УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2008 року                                                                                  м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої
судді:                                            Стефанів
Н.С.

суддів:                                                              Соколовського
В.М. .,  Девляшевського В.А.

секретаря:                                                         Юрків
Ш.

з участю
сторін:                                              ОСОБА_3

представників:                                                 адвоката
ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Болехівського міського суду від 23 листопада 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 до ОСОБА_3,  ОСОБА_7 про відшкодування шкоди заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою , -

встановила
: Позивачі ОСОБА_5,  ОСОБА_6 та ОСОБА_4
,  в інтересах якого за довіреністю діяв
ОСОБА_8,  пред'явили позов до ОСОБА_3 ,  ОСОБА_7 про відшкодування шкоди,  мотивуючи тим,  що під час дорожньо-транспортної
пригоди,  яка мала місце 10.01.2007 року
на автодорозі Стрий-Чернівці в м.
Калуші,  внаслідок наїзду
автомобіля марки «Мітцубісі -карізма»,
що належав відповідачу ОСОБА_3 ,
на автомобіль позивача ОСОБА_4 ,
було завдано майнової шкоди,
зокрема пошкоджено

автомобіль марки «Мерседес-бенц»,  що
належав ОСОБА_4,  яким керував по

довіреності ОСОБА_8,  та заподіяно
тілесні ушкодження ОСОБА_5 і ОСОБА_6,
пасажирам цього автомобіля,  які
понесли витрати на                                                лікування.

Рішенням
Болехівського міського суду від 23
листопада 2007 року
частково задоволено позовні вимоги позивачів по справі.

Ухвалено
стягнути з ОСОБА_3: на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 24750 грн.,  250
грн. 15 коп.
судового збору,

Справа № 22-ц-142/2008р.                          Головуючий у І
інстанції Поляниця М. М.

Категорія
21                                                                      Суддя-доповідач
Стефанів Н.С.

2

8 грн.50 коп. витрат за інформаційно-технічне
забезпечення,  553.78 грн. витрат за подачу оголошень в
засобах масової інформації,  333 грн. витрат на
правову допомогу адвоката; на користь ОСОБА_5- 124 грн. 50
коп.,  на відшкодування матеріальної
шкоди,  333 грн. витрат на правову допомогу адвоката,  на користь ОСОБА_6 -
140 грн. 60 коп.
матеріальної шкоди та 333
грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Стягнуто з
ОСОБА_3  21 грн.50
коп. в дохід спеціального фонду держбюджету за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В позові ОСОБА_4
,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3  подав апеляційну
скаргу,  в якій посилається на
незаконність рішення суду,  вважає його
таким,  що постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
зокрема,  не враховано судом,  що на час вчинення ДТП власником транспортного
засобу був не він. а ОСОБА_7,  що
підтверджується рішенням Калуського міськрайонного суду від 06.09.2007 року,  яким визнано укладеним договір
купівлі-продажу автомобіля марки "Мітсубісі-Карізма" між ОСОБА_3  та
ОСОБА_7,  який є належним
відповідачем в даній справі.

Крім
того,  зазначає,  що судом неправильно визначено розмір
завданої шкоди за довідкою приватного підприємця ОСОБА_8 від 26.03.2007 року,  в якій вказано,  що вартість ремонту автомобіля
Даймлер-Бенц,  1979 р.в. становить
приблизно 25000 грн.

Просить
рішення суду скасувати,  а справу
направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення осіб,  які брали участь в апеляційному розгляді
справи,  обговоривши доводи апеляції та
перевіривши матеріали справи,  колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що 10 січня 2007 року біля 9 години на
автодорозі Стрий-Чернівці в м.  Калуш у
автомобіль марки DAIMLER-BENZ 410D реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 ззаду
по ходу руху в'їхав автомобіль MITSUBISHI-CARIZMA
реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 В результаті ДТП водій ОСОБА_5 та
пасажир ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження та перебували на стаціонарному
лікуванні у Болехівській центральній міській лікарні,  автомобіль марки DAIMLER-BENZ 410D,  який належав на праві власності ОСОБА_4,  перекинувся,
внаслідок чого повністю деформувався кузов цього автомобіля.

Відповідно
до ч.2  ст.  1187 ЦК України,  шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою,  яка на
відповідній правовій підставі (право власності,

3

інше
речове право,  договір підряду,  оренди,
тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом,  іншим об'єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не
заслуговують на увагу посилання апелянта на те,
що з 4 січня 2007 року він уже не
був власником автомобіля марки MITSUBISHI-CARIZMA,
а відповідальність,
як власник,  за шкоду заподіяну
позивачам внаслідок ДТП повинен
нести ОСОБА_7

Згідно з
роз'ясненнями,  викладеними в абз. 3 п. 3
постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 p. N 6 володілець
джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду,  заподіяну цим джерелом,  якщо доведе,
що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших
осіб,  а не з його вини.

Як
ствердив відповідач ОСОБА_3,  04.01.2008 року він сам
передав ключі від автомобіля ОСОБА_7,
тому автомобіль вибув з його володіння не внаслідок протиправних дій
останнього. Інших обставин,  які б
свідчили про те,  що ОСОБА_7 учинив
протиправні дії з заволодіння автомобілем,
судом першої інстанції не встановлено.

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку,
що власником автомобіля MITSUBISHI-CARIZMA
на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_3 ,  що підтверджується фотокопією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу від 5
січня 2007 року
НОМЕР_3,  виданого Калуським МРЕВ ДАІ. Отже,  суд прийняв обгрунтоване рішення,  що саме він,
як законний власник джерела підвищеної небезпеки,  має нести відповідальність за завдану
позивачам шкоду,  оскільки передав свій
автомобіль без письмової довіреності.

Щодо
рішення Калуського міськрайонного суду від 06.09.2007 року суду,  на яке
посилається апелянт,  воно підставно не
було прийнято до уваги судом,  оскільки
постановлене після спливу тривалого часу з дня заподіяння шкоди.

Що
стосується доводів апелянта щодо розміру матеріальної шкоди в сумі 24750 грн.,  заподіяної позивачу ОСОБА_4,  то вони не заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи,  вартість ремонту автомобіля

DAIMLER-BENZ 410D реєстраційний
номер НОМЕР_1 становить
приблизно 25000 грн.,  що

підтверджується довідкою приватного підприємця ОСОБА_8.                  Апелянт

відмовився
від проведення авто-товарознавчої експертизи,
яка була призначена судом за клопотанням його представника та за його
згодою,  що підтверджується відповідною
заявою гр. ОСОБА_3  (а.с. 101),  позивач також відмовився від проведення такої
експертизи,  а тому суд першої інстанції
при визначенні розміру вартості ремонту автомобіля мав право прийняти рішення
щодо розміру відшкодування,  виходячи із
наявних у справі доказів та

4

врахувати
дані  щодо розміру завданої шкоди,   які
містяться в     довідці  приватного підприємця ОСОБА_8

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає,  що рішення судом першої інстанції
постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  а доводи апеляційної скарги не спростовують
його законності та обгрунтованості,  тому
підстав для його скасування не вбачається.

На підставі
викладеного,   ст. 1166,  1187
ЦК України,  керуючись  ст.
ст. 218,  307,  308,
313-315,  317,  ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити. Рішення Болехівського міського суду від 23 листопада 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили.