У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26
листопада 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Охрімчук Л.І.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
поділ майна, що є у спільній частковій власності, зміну ідеальних часток
співвласників, припинення права спільної часткової власності, усунення перешкод
у здійсненні права власності; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_1
про визнання правочину частково недійсним і визнання права власності на частину
спадкового майна у вигляді частини жилого будинку; за зустрічним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, третя особа - приватний
нотаріус Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області
ОСОБА_7, про припинення права на частку в спільному майні, за касаційною
скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Київського
районного суду м. Харкова від 5 листопада 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 20 березня 2008 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2002 року ОСОБА_6, ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання за кожним з них права власності на 1/21 частку квартир
НОМЕР_1, НОМЕР_2 у будинку по АДРЕСА_1 (далі - квартири) у порядку спадкування
за законом після смерті
ОСОБА_5., дружини ОСОБА_6 та матері ОСОБА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
25 лютого 2003 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/21 частку квартир у порядку
спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_5. Тоді ж, 25 лютого 2003
року ОСОБА_6, ОСОБА_1 звернулися до суду з додатковим позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просили суд не лише визнати за ними право власності
на 1/21 частку квартир за кожним у порядку спадкування з законом після смерті
ОСОБА_5., але й на їх сумісну ідеальну частку - 5/21 частин квартир, виділити в
натурі однокімнатну ізольовану квартиру НОМЕР_2 житловою площею 16,74 кв.м та
перерозподілити ідеальні частки співвласників. В березні 2003 року ОСОБА_2,
звернувся до суду з додатковим позовом, у якому збільшив свої позовні вимоги та
просив визнати за ним право власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_5., визнавши
частково недійсним договір дарування вказаного житлового будинку, посвідченого
7 вересня 2002 року приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального
округу ОСОБА_7 за реєстровим номером 2819. 7 квітня 2004 року, помер позивач за
основним позовом - ОСОБА_6, та ухвалою Київського районного суду м. Харкова від
18 січня 2005 року в якості правонаступника померлого позивача ОСОБА_6 до
участі у справі залучено його спадкоємця за заповітом - ОСОБА_1, який 15 лютого
2005 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.,
ОСОБА_6 про виділ частки з майна, що знаходиться у спільній частковій власності
та про усунення перешкод у здійсненні права власності. У цьому позові ОСОБА_1
змінив власні попередні позовні вимоги та позовні вимоги померлого батька -
ОСОБА_6, посилаючись на те, що позовні вимоги про визнання за ними права
власності на 1/21 частку квартир за кожним у порядку спадкування за законом
після смерті ОСОБА_5., не підлягають судовому розгляду в зв'язку з нотаріальним
оформленням цього права та його реєстрацією у встановленому порядку на ім'я
ОСОБА_6 та ОСОБА_1 та у той же час просив суд виділити йому в натурі на 5/21
часток квартир однокімнатну ізольовану квартиру НОМЕР_2 житловою площею 16,74
кв.м та усунути перешкоди у користуванні ним вказаною квартирою з боку
співвласників - відповідачів у справі. 8 квітня 2005 року ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6 звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1,
в якому просили визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/21 частку квартир у
порядку спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_5., право
власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
законом після смерті його матері - ОСОБА_5., визнавши частково недійсним
договір дарування вказаного житлового будинку, та припинити право власності
ОСОБА_1 на 5/21 часток у спільному майні - квартирах, зі сплатою на його
користь грошової компенсації в розмірі 5 453 грн. 07 коп. 4 квітня 2007
року   ОСОБА_1 звернувся до суду з
додатковим позовом, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5., ОСОБА_6, в якому
просив виділити йому в натурі на його ідеальну частку 5/21 часток квартири
НОМЕР_1 та 5/21 часток квартири НОМЕР_2 у вказаному будинку однокімнатну
квартиру НОМЕР_2 житловою площею 16,7 кв.м, загальною площею 32,8 кв.м, визнати
за ним право власності на вказану квартиру в цілому замість 5/21 часток
квартири НОМЕР_1 та 5/21 часток квартири НОМЕР_2 в цьому будинку,
перерозподілити ідеальні частки інших співвласників відповідно до висновку
будівельно-технічної експертизи № 1644/7248/7411/7412 від 29 серпня 2006 року, припинити
право спільної часткової власності на квартири зі сплатою ним на користь
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 грошової компенсації на загальну
суму 35 978 грн., усунути перешкоди у здійсненні ним права власності та
виселити     ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4,
ОСОБА_5., ОСОБА_6 з квартири НОМЕР_2 до квартири НОМЕР_1 у зазначеному будинку,
стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на його користь завдану
майнову шкоду та судові витрати. 3 вересня 2007 року ОСОБА_1 подав до суду заяву
про доповнення та уточнення своїх позовних вимог, у якій надав уточнені дані
