Справа № 22ц-649/2008 р.                                 Головуючий
Доповідач у 2 інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08   лютого   2008
року   колегія   суддів
судової  палати   в
цивільних   справах Апеляційного
суду Київської області в складі: головуючого судді Приходька К.П. суддів
Даценко Л.М. ,  Коцюрби О.П. при
секретарі Зозулі Н.С. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кагарлицького районного суду Київської області від 22 листопада 2007 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
редакцій газет „Персонал Плюс",
„За українську Україну",
Федерації патріотичних видань України про захист честі,  гідності та ділової репутації,  -

встановила:

У травні
2007 р.
ОСОБА_1  звернулася до суду із зазначеним
позовом,  посилаючись на те,  що в газеті „Персонал плюс" № 14 за 11-17 квітня 2007 р. була
надрукована стаття ОСОБА_2під назвою „Земля волає про порятунок",  в якій відповідачі поширили відомості,  що не відповідають дійсності,  принижують її честь,  гідність та ділову репутацію,  а саме:

„Так
от,  сприяючи Мінєєву-молодшому,  пані ОСОБА_1виділила під „садовий"
кооператив директорові Г. Бусу 14
га стайківської землі,  вже й
розмітку зроблено: по 50
соток. Це ж земельна мафія,  панове Президенте,  Прем'єр-Міністре і Голово ВР!";

„Так,  лобійований... ОСОБА_1 „Контур"...";

„...Пані
ОСОБА_1 посприяла,  щоб справу Кравченка
закрили - тож
треба відпрацьовувати. Його завдання - „обробляти" депутатів сільської
ради,  щоб приймали рішення,  потрібні п. ОСОБА_1 і аби досолити сільському
голові,  якому програла вибори і
суд...";

„...Мала
б усім цим зайнятися Генпрокуратура,  але її інтереси спрямовані на інше - відібрати 41 га землі в Стайках,  яка належить не тим людям,  які потрібні п. ОСОБА_1...";

„... Віра Іванівна
знає,  що робить: .. потрібні свої
„любі друзі",  а головне - щоб для них
земля була товаром.  У кожному
районі,  де вони є,  читачі їх знають,  а в Кагарлицькому районі - це Т. ОСОБА_1...
Одне слово,  кращого держадміністратора
районного масштабуОСОБА_3 і бажати не треба. Обоє - соціальні мутанти,  декласована каста недоторканих...";

„Розповідають,  пані ОСОБА_1 дуже хотіла стати головою свого
рідного села,  так хотіла,  так хотіла,
що аж вдалася до відомих фальсифікацій...";

„..."І
на краще" - сказала
ОСОБА_1. І через підтримку облдержадміністрації... зарекомендувала себе за
графою „своя людина опинилася в кріслі голови райдержадміністрації. Земля для
неї одразу перетворилася на товар,  але
для кого той „товар" -
очевидно вважає „конфіденційною інформацією",  яка розголошенню не підлягає. Партійні
інтереси перед спокусою щось вторгувати,
відступили на задній план...";

„...Досить
було заступнику голови районної ради П. Бурому виступити проти розбазарювання
землі в районі ... як був
одразу звільнений з посади сформованою п. ОСОБА_1 більшістю райради...";

„...9 депутатів цього
блоку переметнулись під руку голови держадміністрації,  яка всеціло підтримує „іновації"
великого землевласника...";

2

„...Пані
голова зосередилася на найприбутковіших напрямах - проти керівництва ВАТ „Стайки керамік" за сорок один гектар землі на березі
Дніпра,  проти вдови та неповнолітнього
сина покійного фермера ОСОБА_5 за володіння фермерським наділом на березі
Дніпра та кампанія зі знищення фермерського господарства Федона,  земля якого на тому ж масиві. Цю справу в
суді п. ОСОБА_1 ганебно програла...";

„...Робота
„на благо" розвитку району позначилась невиконанням бюджету за 2006 рік,  за словами владної команди - „з поважних
причин"... заступника голови РДА з питань АПК та земельних питань,
кандидата сільськогосподарських наук,
члена партії „Наша Україна" В.Онуку звільнено з посади. Причина
проста - виступив проти „законного" надання земель
„інвесторам"..."

Просила
визнати вищезазначені відомості такими,
що не відповідають дійсності,
принижують її честь,  гідність та
ділову репутацію і зобов"язати відповідачів спростувати їх.

