суд  Кіровоградської  області
________________________________________________________________________________
Справа № 22 - 1846
Головуючий 1інстанції Шелесько В.Д.
Доповідач   Чорнобривець О.С.
вересня 2008року                              Колегія суддів
судової палати  в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської області
Головуючої            Кривохижі В.І.
Суддів                     Чорнобривець О.С.,
секретарі          Салабай М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою  Онуфріївського РВ УМВС України в
Кіровоградської області на  рішення   Онуфріївського  районного суду  Кіровоградської області  від  16
ОСОБА_1 звернувся  в суд з заявою про встановлення факту
безперервного його проживання  в України  з
09.01.1983року по теперішній час, мотивуючи тим, що  встановлення
юридичного факту необхідно для
підтвердження   громадянства
Рішенням Онуфріївського  районного суду  Кіровоградської області  від  16
липня 2008 року заяву задоволено.   Судом
ухвалено про встановлення факту постійного проживання заявника  в Україні з 09 січня 1983року по 16 липня
2008року.

В апеляційній скарзі   представник зацікавленої особи, посилаючись
на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення
суду скасувати  і ухвалити нове рішення,
якім відмовити у задоволенні заяви.

Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду в
межах, визначених  ст.303 ЦПК
України,  колегія суддів вважає, що
скарга  підлягає  частковому задоволенню, а рішення суду
скасуванню з наступних підстав.

Як
вбачається,  метою звернення із заявою
про встановлення  факту, що має юридичне
значення, є  вирішення  питань про громадянство  заявника.

Питання громадянства України
врегульовані  Законом України  від 18 січня 2001року «Про громадянство
України» /зі змінами/,  положеннями  якого передбачено декілька  підстав і
порядку  набуття громадянства
держави.

Зокрема,  відповідно до ст.3 зазначеного Закону
громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення
незалежності України (24 серпня 1991року) постійно проживали на території
України;  які на момент набрання чинності
цього Закону (13 листопада 1991року) проживали в Україні  і не були громадянами інших держав;  які прибули в Україну на постійне проживання
після 13 листопада 1991року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР
зразка 1974року органами внутрішніх справ України внесено напис  «громадянин України».

Відповідно до  п.3 ч.2
ст.9 Закону,  умовою  прийняття до громадянства України є
безперервне проживання на законних підставах на території України протягом
останніх п'яти років.

Статтею 1 цього Закону  визначені поняття   «безперервне проживання на території
України» та  «проживання на законних
підставах на території України».

Отже,
щодо  зазначених фактів,  встановленню підлягає їх одночасне  існування,
а наявність одного з них є недостатнім. Суд  цього до уваги не прийняв.

Наведене свідчить про те,  що суд не дотримався встановленого ст.235 ЦПК
порядку розгляду справ зазначеної категорії, не роз'яснив особам, які беруть
участь у справі, їх права та обов'язки, не сприяв у здійсненні та охороні
гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів, не  вжив заходів щодо повного і об'єктивного
з'ясування обставин справи.

На порушення  вимог ст.ст. 213, 214,
259 ЦПК,  суд  взагалі не зазначив  якій матеріальний закон підлягає застосуванню,  не
з'ясував  обставини, що мають
значення для справи, є незрозумілим встановлення фактів щодо обставини,  які не мають правового сенсу  у розумінні
положень Закону,  та  ухвалив рішення  про встановлення факту, якій не породжує
юридичних наслідків для вирішення питань
з громадянства України, яке  до
того ж , позбавлено правового обґрунтування.

Таким чином, суд   фактично не
розглянув вимог заяви, що позбавляє суд апеляційної інстанції зробити
висновок щодо наявності або відсутності
фактів, що мають  юридичне
значення для заявника у вирішенні питань з громадянства України.

Зазначене  порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, відповідно до вимог п.4
ч.1 ст.311 ЦПК, є безумовною підставою для  скасування рішення суду і передачі справи на
новий розгляд.

При новому розгляді справи, суду
слід  надати можливість  заявнику визначитися  про встановлення   яких
фактів  він має заявити суду,
та  відповідно до встановленого і  положень
наведеного Закону, вирішити справу.

Керуючись ст. 303, п.4  ч.1 ст.311, ст.ст.313-315 ЦПК України,  колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну  скаргу Онуфріївського  РВ УМВС України в Кіровоградської
області  задовольнити  частково.

Рішення Онуфріївського  районного суду  Кіровоградської області від  16 липня 2008 року скасувати, а справу
повернути в той же суд на новий розгляд іншим суддею.

Ухвала апеляційного суду  набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців.

Головуюча:

Судді: