У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 грудня 2008 року                                                                                      м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гуменюка
В.І.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                                 Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,                                              Данчука В.Г., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до Української академії банківської справи Національного банку України,
треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання трудового договору укладеним,
спонукання до підписання наказів про прийом та звільнення з роботи, спонукання
до внесення запису до трудової книжки, стягнення заробітної плати, компенсації
за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунків
при звільненні та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Зарічного районного суду м. Сум від 12 травня 2008 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від 10 липня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до
Української академії банківської справи Національного банку України, треті
особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що влітку 2005 року між
ОСОБА_1 та посадовими особами Української академії банківської справи (далі
-  УАБС) відбувалися переговори з приводу
можливого працевлаштування.

Наказом від 15 серпня 2005 року №231-вк виконання
посадових обов'язків ректора було покладено на проректора ОСОБА_2 (а.с. 62).

25 серпня 2005 року позивачка написала заяву на ім'я
ректора УАБС Єпіфанова А.О., в якій просила прийняти її на посаду лікаря
акушера-гінеколога з 1 вересня 2005 року на умовах контракту в порядку
переведення з Сумського обласного центру акушерства, гінекології та
репрудоктології (далі - СОЦАГР). На цій заяві завідувач пункту охорони здоров'я
Гапченко В.В. зробив відмітку про те, що вказане питання з ним погоджено, а
третя особа - ОСОБА_2 наклав візу «До наказу» (а.с. 7).

25 серпня 2005 року за підписом в.о. ректора УАБС ОСОБА_2
був надісланий на ім'я головного лікаря СОЦАГР лист за №24-03/1992 з проханням
про звільнення позивачки з роботи в порядку переведення для її подальшої роботи
в Українській академії банківської справи.

1 вересня 2005
року позивачка звільнилася з попереднього місця роботи - із СОЦАГР - у порядку
переведення за ст. 36 п. 5 КЗпП України (а.с. 5).

Вранці 2 вересня 2005 року ОСОБА_1 з'явилася до пункту
охорони здоров'я УАБС та була присутня на ранковій нараді. Однак близько обіду
того ж дня працівниками УАБС позивачку було повідомлено про те, що контракт із
нею ректором академії Єпіфановим А.О. не підписаний, наказ про прийняття на
роботу не виданий.

Рішенням Зарічного районного суду м. м. Сум від 12 травня
2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 10
липня 2008 року, позов задоволено частково. Стягнуто з УАБС на користь ОСОБА_11
тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 200 грн. у рахунок
відшкодування витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Не погодившись
із  зазначеними судовими рішеннями,
ОСОБА_1  подала до Верховного Суду України
касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані
судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, з чим погодився й
апеляційний суд, суд першої інстанції виходив із того, що порушення трудових і
майнових прав ОСОБА_1доведено, що ці порушення допущено з вини відповідача, та
стягнув на користь позивачки моральну шкоду в сумі 1 тис. гривень. Разом з тим
в іншій частині позовних вимог, а саме: визнання трудового договору укладеним,
спонукання до підписання наказів про прийом та звільнення з роботи, спонукання
до внесення запису до трудової книжки, стягнення заробітної плати, компенсації
за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні відмовлено з тих підстав, що хоча ОСОБА_1 і була фактично допущена
до роботи, але посада лікаря-гінеколога в штатному розписі у відповідача
відсутня.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна,
оскільки суди дійшли їх без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування
обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень п. 7 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» (зі послідуючими змінами та доповненнями) та ч. 4 ст. 24 КЗпП
України фактичний допуск до роботи працівника вважається укладенням трудового
договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином
оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або
уповноваженого ним органу.

Крім того, ч. 5 ст. 24 КЗпП України визначено, що особі,
запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи,
організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій,
не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Суду слід з'ясувати чи переведення позивачки на роботу із
Сумського обласного центру акушерства, гінекології та репрудоктології до
Української академії банківської справи Національного банку України було
узгоджено між керівниками установ та чи була посада у відповідача згідно
штатного розпису.

Цій обставині суд першої інстанції не дав належної
оцінки, що призвело до неправильного вирішення справи. На вказані порушення
закону не звернув уваги й апеляційний суд.

Оскільки рішення ухвалені судами в порушення норм
матеріального й процесуального права, то вони не можуть вважатися законними та
обґрунтованими, а тому відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338  ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Сум від 12 травня
2008 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 10 липня 2008 року
скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                В.І. Гуменюк

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

В.М.
Барсукова

В.Г. Данчук