В ході
судового розгляду позивачка доповнила позовні вимоги і посилалася на те,  що в газеті „За українську Україну" № 14 за 9-15 квітня 2007 р. була
надрукована стаття ОСОБА_2під назвою „Кагарлицький район як дзеркало мораторію
на продаж землі і турботи про розвиток села",  в якій відповідачі поширили аналогічні
відомості,  як в газеті „Персонал
плюс" № 14 за 11-17 квітня 2007 p.,  що не відповідають дійсності,  принижують її честь,  гідність та ділову репутацію,  які також просила визнати такими,  що не відповідають дійсності,  принижують її честь,  гідність та ділову репутацію і
зобов"язати відповідачів спростувати їх.

Рішенням
Кагарлицького районного суду Київської області від 22 листопада 2007 р. позов
задоволено частково,  визнано,  що Федерація патріотичних видань України і
редакція газети „Персонал плюс" в №14
за 11-17 квітня 2007 р. в статті під
назвою „Земля волає про порятунок" поширили наступну недостовірну
інформацію,  що порочить честь,  гідність та ділову репутацію позивачки:

„Голова
Кагарлицької РДА ОСОБА_1 домогла своєму помічнику ОСОБА_4 уникнути передбаченої
законодавством відповідальності за вчинені неправомірні дії шляхом сприяння у
незаконному закритті справи одеською міліцією.

Кандидат
на голову села Стайки Кагарлицького
району ОСОБА_1 вчинила дії по фальсифікації виборів голови села Стайки 31 березня 2002 року.

Голова
Кагарлицької РДА ОСОБА_1 порушила вимоги діючого законодавства про підстави
звільнення і своїм розпорядженням незаконно звільнила 27.07.2006 р. заступника
голови Кагарлицької РДА ОСОБА_2 з займаної посади у зв'язку з тим,  що останній мав власну думку в питаннях
надання земельних ділянок конкретним особам. "

Зобов'язано
відповідачів спростувати зазначену недостовірну інформацію у такий же
спосіб,  у який вона була поширена.

В решті позову
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить
рішення суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог,  посилаючись на неповне з"ясування
обставин,  що мають значення для
справи,  на невідповідність висновків
суду обставинам справи та на порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Перевіряючи
рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відмовляючи
в задоволенні частини позовних вимог,
суд обґрунтовував свої висновки тим,
що відомості,  які просила
спростувати позивачка,  є оціночними
судженнями відповідачів.

Такі висновки
суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як
вбачається з матеріалів справи і встановлено судом,  позивачка просила спростувати недостовірну
інформацію поширену про неї відповідачами в газеті „Персонал

3

плюс" № 14 за 11-17 квітня 2007 р. в статті під
назвою „Земля волає про порятунок. Кагарлицький район як дзеркало мораторію на
продаж землі і турботи про розвиток села" та в газеті „За українську
Україну" № 14 за 9-15 квітня 2007 р. в статті під
назвою „Кагарлицький район як дзеркало мораторію на продаж землі і турботи про
розвиток села",  а саме:

„Так
от,  сприяючи Мінєєву-молодшому,  пані ОСОБА_1виділила під „садовий"
кооператив директорові Г. Бусу 14
га стайківської землі,  вже й
розмітку зроблено: по 50
соток. Це ж земельна мафія,  панове
Президенте,  Прем'єр-Міністре і Голово
ВР!";

„Так,  лобійований... ОСОБА_1 „Контур"...";

„...Пані
ОСОБА_1 посприяла,  щоб справу Кравченка
закрили - тож
треба відпрацьовувати. Його завдання - „обробляти" депутатів сільської
ради,  щоб приймали рішення,  потрібні п. ОСОБА_1 і аби досолити сільському
голові,  якому програла вибори і
суд...";

„...Мала
б усім цим зайнятися Генпрокуратура,  але її інтереси спрямовані на інше - відібрати 41 га землі в Стайках,  яка належить не тим людям,  які потрібні п. ОСОБА_1...";

„... Віра Іванівна
знає,  що робить: ...потрібні свої „любі
друзі",  а головне - щоб для них
земля була товаром.  У кожному
районі,  де вони є,  читачі їх знають,  а в Кагарлицькому районі - це Т. ОСОБА_1...
Одне слово,  кращого держадміністратора
районного масштабуОСОБА_3 і бажати не треба. Обоє - соціальні мутанти,  декласована каста недоторканих...";

„Розповідають,  пані ОСОБА_1 дуже хотіла стати головою свого
рідного села,  так хотіла,  так хотіла,
що аж вдалася до відомих фальсифікацій...";

