Справа № 22ц-1597/2008 р.                     Головуючий у I інстанції -
Категорія - цивільна                                Доповідач -
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 року   Апеляційний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого -
судді Литвиненко І.В.,

суддів:                         Євстафіїва О.К.,
Заболотного В.М.,

при секретарі -
Коваленко Ю.В.,

за участю:         представників ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

адвоката
адвокатського  об'єднання  „Чернігівська обласна

колегія  адвокатів”          ОСОБА_3,          ОСОБА_4,

представника  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,

ОСОБА_7. - фізичної
особи-підприємця - адвоката ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 17 червня 2008 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди і за позовами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2007 р. ОСОБА_1 пред'явив позов до ОСОБА_4, у якому просив
стягнути на його користь матеріальну шкоду, завдану псуванням його одягу, 1553
грн. 96 коп. на відшкодування витрат на лікування і 70000 грн. 00 коп. на
відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги він обгрунтовував тим, що ОСОБА_4 в
ніч з 02 на 03 квітня 2004 р. завдав йому тяжких тілесних ушкоджень, за що він
притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України. Внаслідок
вчинення останнім проти нього злочину йому завдано матеріальної шкоди у вигляді
пошкодження його одягу, розмір якої має встановити експертиза, і витрат на лікування
вищевказаних ушкоджень у загальній сумі 1553 грн. 96 коп. Цим злочином -
посяганням на його здоров'я, честь та гідність, знищенням його майна йому також
завдано моральної шкоди у вигляді стресу та фізичного болю протягом тривалого
часу.

У вересні 2007 р. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 як треті особи з
самостійними вимогами на предмет спору пред'явили позови до ОСОБА_1, а ОСОБА_4
- зустрічний позов до нього про відшкодування шкоди. Ці вимоги мотивовані тим,
що внаслідок неправомірної поведінки останнього та інших осіб в ніч з 02 на 03
квітня 2004 р. було завдано:

- ОСОБА_5 - матеріальної шкоди на
загальну суму 677 грн. внаслідок пошкодження меблів та посуду, знищення
спиртних напоїв у приміщенні бару на базі відпочинку в с. Соколівка
Козелецького району, співвласником якої він є, а також моральної шкоди в сумі
50000 грн., завданої неповагою, образами його та його гостей, порушенням спокою
під час святкування його дня народження, погіршення репутації бази,

- ОСОБА_6 - матеріальної шкоди на
суму 3000 грн. внаслідок побиття скла належного їй автомобіля на території
вищевказаної бази, а також моральної шкоди в сумі 50000 грн., спричиненої
пошкодженням її автомобіля і, як наслідок, позбавленням можливості її самої та
її сім'ї використовувати цей автомобіль, що порушило звичайний спосіб їхнього
життя,

- ОСОБА_7 - моральної шкоди в сумі
50000 грн., спричиненої йому як засновнику та генеральному директору даної бази
знищенням спиртних напоїв у приміщенні бару, неповагою, образами його та гостей
ОСОБА_5, порушенням спокою під час святкування ними дня народження останнього,
погіршенням репутації бази,

- ОСОБА_4 - матеріальної шкоди на
загальну суму 250 грн. внаслідок пошкодження його куртки на території цієї ж
бази, а також моральної шкоди в сумі 50000 грн., спричиненої йому як
засновникові бази порушенням відпочинку її гостей, застосуванням до них, до
працівників бази і до нього насильства, образами, а також неповагою до нього,
що спричинило стрес та сильне хвилювання за життя і здоров'я як своє, так і
гостей, і працівників бази.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1 частково задоволено: з ОСОБА_4 на
його користь стягнуто 1553 грн. 96 коп. на відшкодування матеріальної шкоди і
40000 грн. на відшкодування моральної шкоди, з останнього також стягнуто на
користь держави 68 грн. мита і 30 грн. витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 і ОСОБА_7. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати дане рішення і
постановити рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 1553 грн. 96 коп.
на відшкодування шкоди. При цьому він посилається на те, що місцевий суд при
постановленні рішення не врахував, що:

- безпосередньо перед завданням
ушкодження здоров'ю ОСОБА_1 останній та ще приблизно вісім осіб, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, самовільно, на мотоциклах вдерлися на територію
бази відпочинку „Десна”, яка є його приватною власністю, де розпочали сварку,
що переросла в бійку, у ході якої мало місце побиття меблів і посуду, що
знаходилися у барі, пошкодження скла автомобіля, який був на території бази,
чим йому (ОСОБА_4) було завдано матеріальної й моральної шкоди. На його вимоги
припинити протиправні дії ОСОБА_1 та інші не реагували і продовжували їх,
завдавши при цьому декілька ударів працівникам бази, у тому числі й вагітній
жінці. В ході цього конфлікту ОСОБА_1 порізав ножем його (ОСОБА_4) куртку у
зв'язку з чим він вимушений був застосувати мисливську рушницю, після чого
ОСОБА_1 та інші залишили територію бази. Лише через кілька днів ОСОБА_1
звернувся до лікарні, де у нього у голові виявили дріб. Слід врахувати, що
фізична особа, життю, здоров'ю або майну якої загрожує небезпека, має право
вимагати її усунення від того, хто її створює, що у разі неусунення цієї
загрози вона вправі вимагати відшкодування завданої шкоди; у разі здійснення
такою особою права на самозахист шкода, завдана при цьому іншій особі, має бути
відшкодована особою, яка її завдала,

- у ході розслідування порушеної за
даним фактом кримінальної справи ОСОБА_1 та інші порушники порядку на базі
давали плутані й суперечливі показання, які, до того ж, вони постійно
змінювали. Проведені у рамках цієї справи експертизи дали висновок про те, що
показання ОСОБА_1 щодо механізму отримання ним тілесних ушкоджень з технічної
точки зору є неспроможними, що ці ушкодження він міг отримати від рикошету
дробі під час бійки на території бази.

