Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Перепічая В.С., Данчука
В.Г., Косенка В.Й., -
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дарування квартири
удаваним, визнання укладеним договору купівлі-продажу, визнання права власності
на 1/2 частку квартири та визнання частково недійсними свідоцтв про право на
спадщину за законом за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду
Житомирської області від 9 липня 2008 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2007 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом,
зазначав, що в липні 2003 року він на підставі доручення від імені ОСОБА_2.
уклав з ОСОБА_6 договір дарування квартири АДРЕСА_1. Після раптової смерті в
лютому 2007 року його цивільної дружини             ОСОБА_6 її спадкоємцям: ОСОБА_3.,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на
1/3 частку вказаної квартири кожному.
Посилаючись на те, що при укладанні договору дарування спірної квартири він
спільно з ОСОБА_6, з якою перебував у цивільному шлюбі, приховав договір
купівлі-продажу цієї квартири, позивач просив задовольнити позов.
Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від            19 травня 2008 року позов
задоволено частково. Визнано договір дарування спірної квартири, укладений 5
липня 2003 року між   ОСОБА_2 та ОСОБА_6,
удаваним. Визнано таким, що відбувся договір купівлі-продажу спірної квартири,
укладений між ОСОБА_2. та ОСОБА_6 Визнано за позивачем право спільної сумісної
власності на 1/2 частку квартири. Визнано частково недійсними свідоцтва про
право на спадщину за законом від 10 вересня 2007 року на ім'я ОСОБА_3., ОСОБА_5
та ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 9 липня          2008 року зазначене рішення районного
суду в частині задоволення позовних вимог скасовано, ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність
висновків апеляційного суду обставинам справи, неправильне застосування судом
норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ставить
питання про скасування рішення апеляційного суду й залишення в силі рішення
суду першої інстанції.

Колегія суддів
дійшла висновку про те, що підстави для скасування  рішення апеляційного суду відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з
вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції
норм  матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Матеріали справи
та доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що
апеляційним судом допущено неправильне застосування норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.
332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного
суду Житомирської області від 9 липня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С. Перепічай

В.Г. Данчук   В.Й. Косенко