Справа № 22Ц-0555 2008 p.               Головуючий
у суді 1 інстанції   Бугіль В.В.
Категорія   5                                          Доповідач
у суді 2 інстанції Червінко К.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12
лютого 2008 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого
судді  Лащенка В.Д. суддів:   Червінко К.С,  Корзаченко І.Ф. при  секретарі
Приходько   Л.Г.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 20
листопада 2007 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  третя особа без самостійних вимог: державний
нотаріус Яготинської районної державної нотаріальної контори Київської області
ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за
заповітом,  визнання недійсними договорів
дарування житлового будинку,  визнання
будинку спільною сумісною власністю подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2007 року ОСОБА_3 пред'явив у суд позов до ОСОБА_1 та державного нотаріуса
Яготинської районної державної нотаріальної контори Київської області -
ОСОБА_2,  в якому просив визнати
недійсним нотаріально посвідчений 28 липня 2005 року договір дарування,  укладений від його імені ОСОБА_4 на підставі
довіреності,  посвідченої 15 березня 2003
року державним нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори
Київської області - ОСОБА_2,  згідно
якого належний йому на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1,  він подарував ОСОБА_1.

Позивач
зазначав,  що 18 серпня 1989 року
зареєстрував шлюб з відповідачкою,  від
якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та малолітнього сина ОСОБА_7,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Згідно
договору дарування,  посвідченого 24
січня 2001 року державним нотаріусом Яготинської районної державної
нотаріальної контори,  ОСОБА_1 подарувала
йому житловий будинок № 12 з господарськими будівлями та спорудами,  що по АДРЕСА_1.

У липні
2007 року він дав об'яву в районну газету „Яготинські вісті" про втрату
правовстановлюючих документів на вищезазначений будинок,  яка була надрукована 7 липня 2007 року.

10 липня
2007 року державним нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної
контори Київської області,  на підставі
його заяви,  йому було видано дублікат
договору дарування спірного будинку.

В
Яготинському бюро технічної інвентаризації 16 липня 2007 року йому
повідомили,  що власником будинку є
ОСОБА_1,  якій ним будинок
подаровано,  на підставі посвідченої   15 березня 2003 року державним нотаріусом
довіреності на ім'я,

ОСОБА_4,  якою він уповноважив    ОСОБА_4 подарувати ОСОБА_5 належний йому
будинок.

Посилаючись
на те,  що зі змістом довіреності він не
знайомий,  так як не читав її та,  що державний нотаріус,  в порушення своїх посадових обов'язків,  не роз'яснила йому його прав і обов'язків
щодо видачі довіреності та не попередила про наслідки вчинюваних нею
нотаріальних дій,  просив на підставі ч.
1  ст.
203,  ч. 1  ст.
215 та ч.1 і 2  ст.  216 ЦК
України задовольнити позов.

Крім
того,  позивач просив стягнути з
відповідачів на його користь по 5000 грн. моральної шкоди,  заподіяної йому їх неправомірними діями,  що призвели до втрати ним житла та моральних
страждань.

Ухвалою
Яготинського районного суду від 13 вересня 2007 року процесуальне становище
державного нотаріуса Яготинської районної нотаріальної контори Київської
області - ОСОБА_2 визначене як третя особа без самостійних вимог на стороні
відповідача.

11
жовтня 2007 року позивач змінив предмет і підстави позову і подав до суду нову
позовну заяву до ОСОБА_1,  третя особа
без самостійних вимог на стороні відповідачки: державний нотаріус Яготинської
районної державної нотаріальної контори Київської області - ОСОБА_2 про
визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 грудня
2000 року,  виданого Сквирською районною
держаною нотаріальною конторою Київської області на ім'я ОСОБА_1 і про визнання
недійсними договорів дарування житлового будинку АДРЕСА_1 нотаріально
посвідчених 24 січня 2001 року та 28 липня 2005 року та просив встановити факт
належності спірного будинку йому та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної
власності.

Позивач
посилався на те,  що спірний будинок
придбаний ним і відповідачкою на кошти сімейного бюджету,  що підтвердила в судовому засіданні 4 жовтня
2007 року відповідачка ОСОБА_1 та,  що
відповідачка також визнала в судовому засіданні,  що нотаріально посвідчений 24 січня 2001 року
договір дарування будинку був укладений нею з метою використання в майбутньому
пільг щодо утримання будинку,  які має
він,  як ліквідатор  наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Крім
того,  позивач посилався і на те,  що за період подружнього життя вони істотно
поліпшили спірний будинок та побудували будівлі господарського призначення.

