Справа № 2 - 255
року           Теофіпольський  районний суд Хмельницької  області
в особі: головуючого - судді  СТЕЦЮКА
секретарі  ГУРСЬКІЙ  І.А.
відкритому  судовому  засіданні в м. Теофіполі  Хмельницької
області  справу  за
позовом ОСОБА_1до ДП «Україна - 2001» про стягнення  середньомісячного  заробітку за
час  вимушеного  прогулу, внесення  змін до записів  трудової книжки, відшкодування завданої  матеріальної та  моральної
ОСОБА_1.  звернулася
в  суд  із
позовом  про   стягнення із   ДП «Україна - 2001»  2192
гривні 82 копійки  як   відшкодування  середньомісячного заробітку за час  вимушеного прогулу, 501 гривні 74 копійок
матеріальної  шкоди пов'язаної з
в  якості відшкодування завданої  моральної
шкоди а також про  внесення   змін
у її  трудову  книжку
щодо  прийняття  на роботу та її звільнення з  роботи та уточнення запису про
виконувану  нею  роботу
вказуючи, що  з 11 квітня 2006
року по 17  грудня 2007 року
працювала  дояркою на фермі ДП «Україна -
2001». Позивачка  вказує, що 17  грудня 2007 і, повторно,  в період між 15 - 18 січня 2008 року
зверталася до директора ДП «Україна - 2001» ГОЛУБА  М.І.
із  заявою про розірвання
трудового  договору в зв'язку із  переїздом на нове місце  проживання в зв'язку із її  одруженням
однак він 17  грудня 2007
року   у присутності працівників  бухгалтерії
повідомив, що її  заява  задоволенню не  підлягає оскільки вона на  підприємстві не  рахується а тому її  ніхто
звільняти не буде бо для цього немає
ніяких  підстав. Коли вона в
період між 15 - 18  січня 2008 року
звернулася до ГОЛУБА  М.І. із  проханням про внесення до її   трудової книжки відповідних  записів про початок  і кінець
роботи на  посаді  доярки та
видати  довідку про середньомісячну  заробітну плату за  останні шість місяців він знову  відмовив їй мотивуючи тим що вона на  підприємстві не  рахується і ніхто їй  вносити
таких  записів   та видавати довідку не буде і запропонував
їй  подати  заяву про прийняття на  роботу, відпрацювати шість  місяців і
лише  після цього їй  буде видана
вказана довідка з тим, щоб вона
могла стати на  облік до
Теофіпольського районного  центру
В зв'язку із цим, вказує
позивачка, вона  звернулася до
прокурора  району внаслідок чого  довідка
про середньомісячний  заробіток
заяві  позивачка вказує також, що
22 березня 2008 року повторно звернулася до директора  ДП «Україна - 2001» з вимогою про внесення
відповідних записів у трудову книжку мотивуючи
тим що вона  вагітна і повинна
стати на облік у центрі зайнятості з тим щоб
надалі  отримувати   соціальну
допомогу на дитину однак директор, в присутності працівників
контори,  став  ображати її нецензурними словами та лаяти,
погрожувати що  опорочить її перед людьми
та перед чоловіком заставить повернутися у село та   благати про прийом на роботу чим дуже  принизив її. Разом із директором на неї  «накинулися» працівники бухгалтерії
звинувачуючи її у виникнення  конфлікту
та у зверненні  до прокурора.
вона  написала  заяву про прийняття на роботу однак
відмовилася  писати  заяву про звільнення  в зв'язку із її  прогулом внаслідок  чого на неї
знову почали чинити морально-психологічний тиск: кричати, прозивати
нецензурними словами та погрожувати
внаслідок чого вона  написала
заяву про звільнення за власним
бажанням. Оскільки директор залишив приміщення   контори
працівники апарату відмовлялися вносити записи у трудову книжку
мотивуючи відсутністю резолюції директора на заяві про звільнення. Внаслідок
морально-психологічних страждань з 10 до 11 години  у неї
почалися сильні болі у ділянці живота, відкрилася кровотеча в зв'язку із
чим пішла до своєї  матері ОСОБА_2. де
втамувала біль і близько 11 години повернулася у контору де чекала доти
поки  були внесені записи у трудову
книжку про прийом на   роботу, потім  шукала директора для підписання заяви про
звільнення під час якого директор знову
ображав її  нецензурними словами
після чого вона повернулася у контору де були внесені записи  про її
звільнення у трудову книжку і вона знову стала шукати директора для того
щоб він поставив відповідні  підписи
Позивачка вказує, що в результаті  перенесених
переживань  біля 13 години їй
стало погано і у Теофіпольській районній лікарні лікар-гінеколог встановила
самовільне переривання вагітності внаслідок
нервового  стресу і сказала, що
вона  втратила  двійню. В зв'язку із лікуванням  вона
грубими  неправомірними  діями
директора ДП  «Україна - 2001»
їй  була заподіяна моральна шкода:  вона зазнала моральних переживань та душевних
страждань внаслідок неправомірних дій щодо неї та втрати двох життів, вона
перенесла  сильний фізичний біль, у неї
погіршився сон, вона відчуває  підвищену
дратівливість та розпач; внаслідок переривання
вагітності та отриманої
психологічної  травми змінився
усталений образ її життя, погіршилися зв'язки з оточуючими, порушилися
нормальні життєві  зв'язки через
неможливість продовження  активного
громадського життя, вона обмежена у виконанні певних робіт що негативно
відбивається на веденні її  підсобного
господарства і  на вільному  виборі роботи. Відновлення ж попереднього
її  стану вимагає значних фізичних та  матеріальних втрат.
В  судовому  засіданні
позивачка та її   представник
ОСОБА_3. позовні  вимоги  підтримали і пояснили, що  директор ДП «Україна - 2001»  грубо
порушив  трудове  законодавство так як не видав їй трудову
книжку і не провів повний розрахунок у день її
звільнення  тобто 17 грудня 2007
року,  у подальшому всіляко ухилявся від
виконання цього обов'язку чим   позбавив
позивачку  можливості стати на облік у
державному  центрі зайнятості та укласти
договір із будь-яким роботодавцем і звільнив її лише 22 березня 2008 року. В
зв'язку із цим  вона  має
право на  отримання  від відповідача середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з 18 грудня 2007 року по 22 березня 2008 року  який складає 96 днів. Оскільки  її середньомісячний заробіток за останні
два  календарних місяці роботи складає
730 гривень 94 копійки  просили суд
стягнути з відповідача на користь позивачки 2192  гривні 82 копійки.
В зв'язку із тим, що відповідно «Класифікатора професій»
робота яку вона  виконувала  кваліфікується як оператор машинного  доїння просили  внести відповідні  зміни у її трудову книжку щодо характеру  виконуваної
роботи. Оскільки   підставою  звільнення
позивачки з роботи був її  переїзд
на постійне  проживання у  інший
населений пункт в зв'язку із одруженням
просили змінити у  трудовій  книжці запис про причину звільнення  і вказати, що вона була звільнена за власним
бажанням у зв'язку із неможливістю продовжувати роботу через  переїзд на нове місце  проживання (ст.. 38 КЗпП України). Крім цього
просили днем звільнення  позивачки  встановити 22 березня 2008  року.
представник  також  просили суд стягнути  із  відповідача
на користь  позивачки 501 гривню 74
копійки на відшкодування   витрат  на  її   лікування та
моральної  шкоди  вказуючи, що шкода  здоров'ю позивачки та моральна шкода
були  заподіяні їй грубими неправомірними
діями директора ДП «Україна - 2001».
ГОЛУБ  М.І. позовні  вимоги визнав
частково і підтвердив  той  факт, що позивачка з квітня 2006 року до
17  грудня 2007  року
працювала дояркою у ДП «Україна- 2001». Із  його пояснень
встановлено, що позивачка  була  допущена
до  роботи дояркою однак  наказ
про призначення виданий не був
оскільки  позивачка не представила
трудову книжку. 17  грудня 2007  року
позивачка із  заявою  про звільнення до нього не  зверталась а звернулася лише в січні 2008  року. Оскільки вона не мала трудової книжки
оформити її  звільнення  було
неможливо в  зв'язку із  чим звільнення  було
проведено 22  березня 2008  року коли
позивачка  представила  трудову
книжку. Відповідач  визнав, що
допустив    порушення  трудового
законодавства  оскільки  звільнення було  проведене
лише  після  того коли 22
березня 2008  року позивачка  написала
заяву про  звільнення за  власним
бажанням із 17  грудня 2007 року.
В зв'язку  із  цим визнав
позовні  вимоги  про
звільнення  позивачки із 22  березня 2008
року та  про стягнення  2192 гривень 82 копійок на  відшкодування середньомісячного  заробітку
прогулу а також про внесення змін у
формулювання причини
звільнення  вказавши, що  вона
була  звільнена за  власним
бажанням у зв'язку із
неможливістю продовжувати
роботу  через  переїзд на
нове місце  проживання, ст.. 38
КЗпП України». Відповідач не
заперечував  також  проти того, щоб у  записі у трудовій книжці про прийом  позивачки на
роботу  вказати, що  вона  була  прийнята на посаду  оператора
машинного  доїння а також
проти  надання  позивачки довідки про її  середньомісячний  заробіток.
моральної  шкоди  та  501
гривні 74  копійок на  відшкодування
витрат пов'язаних із її
лікуванням відповідач не  визнав
і  пояснив, що при звільненні  позивачки її
ніхто не  ображав, моральний тиск
на неї не  чинився, а тому її  твердження
про переривання  вагітності саме  із  цих
причин  не  відповідають
дійсності  в зв'язку із чим  твердження
позивачки про  заподіяння  їй
моральної  шкоди і про  відшкодування
витрат на  лікування  є
надуманими і  безпідставними.
відповідача, крім цього пояснив, що між звільненням  позивачки і
заподіянням їй моральної
шкоди  та шкоди її  здоров'ю немає  причинного
зв'язку а  тому ці  вимоги
задоволенню  не  підлягають.
Вислухавши   пояснення
сторін та  свідків, вивчивши  матеріали
справи  суд  приходить
до  висновку  що відповідачем дійсно  був
порушений  порядок  звільнення
позивачки з  роботи.  Оскільки
сторони визнали  вказані  обставини то у відповідності із ст.. 61
ЦПК  України вони не  підлягають
суд  приходить до  висновку
про  необхідність  задоволення
вимог  позивачки про  зміну
формулювання  причини  звільнення, про внесення змін у запис про
прийом на  роботу про те, що вона  була
призначена  на  посаду оператора машинного  доїння та
про  стягнення із  відповідача на її  користь на
середньомісячного  заробітку
вимушеного  прогулу  в сумі 2192 гривні 82 копійки.
позивачка  просила  а у судовому
вона та її   представник  підтримали вимоги  про
пов'язаних із  лікуванням  позивачки в сумі 502 грн. 74 коп. Позивачка
представник стверджували, що
ГОЛУБ  М.І. як директор ДП
«Україна - 2001»  грубо  ображав
позивачку нецензурними слова під час її звільнення, безпідставно  відмовлявся
видати їй   довідку  про
середньомісячний заробіток
чим  принижував її  честь та
гідність,   вчинив  психологічний
тиск  внаслідок   чого у
неї  сталося переривання  вагітності чим їй  була
заподіяна моральна шкода та шкода її
здоров'ю. В підтвердження
своїх  вимог посилалися на  показання
свідків  ОСОБА_4.,  ОСОБА_5., ОСОБА_6. та  інших вказуючи що  вони були
свідками грубого ставлення до неї відповідача ГОЛУБА М.І.
пояснень   свідків ОСОБА_4.,  ОСОБА_5., ОСОБА_6.  у судовому
засіданні  встановлено що  показання
позивачки та її  представника про
грубе  ставлення та  вчинення
психологічного на неї  не  відповідають дійсності. Інших  доказів на
підтвердження цих   вимог  позивачка суду не  представила.
обставини  справи у їх  сукупності
суд  приходить до  висновку про те, що твердження  позивачки та її  представника щодо  грубого ставлення  до
позивачки при її  звільненні
моральної  шкоди належними  доказами не
викладеного, приймаючи до  уваги,
що відповідно вимог ст.. 60 ЦПК  України
кожна  сторона  зобов'язана довести ті  обставини, на які вона  посилається як на підставу своїх  вимог і заперечень суд  приходить до
висновку про те, що вказані
вимоги  позивачки не можуть бути  задоволеними.
судовому  засіданні знайшли  підтвердження вимога  позивачки про те, що  ДП «Україна - 2001»  безпідставно
відмовляло їй  у  видачі
довідки  про  середньомісячний   заробіток в
вона   змушена   була
звертатися у  районну  прокуратуру і лише після  її втручання вона таку довідку  отримала.
Ця  обставина  підтверджується  також
поясненнями відповідача ГОЛУБА М.І., матеріалами  справи.
вказувала, що  неодноразовою  відмовою у
видачі  довідки  були
порушені її трудові  права в
зв'язку  із  чим вона перенесла  моральні
страждання,    і, як  наслідок, заподіяна   моральна
шкода, яку  вона разом із іншими
Ст. 49 КЗпП України встановлено, що власник  або
уповноважений ним  орган  зобов'язаний
видати працівникові на  його  вимогу довідку про його  роботу на данному  підприємстві, в установі, організації із
зазначенням  спеціальності, кваліфікації,
посади, часу роботи і розміру
Ст. 237-1 КЗПП України встановлено, що  відшкодування
власником або  уповноваженим  органом моральної  шкоди
працівнику провадиться у разі, якщо порушення  його
законних  прав призвели до  моральних
страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків  і вимагають від
нього  додаткових  зусиль для
організації свого життя.
викладені  обставини  справи у їх
сукупності  суд  приходить до
висновку про те, що відмовою  видати
довідку позивачці  дійсно  була
заподіяна  моральна  шкода. Виходячи із  вимог
п. 9  Постанови Пленуму Верховного
Суду  України від 31  березня 1995
року № 4 «Про судову  практику в  справах
про  відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» про те, що при визначенні розміру  відшкодування моральної (немайнової) шкоди
суд має  виходити із засад розумності,
виваженості та  справедливості суд  приходить до висновку про те, що
відшкодування  моральної шкоди
необхідно  провести у розмірі 300  гривень.
Виходячи з  наведеного, керуючись ст. 24, 38,47- 49, 232,
236, 237-1  КЗпП України , ст.  10, 60, 179, 209, 213, 215    ЦПК України, районний  суд
Позов ОСОБА_1 до ДП «Україна - 2001»
Теофіпольського  району Хмельницької  області
середньомісячного  заробітку
вимушеного  прогулу, внесення  змін до записів  трудової книжки, відшкодування завданої  матеріальної та  моральної
шкоди задовольнити частково.
Зобов'язати Дочірнє  підприємство «Україна - 2001» внести зміни у
запис про її звільнення та вказати  у
трудовій книжці позивачки ОСОБА_1 дату
її  звільнення з роботи  22
березня 2008 року а також те, що вона звільнена за власним бажанням у
зв'язку із неможливістю продовжувати роботу через  переїзд на нове місце проживання. Ст.. 38
КЗпП; у  записі у її трудовій книжці про
прийняття на  роботу вказати що вона  прийнята на
посаду оператора машинного доїння а також   зобов'язати видати позивачці довідку
про  середню заробітну  плату для розрахунку на випадок безробіття.
Стягнути із Дочірнього
підприємства  ДП «Україна - 2001» на
користь позивачки ОСОБА_1 2192 гривні 82 копійки на відшкодування
середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,  300 гривень на  відшкодування
моральної (немайнової) шкоди та 51 гривню  державного мита на користь держави і 30  гривень на
відшкодування   витрат пов'язаних
із інформаційно-технічним розглядом справи.
Інші позовні  вимоги ОСОБА_1 залишити без  задоволення.
Рішення  може  бути
оскаржене  у Хмельницький  апеляційний
суд  через  районний
суд  шляхом  подачі в 10-денний строк з дня    його
проголошення  заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею
її  копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий