Справа
№ 2-301/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

07 листопада 2008
р.                                  Ренійський
районний суд Одеської області

у складі:   -     головуючого судді Дудник В.І.;

·
при секретарі Касаповій О.У.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійської міської ради
Одеської області (третя особа - ОСОБА_2) про визнання права власності на
спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник
відповідача - Ренійської міської ради, згідно наданої заяви, позовні вимоги
визнав, проти їх задоволення не заперечує, додаткових заяв не має, просив
розглянути справу в попередньому судовому засіданні у його відсутності.

Третя
особа - ОСОБА_2 щодо позову не заперечувала, додаткових  заяв не мала, просила розглянути справу без
її участі.

Позивачка
на задоволенні позовних вимог наполягала, також просила розглянути справу у її
відсутності.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення  у
справі можливо  постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході
розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: висновок експерта від
10.08.2007р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1р.;
копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 - померла ІНФОРМАЦІЯ_2р.; копія домової
книги на квартиру; копія свідоцтва про право власності на житло від
21.05.1993р.; копії свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_6; копія
свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 із ОСОБА_6; копія технічного паспорту на
квартиру АДРЕСА_1; копія довідки Ренійського БТІ про належність квартири.

Судом в
ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є онукою
ОСОБА_5 За життя бабусі позивачки на підставі свідоцтва про право власності на
житло від 21.05.1993р. № 212 належала &frac12; частина
квартири АДРЕСА_1, де вона мешкала разом із матір'ю позивачки - ОСОБА_4 (своєю
донькою). ІНФОРМАЦІЯ_2р. ОСОБА_5 померла, на випадок смерті вона будь-яким
чином не розпорядилася належною їй часткою майна, заповіту не залишила.
Оскільки на момент смерті бабусі позивачки разом із нею мешкала тільки ОСОБА_4,
яка була спадкоємицею першої черги за законом, вона прийняла спадщину в порядку
п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 р., тобто фактичним володінням та управлінням
часткою майна померлої матері. ІНФОРМАЦІЯ_1р. ОСОБА_4 померла. На випадок
смерті будь-яким чином належним їй майном не розпорядилася. У встановлений
законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до
нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Проте, вона прийняла спадщину
фактичним мешканням, управлінням та володінням спадковим майном в порядку ч.3
ст. 1268 ЦК України 2003р. В даний час оформлення спадщини нотаріусом є
неможливим у зв'язку із тим, що
пропущені встановлені законодавством строки для звернення за прийняттям
спадщини, однак, навіть за умови виконання цих вимог, прийняти спадщину було б
неможливо, оскільки матір позивачки в юридичному порядку не оформила належну
правовстановлюючу документацію на частину квартири на своє ім'я, тому питання
про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування повинно
вирішуватися у судовому порядку. На момент смерті ОСОБА_4 позивачка мешкала
разом із нею. Після смерті матері вона доглядає за квартирою, приймає участь у
витратах по її утриманню, сплачує необхідні платежі. Іншим співвласником
квартири є рідна сестра позивачки - ОСОБА_2

Таким
чином,  позивачка прийняла спадщину
фактичним управлінням та володінням частиною квартири, що залишилася після
померлої матері і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею в
порядку ст.1261 ЦК України права власності на спадщину, оскільки до держави
вона не перейшла, відумерлою  не визнана,
а третя особа на неї не претендує.

Вивчивши
матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні
вимоги позивачки  обґрунтовані і
підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в
судовому засіданні.

Оскільки
щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд
вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи
встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами
засобом дослідження показань свідків.

Відповідно
до вимог ст. 1270 ЦК України 2003р. для прийняття спадщини встановлюється строк
- шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо
спадкоємець  протягом вищезгаданого
терміну не подав заяви  про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до вимог ч. 1, 5
ст. 1268 ЦК України 2003р. спадкоємець за заповітом або за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Таким чином, прийняття
спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті
спадкодавця. В даному випадку воля позивача, як спадкоємця першої черги, була
виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (
догляд за будинком, сплата витрат по його утриманню та т.і.). Фактичне
управління та володіння спадковим майном є одним із способів прийняття
спадщини, такі відповідні дії дають підстави вважати, що спадкоємець
відноситься до спадкового майна як до своєї власності. Прийнята спадщина вважається
власністю спадкоємця з моменту її відкриття, тобто він має право користуватися
та управляти таким майном, але без встановлення права власності на спадщину, не
може розпоряджатися майном.

Позивачка
по справі успадкувала належну померлій матері частку нерухомого майна в порядку
ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Вона юридично не прийняла спадщину, але на момент
відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем, по теперішній час управляє
та  володіє частиною майна померлої ОСОБА_4,
несе відповідні витрати по її утриманню, тобто вона фактично прийняла спадщину.
Згідно п.20 постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про спадкування”  № 7 від 30.05.2008р. справи про спадкування
за законом мають вирішуватися на основі правил глави 86 ЦК України. За
відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують спадкоємці
відповідної черги. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки. Як виходить з матеріалів справи, крім позивачки,
спадкоємицею першої черги є її рідна сестра - ОСОБА_2 Однак третя особа
спадщину не прийняла, на неї не претендує, про що надала відповідну заяву.
Т.ч., факт прийняття спадщини позивачкою після смерті матері знайшов своє
належне підтвердження в ході розгляду справи. З урахуванням викладених
позивачкою та  досліджених у судовому
засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за
нею права власності на  &frac12; частину квартиру АДРЕСА_1.

Згідно
ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Оскільки
при подачі позову, позивачкою не був сплачений в повному обсязі судовий збір,
суд стягує з неї його різницю (236, 60 грн. - 51 грн.) в сумі 185 грн. 60 коп.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 130. 174, 212, 213
ЦПК України, ст.ст.  328, 1261, 1268,
1270, 1272  ЦК України,
-

В И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на  &frac12; частину квартири  АДРЕСА_1, що рахується за ОСОБА_5, померлою
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнути
з ОСОБА_1 185 грн. 60 коп. судового збору у доход держави.

Рішення
суду набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не буде подана протягом двадцяти днів
після  подання заяви про апеляційне
оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк
оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області  через Ренійський районний суд Одеської
області: 10 днів - з дня проголошення рішення, 20 днів - після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис

Копія
вірна: суддя