Справа № 2-900/2008 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 вересня 2008 року
Снігурівський районний суд Миколаївської області

у складі :  головуючого
-   судді Кішковської З.А.,

при секретарі  -
Короткій Л.А.,

розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
в  залі суду в м.Снігурівка
цивільну справу   за  позовом
Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова
компанія “Оранта” в особі Миколаївської обласної дирекції до  ОСОБА_1 про
відшкодування  завданої матеріальних
збитків в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2008 року
Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія
“Оранта” в особі Миколаївської обласної дирекції ” звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_1 про відшкодування завданої матеріальної шкоди.

В
заяві вказавши, що 10 січня 2008 року в м.Снігурівка відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки АЗЛК 2140 державний
реєстраційний НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля марки ВАЗ 21101
державний реєстраційний НОМЕР_2, застрахованого
в НАСК «Оранта» за договором добровільного страхування транспортного
засобу від 06 квітня 2007 року (№23), належного ОСОБА_2 і під його керуванням.
Внаслідок ДТП автомобіль  марки ВАЗ 21101
отримав механічні ушкодження. Винними у порушенні Правил дорожнього руху, що
призвело до зіткнення визнано обох водіїв. За фактичної виплати ОСОБА_2
страхового відшкодування  розмірі
5073грн.16коп. та за правом вимоги у регресному порядку, позивач просив суд
постановити рішення про стягнення  з  відповідача
на користь товариства 3043грн.89коп. (60% від загальної суми) з
урахуванням ступеню вини ОСОБА_1 та судові витрати по оплаті судового збору і
на інформаційно-технічне забезпечення, понесених при подачі позовної заяви.

У
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у заявленому
розмірі, пояснивши, що  пошкодження
транспортного засобу внаслідок ДТП було одним із страхових випадків договору
страхування автомобілю, належного ОСОБА_2, який був чинним станом на 10 січня
2008 року. Матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу склав
6059грн.96коп., з суми якого позивачем сплачено на рахунок власника
транспортного засобу 5073грн.16коп. (- розмір
франшизи 986грн.80коп.) Відповідач не оскаржив постанову суду, за якою
його було визнано винним в  порушенні ПДР
та  ДТП, при цьому відмовився від
відшкодування у добровільному порядку.

Відповідач  позов
визнав частково на суму 1000грн. Пояснив, що у дорожньо-транспортній
пригоді є обопільна вина (однакового ступеню) як його так і водія автомашини
ВАЗ 21101. Вважав, що переліку механічних пошкоджень необґрунтовано включено деформацію
передніх правих дверей, яка мала місце від дій ОСОБА_2 при відкриванні капоту
відразу після зіткнення.

На підтвердження
позовних вимог позивачем надано:

-договір
добровільного страхування транспортних засобів, заключений між позивачем  та ОСОБА_2 06 квітня 2007 року щодо належного
останньому транспортного засобу автомобілю ВАЗ 21101, 2007 року випуску,
державний реєстраційний НОМЕР_2 зі страховою сумою першого року страхування
49340грн., франшиза за ризиком пошкодження в ДТП 2 %.

-копію свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу, на підтвердження належності автомобіля ВАЗ
21101, 2007 року випуску, державний реєстраційний НОМЕР_2 ОСОБА_2

-протокол (акт)
огляду транспортного засобу від 17.01.2008 року, яким встановлено технічні
пошкодження автомобіля ВАЗ 21101, 2007 року випуску, державний реєстраційний
НОМЕР_2 у вигляді : деформацій переднього лівого крила, капота, лівого
бризговика, передніх правих дверей; перекосу переднього лонжерону;  розбиття лівої блок фари; пошкодження захисту
арки переднього лівого колеса;  розбиття
переднього бамперу і його складової (накладна), решітки радіатора; розриву
корда покришки переднього лівого колеса (а.с.17). Зафіксовані пошкодження
співпадають з переліком, який викладено у протоколі огляду транспортного засобу
на місці ДТП, складеного працівниками Снігурівського ВДАІ 10.01.2008 року (в
матеріалах адміністративної справи №3-2622008 року).

-копії постанови
судді Снігурівського районного суду Миколаївської області (а.с.33-34) про
притягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124
КУАП України по факту ДТП 10.01.2008 року за участю автомобілю під їх
керуванням.

-розрахунок розміру
страхового відшкодування (а.с.29), відповідно якому  розмір страхового відшкодування на виплату
склав 5073грн.16коп..

-платіжне доручення
№6173 (а.с.32) про перерахування суми страхового відшкодування на рахунок
власника транспортного засобу.

Дослідивши докази,
суд встановив наступне:

-10 січня 2008 року
по вул.Суворова у м.Снігурівка  мала
місце  дорожньо-транспортна  пригода
внаслідок зіткнення  автомобіля
марки  ВАЗ-21101,  державний
НОМЕР_2,   під  керуванням
ОСОБА_2 та автомобіля марки АЗЛК 2140,
державний НОМЕР_1, належним і керованим ОСОБА_1. Транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

-дорожньо -
транспортна  пригода   відбулась
з   вини  обох водіїв, якими під час керування  належними їм
автомобілями  було порушено  п. 10.1, 10.9 та 12.3  Правил
дорожнього  руху   України
при виконанні маневру - початку руху заднім ходом з боку відповідача,
який при цьому не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод чи
небезпеки іншим учасникам руху та не вибранні безпечної швидкості руху з боку
ОСОБА_2

-матеріальний збиток
від зафіксованих пошкоджень автомобіля ВАЗ склав - 6059грн.96коп., відшкодування
позивачем виплачено у розмірі - 5073грн.16коп. (за різницею суми  франшизи-986грн.80коп.).

За ст.1166 ЦК
України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ст.1188 ч.3
ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Пунктом 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ
за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 визначено, що
шкода, заподіяна  кількома особами відшкодовується
кожною з них у частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності).
За шкоду, заподіяну самим джерелам підвищеної небезпеки, за наявності вини обох
володільців, розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного.

Відповідно ст.1191
ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений законом. Якщо страхове відшкодування за
договором майнового страхування виплачено страхувальником, до нього, у межах
фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки
(ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» №8596-ВР від
07.03.1996 року з  в редакції Закону
№2745-111 (2745-14) від 04.10.2001 року ВВР, 2002, №7 з наступними змінами).

На підставі
викладеного, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини,
що виникають з позадоговірного спричинення шкоди, відповідачем порушено майнові
права позивача, на поновлення яких було спрямовано звернення до суду, позовні
вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. При визначенні
розміру відшкодування суд виходить з того, що вина водіїв автомобілів, які є
джерелами підвищеної небезпеки, вбачається у рівних частках (50% щодо кожного
від суми заподіяної шкоди та сплаченого відшкодування, тобто 2536 грн.58коп.),
тому судом не приймаються доводи представника позивача про те, що ступінь вини
відповідача є більшою з посиланням на порушення двох пунктів Правил дорожнього
руху, тоді як ОСОБА_2 порушено один пункт вищенаведених Правил. Суд також
відхиляє доводи відповідача про
безпідставне включення до переліку пошкоджень застрахованого автомобіля
деформації правих передніх дверей, постільки таке пошкодження наведено у
протоколі огляду місця події і транспортних засобів  учасників ДТП за наявності підпису ОСОБА_1.
про відсутність заяв і заперечень щодо наведеного.

Справу вирішено на
підставі ст.ст.11,16,22,993,1166,1188,1191 ЦК України,ст.ст.4,6,27 Закону
України “Про страхування”.

У відповідності до
ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивач належить до стягнення розмір
понесених судових витрат (за документальним підтвердженням в матеріалах справи)
пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись   ст.ст. 209,212,213,214,215,218 ЦПК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова компанія “Оранта” в особі Миколаївської
обласної дирекції задовольнити частково.

Стягнути  з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна страхова компанія “Оранта” в особі
Миколаївської обласної дирекції на відшкодування  завданої
матеріальної   шкоди  2536 грн.58коп.,  судові
витрати  у  розмірі
67грн.50коп.,  усього  2604грн.08коп.

Заяву
на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя