УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 січня 2008 року                                                                                         м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого                                Гайворонського С.П.

суддів                                          Виноградової Л.Є.

Сегеди С.М.

при секретарі         Карпенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу
за позовною заявою прокурора Любашівського району Одеської області (в інтересах
Любашівської районної державної адміністрації
Одеської області) до ОСОБА_1 про стягнення 729 грн. 31 коп. за
апеляційною скаргою помічника прокурора Любашівського району
Одеської області на рішення Любашівського районного суду Одеської
області від 22 жовтня 2007 року,

встановила:

прокурор Любашівського району Одеської області (в інтересах Любашівської районної державної адміністрації Одеської області)
звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 729 грн.
31 коп.

В обгрунтування позову прокурор вказав, що за результатами перевірки
фінансово-господарської діяльності відділу
культури Любашівської районної державної адміністрації Одеської області, яка проводилася контрольно-ревізійним відділом в
Любашівському районі Одеської області (далі КРВ), було встановлено, що
нарахування виплат за час відпусток працівників районного відділу культури
проводилось з порушенням вимог діючого законодавства, що призвело
до безпідставного нарахування викладачу ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 729 грн. 31 коп., у зв'язку з чим прокурор
просив стягнути з ОСОБА_1 зазначену вище грошову суму.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2007
року у задоволені вищевказаних позовних вимог відмовлено
у повному обсязі.

Справа № 22ц-458/2008 р.                                                                     Категорія ЦП: 42

Головуючий у першій інстанції
Вужиловський О.В. Доповідач Гайворонський С.П.

2

В апеляційній скарзі помічник прокурора
Любашівського районну Одеської області просить рішення суду першої
інстанції скасувати і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що
судом порушені норми матеріального права.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає
за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що згідно з акту
320-20/2 від 12 лютого 2007 року КРВ „Про результати проведеної ревізії'"
було виявлено, що нарахування виплат за час відпусток
працівникам відділу культури Любашівської районної державної адміністрації Одеської області, проводилось в порушення
вимог п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з
подальшими змінами), що призвело до безпідставного нарахування зазначених виплат.

Згідно з вищевказаним актом, причиною зазначених вище неправильних розрахунків було невірне застосування вищеназваного
Порядку обчислення середньої заробітної плати бухгалтером відділу
культури Любашівської районної державної адміністрації
Одеської області, у зв'язку з чим, працівнику ОСОБА_1 було надмірно нарахована
грошова сума в розмірі 729 грн. 31 коп.

Між тим, згідно
зі ст. З ЦК України
загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність
та розумність.

Як вбачається з положень ст. 1215 рК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, якщо їх виплата проведена
фізичної або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки
з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 127 КЗпП України, для повернення сум, зайво
виплачених внаслідок лічильних помилок власник
або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення
строку, встановленого для повернення неправильно обчисленої суми.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня
1999 року № 13 „Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці", при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням ст. 127 КЗпП України, суди мають
враховувати, що вимоги про повернення працівником
грошових сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок,
розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв'язку з тим,
що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний
строк для видання відповідного наказу, або
з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях,
дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.

Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленням помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі
колективного договору.

З матеріалів даної справи вбачається, що бухгалтер
відділу культури Любашівської районної
державної адміністрації Одеської області провела нарахування відповідачу в порушення вимог п. 7 Порядку
обчислення середньої заробітної плати затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з подальшими змінами), що не є лічильною (рахунковою)
помилкою, а тому суд першої інстанції на підставі вищевикладеного, дійшов до
вірного висновку, що підстави для задоволення вищевказаного позову
відсутні.

3

Таким чином, судова колегія вважає, що прокурор не
довів свого позову, що є його обов'язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст.10 ЦПК України відносно того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається щодо подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх переконливості. При цьому суд створив всі умови для
змагальності процесу. Судова колегія
вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення по даній справі врахував положення ст. 6 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини щодо
того, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має
право на справедливий судовий розгляд.

На підставі викладеного, судова
колегія дійшла висновку, що районний суд ухвалив
правильне по суті і справедливе рішення, про що свідчать матеріали даної
справи. Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення
справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1
ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу помічника прокурора Любашівського району Одеської області
-відхилити.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2007
року по цивільній справі за позовною заявою прокурора
Любашівського району Одеської області (в інтересах Любашівської
районної державної адміністрації Одеської області) до ОСОБА_1 про стягнення 729
грн. 31 коп. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги у Верховний Суд України
протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.