Апеляційний суд Запорізької
Справа №22-3542/08
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 року                                                                          м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді     Сапун
О.А.

суддів                        Гончара
О.С., Пільщик Л.В.

при секретарі             Петровій
О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Мелітопольського міськрайонного
суду Запорізької області від 18 липня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_1до
Закритого акціонерного товариства ПМК-119 “Мелітопольводбуд” (надалі
Товариство) про стягнення розрахунку по заробітній платі на день звільнення,
середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, зміни формулювання
звільнення та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Неодноразово уточнюючи і доповнюючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1звернувся в
суд з позовом до Товариства про стягнення заборгованості по заробітній платі на
день звільнення, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, зміни
формулювання звільнення та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що з квітня 2007 року його звільнено з посади голови правління
Товариства. Проте копії наказу про звільнення він не отримував, розрахунок по
заробітній платі в сумі 6007,03 грн. на день звільнення з ним не проведено,
трудову книжку не видано. Таким чином, не проведено розрахунку в сумі 7165,95
грн. за час затримки виплати заробітної плати.

Крім того, позивач вважав, що його необхідно було звільняти за скороченням
штату у відповідності до п.1.ч.1 ст.40 КЗпП. Проте, звільнено позивача згідно
п.4ч.1 ст.40 КЗпП за прогул.

Такими чином, ОСОБА_1вважав, що його трудові права було порушено, чим
завдано моральної шкоди, яку він просив відшкодувати в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18
липня 2008 року позов задоволено частково. Змінено формулювання причин
звільнення. Стягнуто 2100 грн. в якості вихідної допомоги при звільненні за
скороченням штатів. Решту позовних вимог залишено без задоволення.

ОСОБА_1звернувся із апеляційною скаргою на зазначене рішення суду, в якій
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Товариство рішення суду не оскаржувало.

В судове засідання представник відповідача про час і місце слухання справи
був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. В
зв'язку з чим, справу розглянуто за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача і його
представника, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги, що Товариство не оскаржувало рішення,
судовою колегією перевірялось рішення виключно в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Не погоджуючись з частковим задоволенням своїх позовних
вимог, ОСОБА_1просив стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену
заробітну плату і компенсацію за втрату частини заробітної плати, середнього
заробітку за час затримки розрахунку та за час вимушеного прогулу зв'язку із
затримкою видачі трудової книжки; відшкодувати завдану моральну шкоду.

Проте, згідно матеріалів справи (а.с. 179) відповідач
зазначив, що ніякої заборгованості підприємства із заробітної плати у
Товариства не існує. На спростування даного доказу позивач ніяких доказів не
надав. З клопотанням про проведення відповідної експертизи не звертався.

Суд першої інстанції правильно критично поставився до
доказів позивача, щодо наявності заборгованості підприємства по заробітній
платі перед ОСОБА_1.. (а.с. 2, 3). Оскільки такий доказ викладений лише у формі
довідки, складеній самим позивачем, без підпису головного бухгалтера. Крім
того, в судовому засіданні сам позивач зазначив, що його фактично було
відсторонено від виконання обов'язків голови правління шляхом позбавлення
доступу до свого робочого місця з лютого 2007 року. Проте довідка складена з
датою “15 квітня 2007 року”, що суперечить поясненням позивача.

Заперечення відповідача про те, що позивач будучи головою
правління, ще до свого звільнення забрав свою трудову книжку, ОСОБА_1не
спростував. З клопотаннями про забезпечення доказів, шляхом витребування
журналу обліку трудових книжок, не звертався Більш того, підтвердженням
заперечення являється відсутність в переліку чисельних позовних вимог позивача
вимоги, щодо витребування трудової книжки.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про
відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем з
цього приводу також не надано жодних доказів.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм
матеріального права в частині відмови в повному задоволенні позовних вимог
безпідставні, носять декларативний характер, і тому висновків суду в цій
частині не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 18 липня 2008 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців.

Головуючий суддя

суддя

суддя

Сапун О.А.

Пільщик Л.В.

Гончар О.С.