Тож ОСОБА_1 належить відмовити у відшкодуванні моральної шкоди з цих
підстав.

У судовому засіданні ОСОБА_4 і його представник підтримали апеляційну
скаргу, а представники ОСОБА_1 її не визнали. Сенс заперечень останніх
зводиться до того, що рішення по справі є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд
вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення, місцевий суд виходив з того, що у
ході розгляду справи доведено, що ОСОБА_4 завдав ОСОБА_1 тяжких тілесних
ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, спричинивши
останньому у такий спосіб матеріальну шкоду у вигляді понесення витрат на
лікування наслідків цих ушкоджень у загальній сумі 1553 грн. 56 коп. та
моральну шкоду в сумі 40000 грн., і що вина ОСОБА_1 у завданні шкоди ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не доведена. Ці висновки суду І інстанції є частково
невірними - у частині визначеного судом розміру відшкодування моральної шкоди.

Так, по справі встановлено, що:

- органами досудового слідства
ОСОБА_4 пред'явлено обвинувачення в скоєнні злочину, що передбачений ст. 128 КК
України - у необережному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_1, а
саме в тому, що він у ніч з 02 на 03 квітня 2004 р. на території бази відпочинку,
яка розташована у с. Соколівка Козелецького р-ну, на ґрунті раптово виниклих
неприязних відносин до осіб, які прибули на територію цієї бази, не маючи на
меті спричинення їм тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання
суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх
відведення, здійснив чотири постріли з належної йому гладкоствольної рушниці у
момент, коли ОСОБА_1 та інша особа на мотоциклі виїжджали з території бази,
внаслідок чого заподіяв ОСОБА_1 тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки
для життя в мить їх спричинення, у вигляді двох ран потиличної області,
вдавленого перелому потиличної кістки і забою речовини головного мозку, котрі
утворилися в результаті дробового вогнепального поранення. Дану кримінальну
справу закрито судом внаслідок акту амністії. У ході розслідування цієї справи
органи дізнання винесли постанову про відмову у порушенні кримінальної справи
відносно осіб, які прибули на територію бази відпочинку „Десна”, в тому числі й
відносно ОСОБА_1, щодо скоєння ними злочинів, передбачених ст.ст. 194 і 296 КК
України, за фактами хуліганських дій і пошкодження належних ОСОБА_4 автомобіля
й куртки, меблів і пляшок з напоями у барі, за ст. 6 п. 2 КПК України (за
відсутністю у їхніх діях складу злочину), а також постанову про те, що в діях
ОСОБА_4 відсутні ознаки необхідної оборони. Викладене підтверджується
матеріалами кримінальної справи Козелецького районного суду № 1-176/2006 про
обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

- наслідком ушкодження здоров'я
ОСОБА_1 у описаний вище спосіб стало встановлення йому ІІІ групи інвалідності з
12.01.2005 р. безстроково після проходження відповідного лікування, що
підтверджується копіями довідок (а.с. 3-6) та пенсійного посвідчення останнього
(а.с. 7) і ніким не оспорюється,

- шляхом вчинення відносно ОСОБА_1
вищевказаного злочину ОСОБА_4 завдав йому матеріальної шкоди у вигляді витрат
на лікування у загальній сумі 1553 грн. 96 коп., що жодним з учасників судового
розгляду теж не оспорюється,

- у такий же спосіб ОСОБА_4 завдав
ОСОБА_1 і моральної шкоди у вигляді фізичного болю протягом тривалого часу,
стресу, страждань та порушення звичного способу життя і необхідності
прикладання додаткових зусиль для його нормалізації, що підтверджується
поясненнями представників позивача, переліченими вище документами і ні у який
спосіб не спростовано ОСОБА_4 та його представником.

Враховуючи вищеописані характер і спосіб (з необережності) завдання
ОСОБА_1 моральної шкоди, тривалість перетерплювання ним негативних явищ
немайнового характеру, виходячи з засад розумності, виваженості й
справедливості, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір цієї шкоди,
визначений місцевим судом, до 20000 грн.

Доводи апелюючої сторони, якими вона обґрунтовує необхідність відмови у
відшкодуванні ОСОБА_1 моральної шкоди, спростовуються вищевикладеним.

Таким чином, оскаржуване рішення в силу п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у
частині розміру відшкодування моральної шкоди підлягає зміні; в іншій частині
воно не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2008 року
змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди шляхом зменшення його
до 20000 (двадцяти тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині дане рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може
бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:                                         Судді: