У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 травня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Балюка М.І.,
Барсукової В.М.,,-

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу, поділ спільного майна
подружжя, визнання свідоцтва про право власності недійсним, за зустрічним
позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про розірвання шлюбу та поділ спільного майна
подружжя,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2003 року ОСОБА_1 звернулася із зазначеним
позовом посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 11 липня
1987 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Фактично шлюб припинено у
2003 році, разом сторони не проживають, спільного господарства не ведуть. В
період шлюбу ними була придбана АДРЕСА_1. Відповідач став членом ЖБК
“Центральний-28” у 1989 році. Відповідачі ОСОБА_2 в12 лютого 2003 року видано
свідоцтво про право власності на спірну квартиру. Позивачка зазначила, що пай
за спірну квартиру сторони сплачували спільно із сумісних коштів подружжя. Враховуючи
викладене, ОСОБА_1 просила розірвати шлюб між нею та відповідачем; залишити на
проживанні з нею неповнолітніх дітей; визнати за нею право власності на
АДРЕСА_1з накладенням на неї обов'язку компенсувати відповідачу його долю
грошима, виходячи з 1/3 частини вартості квартири; визнати недійсним свідоцтво
про право власності на вказану квартиру на ім'я ОСОБА_2 № 1 від 12 лютого 2003
року та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

ОСОБА_2. звернувся із зустрічним позовом, в якому просив
залишити спірну квартиру у його власності, стягнути з нього на користь
відповідачки гроші у розмірі Ѕ частини вартості квартири та поділити інше
спільно нажите майно.

В ході судового розгляду ОСОБА_2. подав заяву про
часткову відмову від зустрічного позову в частині розподілу майна спільно
нажитого подружжям за період шлюбу, окрім спірної квартири.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16
березня 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 14 листопада 2007 року, позови задоволені частково. Шлюб між
позивачкою та відповідачем, укладений11 липня 1987 року, розірвано.
Неповнолітніх дітей залишено на постійне проживання та виховання з ОСОБА_1
Виділено ОСОБА_1 2/3 частини АДРЕСА_1, ОСОБА_2 1/3  частину вказаної квартири. Визнано частково
недійсним свідоцтво про право власності на спірну квартиру від 12 лютого 2003
року. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 116 грн. 24 коп. судових витрат. В іншій частині
позовів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права. Доводи скарги висновків суду не спростовують. Підстав для їх скасування
не встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16
березня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 листопада
2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Гуменюк

Судді:
М.І. Балюк

В.М. Барсукова