Справа
№ 2-990 /2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

05 листопада 2008
р.                                  Ренійський
районний суд Одеської області

у складі:   -     головуючого судді Дудник В.І.;

·
при секретарі Касаповій О.У.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійської міської ради
Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник
відповідача - Ренійської міськради позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення
не заперечує, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник
позивача на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її
участі.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення  у
справі можливо  постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході
розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного
паспорту на будинок  АДРЕСА_1; копія
домової книги на будинок; копія довідки Ренійського БТІ про належність
житлового будинку; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1р.;
копія свідоцтва про народження позивача.

Судом в
ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2
За життя батькові позивача на підставі договору купівлі-продажу від
24.09.1997р. на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1. Факт
належності будинку  ОСОБА_2
підтверджується технічним паспортом на домоволодіння, у якому власником будинку
записаний нині померлий батько позивача, довідкою Ренійського БТІ. На випадок
смерті  ОСОБА_2 майном, належним йому (як
він і вважав протягом життя), не розпорядився, ІНФОРМАЦІЯ_1р. - помер. У
встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до
нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Проте, він прийняв спадщину
фактичним мешканням, управлінням та володінням спадковим майном в порядку ч.3
ст. 1268 ЦК України 2003р. В даний час оформлення спадщини нотаріусом є
неможливим у зв'язку із тим, що
пропущені встановлені законодавством строки для звернення за прийняттям
спадщини, тому питання про визнання права власності на будинок в порядку
спадкування повинно вирішуватися у судовому порядку. На момент смерті ОСОБА_2
позивач мешкав разом із ним. Після смерті батька позивач доглядає за технічним
станом будинку, несе всі витрати по його утриманню, сплачує необхідні платежі,
обробляє земельну ділянку.

Таким
чином,  позивач фактично прийняв
спадщину, що залишилася після померлого батька і вважає, що має всі законні
підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона
не перейшла, відумерлою  не визнана,
інших спадкоємців немає.

Вивчивши
матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача  обґрунтовані і
підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження
в судовому засіданні.

Оскільки
щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд
вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи
встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами
засобом дослідження показань свідків.

Відповідно
до вимог ст. 1270 ЦК України 2003р. для прийняття спадщини встановлюється строк
- шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо
спадкоємець  протягом вищезгаданого
терміну не подав заяви  про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до вимог ч. 1, 5
ст. 1268 ЦК України 2003р. спадкоємець за заповітом або за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Таким чином, прийняття
спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті
спадкодавця. В даному випадку воля позивача, як спадкоємця першої черги, була
виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (
догляд за будинком, сплата витрат по його утриманню та т.і.). Фактичне
управління та володіння спадковим майном є одним із способів прийняття
спадщини, такі відповідні дії дають підстави вважати, що спадкоємець
відноситься до спадкового майна як до своєї власності. Прийнята спадщина
вважається власністю спадкоємця з моменту її відкриття, тобто він має право
користуватися та управляти таким майном, але без встановлення права власності
на спадщину, не може розпоряджатися майном.

Позивач
по справі успадкував належне його батькові нерухоме майно в порядку ч.3 ст.
1268 ЦК України. Він юридично не прийняв спадщину, але на момент відкриття
спадщини мешкав разом із спадкодавцем (ця обставина підтверджується відміткою
про реєстрацію позивача за місцем спадку), по теперішній час управляє та  володіє майном померлого ОСОБА_2, несе
відповідні витрати по його утриманню, тобто він фактично прийняв спадщину.
Згідно п.20 постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про спадкування”  № 7 від 30.05.2008р. справи про спадкування
за законом мають вирішуватися на основі правил глави 86 ЦК України. За
відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують спадкоємці
відповідної черги. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки. Як виходить з матеріалів справи, крім позивача, інших
спадкоємців немає. Факт прийняття спадщини позивачем після смерті батька
знайшов своє належне підтвердження в ході розгляду справи. З урахуванням
викладених позивачем та  досліджених у
судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо
визнання за ним права власності на житловий будинок.

Згідно
ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213
ЦПК України, ст.ст.  328, 1261, 1268,
1270, 1272  ЦК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на житловий будинок із
надвірними спорудами, розташований АДРЕСА_1.

Рішення
суду набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не буде подана протягом двадцяти днів після  подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк
оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області  через Ренійський районний суд Одеської
області: 10 днів - з дня проголошення рішення, 20 днів - після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис

Копія
вірна: суддя