Справа № 2- 2685
РІШЕННЯ

Іменем
України

07 серпня 2008 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого - судді Клименка А.М.,

при секретарі - Багмет Г.С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_4,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо
- транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне відшкодування
матеріальної шкоди в розмірі 21175 грн. 67 коп. та з ОСОБА_2 моральної шкоди в
розмірі 20000 грн., витрат на проведення експертизи в розмірі 400 грн., правову
допомогу - 3600 грн., евакуацію автомобіля - 400 грн., телеграму - 14 грн. 04
коп., довідку ДАІ - 39 грн., та судових витрат - 241 грн. 75 коп. посилаючись
на те, що 21 квітня 2008 року о 13 годині 50 хвилин на 507 км. + 550 м.
автошляху Київ - Харків - Довжанський відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем
ГАЗ 3302 реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті нерівнозначних доріг,
рухаючись другорядною дорогою, порушив вимоги п.п. 16.11 Правил дорожнього руху
України і не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ - 21112 реєстраційний номер
НОМЕР_2під його керуванням, який рухався головною дорогою, внаслідок чого мало
місце зіткнення та пошкодження цих автомобілів.

В
судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав и пояснив, що на його думку в діях позивача ОСОБА_1
також є частка вини в цій дорожньо транспортній пригоді, оскільки той перевищив
встановлену на цьому відрізку автодороги швидкість руху. В частині
відшкодування матеріальної шкоди вважав, що її розмір завеликий, оскільки
частину деталей та вузлів пошкодженого автомобіля можливо було відремонтувати,
а не міняти зразу на нові. Стосовно відшкодування моральної шкоди вважав, що
такої позивачу взагалі заподіяно не було.

Відповідач
ОСОБА_3 та його представник позов не визнали і представник відповідача пояснив,
що ОСОБА_3, хоча і є власником автомобіля ГАЗ 3302 реєстраційний номер НОМЕР_1,
але учасником дорожньо - транспортної пригоди не був, оскільки автомобілем на
той час керував ОСОБА_2 на підставі виданої йому власником довіреності на право
керування цим автомобілем. В частині відшкодування матеріальної шкоди вважав не
доведеною провину відповідачів в її заподіянні, а також не доведеним
матеріалами справи її розмір, оскільки у висновку спеціаліста -
автотоварознавця вказані пошкодження автомобіля, які фактично були відсутні, а
саме - пошкодження капоту та приводу правого колеса. Стосовно відшкодування
моральної шкоди вважав, що позивачу її заподіяно не було, а крім того, розрахунок
розміру моральної шкоди не обґрунтований та не підтверджений доказами.

Вислухавши сторони, їх
представників, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом
установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

21
квітня 2008 року о 13 годині 50 хвилин на 507 км. + 550 м. автошляху Київ -
Харків - Довжанський відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем ГАЗ - 3302
реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись
другорядною дорогою, порушив вимоги п.п. 16.11 Правил дорожнього руху України і
не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ - 21112 реєстраційний номер НОМЕР_2під
керуванням позивача ОСОБА_1, який рухався головною дорогою, внаслідок чого мало
місце зіткнення та пошкодження цих автомобілів.

Ця
дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2
п. 16.11 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «на перехресті
нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній
дорозі, повинен вступити дорогу транспортним засобам, що наближаються до цього
перехрестя проїжджих частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх
руху”.

Ці
обставини встановлені судом на підставі постанови судді Харківського районного суду
Харківської області від 22 травня 2008 року по справі про адміністративне
правопорушення, якою ОСОБА_2 за обставинами цієї дорожньо - транспортної
пригоди було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді
штрафу (а.с. 6). Ця постанова чинна і відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України є
обов'язковою для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Автомобіль
ВАЗ - 21112 реєстраційний номер НОМЕР_2належить позивачу на праві власності, що
підтверджується ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3 (а.с. 27). Сума матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля
ВАЗ - 21112 реєстраційний номер НОМЕР_2внаслідок ДТП, що сталася 21 квітня 2008
року, становить 21175 грн. 67 коп., що підтверджується висновком експерта -
товарознавця № 195 від 07 травня 2008 року (а.с. 8 - 18). Понесені позивачем
витрати по проведенню експертизи становлять 400 грн. і підтверджуються квитанцією
від 07 травня 2008 року про їх сплату (а.с. 24).

