Справа № 22-ц-45-Ф/08
першій інстанції   Цурцев В.М.
Суддя-доповідач        Соболюк М.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16  січня 2008
року Колегія  суддів  судової палати  у
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у місті
Феодосії в складі:

головуючого:  Ломанової Л.О.,

суддів:  Соболюка М.М.,
Мудрової В.В.

при секретарі: Долгополовій Є.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії АР Крим цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про усунення перешкод у користуванні
власністю за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5на рішення
Керченського міського суду АР Крим від 04 вересня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.
про усунення перешкод у користуванні належній йому на праві власності квартири
на підставі ст. 71, 72 Житлового кодексу України та ст. 15 Закону України «Про
власність» шляхом примусового зняття з реєстрації.

У
вересні 2007 року, під час розгляду справи, позивач у судовому засіданні змінив
позовні вимоги та остаточно просив суд на підставі ст. 391 ЦК України усунути
йому перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1шляхом примусового зняття з
реєстрації відповідачів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він на підставі
договору купівлі-продажу є власником спірної квартири. З 29 грудня 2005 року в
квартирі проживала та була зареєстрована колишня дружина позивача -ОСОБА_2. з
малолітніми дітьми, один з яких був сином позивача, але з серпня 2005 року вона
з дітьми виїхала із житла, та до теперішнього часу проживає за іншою адресою.
Вважає, що наява реєстрації відповідачів є перешкодою в наступному для
розпорядження майном.

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 04 вересня 2007 року позов задоволений:
усунено перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом примусового зняття з
реєстрації зі спірної квартири ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.

У
апеляційній скарзі представник ОСОБА_2. - ОСОБА_5. просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

Вимоги
апеляційної скарги мотивовані порушенням судом норм матеріального права,
зокрема у апеляційної скарзі йдеться про те, що суд першої інстанції не звернув
уваги, на вимоги ст. 12 Закону України від 2 червня 2005 року «Про основи
соціального

захисту
бездомних громадян і безпритульних дітей» та задовольняючи позов порушив права
неповнолітніх дітей також суд не звернув уваги, що відповідачі як колишні члени
власника не позбавлені права користування спірним жилим приміщенням.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно
із вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під
час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність
і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На
підставі статті 391 ЦК України,
яка передбачає право позивача вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм майном, суд першої інстанції дійшов
висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відповідачі не
проживають, але зареєстровані в спірній квартирі.

Скасовуючи
реєстрацію відповідачів в спірній квартирі, суд першої інстанції в порушення
вимог ст. ст. 214, 215
ЦПК України без урахування роз'яснень, які містяться в п.п. 1, 6 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 р. з відповідними змінами
«Про судове рішення» не визначив правової природи спірних правовідносин, норми
права, що їх регулюють, порядок вирішення цього питання, в рішенні не зазначив
та не обгрунтував, які саме права позивача були порушені, як власника квартири.

З
матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_1. на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 5). Шлюб між ОСОБА_1. і
ОСОБА_2. був розірваний 29.12.2005 року (а.с. 4). У спірній квартирі, окрім
позивача, зареєстровані в якості членів сім'ї власника дружина ОСОБА_2. та діти
- ОСОБА_3. і ОСОБА_4. (а.с. 6).

Відповідно
до частини 2 статті 405 ЦК
України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом
у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судового
рішення, ухваленого на підставі наведеної норми, чи висновку суду про
застосування цього положення матеріали справи не містять, натомість оскаржуване
судове рішення ґрунтується на нормах Закону України «Про власність», який на
час ухвалення рішення чинним не був.

Колегія
суддів вважає, що питання реєстрації осіб за місцем їх проживання, відповідно
до вимог ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», пов'язано з вирішенням питання щодо місця проживання
особи, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження фактичного місця
проживання відповідачів, відтак висновок суду про обгрунтованість обставини, на
яку посилається ОСОБА_1. як на підставу своїх позовних вимог - невідповідності
місця проживання відповідачів їх реєстрації - є безпідставним, оскільки ця
обставина позивачем доведена не була.

Посилання
апелянта про те, що він бажає реалізувати квартиру, не може бути взятим до
уваги колегією суддів в якості порушення прав позивача, оскільки сам по собі
факт реєстрації відповідачів у спірній квартирі не є існуючою перешкодою для її
реалізації в майбутньому.

Недоведеність
обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення
або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права
відповідно до п. п. 2 і 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

За таких обставин колегія
суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення
суду та ухвалення нового - про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з
їх недоведеністю.

На підставі
наведеного і, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313. 314, 316 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати по цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5задовольнити частково.

Рішення
Керченського міського суду від 4 вересня 2007 року скасувати та ухвалите нове
рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про
усунення перешкод у користуванні власністю шляхом примусового зняття їх з
реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1- відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено до суду касаційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.