Справа №2-2402/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2008 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого – судді Вуїва О.В., при секретарі Літвінов С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2008 року
ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування в якому вказував, що
ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла його мати –
ОСОБА_2
.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 25/100 часток домоволодіння
АДРЕСА_1
, яка була прийнята позивачем у встановленому законом порядку.

Інших осіб, які мають право на отримання спадкового майна немає.

Враховуючи відмову нотаріуса від оформлення спадкових прав на майно та неможливість вирішити питання в іншому порядку, позивач просив визнати за ним право власності щодо спірного майна в порядку спадкування.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні зазначеним в позові.

Представник відповідача – Вознесенської міської ради – в судове засідання не з’явився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважав можливим розглядати справу без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла мати позивача –
ОСОБА_3
, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від
ІНФОРМАЦІЯ_2
року (а.с.6), а також іншими письмовими доказами (а.с.7).

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 25/100 часток будинку
АДРЕСА_1
. Вказане майно належало
ОСОБА_2
згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом за
НОМЕР_1
від
ІНФОРМАЦІЯ_3
року та рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про зміну ідеальних часток в праві власності по будинку за
НОМЕР_2
від
ІНФОРМАЦІЯ_4
року В той же час, свідоцтво про право власності щодо спірного майна (на підставі вищевказаних документів) було видане на ім’я
ОСОБА_2
лише
ІНФОРМАЦІЯ_5
року, тобто після смерті останньої (а.с.11-13, 22).

Відповідно до п.п. 4, 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року) до вищевказаних спадкових правовідносин застосовуються положення Цивільного кодексу України (1963 року), чинного на час відкриття та прийняття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З положень ст. 548 ЦК України (1963 року) вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України (1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1
, який згідно ст. 529 ЦК України (1963 року) є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину шляхом проживання в спірній частині будинку на момент смерті спадкодавця та подачі відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (а.с. 8-10, 21).

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено (а.с. 8-10, 21, 23).

Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, тому суд вважає, що відповідно до ст. 6 ЦК України (1963 року) його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом.

Проте чинне законодавство України не містить поняття «домоволодіння», .

Згідно ст. 381 ЦК України, п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (зі змінами) різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

За таких обставин, суд приходить до переконання про необхідність визнання за позивачем право власності в порядку спадкування на відповідну частку житлового будинку.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву

ОСОБА_1
до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування
–
задовольнити повністю.

Визнати за
ОСОБА_1
,
ІНФОРМАЦІЯ_6
року народження, уродженцем
АДРЕСА_2
,
право власності в порядку спадкування за законом на 25/100 (двадцять п’ять сотих) часток будинку
АДРЕСА_1
, що належали
ОСОБА_2
, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1
року в
АДРЕСА_3
.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: О.В.Вуїв