УХВАЛА

іменем  україни

23 жовтня 2008 року                                                                                               м. Київ

Суддя судової палати у цивільних справах Верховного Суду України Луспеник
Д.Д.,

розглянувши
касаційну скаргу заступника прокурора Рівненської області в інтересах ОСОБА_1
на рішення апеляційного суду Рівненської області від 13 квітня 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Рівненського міськвиконкому про поділ
будинку і земельної ділянки, зустрічними позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, Рівненського міського бюро технічної інвентаризації про визнання
недійсними договорів дарування й купівлі-продажу й визнання права власності на
новостворене нерухоме майно, Рівненської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Рівненського міського суду від 1 грудня 2005 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, виконкому Рівненської міської ради про поділ будинку
й земельної ділянки відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_2, Рівненського міського бюро технічної інвентаризації про
визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу й визнання права
власності на новостворене нерухоме майно, а також Рівненської міської ради до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу
задоволено частково; постановлено визнати недійсними договори дарування 71/100
частин будинку по АДРЕСА_1: від 18 березня 1997 року, укладений між ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в особі їх представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3, згідно яких
ОСОБА_3 подаровано ОСОБА_5 - 12/100 будинку, ОСОБА_6 - 16/100 будинку, ОСОБА_7
- 9/100 будинку, від 29 березня 1997 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 про
дарування останній 18/100 будинку, від 21 вересня 1996 року, укладений між  ОСОБА_9 та ОСОБА_3 про дарування останній
16/100 будинку; визнати недійсним договорів купівлі-продажу 71/100 частин
будинку, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 27 травня 2003 року. Цим же рішенням
в задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненського МБТІ та Рівненської міської ради
про визнання права власності на новостворене нерухоме майно відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 13 квітня 2006 року
рішення суду першої інстанції змінено, постановлено виділити ОСОБА_2 71/100
частину будинку по АДРЕСА_1 з виділенням конкретних приміщень та земельну
ділянку площею 315 кв.м., виділено ОСОБА_1 20/100 частин будинку з виділенням
конкретних  приміщень та земельну ділянку
площею 135 кв.м.; постановлено також відмовити в задоволенні позову Рівненської
міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування та
купівлі-продажу. Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1
залишено без змін.

У касаційній скарзі заступника прокурора Рівненської області в інтересах
ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 й ухвалити нове рішення про задоволення
позову ОСОБА_1 в повному обсязі, задоволення позову Рівненської міської ради до
ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи: приватні нотаріуси Філюк В.М., Ковальчук Н.Г.
про визнання недійсним договорів дарування й купівлі-продажу та відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_2, посилаючись на недоведеність обставин, які
суд вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального й процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно із
ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зі змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що
задовольняючи позов ОСОБА_2, відмовляючи в задоволенні позовних вимог
Рівненської міської ради й залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, апеляційний суд виходив з того,
що переобладнані ОСОБА_1 приміщення є самочинним будівництвом, крім того,
порушень законодавства при укладенні оспорюваних угод допущено не було, тому
право власності ОСОБА_2 на 71/100 частину будинку підлягає захисту шляхом
поділу будинку в натурі відповідно до часток сторін у власності із виділенням
конкретних приміщень та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а
тому доводи касаційної скарги в цій частині без наведення конкретних порушень
судом норма процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених
в рішенні фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають
необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного
провадження у справі.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

На підставі
наведеного та керуючись п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Рівненського міськвиконкому про поділ будинку і земельної ділянки, зустрічними
позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, Рівненського міського бюро
технічної інвентаризації про визнання недійсними договорів дарування й
купівлі-продажу й визнання права власності на новостворене нерухоме майно,
Рівненської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів
дарування та купівлі-продажу, за касаційною скаргою заступника прокурора
Рівненської області в інтересах ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду
Рівненської області від 13 квітня 2006 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити заступнику
прокурора Рівненської області в інтересах ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                                         Д.Д. Луспеник