Справа №2-2448/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

17 липня 2008
року Дрогобицький міськрайонний  суд
Львівської області

в складі:

головуючого - судді         Хомика А.П.

при
секретарі  -                  Кіндратишин Л.Р.,

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Стебницької міської ради про визнання права власності на нерухоме
майно по спадкуванню за заповітом, -

в с т а н о в и
в :

Позивачка
звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на
спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2. З
1957 року і до дня смерті мати проживала в будинку АДРЕСА_1

За життя мати
склала в її користь заповіт, посвідчений 02.11.1992 р. державним нотаріусом
Стебницької держнотконтори за р. № 1425, згідно якого, на випадок своєї смерті
мати зробила розпорядження щодо будинку АДРЕСА_1, який належав їй на праві
власності.

Оскільки з 1971 року вона проживала у
вказаному будинку, користувалась ним та господарськими спорудами, а з дня
смерті матері несла всі витрати по його утриманню, то вважала, що набула на
нього право власності у відповідності до нотаріально посвідченого заповіту.
Відповідно, вона не звернулась до Стебницької державної нотаріальної контори і
не отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері -
ОСОБА_2. Водночас, вона не заявила в нотконторі відмову від спадщини, а реально
володіла та користувалась спадковим майном, проживала і надалі проживає в будинку
НОМЕР_1 утримує його в належному стані, а відтак слід вважати, що вона фактично
прийняла спадщину, яка залишилась після смерті матері.

Володіючи та
користуючись батьківським будинком, вона не має офіційно зареєстрованого права
власності на нього. З метою належного оформлення своїх спадкових прав, вона
звернулась до Стебницької державної нотконтори, однак отримала відмову у
вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутній правовстановлюючій документ, з
якого б вбачалось, що будинок АДРЕСА_1 дійсно належав його матері на праві
особистої власності. Цей факт стверджується тим, що 18 січня 1947 року моя мати
уклала шлюб з ОСОБА_3. В шлюбі, а саме в 1956 році, подружжя розпочало, а в
1991 році завершило будівництво житлового будинку АДРЕСА_1. Проте, Акт від 01.02.1991
року про завершення будівництва та введення в експлуатацію цього будинку був
оформлений на чоловіка - ОСОБА_3., який на той час вже помер. Про це зазначено
в даному Акті і замість ОСОБА_3. в якості домоволодільця поставила свій підпис
його дружина, а її мати - ОСОБА_2.

Разом з тим, її
мати, після смерті чоловіка фактично вступила в управління і володіння спільно
побудованим нерухомим майном, реально володіла та користувалась ним, проживала
в цьому будинку, утримувала його в належному стані.

Як вбачається з
довідки, виданої Дрогобицьким ДК МБТІ та ЕО, цілий житловий будинок на праві
власності зареєстрований за ОСОБА_3 - на підставі свідоцтва про право власності
від 27.03.1991 року (р. №590). З невідомих їй причин, за життя мати не
завершила оформлення документації на будинок на своє ім'я, в результаті чого і
вона не може оформити своїх спадкових прав на вказаний вище будинок, а тому
просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на
житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, що розташований
у АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_2.

Позивачка в
судовому засіданні підтримала позовні вимоги, нічого суттєвого не доповнила,
просить позов задоволити.

Представник
відповідача - Петруняк В.М. позовні вимоги визнав та не заперечив проти
задоволення позову. Оскільки наявні матеріали справи вказують на його
підставність.

Наслідки
визнання позову представнику відповідача роз'яснені.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК
України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про
задоволення позову.

Як встановлено в
судовому засіданні і сторонами не оспорюється, матір позивачки - ОСОБА_2 в
шлюбі з ОСОБА_3 спільно збудували житловий будинок з належними до нього
господарськими спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 і його власником згідно
довідки Дрогобицького ДК МБТІ та ЕО рахувався ОСОБА_3 Разом з тим, як
встановлено, після смерті ОСОБА_3., ОСОБА_2 фактично вступила в управління і
володіння спільно побудованим нерухомим майном, реально володіла та
користувалась ним, проживала в цьому будинку, утримувала його в належному стані
та 02.11.1992 року заповіла його на випадок своєї смерті доньці - ОСОБА_1 -
позивачці.

Згідно зведеного
акту вартості Дрогобицького ДК МБТІ та ЕО дійсна вартість будинку станом на
27.05.2008 року становить 55089 грн.

Разом з тим,
судом встановлено, що позивачка, яка є донькою ОСОБА_2., фактично прийняла
спадщину після смерті матері, інших спадкоємців, які б претендували на обов'язкову
частку у спадковому майні, - немає, а тому суд приходить до висновку, що після
смерті ОСОБА_2. єдиним спадкоємцем її майна, зокрема спірного житлового
будинку, по заповіту є позивачка.

Якщо протягом
встановлено законом строку спадкоємець не заявив про відмову від спадщини, то
на підставі п. п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадщина, незалежно від часу її
прийняття, належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

З огляду на те,
що покійна ОСОБА_2 при житті в нотаріальному порядку не формила спадщини після
смерті свого чоловіка - ОСОБА_3., хоча фактично вступила у володіння та
управління спадковим майно, в подальшому успадкований житловий будинок заповіла
своїй доньці, остання фактично прийняла спадщину після смерті матері і є її
єдиним спадкоємцем, відповідач позовні вимоги визнає, що не суперечить закону,
не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підстав для
неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Звідси позов є
підставним та підлягає до задоволення.

Враховуючи вище
наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 130, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. 328, 1218, 1236, 1258, 1268 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов
задоволити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими
спорудами, що розташований у АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після
смерті матері - ОСОБА_2.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя