Апеляційний суд Кіровоградської області
-----------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №22-1380                  Головуючий у першій
інстанції  Циганаш І.А.
Категорія 2,5,6                       Доповідач  Черниш Т.В.
31 липня 2008 року     Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в
головуючого -  Голованя А.М.,
суддів - Черниш Т.В.,
секретарі  Дімановій Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною  скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21
В квітні 2005 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні належною їй
квартирою АДРЕСА_1, відшкодування майнової шкоди. Позовні вимоги
мотивувала тим, що  ОСОБА_2, проживаючи в
належній їй та ОСОБА_3  квартирі №7,
добудувала без її, позивачки, згоди добудову, яка перекриває доступ світла
до  вікна кухні, перешкоджає
користуватись верандою. Крім того, відповідачка самочинно побудувала погріб
фактично біля порогу квартири №6 і
самовільно використала пісок і глину, які вона завезла для ремонту
своєї  частини будинку.
В ході розгляду справи ОСОБА_1 неодноразово уточняла свої позовні вимоги,
які врешті зводились до вимог про усунення
перешкод в користуванні  квартирою
шляхом знесення самочинної добудови, позначеної на плані л. «Б-2»;
стягнення  15 тис. грн. на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями відповідачів, самовільним
знесенням  сіней в квартирі №6,
створенням самочинною добудовою перешкод в користуванні житлом.
ОСОБА_2 проти позову заперечувала і пред'явила  зустрічний позов до ОСОБА_1 за участю третіх
осіб - Управління містобудування, архітектури, екології та земельних відносин
Кіровоградської міської ради (далі-Управління), Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю Кіровоградської міської ради (
далі-Інспекція), Ходій Н.В.- про усунення перешкод в користуванні
квартирою  №7, визнання права власності
на  добудову, відшкодування моральної
шкоди.  Посилаючись на те, що  занедбання квартири №6 призвело до
руйнування   квартири №7, викликало
необхідність  капітального ремонту, на
проведення якого витратила 8148 грн., просила зобов'язати  ОСОБА_1 привести в належний стан свою
квартиру, стягнути 8148 грн. витрат на ремонт та 3000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, а також визнати за нею право власності на добудову,
спорудження якої в більшому розмірі ніяким чином не чинить перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні своєю квартирою.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 травня 2008 року
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено
частково: визнано за нею право власності на добудову л.«Б-2» до квартири №7. В
задоволенні решти позовних вимог зустрічного позову відмовлено.

На зазначене рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення
скасувати, а справу передати на новий розгляд. Зазначала, зокрема, що суд
безпідставно відмовив у задоволенні її позовних вимог, оскільки не дав належної
оцінки її доводам та наданим доказам, і узаконив самочинну добудову, споруджену
відповідачкою всупереч вимогам земельного та цивільного законодавства.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник
повністю підтримали доводи апеляційної скарги. ОСОБА_2 та її представник ці
доводи заперечували.

Перевіривши за матеріалами справи рішення суду в межах, визначених ст. 303
ЦПК України, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони  є співвласниками будинку, що розташований по
вулиці АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 1686,7 кв.м, в якому
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за рішенням суду Ленінського району від 4 липня 1986 року
належить по 3/100 частин, а ОСОБА_1 - 3/25 частини на підставі свідоцтва про
право на спадщину, виданого Першою Кіровоградською державною нотаріальною
конторою 5 травня 2004р. за р.№3-1112. Згідно даних  технічного паспорта на будинок за зазначеними
правовстановлюючими документами за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності кв.
№6, що складається з двох кімнат та кухні, загальною площею 26,29 кв.м
(а.с.91), а за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - квартиру №7, що станом на червень 2003р.
складалась з кімнати 12,39 кв.м. кухні 4,32 кв.м, коридору 0,95 кв.м,-
загальною площею 17,66 кв.м (а.с.88 т.1).

За рішенням Кіровоградського міськвиконкому від 12 листопада 1997 року №942
ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво добудови розміром 3х3 кв.м до
квартири №7. Однак, як підтверджено висновком судової будівельно-технічної
експертизи від 12 вересня 2005р., проведеної за ухвалою суду Кіровоградським
ООБТІ,  ОСОБА_2 спорудила з відхиленням
від проектної документації добудову, розміром 5,92х3,6 + 3,56х 2,15 кв.м,
збільшивши при цьому загальну площу квартири до 31,69 кв.м, в тому числі - на
9,2 кв.м без відповідного дозволу, що зафіксовано за л.Б-2 і в технічному паспорті,
виготовленому  за станом на 20 серпня
2004р.та 19 травня 2006 року (а.с. 38-43 1т, 90,63 т.2).Ця добудова як така, що
виконана з відхиленням від документації дозвільного характеру, зі здійсненням
не зазначених у дозволі будівельних робіт, визнана самочинним будівництвом  відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, ч. 10
ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій».