Після
ДТП автомобіль позивача був пошкоджений таким чином, що втратив можливість
рухатися, і тому  його автоевакуатором
було транспортовано на станцію технічного обслуговування. Вартість послуг
автоевакуатора становить 400 грн. і була сплачена позивачем, що підтверджується
квитанцією про внесення грошових коштів (а.с. 23). Під час підготовки
матеріалів для звернення до суду з позовом позивач поніс додаткові витрати по
відправки відповідачу ОСОБА_2 телеграми з викликом на огляд транспортного
засобу спеціалістом - авто товарознавцем в розмірі 14 грн. 04 коп. та витрати
по отриманню довідки ДАІ про власника транспортного засобу ГАЗ - 3302
реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 39 грн.

Згідно
ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної безпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищенної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом
встановлено, що володільцем автомобіля ГАЗ - 3302 реєстраційний номер НОМЕР_1
на час дорожньо - транспортної пригоди був відповідач ОСОБА_2, який керував ним
на підставі довіреності на право керування цим автомобілем від 31 січня 2008
року (а.с. 45) і який є винним у заподіяні шкоди позивачу, тому суд вважає за
необхідне покласти саме на нього і обов'язок по її відшкодуванню.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК
України  моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної безпеки.

Судом
також встановлено, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася з
вини відповідача ОСОБА_2, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка
складається з того, що під час ДТП і після нього він сильно хвилювався,
морально страждав з приводу свого стану здоров'я та пошкодженого майна.
Автомобіль позивача був суттєво пошкоджений, що привело до неможливості його
подальшої експлуатації. В зав'язку з відмовою відповідача ОСОБА_2 відшкодувати
заподіяну шкоду позивач протягом півроку не мав можливості відремонтувати свій
автомобіль, що спричиняє додаткові складнощі в його виробничій діяльності,
оскільки до ДТП він використовував свій автомобіль під час виконання своєї
роботи (а.с. 30). Ця дорожньо - транспортна подія суттєво змінила життєвий
устрій усієї родини позивача, оскільки він є єдиним працюючим в сім'ї і був
вимушений обмежувати сім'ю у предметах харчування, лікуванні дитини, в зв'язку
з використанням коштів на ремонт автомобіля.

Виходячи
з загальної сумі заподіяної майну позивача матеріальної шкоди, та тих
додаткових життєвих ускладнень, які він отримав внаслідок пошкодження свого
майна відповідачем ОСОБА_2, а також об'єму наданих позивачем доказів в
підтвердження заподіяної йому моральної шкоди, суд вважає за можливе визначити
розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений
ним судовий збір в розмірі 211 грн. 75 коп., витрати на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та витрати на правову допомогу, які
підтверджуються квитанціями про їх сплату в розмірі 3600 (а.с. 21, 22).

Суд
не вбачає підстав для покладання обов'язку відшкодування шкоди на відповідача
ОСОБА_3, оскільки він, хоча і був власником джерела підвищеної небезпеки, яким
було заподіяно шкоду позивачу, але цей автомобіль на час ДТП не був у його
володінні, а крім того, ніякої вини відповідача ОСОБА_3 в заподіянні  шкоди відповідачу, судом не встановлено.

Відповідно
до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167, 1187,
1188 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - задовольнити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди
вартість відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 21175 грн. 67 коп.,
витрати на проведення експертизи в розмірі 400 грн., витрати на правову
допомогу - 3600 грн., евакуацію автомобіля - 400 грн., відправку телеграми - 14
грн. 04 коп., отримання довідки ДАІ - 39 грн., сплачені судові витрати по
справі в розмірі 241 грн. 75 коп., та у відшкодування моральної шкоди 5000
грн., а всього стягнути загалом 30870 грн., 46 коп.

В
частині позовних вимог до ОСОБА_3 - в задоволенні відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: