Справа 2-56/2008
Рішення

іменем України

10 липня  2008 р.

Ясинуватський міськрайонний суд Донецької
області в складі:

головуючої     судді                                                   Жаботинської
С.В.

при секретарі                                                            Костенко
Ю.О.

за участю позивачки                                               ОСОБА_1

відповідача                                                               ОСОБА_2

представника відповідача                                       ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому  судовому засіданні в залі
суду м. Ясинувата цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки і про  розділ майна, яке є об'єктом права  спільної сумісної власності подружжя, та
зустрічною позовною заявою  ОСОБА_2 до
ОСОБА_1  про визнання належності майна на
праві особистої власності,  -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із
позовом  до ОСОБА_2 про
визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки і про  розділ майна, яке є об'єктом права  спільної сумісної власності подружжя,
посилаючись на те, що сторони  з
27.02.1982 р.  по  28.10.1999 р. перебували у шлюбі. Від шлюбу
мають повнолітню дочку. В період шлюбу з відповідачем  було придбано земельну ділянку площею 0,1000
га, що знаходиться АДРЕСА_1. Право власності підтверджено державним актом на
право приватної власності від 12.09.1994 р., який оформлено на відповідача і  зареєстровано
в Книзі запису державних актів про право приватної власності на землю.

Позивачка
неодноразово зверталася до відповідача з проханням розділити добровільно
земельну ділянку, однак останній відповідав відмовою.

У зв'язку із
своєю юридичною необізнаністю у встановлений законом 3-х річний строк до суду
не звернулася.

Просить  поновити пропущений процесуальний строк для
подачі позову, визнати за нею право власності на Ѕ частку спірної земельної
ділянки та розподілити в натурі вищевказану земельну ділянку.

Відповідач
звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1
про визнання належності майна на праві особистої власності, в якому
вказав, що  у липні 1994 р.  виконкомом Ясинуватської міської ради за його
заявою у приватну власність безоплатно
виділена земельна ділянка площею 0,10 га АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, після чого він
набув права власності. Вважає, що
вказана земельна ділянка є лише його особистою власністю, оскільки
передбачає  безоплатне одержання прав
власності громадянина на частку державного майна, земельного та житлового
фонду, яке оформляється приватизаційними паперами. Таке право передбачалося для
кожного  громадянина України, отже і він
і  ОСОБА_1  мають рівне право використати свої
приватизаційні папери. Він скористався своїм правом і отримав у власність
земельну ділянку у зв'язку із чим отримана безоплатно земельна ділянка не може
розглядатися як спільна сумісна власність подружжя. Просить визнати, що спірна
земельна ділянка належить йому на праві особистої приватної власності.

Судом в
якості  3-ї особи залучено  Ясинуватську міську раду.

В судовому
засіданні позивачка підтримала свій позов, зустрічний позов не визнала і
показала, що з 1982 по 1999 рік вона перебувала у  шлюбі з відповідачем. В період шлюбу в 1992
р., на підставі рішення Ясинуватської міської ради  їм було надано в довічне  спадковане володіння    для будівництва і обслуговування будинку  земельну ділянку  площею 0,1000 га АДРЕСА_1.   Оскільки на той період  відповідач був головою сім'ї вона дала усну
згоду, що заяву буде подавати він і документи будуть оформлені на нього.
Вони  збиралися збудувати будинок і
переїхати із м. Красноармійськ, де на той час проживали, ближче до батьків. В
1992 р. отримали дозвіл на будівництво будинку. Оскільки вони не розпочали  будівництво, в 1994 р. чоловік написав заяву
про приватизацію земельної ділянки. На той час земельна ділянка була виділена
сім'ї і саме
сім'я
приватизувала ділянку. Було видано державний акт на земельну ділянку. На той
період продавати  землю не дозволялося. В
1999 р. вони розірвали шлюб, майно не ділили. Чоловік поїхав проживати до
батьків, а вона із дитиною залишилася в квартирі. Про земельну ділянку
відповідач і вона забули. Про те що відповідач бажає продати земельну ділянку
вона дізналася в 2007 р., коли він приїхав за документами на земельну ділянку і
з цього часу у них виник спір. До 2003 р. вона самостійно від імені відповідача
здійснювала сплату податку на землю, в подальшому сплату припинила у зв'язку із
матеріальними труднощами.

Відповідач та його представник позов
ОСОБА_1 не  визнали, зустрічний позов
підтримали, крім того представник відповідача показала, що  позивачка не має право на земельну ділянку,
оскільки на  період отримання земельної
ділянки діяв Земельний Кодекс 1990 р. і передбачав отримання земельної
ділянки  або у власність або у
користування. В 1994 р. відповідач отримав від держави безкоштовно  земельну ділянку у власність, а тому  вона
не була нажита  подружжям.
Відповідач використав своє право  на
приватизацію земельної ділянки, а позивачка право на приватизацію квартири.
Вважає, що спірна земельна ділянка не є
сумісною власністю подружжя. Просить врахувати строк позовної давності
три роки після розірвання шлюбу і в задоволені
позову  ОСОБА_1 відмовити.

Представник
3-ї особи Ясинуватської міської ради  в
судове засідання не з'явився, просив справу розглянути за його відсутністю,
проти задоволення вимог  ОСОБА_1  не заперечує.

Суд
заслухавши сторони, спеціаліста, дослідивши матеріали справи прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а  зустрічний позов ОСОБА_2  задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено, що 27.02.1982 р.  в
Авдієвській міській раді м. Ясинувата
Донецької області  сторони
зареєстрували шлюб (а.с. 8).

В період шлюбу в
1991 р.  відповідач  звернувся із заявою до Ясинуватської міської
ради з проханням надати йому земельну ділянку для будівництва  одноквартирного  індивідуального житлового будинку з приводу
поліпшення  житлових умов, вказавши склад
сім'ї 3 особи (а.с. 34). Надано довідка з місця проживання, де вказані  ОСОБА_1, її чоловік  ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3(а.с. 37).

Рішенням  президії Ясинуватської міської ради народних
депутатів від 22.01.1992 р. (а.с. 33)
надано в пожиттєве спадковуєме володіння земельну ділянку для
будівництва та обслуговування будинку і
господарських споруд ОСОБА_2, який проживає АДРЕСА_2, земельну ділянку
площею 1000 кв. м. АДРЕСА_1.

Рішенням
виконкому Ясинуватської міської ради від 18.03.1992 р. (а.с. 32, 41)  дозволено
на відведеній земельній ділянці будівництво житлового будинку по
індивідуальному проекту  АДРЕСА_1
ОСОБА_2  Складено акт про винос в натурі
земельної ділянки (а.с. 42).

12
вересня  1994 р. на підставі рішення  Ясинуватської
міської ради народних депутатів № 306 від 20.07.1994 р.ОСОБА_2 видано державний
акт на спірну земельну ділянку (а.с. 3).

Згідно ст. 22 ч.
1 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно нажите  подружжям за час шлюбу, є його  спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Суд вважає, що
приватизована земельна ділянка що знаходиться АДРЕСА_1, є власністю подружжя:
ОСОБА_2 та ОСОБА_1

28.10.1999 р.
шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7).

Після
розірвання шлюбу,  сторони земельною
ділянкою не користувалися і спор щодо неї між ними виник  в 2007 р. після відмови позивачки
відповідачу  надати  документи на
спірну земельну ділянку, що відповідачем не заперечується.

Статтями 256,
257 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого  особа може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у три роки.

Суд
вважає, що позивачка про порушення її права на земельну ділянку з боку
відповідача дізналася в 2007 р., правовстановлюючі документи знаходилися у
позивачки, а тому  причину
пропущення  позовної давності  вважає поважною, у зв'язку із чим строк  на подачу
позову необхідно поновити.

Статтею 28 ч. 1
Кодексу про шлюб та сім'ю України встановлено, що в разі поділу майна, яке є
спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до
ст. 29 ч. 1 Кодексу про шлюб та сім'ю України
якщо між подружжям не досягнуто згоди про  спосіб поділу спільного майна,  то за позовом подружжя або одного з них суд
може постановити  рішення про поділ  майна в натурі.

Згідно висновку
експертизи (а.с.71-72)  розподіл
земельної ділянки АДРЕСА_1 можливо при наявності  поновлення
меж і виносу їх в натурі. Варіантів розподілу в натурі на дві рівні  частки
може бути  багато.  Остаточний варіант розподілу земельної
ділянки можливо прийняти шляхом
погодження варіанту, наданого сторонами.

Позивачка
просить розділити земельну ділянку на рівні ділянки шириною по 12,5 м. та
довжиною 40 м. кожному, виділивши  їй
ділянку з боку ділянки АДРЕСА_3, відповідачу - з боку ділянки АДРЕСА_4 (а.с.
77).

Допитаний в судовому засіданні в якості
спеціаліста  представник відділу
архітектури  та містобудування
Ясинуватської міської ради підтвердив можливість  розподілу земельної ділянки на дві рівні
частини в тому числі  шириною 12,5 м. та
довжиною 40 м.

На підставі
викладеного суд вважає можливим визнати за
ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку
спірної земельної ділянки та розділити
її в натурі на дві рівні частини виділивши позивачці земельну ділянку
шириною 12,5 м. та довжиною 40 м., що знаходиться  з боку земельної ділянки розташованої на
території  АДРЕСА_3 та відповідачу земельну
ділянку шириною 12,5 м. та довжиною 40 м., що знаходиться  з боку земельної ділянки розташованої на
території  АДРЕСА_4.

Що стосується
зустрічного позову  ОСОБА_2 про визнання
за   ним права особистої власності
на  спірну земельну ділянку, то  в його задоволені необхідно відмовити,
оскільки дана земельна ділянка є
спільною власністю подружжя.

Керуючись ст. ст. 10, 11,  209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну
заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити
ОСОБА_1  процесуальний строк на
подачу  позовної заяви.

Визнати
за  ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку
земельної ділянки, розташованої АДРЕСА_1

Розділити в
натурі  земельну ділянку АДРЕСА_1 і   виділити ОСОБА_1 земельну ділянку шириною
12,5 м. та довжиною 40 м., що знаходиться
з боку земельної ділянки розташованої в
АДРЕСА_3.

ОСОБА_2 виділити
земельну ділянку шириною 12,5 м. та довжиною 40 м., що
знаходиться  з боку земельної ділянки
розташованої в  АДРЕСА_4.

В
задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може
бути оскаржено  до Апеляційного суду
Донецької області через Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або
протягом десяти днів з дня проголошення
даного рішення  без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: