АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22-17/08                      Головуючий у
1-й інстанції: Воробьйова І.А.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

4
березня 2008 р.                                                                                                  м.  Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:     Приймака В.М.

суддів:                    Мануйлова Ю.С.

Подліянової
Г.С.  при секретарі:    Батарейній О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.  Запоріжжя від ЗО листопада 2006 року у справі
за позовом відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості з оплати послуг електрозв'язку,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2000 року ВАТ "Укртелеком" в особі Центру обслуговування
споживачів та

продажу послуг Запорізької дирекції ВАТ"Укртелеком" звернулось до
суду із вказаним

позовом,  посилаючись на те,  що відповідачка,  яка є абонентом електрозв'язку,  і якій

встановлено телефон НОМЕР_1 за адресою : АДРЕСА_1,  протягом

серпня 1997 p.-
липня 2000 р. не в повному
обсязі сплачувала надані їй товариством

послуги місцевого телефонного зв'язку,
у результаті чого виникла заборгованість у сумі

359 грн.74 коп. Крім того,  за
телефоном позивачки протягом січня - лютого 2000 р.

надавались міжміські та міжнародні телефонні розмови,  які вона також не оплатила,  у

зв'язку з чим виникла заборгованість на суму 51 грн.01 коп.3агальна сума
заборгованості

за надані послуги становить 410 грн.75 коп.,  які позивач просив стягнути з відповідачки.

Крім того,  просить стягнути з неї
держмито у сумі 51 грн.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 3 жовтня 2000 р. позов задоволено.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 25 квітня 2002 р. рішення суду першої
інстанції скасовано і справу направлено на новий розгляд до того ж суду в
іншому складі.

26
вересня 2002 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом до ВАТ
"Укртелеком",  посилаючись на
те,  що заборгованості за послуги зв'язку
перед товариством не має,  тому на
порушення п. 6.3 "Правил користування міським телефонним зв'язком,  п. 163 "Правил користування міським та
міжнародним зв'язком"  ст.  ст.
153, 161 ЦК України
їй незаконно відключили телефон та зняли телефонний номер.

Зважаючи
на вказані обставини,  просила суд
зобов'язати ВАТ "Укртелеком" поновити номер телефону на її ім'я і
підключити телефон за адресою її проживання.

Ухвалою
судді місцевого суду Орджонікідзевського району м.  Запоріжжя від 26 вересня 2002 р. зустрічний
позов прийнято до сумісного розгляду з первісним позовом.

Рішенням
місцевого Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 8 жовтня

2002         р. позов задоволено.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 5 лютого 2003 р. рішення суду першої
інстанції скасовано і справу направлено на новий розгляд до того ж суду в
іншому складі.

Ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 25 червня 2003 року зустрічний позов ОСОБА_1 виділено в
окреме провадження.

Рішенням
місцевого суду Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя від 27 лютого 2004 р. зустрічний позов ОСОБА_1 задоволений.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2004 р. рішення суду першої
інстанції скасовано і справу направлено на новий розгляд до того ж суду в
іншому складі.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 8 листопада 2004 р. позов ОСОБА_1 задоволений.

Зобов'язано
ВАТ»Укртелеком» поновити їй надання послуг електрозв'язку за номером телефону
НОМЕР_1 за адресою місця її проживання.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 14 лютого 2005 р. рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою
колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від
19 квітня 2006 р. касаційну скаргу ВАТ "Укртелеком" відхилено,  рішення Орджонікідзевського районного суду
м.  Запоріжжя від 8 листопада 2004 р. та
ухвала апеляційного суду Запорізької області від 14 лютого 2006 р. залишені без
змін.

ВАТ
»Укртелеком» звернулось до суду з заявою про перегляд рішення районного суду
від 8 листопада 2004 р.
у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 15 листопада 2006 р. заява задоволена,  рішення Орджонікідзевського районного суду
м.  Запоріжжя від 8 листопада 2004 р.
скасована за нововиявленими обставинами.

Ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 8 лютого 2007 р.
позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2007 р. ухвала
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 8 лютого 2007 р. скасована і справа направлена до того ж
суду для подальшого розгляду.

Рішенням
місцевого Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 25 червня

2003         p.,  залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від

15 вересня 2003 р.,  у позові ВАТ
"Укртелеком" відмовлено.

Ухвалою
колегії судців Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від
22 грудня 2005 p.,  з виправленнями
внесеними ухвалою колегії судців Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 5 липня 2006 p.,  касаційну
скаргу ВАТ "Укртелеком" задоволено,
рішення Орджонікідзевського районного суду м.  Запоріжжя від 25 червня 2003 р. та ухвала
апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2003 р. скасовані,  а справу направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Заочним
рішенням Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 30 листопада 2006 року позов ВАТ "Укртелеком"
задоволено.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ВАТ»Укртелеком» заборгованість за послуги електрозв'язку
за період з серпня 1997 р. по червень 2000 р. у розмірі 357 грн.94 коп. та
заборгованість за міжміські розмови за січень - лютий 2000 р. у розмірі 51 грн.
01 коп.,  а також держмито у розмірі 51
грн.,  а разом 459 грн. 95 коп.

29 січня
2007 р. ОСОБА_1 звернулась з заявою про перегляд заочного рішення районного
суду від 30 листопада 2006 р.

Ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 8 червня 2007 р. її заява про перегляд вказаного заочного
рішення суду від 30 листопада 2006 р. залишена без задоволення.

ОСОБА_1
подала заяву про апеляційне оскарження і апеляційну скаргу на заочне рішення
суду першої інстанції від 30 листопада 2006 р.,  в якій,  пославшись на порушення

судом норм процесуального
законодавства,  просить заочне рішення
суду скасувати і закрити провадження у справі.

Заслухавши
суддю-доповідача,  вивчивши матеріали
справи,  доводи апеляційної скарги,  колегія судців дійшла висновку про те,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно
статті п.5 ч.1  ст. 307 ЦПК України за
насідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити ухвалу про повне або часткове скасування
рішення суду першої інстанції і направити справу на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Відповідно
до п.5 ч.1  ст. 308 ЦПК України рішення
суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд,  якщо суд розглянув не всі вимоги і цей
недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення суду
першої інстанції.

Згідно
зі  ст. 145 ЦПК України 1963 року залежно
від обставин справи судця вправі постановити ухвалу про роз'єднання одного або
кількох поєднаних в одне провадження позовів у самостійні провадження,  якщо їх сумісний розгляд утруднює вирішення
справи.

З
матеріалів справи вбачається,  що в липні
2000 р. ВАТ "Укртелеком" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості з оплати послуг електрозв'язку.

ОСОБА_1,  заперечуючи проти позову,  у вересня 2002 р. звернулась до суду з
зустрічним позовом до ВАТ "Укртелеком",  в якому просила суд зобов'язати ВАТ
"Укртелеком" поновити номер телефону на її ім'я і підключити телефон
за адресою її проживання,  посилаючись на
те,  що заборгованості за послуги зв'язку
перед товариством не має. Також вказала,
що ВАТ»Укртелеком»,  пославшись на
наявність у неї заборгованості за послуги зв'язку,  яку вона не сплатила,  10 лютого 2000 р. відключив,  а згодом,
зняв телефон у її квартирі.

З
об'єднаного провадження вбачається,  що
вимоги у первісному і зустрічному позовах взаємно пов'язані: ВАТ»Укртелеком»
просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги зв'язку,  у зустрічному позові ОСОБА_1 заперечує
наявність вказаної заборгованості і вважає безпідставними дії ВАТ»Укртелеком»,  який відключив і зняв • телефон у її
квартирі.

У Згідно
зі  ст.
141 ЦПК України 1963 року суд або суддя повинен прийняти зустрічний
позов до сумісного розгляду з первісним позовом,  якщо обидва позови взаємно пов'язані та
сумісний їх розгляд є доцільним,  зокрема
коли вони випливають з одного правовідношення або коли вимоги по них можуть
зараховуватися.

Виходячи
із вказаних положень ЦПК,  суддя
місцевого місцевого суду Орджонікідзевського району м.  Запоріжжя ухвалою від 26 вересня 2002 р.
(а.с.  180 т.1) зустрічний позов прийняв
до сумісного розгляду з первісним позовом.

Усупереч
зазначеним процесуальним нормам права,
районний суд,  безпідставно
пославшись на те,  що знятий у неї номер
телефону надано іншій особі,  для
встановлення якої необхідний час і з участю якої необхідно розглянути позовні
вимоги ОСОБА_1,  а також,  що сторони не дійшли мирової угоди,  ухвалою від 25 червня 2003 року зустрічний
позов ОСОБА_1 виділив в окреме провадження (а.с. 101 т.2).

Приймаючи
до уваги,  що ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 26 листопада 2007 р. ухвала Орджонікідзевського
районного суду м.  Запоріжжя від 8 лютого
2007 р. про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Центру телекомунікаційних
послуг м.  Запоріжжя Запорізької філії
«ВАТ»Укртедлеком» про поновлення надання послуг зв'язку скасована і справа
направлена до того ж суду для подальшого розгляду,  а також,
що первісний і зустрічний позови взаємно пов'язані між собою та сумісний
їх розгляд є доцільним,  оскільки вони
випливають з одного правовідношення,
судова колегія приходить висновку,
що судом першої інстанції порушені вище вказані вимоги процесуального
закону,  які призвели до неправильного
вирішення справи,  і судом розглянуті не
всі вимоги,  і цей недолік не міг бути
усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції,  судова колегія приходить до висновку,  що рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Керуючись  ст.
ст. 307,  311, 314,  317 ЦПК України,  колегія судців,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 30 листопада 2006 року у цій справі скасувати,  справу направити на новий розгляд до того ж
суду першої інстанції в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте,
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців шляхом
подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України.