„..."І
на краще" - сказала
ОСОБА_1. І через підтримку облдержадміністрації... зарекомендувала себе за
графою „своя людина опинилася в кріслі голови райдержадміністрації. Земля для
неї одразу перетворилася на товар,  але
для кого той „товар" -
очевидно вважає „конфіденційною інформацією",  яка розголошенню не підлягає. Партійні
інтереси перед спокусою щось вторгувати,
відступили на задній план...";

„...Досить
було заступнику голови районної ради П. Бурому виступити проти розбазарювання
землі в районі ... як був
одразу звільнений з посади сформованою п. ОСОБА_1 більшістю райради...";

„...9 депутатів цього
блоку переметнулись під руку голови держадміністрації,  яка всеціло підтримує „іновації"
великого землевласника...";

„...Пані
голова зосередилася на найприбутковіших напрямах - проти керівництва ВАТ „Стайки керамік" за сорок один гектар землі на березі
Дніпра,  проти вдови та неповнолітнього
сина покійного фермера ОСОБА_5 за володіння фермерським наділом на березі
Дніпра та кампанія зі знищення фермерського господарства Федона,  земля якого на тому ж масиві. Цю справу у
суді п. ОСОБА_1 ганебно програла...";

„...Робота
„на благо" розвитку району позначилась невиконанням бюджету за 2006 рік,  за словами владної команди - „з поважних
причин"... заступника голови РДА з питань АПК та земельних питань,
кандидата сільськогосподарських наук,
члена партії „Наша Україна" В.Онуку звільнено з посади. Причина
проста - виступив проти „законного" надання земель
„інвесторам"..."

Встановлено,  що наведені в позовній заяві висловлювання
відповідачів на адресу позивачки є оціночними судженнями,  критичною оцінкою певних фактів та недоліків,  що мали місце в роботі позивачки,  як голови Кагарлицької районної держадміністрації.

Право
висловлювати судження,  оцінку,  думки закріплено у  ст.  10 Конвенції про
захист прав людини і основоположних свобод,
яка відповідно до  ст.  9
Конституції України є частиною національного законодавства,  і гарантовано
ст.  34 Конституції.

Згідно
ч. 1  ст.  277 ЦК України фізична
особа,  особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім"ї
недостовірної інформації,  має право на
відповідь,  а також на спростування цієї
інформації.

4

Згідно  ст.  1 Закону
України від 2 жовтня 1992 р. „Про
інформацію" під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно
оголошені відомості про події та явища,
що відбуваються у суспільстві,
державі та навколишньому природному середовищі.

Згідно  ст.  47-1 цього Закону
ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних
суджень. Такими судженнями,  за винятком
образ чи наклепу,  є висловлювання,  які не містять фактичних даних,  зокрема,
критика,  оцінка дій,  а також висловлювання,  що не можуть бути витлумачені як такі,  які містять фактичні дані,  з огляду на характер використання мовних
засобів,  зокрема вживання гіпербол,  алегорій,
сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх
правдивості.

За
змістом ч. 4  ст.  17
Закону України від 23 вересня 1997 р. „Про державну підтримку засобів масової
інформації та соціальний захист журналістів" необхідно встановити
наявність злого умислу журналіста або службових осіб засобу масової
інформації,  а також наслідки
використання позивачем можливостей позасудового спростування неправдивих
відомостей,  відстоювання його честі й
гідності,  ділової репутації та
врегулювання спору в цілому.

Згідно
роз'яснень пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня
1990 р. № 7 „Про застосування судами законодавства,  що регулює захист честі,  гідності і ділової репутації громадян та
організацій" з наступними змінами та доповненнями,  при розгляді цивільних справ,  порушених у порядку  ст.  7
ЦК України 1963 року,  суди повинні
з"ясовувати,  чи поширені
відомості,  про спростування яких
пред'явлений позов,  чи порочать вони
честь,  гідність або ділову репутацію
позивача та чи відповідають дійсності.

З
урахуванням наведеного,  колегія суддів
приходить до висновку,  що суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в частині позовних
вимог,  оскільки політики,  державні службовці,  котрі діють як офіційні особи,  більше відкриті для допустимої критики,  ніж приватні особи,  а відомості,
які просила спростувати позивачка,
є оціночними судженнями відповідачів.

Рішення
суду в частині часткового задоволення позову в апеляційному порядку сторонами
не оскаржується.

За таких
обставин,  колегія суддів приходить до
висновку,  що доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1  не спростовують висновків
суду,  рішення суду в частині відмови в
позові ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не
може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись  ст.
ст.  303,
307,  308,  314,
315,  317,  319 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Кагарлицького районного суду Київської
області від 22 листопада
2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.