Справа № 22-957/08
Голов. в 1 інст.- Шуляк А.С.
Доповідач-Василевич В.С.
У Х В А Л А

І
М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

4 листопада  2008 року
м.Рівне

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого
судді-Василевича В.С.

Суддів:
Ковальчук Н.М., Григоренка М.П.

при секретарі Чалій Н.О.

з участю
позивача ОСОБА_1, його пред-

ставника
ОСОБА_2, представника обласної

психіатричної  Лазарчука О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1  на  рішення Здолбунівсь-

кого районного суду від 26 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Рівненської обласної психіатричної лікарні про визнання дій неправомірними та
визнання діагнозу недійсним,-

в с т а н о в и л а:

В січні 2006 року ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до Рівненської обласної психіатричної лікарні про
визнання дій по госпіталізації протиправними та скасування  діагнозу шляхом вилучен-

ня запису про нього з історії хвороби.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Останнім рішенням Здолбунівського
районного суду від 26 травня 2008 року в позові відмовлено за його
безпідставністю.

В поданій на вказане рішення
апеляційній скарзі позивач доводить про його незаконність та необгрунтованість
через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Визнаючи дії відповідача
правомірними, суд послався на Інструкцію з невідкладної госпіталізації хворих,
які представляють суспільну небезпеку, не вказавши її реквізитів та не
врахувавши положень ст.ст.6, 38 Закону України “Основи законодавства України
про охорону здоров”я.”

Він ніколи психічними
захворюваннями не страждав, із заявою до відповідача про надання йому
психіатричної допомоги не звертався. Ні про стан його здоров”я, ні про
необхідні лікувальні заходи та їх наслідки йому працівники лікувального закладу
не роз”яснювали. Згоди на застосування методів лікування теж не давав.

Він ніякого суспільно-небезпечного
діяння не вчиняв, рішення суду про примусовий медичний огляд чи примусової
госпіталізації не ухвалювалось, але суд першої інстанції всупереч вимог закону
цих обставин до уваги не прийняв.

Доводи представника відповідача
про застосування ним (позивачем) до свого батька насильства не відповідають
дійсності, оскільки вони є неперевіреними.

По наведених підставах  просить рішення скасувати та ухвалити нове
про задоволення його позову.

В запереченні на апеляційну
скаргу обласна психіатрична лікарня вказує на те, що позивач був
госпіталізований правомірно і у відповідності до діючих на той час нормативних
актів. Діагноз йому виставлено правильний.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з”явились в судове засідання, дослідивши обставини справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про
наступне.

Як видно з матеріалів справи, 4
червня 1997 року позивач у зв”язку з проявами психічного розладу  був доставлений в обласну психіатричну
лікарню, де йому був виставлений діагноз-шизофренія, параноїдальна форма. З
приводу захворювання він знаходився на лікуванні до 1 серпня 1997 року.

Даний діагноз позивач оспорив в
суді.

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК
України для з”ясування обставин, що мають значення для справи і потребують
спеціальних знань в галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд
призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

В даному випадку для з”ясування
питання про правильність діагнозу потрібні спеціальні знання в галузі
психіатрії, тобто необхідним є проведення судової психіатричної експертизи.
Однак клопотання про це позивач не тільки не заявляв, а й заперечував проти її
призначення (а.с-64).

Інших доказів на підтвердження
неправильності діагнозу позивач не подав.

Відповідно до встановлених
ст.10,ст.60 ЦПК України засад змагаль-

ності сторони та інші особи, які беруть участь у справі,мають рівні права
щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Докази подаються сторонами та особами,які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Оскільки позивач не довів  вимог про неправильність діагнозу , то суд
першої інстанції обгрунтовано відмовив в їх задоволенні.

Посилання позивача на
порушення порядку його госпіталізації не можуть підставою для задоволення його
вимог, оскільки це відбувалось за ініціативою працівника МВС і лікаря Мізоцької
дільничної лікарні, до яких позов не пред”являвся.

З історії хвороби вбачається,
що при первинному огляді 4 червня 1997 року зі слів батька його син проявляв
агресивність, кілька днів назад побив його. Про це ж зазначено і направлені
лікаря Мізоцької лікарні Плугака В.А.

Отже, за таких обставин не має
підстав вважати, що позивача було поміщено в психіатричний заклад безпідставно,
тому доводи  апеляцій-

ної скарги з цього приводу не можуть бути прийняті до уваги.

На підставі наведеного,
керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Здолбунівського районного
суду від 26 травня 2008 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її  проголошення
та може бути оскаржена  в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання

нею  чинності.

Головуючий
суддя                          Василевич
В.С.

Ковальчук Н.М.

Григоренко М.П.

Справа-957/08
Голов. в 1 інст.- Шуляк А.С.

Категорія - 38                                                                                                   Доповідач-Василевич
В.С.

У Х В А Л А

І
М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

4 листопада  2008 року
м.Рівне

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого
судді-Василевича В.С.

Суддів:
Ковальчук Н.М., Григоренка М.П.

при секретарі
Чалій Н.О.

з участю
позивача ОСОБА_1, його пред-

ставника
ОСОБА_2, представника обласної

психіатричної  Лазарчука О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1  на  рішення Здолбунівсь-

кого районного суду від 26 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Рівненської обласної психіатричної лікарні про визнання дій неправомірними та
визнання діагнозу недійсним,-

На підставі наведеного,
керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Здолбунівського районного
суду від 26 травня 2008 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її  проголошення
та може бути оскаржена  в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання

нею  чинності.

Головуючий
суддя                          Василевич
В.С.

Ковальчук Н.М.

Григоренко М.П.