Частинами 3, 5 ст. 376 ЦК передбачено, що право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй виділена
для цієї мети, за умови надання
земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно. На вимогу власника( користувача) земельної ділянки суд може
визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на
ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Задовольняючи  зустрічний позов в
частині визнання за ОСОБА_2 права власності на зазначену добудову, суд виходив
з того, що згідно висновків  експертних
досліджень, проведених спеціалістом Кіровоградського відділення Одеського
НДІСЕ, якого суд в процесі розгляду справи залучив експертом, ця добудова та
перепланування житлової площі з улаштуванням кухні відповідає вимогам ДБН,
СНіП, до неї підведене газопостачання.
Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки зазначені в
рішенні обставини не можуть бути достатніми для визнання за ОСОБА_2 права
власності на  цю добудову.

Як підтверджено матеріалами справи, Управління містобудування, архітектури,
екології та земельних відносин відмовило
ОСОБА_2 в наданні дозволу на самовільно розпочате будівництво  спірної добудови у зв'язку з ненаданням необхідних
документів (а.с.94). Ця обставина встановлена і постановою Ленінського
районного суду від 19 липня 2006р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2
до Управління про визнання  неправомірною
бездіяльності відповідача, зобов'язання його прийняти рішення по узаконенню
добудови до квартири (а.с. 135-136).

Інших переконливих і безспірних доказів на підтвердження наявності
передбачених ч. 3, 5 ст. 376 ЦК підстав для визнання права власності на
самочинне будівництво  позивач за
зустрічним позовом не надала, не містять їх і матеріали справи. Нею не доведено
право користування саме тією земельною ділянкою, на якій самочинно провела
будівництво в більших, ніж визначено відповідним дозволом, розмірах.  Не спростовані доводи ОСОБА_1 про те, що
порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок,
співвласниками якого є і сторони, між ними не визначався, межі не
встановлювались, згоди на узаконення добудови у фактичних розмірах вона не
надавала.

За таких обставин рішення суду в цій частині не можна визнати законним і
обґрунтованим, воно підлягає скасуванню відповідно до ст. 309 ЦПК з ухваленням
нового про відмову в задоволенні зазначеної зустрічної позовної вимоги  за відсутністю  правових підстав.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно
відмовив ОСОБА_1 у задоволенні її позовної вимоги про знесення  добудови до кв.№7, здійсненої ОСОБА_2
самочинно, визнавши, що цим будівництвом права позивачки не порушені. Правове
обґрунтування  такого висновку узгоджується
з нормами ст. 391, ч.4 ст.376 ЦК України. В справі відсутні докази, які б
свідчили, що самовільна прибудова за своїм розташуванням та призначенням
зачіпала законні інтереси ОСОБА_1, перешкоджала б у здійсненні її права
власності та користування належною їй частиною будинку чи земельною ділянкою.
Натомість, за висновками експертних досліджень, підтверджених поясненнями
експерта в судовому засіданні, добудова л. «Б-2» до квартири №7 відповідає
будівельним, санітарним та протипожежним нормам по відношенню до квартири №6,
належної ОСОБА_1(а.с.51-54, 84-87 т.2). Факту впливу спірної добудови на
зниження природного освітлення у квартирі позивачки не підтвердила і
Кіровоградська міська СЕС (а.с.56).

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильного по суті
висновку суду   і про відсутність підстав
для задоволення позову щодо відшкодування моральної шкоди. Посилання на
неправомірність знесення ОСОБА_2 сіней та руйнування її, позивачки, квартири не
ґрунтується  на безспірних доказах. Як
вбачається з даних технічної інвентаризації станом на 1985р., 2003 р., сіни
розміром 3,67 кв.м в квартирі №6, яка належала ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1,
значились як самовільно побудовані. За змістом наявних в матеріалах справи
актів квартира №6, в якій протягом кількох років ніхто не проживав, до липня
2007р. знаходилась у край занедбаному стані. (а.с.66-77).

Таким чином, рішення суду першої інстанції за позовом ОСОБА_1 постановлено
з дотриманням норм матеріального та процесуального права, передбачені ст. 309,
311 ЦПК України підстави для його скасування чи зміни і цій частині відсутні.

В решті рішення суду не оскаржувалось.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 376 ЦК України, ст.ст. 303, 307,
309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В  И
Р  І  Ш
И  Л  А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 травня 2008 року
скасувати в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 щодо визнання за нею
права власності на добудову л. «Б-2» розміром 5,92х3,10х2,15х3,56 до квартири
АДРЕСА_2.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким в задоволенні зазначеної позовної вимоги ОСОБА_2 відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції від 21 травня 2008р. залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий

Судді