Апеляційний суд  Кіровоградської  області
Справа № 22-2197 2008  р.                                                                         Головуючий у 1-й інстанції -
Категорія -  2,5                                                                                                                            Доповідач
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 грудня 2008 року Колегія суддів  судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючої судді :  Авраменко Т.М.

суддів: Говорухіна
В.П.,Суровицької Л.В.

при секретарі : Слюсаренко Н.Л.

за участю  сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Устинівського районного суду  Кіровоградської області від 24 вересня 2008
року.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в
судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2006 року ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої
дочки ОСОБА_3,1993 року народження, звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про
припинення права власності на частку в спільнім майні.

Зазначала, що у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 їй
належить 1/3 частка, неповнолітній дочці - 5/9 частки, тобто їм всього належить
8/9 частки, а відповідачці - 1/9 частка, яку вона прийняла, подавши в
нотаріальну контору у встановлений строк заяву про прийняття спадщини, не
оформила своїх спадкових прав, але користується всією квартирою, а їй з дочкою
перешкоджає користуватись квартирою.

В ході розгляду справи позовні вимоги неодноразово
уточнювала та доповнювала.

В судовому засіданні 24 вересня 2008 року позовні вимоги
уточнила та просила виділити в натурі частки в квартирі, в порядку поділу
спадкового майна припинити право власності відповідачки на 1/9 частку квартири,
оскільки вона не може бути виділена в натурі, є незначною, відповідачка на
праві власності має іншу квартиру із сплатою відповідачці грошової компенсації
за її частку, усунути перешкоди  в
користуванні квартирою, виселити відповідачку з квартири та зобов*язати  зняти її з реєстрації в спірній квартирі.

Справа розглядалась судом неодноразово.
Останнім рішенням Устинівського районного суду
Кіровоградської області від 24 вересня 2008 року  позовні вимоги задоволено. Суд припинив право
власностіОСОБА_1. на 1/9 частку в квартирі, стягнувши з ОСОБА_2.  на користьОСОБА_1. грошову компенсацію за
частку в квартирі в сумі 1275 грн.,
зобов*язав відповідачку не чинити перешкоди

2

позивачам у вселенні в квартиру, передати ключі від вхідних дверей ОСОБА_2,
виселивОСОБА_1. з членами сім*ї та іншими особами з квартири, зобов*язав
відділ  ГГІРФО Устинівського РВ УМВС
України в Кіровоградській області, знятиОСОБА_1. з реєстрації у
квартиріАДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі
відповідачка   просить  скасувати рішення суду, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального права.
та направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції. Зокрема,
посилається на те, що вона не згідна з розміром присудженої судом грошової
компенсації за її 1/9 частку в квартирі.

В засіданні апеляційного
суду   відповідачка   підтримала доводи апеляційної скарги, а  позивачка
просила відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду  відповідає обставинам справи та вимогам
закону.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню
з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Матеріалами справи
підтверджується, що з 20 липня 2000 року в порядку приватизації квартира
АДРЕСА_1належить по 1/3 частці ОСОБА_4., позивачці ОСОБА_2 та неповнолітній
ОСОБА_3. (а.с.7,9,10).

ВідповідачкаОСОБА_1.( дошлюбне
прізвище ОСОБА_5) зареєструвала шлюб з ОСОБА_4. 17 грудня 2004 року,
зареєстрована в спірній квартирі 11 березня 2005 року (а.с.66,6,68).

ОСОБА_4. помер
ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.12),після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частку
квартири.

Його спадкоємцями за законом
відповідно до ст.1261 ЦК України є: дружина-відповідачкаОСОБА_1., та його діти:
син та неповнолітня дочка ОСОБА_3, син від належної йому частки спадщини
відмовився на користь ОСОБА_3, на ім*я якої 06 червня 2006 року видано
свідоцтво про право на спадщину по закону на 2/9 частки квартири, а на 1/9
частку свідоцтво про право на спадщину по закону на ім*я ОСОБА_1, яка прийняла
спадщину, оскільки  на час відкриття
спадщини проживала із спадкодавцем, ще не видано (а.с.11).

Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК
України).

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК
України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно,
зобов”язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно, проте цей обов*язок відповідачкою до цього часу не
виконано.

Відповідачка не заперечує того
факту, що вона з часу смерті чоловіка користується спірною квартирою, поселила
в ній жінку похилого віку, за якою здійснює догляд, позивачка та неповнолітня
дочка покійного чоловіка доступу в квартиру не мають, хоч в них і є
правовстановлюючі документи на  належні
їм 8/9 частки в квартирі.

Спірна двохкімнатна квартира
має загальну площу 51,3 кв.м., складається з жилої кімнати  16,8 кв.м., жилої кімнати 8,2 кв.м.,кухні 8,7
кв.м., ванної, вбиральні, передпокою, коридору (а.с.7-8). Із загальної площі
квартири 1/9 частка квартири

3

становить 5,7 кв.м., з жилої площі -
2,7 кв.м. Технічний стан квартири підтверджується актом від 24 лютого 2007 року
(а.с.33-34).

Сторони погоджуються з тим, що
зазначена частка не може бути виділена в натурі у вигляді  ізольованого приміщення та між ними не може
бути встановлений порядок користування цією квартирою.

Відповідачка пояснила, що їй
особисто на праві власності належить двохкімнатна приватизована квартира  АДРЕСА_2. Зазначене також підтверджується
довідкою бюро техінвентаризації (а.с.20,21). Наведене свідчить про те,
щоОСОБА_1. житлом забезпечена.

