремонтних робіт
в підсобному приміщенні магазину та встановлення огорожі з матеріалів
придбаних відповідачем підставою для систематичного невиконання   трудових обов'яків  продавця.
чином,  суд приходить до висновку що в
частині поновлення  на роботі  та стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в позові слід відмовити. Разом з тим , суд вважає, що запис
в трудовій книжці позивача про звільнення
його на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України є неправомірним, оскільки не
відповідає розпорядженню про звільнення , а тому  у відповідності до ч. 3 ст. 235 КЗпП
України  формулювання причин звільнення
за ст. 40 п. 2 КЗпП України в трудовій книжці позивача слід визнати
стягнення 1579 грн. 29 коп. різниці між фактично виплаченою позивачу заробітною
платою і рівнем мінімальної заробітної плати за 3 і 4 -ий квартали  2007р. та 1 -ий квартал 2008р. суд вважає
позовні вимоги підставними, оскільки згідно довідки відповідача позивачу за
вищевказаний період виплачувалась заробітна плата нижче встановленого законом
мінімального розміру заробітної плати, яка з 01.07.2007р. становила 440 грн., з
01.10.2007р. - 460 грн., з 01.01.2008р. - 515 грн. При цьому, суд  вважає безпідставними посилання представників
відповідача на невиконання планових завдань позивачем при системі оплати праці
від виробітку згідно встановлених постановою правління  № 22 від 01.10.2007р. розцінок, оскільки їх
запровадження  погіршило умови оплати
праці  за відсутності  погодження з профспілковим комітетом , чим
порушено вимоги ст. 86 , 95, 97 ч. 4, 103
КЗпП  України.  Погіршення умов оплати праці фактично
відбулось з липня 2007р., тобто  до
прийняття постанови № 22. Свідок ОСОБА_6. в судовому засіданні пояснила, що при
перевірці державним інспектором праці було вказано про недотримання вимог щодо
мінімальної заробітної плати та притягнуто керівництво відповідача до
адміністративної відповідальності. Тому, слід стягнути з відповідача в користь
позивача 1579 грн. 29 коп. недоплаченої до рівня мінімальної  заробітної плати.
Суд вважає,
безпідставними позовні вимоги в частині стягнення 5000 грн. моральної шкоди,
оскільки позивач згідно позовної заяви пов»язує заподіяння моральної шкоди з
його незаконним звільненням. Фактів моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків  чи додаткових зусиль для  організації
позивачем свого життя внаслідок порушення його законних прав в  судовому засіданні не доведно. Тому, в
частині стягнення моральної шкоди в позові слід відмовити.
підставі викладеного та ст. 21, 36 ч.1 п. 4, 40 ч.1 п.3 , 85, 235, 237-1 КЗпП
України, керуючись ст. 213-215  ЦПК   України,
частково. Стягнути з Заболотівського споживчого товариства в користь
ОСОБА_1  1579 грн. 29 коп.
формулювання причин звільнення за ст. 40 п. 2 КЗпП України в трудовій книжці
ОСОБА_1  неправильним.  В решті позову відмовити.
відповідача в користь держави 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду
Івано-Франківської області шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення , з подальшим поданням апеляційної скарги   протягом 20 днів з дня подання заяви про
апеляційне оскарження  через
Снятинський  райсуд.  Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
: підпис

Суддя Снятинського
районного суду
Ю.Р. Потятинник