Апеляційний суд Запорізької
Справа №22-3155/08
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2008 року                                                               м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді      Кочеткової
І.В.

суддів                         Гончара
О.С., Бондаря М.С.

при секретарі              Белименко
С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 18 червня 2008 року в справі за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю “Трембіта” до ОСОБА_1про стягнення грошової суми, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2007 року ТОВ “Трембіта” звернулось з позовом
доОСОБА_1 про стягнення з неї грошової суми, отриманої відповідачем за
договором позики.

Позивач зазначав, що 04 лютого 2005 року між сторонами по
справі укладено договір позики, згідно умов якого позивач передавав, а
відповідач отримувала на умовах повернення через 5 місяців 2644 грн. Відповідач
отримала вказану суму, проте своїх зобов'язань в частині повного погашення
боргу не виконала, сплативши лише 644,31 грн. Тому позивач просив стягнути
несплачену відповідачем суму боргу в сумі 1999,61 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 18 червня 2008 року позов задоволено повністю.

Із зазначеним рішенням ОСОБА_1 не погодилась, посилаючись
на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, просила рішення
суду скасувати и ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в
повному обсязі, оскільки відповідач грошових коштів від позивача не отримувала,
договір позики був безгрошовим.

Вислухавши доповідача, дослідивши обставини справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд вправі
відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що 04 лютого 2005 року між сторонами по
справі укладено договір позики, згідно умов якого позивач передавав, а
відповідач отримувала на умовах повернення через 5 місяців 2644 грн. (а.с. 19)
Відповідач отримала вказану суму, про що свідчить видатково-касовий ордер на
суму 2644 грн., з підписом відповідача. (а.с. 52) Проте свої зобов'язання в
частині повного погашення боргу ОСОБА_1 не виконала, сплативши лише 644,39
грн., про що свідчить прибутковий касовий ордер (а.с. 57). Несплачена
відповідачем сума боргу становить 1999,61 грн.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що між
сторонами було укладено в письмовій формі договір позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,
у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач не надала суду доказів того, що вона повернула позивачеві борг,
а отже суд дійшов вірного висновку про задоволення позову про стягнення
непогашеної частини боргу.

Судова колегія критично ставиться до запереченьОСОБА_1 щодо безгрошевості
договору позики з наступних підстав.

Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані
у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики укладений у
письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником
від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено
договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був
укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Проте, ні під час судового розгляду справи в суді першої
інстанції, ні під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції
відповідачем ніяких доказів на підтвердження заяви про безгрошевість договору
позики не надано.

Отже суд правильно встановив правовідносини, які склалися
між сторонами по справі, дослідив надані сторонами докази і відповідно їх
оцінив

Судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування
рішення суду першої інстанції або ж направлення справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 307, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 18 червня 2008 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

суддя

суддя

Кочеткова І.В.

Бондар М.С.

Гончар О.С.