Рішенням
Яготинського районного суду від 20 листопада 2007 року позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1,  третя особа державний нотаріус
Яготинської районної державної нотаріальної контори про визнання недійсними:
свідоцтва про право на спадщину за заповітом,
договорів дарування житлового будинку та про визнання будинку спільною
сумісною власністю подружжя задоволено.

Постановлено
визнати,  що будинок АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 30 грн.
судових витрат.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з'ясування судом
обставин,  що мають значення для
справи,  недоведеність обставин,  що мають значення для

справи,  які суд вважав встановленими,  порушення судом норм матеріального і
процесуального права,  просить скасувати
рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову позивачеві у
задоволенні позову.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  дослідивши
матеріали справи і,  обговоривши доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення,  а рішення
районного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд з таких
підстав.

Згідно  ст.
215 ЦПК України та роз'яснень,
даних в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня
1976 року № 11 „Про судове рішення" з послідуючими змінами і
доповненнями,  мотивувальна частина
рішення повинна містити встановлені судом обставини,  які мають значення для справи,  їх юридичну оцінку та оцінку всіх
доказів,  посилання на закон та інші
нормативні акти,  на підставі яких
визначено права й обов'язки сторін у спірних правовідносинах,  а в резолютивній частині мають бути зазначені
висновки суду щодо всіх заявлених вимог.

В сулу
пункту 7 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України в резолютивній
частині рішення має бути зазначено,
повністю чи частково задоволено позовні вимоги або,  що в позові відмовлено.

Як
встановлено з матеріалів справи та вбачається зі змісту рішення суду першої
інстанції судом спір між сторонами фактично не вирішений.

Зокрема,  у вступній частині рішенні суду вказано,  що позивач відмовився від частини позовних
вимог і ухвалою суду від 20 листопада 2007 року дана відмова прийнята судом.

Однак в
матеріалах справи відсутня заява позивача про відмову від частини позовних
вимог і ухвала суду першої інстанції,  що
дана відмова позивача прийнята судом та,
що позивачеві роз'яснено наслідки відмови від позовних вимог.

Одночасно
у вступній і резолютивній частині рішення зазначено,  що судом вирішувалися питання щодо всіх
позовних вимог,  заявлених позивачем.

Зазначивши
в мотивувальній частині рішення,  що
спірний будинок придбано за кошти сторін та,
що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачкою будинку
на праві власності в порядку спадкування за заповітом,  суд не дав правої оцінки свідоцтву про право
власності на спадщину за заповітом на ім'я відповідачки,  що посвідчене 20 грудня 2000 року державним
нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори Київської
області,  яке мається в технічній
документації на спірний жилий будинок Яготинського бюро технічної
інвентаризації.

Відповідно
до п. 5 ч. 1  ст.  311 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд,  якщо суд розглянув не всі вимоги і цей
недолік не може бути усунений   ухваленням
додаткового рішення судом першої інстанції.

Згідно
ч. 4  ст.
10 ЦПК України,  суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам,  які беруть участь у справі їх права та
обов'язки,  попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках,  встановлених Цивільним
процесуальним кодексом України.

Вирішуючи
спір,  суд першої інстанції не розглянув
усіх вимог позивача,  хоч в резолютивній
частині зазначив,  що позов задоволено
щодо всіх заявлених вимог.

Судом
належним чином не з'ясовано дійсних правовідносин сторін та які правові норми
підлягають застосуванню до даних правовідносин і не дано належної оцінки
доказам по справі.

За
наведених обставин,  колегія суддів
вважає,  що справу розглянуто з грубим
порушенням норм матеріального і процесуального права,  які є безумовною підставою для скасування
рішення суду з направленням справи на новий розгляд.

При
новому розгляді справи суду необхідно уточнити позовні вимоги позивача,  усунути порушення норм матеріального і
процесуального права,  відповідно до
вимог ч. 4  ст. 10 та  ст.  60
ЦПК України та вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
п.5  ст.  307,
п.5  ст. 311,  315, 317,
319 ЦПК України,  колегія суддів,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Яготинського районного суду Київської області від 20 листопада 2007 року
скасувати і справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим складом
суду.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.