Справа № 22-1476/08                                            Головуючий в 1 інстанції: Сидорук
УХВАЛА

іменем України

26 листопада
2008
року                                                                                      м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах  Апеляційного суду Рівненської області в
складі:

головуючого - судді:               Мельник Ю.М.

суддів:                                        Ковалевич
С.П.,Гордійчук С.О.

при секретарі                            Сеньків
Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному
цивільну справу за апеляційною скаргою  Рівненської
міської ради на рішення Рівненського міського суду від  18 червня 2008 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно

в
с т а н о в и л а:

У травні
2008 року  позивачка звернулася в суд із позовом до
Рівненської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовані
приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4,1-5,1-6,1-7
житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову покликалася на те, що
вона самочинно добудувала до належного їй на праві власності будинку вказані
приміщення, а тому в порядку ч.5 ст.376 ЦК України просила визнати право
власності на самочинну  збудоване
нерухоме майно.

Рішенням
Рівненського міського суду від  18 червня
2008 року визнано право власності позивачки на самочинно збудовані приміщення
1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7
житлового будинку АДРЕСА_1.

В апеляційній
скарзі Рівненська міська рада вказує на незаконність рішення суду. Стверджує,
що судом безпідставно задоволено позов, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст.
307 ЦК України  особа, яка здійснила самочинне
будівництво нерухомого майна  не набуває
права власності на нього . Просила рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому
засіданні представник Рівненської міської ради апеляційну скаргу підтримав  і  ,
давши  пояснення в межах її доводів ,
просив рішення суду   скасувати та   відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів ,
заслухавши  пояснення представника
відповідача , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає, що  апеляційна скарга
задоволенню не підлягає  із таких
міркувань.

Із матеріалів
справи вбачається , щоОСОБА_1.   є
власником будинку АДРЕСА_1  ( а.с. 11 )
та власником земельної ділянки площею 0.2341
га ( а.с. 10). Земельна ділянка передаваласяОСОБА_1. для будівництва та
обслуговування житлового будинку, господарських споруд та ведення особистого
підсобного господарства.

Судом
встановлено, що вказані у технічному висновку комунального підприємства
«Рівненський архітектурно-будівельний нагляд» Рівненської міської ради  від 10 квітня 2008 року приміщення 1-1, 1-2,
1-3, 1-4,1-5,1-6,1-7   були  добудовані
позивачкою до будинку АДРЕСА_1
без належного дозволу та належно затвердженого проекту .

Згідно
із ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК  України    житловий
будинок,  будівля,  споруда,
інше   нерухоме   майно
вважаються самочинним будівництвом, якщо
вони  збудовані  або будуються
на земельній ділянці, що не була відведена для  цієї
мети,  або  без належного
дозволу  чи  належно
затвердженого  проекту,   або   з
істотними  порушеннями будівельних  норм
і  правил.  Особа,  яка здійснила
або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна,  не набуває
права власності на нього.

Відповідно до ч.  5  ст.
376  ЦК  України  на вимогу власника земельної ділянки суд може
визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на
ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Із
технічного висновку комунального підприємства «Рівненський
архітектурно-будівельний нагляд» Рівненської міської ради  від 10 квітня 2008 року вбачається, що при
обстеженні самочинно реконструйованої частини житлового будинку та самочинно
побудованої прибудови до будинку АДРЕСА_1 відхилень від державних будівельних
норм та правил не виявлено. ( а.с. 17-29).

Управління
містобудування та архітектури не заперечує проти експлуатації самочинно
реконструйованої частини житлового будинку та
самочинно прибудованої прибудови
до будинку АДРЕСА_1. ( а.с. 30)

ОСОБА_2 , земельна ділянка якої межує із земельною
ділянкою ОСОБА_1., не заперечує проти визнання права власності на самочинно
збудовані об»єкти нерухомості , оскільки вони їй перешкод не створюють. (
а.с.  36)

З
урахуванням зазначеного , суд 1 інстанції прийшов до обґрунтованого висновку ,
що самочинно збудовані об»єкти нерухомості знаходяться на земельній ділянці,
яка надана позивачці для будівництва житлового будинку , ці об»єкти
нерухомості  зведені з дотриманням
державних будівельних норм та правил і не порушують права та законні інтереси
суміжних користувачів, а тому суд відповідно до вимог ч.5 ст. 376 ЦК України
правомірно визнав право власностіОСОБА_1. на спірні об»єкти нерухомості.

Оскільки
рішення суду 1 інстанції ухвалене  з
дотриманням вимог матеріального та процесуального права ,  а доводи апеляційної скарги не спростовують цих
висновків суду, то підстав для скасування цього рішення колегія суддів не
знаходить.

Керуючись  п.
1 ч. 1 ст. 307,   ч.
1 ст. 308,
п.1 ч.1 ст. 314,  ст. 315 ,
ст.  317 ЦПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу Рівненської міської ради на
рішення  Рівненського міського
суду від  18 червня 2008 року  відхилити , а рішення суду - залишити без
зміни.

Ухвала суду
апеляційної інстанції та рішення  суду 1
інстанції набирають  законної сили з
моменту  проголошення ухвали апеляційного
суду і можуть бути оскарженими в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:                                                            Мельник
Ю.М.

Судді:                                                                        Гордійчук
С.О.

Ковалевич С.П.