Право особи на частку у
спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших
співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі,
спільне володіння та користування майном є неможливим ( ст.365 ЦК України).Висновок
суду про припинення права відповідачки на частку в спільному майні - квартирі,
є правильним.

Відповідачка згідна з тим,
щоб належна їй в порядку спадкування 1/9 частка квартири була передана
неповнолітній дочці спадкодавця з виплатою їй грошової компенсації за її
частку, про що вона підтвердила і в засіданні апеляційного суду,проте вона не
погоджується з розміром  компенсації
присудженої судом.

Визначаючи розмір грошової
компенсації суд виходив з довідки бюро технічної інвентаризації, відповідно до
якої вартість квартири становить 11480 грн., а вартість 1/9 частки квартири
-1275 грн. (а.с.69).Зазначена сума внесена позивачкою на депозит
територіального управляння ДСА (а.с.143),оригінал квитанції оглянуто
апеляційним судом. Інші докази щодо вартості спірної квартири в матеріалах
справи відсутні і сторонами не подавались.

Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов*язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір (ст.60 ЦПК України).Зазначені норми права роз*яснювались
сторонам судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, сторони також
попереджувались про наслідки вчинення чи невчинення процесуальних дій, зокрема,
щодо подання доказів.

Заперечуючи проти
визначеної судом першої інстанції суми грошової компенсації за частку в
квартирі, відповідачка не надала ніяких доказів про спростування вартості
квартири, зазначеної в довідці бюро техінвентаризації, ні в суд першої інстанції,
ні в апеляційний суд, а також не ставила питання щодо сприяння їй в наданні
таких доказів.

За таких обставин суд першої
інстанції в межах доказів, наданих сторонами, дійшов правильного та
обґрунтованого висновку, що грошова компенсація за частку квартири

4

відповідачки становить 1275 грн. Доводи апеляційної скарги такого висновку
суду не спростовують.

Відповідно до ст. 364 ЦК
України співвласник має право на виділ у натурі із майна, що є у спільній
частковій власності в разі, якщо такий виділ допускається законом або є
можливим.

Не можна погодитись з
рішенням суду в частині вирішення позову про
виділ в  квартирі відповідно до
часток у праві власності позивачам певної кількості квадратних метрів жилої
площі, оскільки поділ жилого приміщення може бути проведено в тому випадку,
коли жилу площу, що припадає на власника, може бути виділено  у вигляді ізольованого приміщення, яке
складається з однієї або кількох кімнат, тому в
позовних вимогах про виділ частки із майна  слід відмовити.

В рішенні суду зазначено про
виселенняОСОБА_1. з членами сім*ї та іншими особами із спірної квартири в
зв*язку з припиненням її частки в квартирі, з чим погодитись не можна, оскільки
позов про виселення було подано лише доОСОБА_1., тому і виселенню підлягає лише
особа, яка брала участь у справі як відповідач.

Суд зобов*язав ГГІРФО
Устинівського РВ УМВС України в Кіровоградській області, який не залучався до
участі у справі, знятиОСОБА_1. з реєстрації місця проживання в спірній
квартирі, проте покладення такого обов”язку є зайвим, оскільки підставою для
зняття з реєстрації є не зобов”язання вчинити такі дії, а в тому числі і
остаточне рішення  суду про позбавлення
права власності на житлове приміщення або права користування житловим
приміщенням (ч.1 ст.7 Закону України “Про свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні).

Висновок суду про припинення
праваОСОБА_1. на 1/9 частку квартири та передачу цієї частки неповнолітній
дочці спадкодавця ОСОБА_3. є  правильним
та відповідає засадам справедливості і добросовісності.

Проте    відповідно до правовстановлювальних
документів у квартирі право власності належить :

позивачці  ОСОБА_2      - 1/3 частка (свідоцтво про право
власності на житло а.с.10)

неповнолітній ОСОБА_3.-1/3 частка (свідоцтво про право власності на житло
а.с.10)

2/9 частки (свідоцтво  на спадщину по закону а.с.11)

Зазначені правовстановлювальні документи є чинними і ніким не оспорені.

На 1/9 частку в порядку
спадкування після смерті чоловіка має право ОСОБА_1., яка прийняла спадщину.

Припиняючи правоОСОБА_1. на 1/9
частку квартири, суд визнав за неповнолітньою ОСОБА_3. право власності не на
1/9, а на 1/3,з чим погодитись не можна, оскільки на 2/9 частки в порядку
спадкування вона вже має правовстановлювальний документ (а.с.11).

Оскільки вирішуючи спір, суд
неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, внаслідок
чого не можна визнати рішення суду законним і обґрунтованим, то відповідно до
ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.

5

На підставі викладеного,
керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314,ст.316 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш  И
Л  А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Устинівського районного
суду Кіровоградської області від  24
вересня 2008 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 в своїх інтересах
та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3. задовольнити частково.

Припинити право ОСОБА_1 на 1/9
частку в квартирі АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на 1/9 частки квартири АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 грошову компенсацію  за частку в квартирі в сумі 1275 (одна тисяча
двісті сімдесят п*ять) грн., які знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА
України в Кіровоградській області.

Виселити  ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1

Зобов*язати  ОСОБА_1 не чинити перешкоди  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користуванні квартирою
АДРЕСА_1:вселити їх у квартиру,передати їм ключі від вхідних дверей квартири.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 судові витрати по справі: судовий
збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи 30 грн.

В решті позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної
сили  з моменту його проголошення і може
бути оскаржено в касаційному порядку  до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуюча
суддя:

судді: