Справа № 2-197/08р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е  Н  Е М
У К  Р А Ї Н И

2 липня   2008 року

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді                                                                                     Сарновського В.Я.,

при секретарях
Демчук
Т.В.,

Домчук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ланівці
справу за позовом

ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання права на частку в спільному майні подружжя
та права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2008 року
позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права
власності  на  &frac12; частину
будинку що розташований вАДРЕСА_1, як спільної сумісної власності подружжя, а
також права власності ще на  &frac14; частину цього будинку, як спадкового майна після смерті
її чоловіка ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач позов підтримала і пояснила,
що вона  перебувала у шлюбі з ОСОБА_3.,
який ІНФОРМАЦІЯ_1помер. Під час шлюбу ним за їх спільні кошти було придбано
житловий будинок у АДРЕСА_1. Вона звернулась до нотаріуса для оформлення свого
права на частку у спільному майні подружжя та успадкування другої половини
цього будинку, але він вчиняти нотаріальні дії відмовився, мотивуючи
відсутністю затвердженої форми свідоцтва про право власності в спільному майні
подружжя на частку того з подружжя, що є живим. Тому вона змушена звернутись з
позовом до суду.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала і
пояснила, що ОСОБА_3. був її сином і вона є спадкоємцем першої черги, оскільки
у встановлений строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Будинок придбаний її сином не є спільною власністю подружжя, оскільки був
придбаний за кошти позичені нею у ОСОБА_4., який є її братом, тому договір
позики у письмовій формі не укладався.

Свідок ОСОБА_4. в судовому засіданні показав, що він у
2005 році позичив своїй сестрі ОСОБА_2. 7 тисяч гривень для придбання будинку
для сина.

Свідок ОСОБА_5. в судовому засіданні показала, що у 2005
році відповідач, яка являється її родичкою, зверталась до неї з проханням
позичити гроші для придбання будинку, а пізніше повідомила їй, що ці кошти їй
дав ОСОБА_4. і вона за них придбала синові житло.

Свідок ОСОБА_6. показав суду, що в його присутності
відповідач передавала ОСОБА_7. гроші. Коли саме це відбувалось він не пам'ятає,
яку суму було передано і чиї це були кошти він не знає. Пізніше відповідач йому
сказала, що платила за будинок.

Свідок ОСОБА_8. показав суду що в його присутності
приблизно у 2005-2006 роках відповідач передавала ОСОБА_7. гроші в сумі 4
тисячі гривень. Коли це відбувалось він точно не пам'ятає і чиї це були кошти
він не знає.

Свідок ОСОБА_9. показала суду, що вона є матір'ю
позивачки, перших два роки після одруження дочка з ОСОБА_3.  проживала у неї. Дочка працювала на постійній
роботі. Зять постійної роботи не мав, але час від часу влаштовувався на
тимчасову.

Свідок ОСОБА_10. показав, що дійсно продав належний йому
будинок у с. Ванжулів ОСОБА_3. за 8 тисяч гривень. ОСОБА_2. влітку 2006 року
заплатила йому за нього 4 тисячі гривень. Хто платив решту суми він не
пригадує.

Дослідивши та оцінивши
докази по справі, суд
з'ясував  наступні обставини.

ОСОБА_3і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб  15 лютого 2002 року у Ванжулівській сільській
раді Лановецького району, актовий запис № 1.

24 січня 2006 року ОСОБА_3. за договором купівлі-продажу,
посвідченим приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу
ОСОБА_11. 24 січня 2006 року і зареєстрованим в реєстрі №117, придбав у
ОСОБА_7. житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться
в АДРЕСА_1. Відповідно до п. п. 2, 5, 12
цього Договору: продаж вчинено за 8702 грн. 68 коп., які продавець
одержав від покупця (ОСОБА_3.) до підписання договору; кошти, за які придбаний
будинок є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки отримані під час
перебування в зареєстрованому шлюбі з дружиною ОСОБА_1, яка дала згоду на
купівлю зазначеного житлового будинку, що підтверджується письмовою заявою;
продавець та покупець ствердили, що правочин не є фіктивним та не є удаваним і
при його укладенні відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які
мали б істотне значення та були свідомо приховані ними.

Дійсність даного договору відповідач в судовому порядку
не оспорювала, факт його укладення та виконання підтверджується показами свідка
ОСОБА_10.

Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК України майно,  набуте подружжям за час шлюбу,  належить дружині та чоловікові  на
праві  спільної  сумісної
власності незалежно від того,  що
один з них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього
господарства,   догляд   за
дітьми,  хвороба  тощо) самостійного заробітку (доходу).  Об'єктом права спільної  сумісної
власності  є  заробітна плата, пенсія, стипендія, інші
доходи, одержані одним із подружжя.  Якщо
одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші,  інше майно,
в тому числі  гонорар,  виграш,
які  були одержані  за
цим  договором,  є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя,  частки  майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо  інше  не
визначено  домовленістю  між
ними   або   шлюбним договором.

Відповідно до ст. 368 ЦК України майно,  набуте подружжям за час шлюбу,  є їхньою
спільною сумісною
власністю,  якщо  інше
не  встановлено  договором
або законом.

Виходячи з наведеного суд вважає, що позов у частині
визнання за позивачем права власності на половину придбаного під час шлюбу
житлового будинку підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 60, 59 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики
укладається у письмовій  формі,  якщо
його сума  не  менш
як  у  десять разів перевищує встановлений законом
розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ст. 719 ЦК України договір  дарування
нерухомої речі укладається у
письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування
майнового права  та договір  дарування
з обов'язком  передати дарунок у
майбутньому укладається у  письмовій
формі.  У
разі  недодержання  письмової
форми  цей   договір
є

нікчемним. Договір
дарування  валютних  цінностей
на   суму,   яка перевищує  п'ятдесятикратний  розмір
неоподатковуваного  мінімуму
доходів  громадян,  укладається
у  письмовій  формі
і   підлягає нотаріальному
посвідченню.

Згідно частини першої статті 218 ЦК України
недодержання  сторонами  письмової
форми  правочину,  яка встановлена  законом,
не  має  наслідком
його недійсність,  крім

випадків, встановлених законом.  Заперечення однією  із
сторін  факту  вчинення правочину або оспорювання  окремих
його  частин  може
доводитися   письмовими доказами,
засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може
ґрунтуватися на  свідченнях свідків.

Згідно частини першої статті 220 ЦК України у  разі
недодержання   сторонами   вимоги
закону   про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Виходячи з наведеного суд вважає недоведеним твердження
відповідача про те, що спірний будинок був нею придбаний за кошти позичені їй
ОСОБА_4. і подарований сину ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3помер, про що в Книзі реєстрації
смертей 2 червня 2006 року зроблено актовий запис за № 03.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з &frac12; частини житлового будинку з надвірними господарськими
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

На день смерті з ним проживала дружина ОСОБА_1 і більше
ніхто не був зареєстрований та не проживав, що підтверджується довідкою
Ванжулівської сільської ради № 73.

27  червня 2006 року
до Лановецької державної нотаріальної контори поступила заява ОСОБА_2про
прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3, а 8 серпня 2006 року поступила така
ж заява від ОСОБА_1, що підтверджується листами Лановецької держнотконтори №№
393, 400.

Згідно листа Лановецької державної нотаріальної контори
від 15 травня 2008 року №304 право на спадщину після померлого ОСОБА_3. не
оформлено у зв'язку з тим, що в будинку який складає спадкове майно не
визначені частки і видати  свідоцтво про
право власності в спільному майні подружжя на частку того з подружжя, що є
живим, неможливо через відсутність затвердженої у встановленому порядку його
форми.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної
сумісної власності спадкується  на

загальних підставах.

Відповідно до ст.
1261 ЦК України у  першу  чергу право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець,  який постійно проживав разом із спадкодавцем
на час відкриття спадщини,  вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,  встановленого статтею 1270  цього
Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1269 ЦК України
спадкоємець,  який  бажає
прийняти  спадщину,  але на час відкриття спадщини  не
проживав  постійно  із
спадкодавцем,  має подати до
нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки  кожного
спадкоємця  у  спадщині
є рівними,  якщо спадкодавець у
заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Таким чином, спадщину після померлого ОСОБА_3. у
встановленому порядку прийняли позивач та відповідач і кожен має право на її
половину.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 70 СК України, ст. 218, 220,
368, 391, 719, 1047, 1226, 1261, 1268, 1269, 1278 ЦК України, ст. ст. 10 , 59,
60, 213-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В
:

Позов
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1
право власності  на  &frac12; частину спільної
сумісної власності подружжя: житлового будинку з надвірними господарськими
будівлями, розташованого вАДРЕСА_1.

Визнати за
ОСОБА_1  право власності  на
спадкове майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3: &frac14; частину житлового будинку з надвірними господарськими
будівлями, розташованого вАДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів, а також апеляційної
скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви  про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була  подана у встановлений строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У  разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя   (підпис)

В. о. голови суду
М.З. Сенюх

Секретар суду
Н.Ю.Приймак