про розподіл суми грошової компенсації на користь та між відповідачами, просив
залишити без розгляду його позовну вимогу про відшкодування майнової шкоди в
розмірі 1 651 грн. 64 коп., а також уточнив суму понесених ним витрат з
розгляду справи. У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 забезпечив свій позов
внесенням грошової суми в розмірі 35 978 грн. на депозитний рахунок
територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській
області. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка також діяла в інтересах відповідачів
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 також забезпечили свої позовні вимоги шляхом унесення
грошової суми в розмірі   5 453 грн. 7
коп. на депозитний рахунок територіального управління державної судової
адміністрації в Харківській області.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 5 листопада             2007 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 березня  2008 року, позов ОСОБА_1 задоволено у повному
обсязі, а позовні вимоги  ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено частково. Виділено в натурі
ОСОБА_1 на його ідеальну частку 5/21 часток квартири НОМЕР_1 та                    5/21 часток квартири
НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1 однокімнатну ізольовану квартиру НОМЕР_2 житловою
площею   16,7 кв.м, загальною площею 32,8
кв.м. Визнано за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну ізольовану квартиру
НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1 в цілому замість 5/21 часток квартири               НОМЕР_1 та 5/21 часток квартири
НОМЕР_2 у вказаному будинку. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/21 частку
квартири НОМЕР_1 та на
1/21 частку квартири НОМЕР_2, розташованих у будинку АДРЕСА_1, у порядку
спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5., померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та
визнано, що ОСОБА_2 у вказаних квартирах має належати по 4/21 їх часток.                      У зв'язку з поділом
майна, яке було у спільній частковій власності, визнано право власності на
трикімнатну ізольовану квартиру НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1 за: ОСОБА_2 - на
24/100 її часток замість 4/21 часток квартири НОМЕР_1 та 4/21 часток квартири
НОМЕР_2; за ОСОБА_3. - на 19/100 її часток замість 1/7 частки квартири НОМЕР_1
та 1/7 частки квартири НОМЕР_2; - за ОСОБА_4 - на 19/100 часток замість 1/7
частки квартири НОМЕР_1 та 1/7 частки квартири       НОМЕР_2; за ОСОБА_5 - на 19/100 часток
замість 1/7 частки квартири    НОМЕР_1 та
1/7 частки квартири НОМЕР_2; за ОСОБА_6 - на 19/100 часток замість 1/7 частки
квартири НОМЕР_1 та 1/7 частки квартири НОМЕР_2. Визнано, що ОСОБА_2 у порядку
спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1,
належить 1/6 частка житлового будинку № 47 із надвірними будівлями по вул.
Лімонта у              с. Довгалівка Балаклійського
району Харківської області. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову
компенсацію за належну йому 1/6 частку вказаного житлового будинку із
надвірними будівлями в розмірі 1 570 грн. Припинено право спільної часткової
власності       ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на квартири НОМЕР_1 та НОМЕР_2, розташовані
в будинку АДРЕСА_1. Стягнуто із ОСОБА_1 грошову компенсацію на користь: ОСОБА_2
- у розмірі 8 257 грн. 92 коп.; ОСОБА_3 - 6 537 грн. 52 коп.; ОСОБА_4 - 6 537
грн. 52 коп.; ОСОБА_5 - 6 537 грн. 52 коп.; ОСОБА_6 - 6 537 грн. 52 коп.,
усього в загальній сумі 34 408 грн. Усунуто перешкоди в здійсненні ОСОБА_1
права власності на квартиру НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1 та виселено ОСОБА_2,
ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6 з квартири НОМЕР_2 до квартири НОМЕР_1 у
будинку по АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_1 у доход держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. Стягнуто з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно в доход держави судовий
збір у розмірі 819 грн.14 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 30 грн. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно на користь
ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, підтверджені документально, в
розмірі 4 338 грн. 20 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. та ОСОБА_6 просять
скасувати рішення суду першої інстанції в частині виділення ОСОБА_1 як частки у
спільній власності однокімнатної квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 зі сплатою ним на
їх користь грошової компенсації за зменшення їх часток, та ухвалу апеляційного
суду, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального
права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про виділ у натурі його
частки із спільного майна зі зміною ідеальних часток співвласників та виплатою
ним грошової компенсації іншим співвласникам - відповідачам у справі, за
зменшення їх часток, суд першої інстанції,
з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що 5/21 часток ОСОБА_1 у спільній власності сторін
на квартири НОМЕР_1 та 358 в
будинку по АДРЕСА_1 становить
14,4 кв. м їх житлової площі, що фактично складає житлову площу квартири НОМЕР_2 -  16,7 кв. м. За таких обставин суд дійшов висновку
про можливість виділу частки ОСОБА_1 в натурі у вигляді квартири НОМЕР_2, оскільки такий виділ є технічно
можливим, а відхилення від розміру часток інших співвласників - відповідачів у справі,
є незначним.

Однак погодитися з таким висновком не можна.

Відповідно до ст. 364 УК України співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із
законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання
від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості
його частки.

Пленум Верховного Суду України в пункті 7 постанови “Про практику
застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок” від 4 жовтня 1991 року № 7 роз'яснив, що у спорах
про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути
виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві
власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного
власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у
зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику
спільної власності, частка якого зменшилась.

Судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності
належать трикімнатна квартира НОМЕР_1 в будинку по АДРЕСА_1 житловою площею
43,9 кв.м та загальною площею 65,0 кв.м, а також однокімнатна квартира НОМЕР_2
в цьому ж будинку житловою площею 16,7 кв.м і загальною 32,8 кв.м.

Частка позивача ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності сторін на
зазначені квартири становить 5/21 часток, що становить 14,4 кв.м житлової площі
та 23,29 кв.м загальної площі обох квартир.

Ухвалюючи рішення у справі про виділ належної ОСОБА_1 частки у праві
спільної часткової власності на квартири НОМЕР_1 та 358 в натурі у вигляді
однокімнатної квартири НОМЕР_2, суд не врахував, що об'єктом права спільної
часткової власності сторін є житлові квартири, основним призначенням яких
згідно зі ст. 379 ЖК України є постійне проживання в них громадян. Відповідно
до будівельних норм і правил жиле приміщення повинно складатися з жилої кімнати
та інших допоміжних приміщень. За таких обставин суду при вирішенні питання про
можливість виділу належної позивачу частки в квартирах слід було виходити з
розміру його частки в загальній, а не лише житловій площі квартир, та у зв'язку
з цим дати оцінку тій обставині, що загальна площа однокімнатної квартири
НОМЕР_2, яку судом виділено позивачу, становить 32,8 кв.м, тоді як на його
частку в загальній площі обох квартир припадає лише 23,29 кв.м. Крім того,
судом не взято до уваги, що, передаючи у власність одного ОСОБА_1, який житлом
забезпечений, однокімнатну квартиру житловою площею 16,7 кв.м і загальною 32,8
кв.м, у власності сім'ї відповідачів з п'яти чоловік залишається трикімнатна
квартира житловою площею 43,9 кв.м і загальною 65,0 кв.м.

Зазначені обставини мають значення для правильного вирішення спору, а тому
ухвалення рішення без їх врахування та належної оцінки було помилковим.

Також судом не перевірено можливості вирішення спору шляхом задоволення
зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5. та ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про присудження з них грошової
компенсації за частку ОСОБА_1 у квартирах з підстав, передбачених ст. 365 ЦК
України.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до вимог ч. 2 ст. 338
ЦПК України є підставою для скасування рішення та передачі справи на новий
розгляд. Оскільки зазначене порушення було допущено судом першої інстанції і не
було усунуто апеляційним судом, справу слід передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 5 листопада
2007 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про виділ частки у праві спільної
часткової власності на квартири в натурі та усунення перешкод у користуванні квартирою,
а також зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про присудження грошової компенсації за його частку в квартирах,
та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2008 року в частині
залишення зазначеної вище частини рішення суду першої інстанції без змін скасувати й передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І.
Охрімчук

Я.М. Романюк