УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 вересня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Лященко  Н.П.,

Перепічая В.С.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю (далі
- ТОВ) «Ферреро Україна» про стягнення заборгованості із заробітної плати, суми
відпускних, компенсації за невикористані дні відпустки, заробітної плати за час
службових відряджень, оплати за роботу у вихідні та святкові дні, суми
індексації заробітної плати, компенсації за втрату частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку,
процентів за користування коштами та відшкодування моральної шкоди, за
касаційними скаргами ТОВ «Ферреро Україна» та ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Львівської області від 3 грудня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2007 року ОСОБА_1 пред'явив у суді позов до ТОВ
«Ферреро Україна» про стягнення заборгованості із заробітної плати, суми
відпускних, компенсації за невикористані дні відпустки, заробітної плати за час
службових відряджень, оплати за роботу у вихідні та святкові дні, суми
індексації заробітної плати, компенсації за втрату частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку,
процентів за користування коштами та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що з 1 серпня 2003 року він працював у
відповідача на посаді фахівця з розширення ринку збуту на підставі трудового
договору.

23 листопада 2006 року між ним та відповідачем було
укладено угоду про припинення дії трудового договору від 1 серпня 2003 року на
підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін з 12 січня 2007 року.

Посилаючись на те, що в порушення вимог ст. ст. 116, 117
КЗпП України товариство не провело з ним повного розрахунку при звільненні,
позивач просив стягнути з відповідача відпускні, компенсацію за невикористані
дні відпустки та заробітну плату за час службових відряджень у розмірі 5 288
грн. 01 коп.; середній заробіток за час затримки до дня фактичного розрахунку,
що станом на 11 квітня 2007 року складає 20 865 грн. 51 коп.; проценти за
користування коштами в розмірі 189 грн. 72 коп.; моральну шкоду в розмірі 10000
грн.

У жовтні 2007 року позивач уточнив позовні вимоги  та просив стягнути на його користь із
відповідача відпускні, компенсацію за невикористані дні відпустки та заробітну
плату за час службових відряджень, оплату за роботу у вихідні та святкові дні,
індексацію заробітної плати  в розмірі 46
552 грн.                67 коп.;
компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати
в сумі 11 252 грн. 70 коп.; середній заробіток за час затримки до дня
фактичного розрахунку, що станом на 1 жовтня 2007 року складає 69 675 грн. 16
коп.; проценти за користування коштами в розмірі 8 327 грн. 40 коп.; моральну
шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 1 жовтня 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 3
грудня 2007 року рішення районного суду скасовано  та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1
задоволено частково: стягнуто на його користь із ТОВ «Ферреро Україна» 1 478
грн. 77 коп. заробітної плати за час службових відряджень,  3 920 грн. 46 коп. індексації заробітної
плати,  5 746 грн. 66 коп. відпускних, 2
191 грн. компенсації за невикористані дні відпустки, 1 902 грн. 22 коп.
компенсації за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх
виплати, 1 478 грн.  77 коп.  заробітної плати за час затримки розрахунку
при звільненні, 500 грн. моральної шкоди, а всього 17 217 грн. 88 коп. Стягнуто
з ТОВ «Ферреро Україна» 172 грн. 18 коп. судового збору на користь держави та
30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У касаційній скарзі ТОВ «Ферреро Україна» просить
скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і
залишити в силі рішення суду першої інстанції.

На постановлені рішення судів надійшла касаційна скарга
ОСОБА_1, в якій він просить їх скасувати в частині відмови в задоволенні його
позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким ці вимоги задовольнити, або
справу направити на новий розгляд.

Касаційні скарги ТОВ «Ферреро Україна» і ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності
та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд  оцінює  докази
за своїм внутрішнім переконанням,
що ґрунтується    на    всебічному,    повному,
об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі
доказів.  Жоден   доказ
не  має  для
суду  наперед  встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки
доказів  суд  відображає
в  рішенні,  в якому наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6
постанови від              29 грудня 1976
року № 11 “Про судове рішення”, мотивувальна частина повинна містити встановлені
судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також
оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та
інших майнових вимог.

На порушення зазначених вимог закону,
задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1,
апеляційний суд посилався на аудиторський звіт від                 6 червня 2007 року, проте це є
лише один з видів доказів, якому суд повинен дати оцінку нарівні з іншими
доказами.

Крім того, стягуючи з ТОВ «Ферреро Україна» на користь
позивача 17 217 грн. 88 коп., апеляційний суд не навів розрахунків, з яких
виходив, задовольняючи позов у зазначеному розмірі.

З огляду на викладене постановлене апеляційним судом рішення не можна
визнати законним та обґрунтованим й воно підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Ферреро Україна» та ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 3 грудня
2007 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

В.С. Перепічай

М.П. Пшонка