Справа №2-916/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 листопада
2008 року

Берегівський
районний суд Закарпатської області в складі головуючого Фейіра О.О., при
секретарі Кузьма Т.В., з участю сторін ОСОБА_1. таОСОБА_2, представників сторін
ОСОБА_3 та ОСОБА_4., перекладача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Берегово справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики у розмірі 22 500 грн,

01 серпня 2008 року

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1.
звернулася до Берегівського райсуду з позовом доОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики у розмірі 22500 грн. Позов мотивовано тим, що між сторонами
06.02.2008 року укладений договір позики на вищевказану суму, якуОСОБА_2 мала
повернути позивачу до 05.03.2008 року, однак зобов'язання у добровільному
порядку не виконує.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1. позовні вимоги підтримала і пояснила, що
05.02.2008 року вона передала відповідачці товарно-матеріальні цінності на суму
4500 доларів США, що в еквіваленті складало 22500 грн. За вказаний товар
ОСОБА_2 заплатила 4000 доларів та 10000 грн. Оскільки відповідачка
користувалася товаром ОСОБА_1. і заробила на цьому гроші, ОСОБА_1. вважала, що
та їй винна ще 22500 грн. В звязку з цим, ОСОБА_1. запронувала ОСОБА_2 написати
розписку про борг на вказану суму, нащо відповідачка погодилася. Відповідачка
мала повернути борг до 05.03.2008 року, однак зобов»язання у визначений термін
не виконала. Просила позов задовольнити. Ствердила, що грошових коштів
відповідачці не передавала. Просила також стягнути з відповідача судові
витрати, які складаються з розміру держмита, витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи та витрат пов'язаних з юридичною допомогою на
загальну суму 755 грн.

ВідповідачкаОСОБА_2 позовні вимоги не визнала і пояснила, що вона
придбала у ОСОБА_1. товарно-матеріально цінності на суму 4500 доларів США.
Оскільки вона не могла розрахуватися відразу за весь товар, віддала ОСОБА_1.
4000 доларів, про що склалася відповідна розписка, а 500 доларів мала повернути
згодом. При цьому ОСОБА_1. сказала, що укладення угод в іноземній валюті
суперечить закону, тому необхідно оформити угоду в національній валюті, просила
підписати розписку про те, що вартість товару складає 22500 грн. ОСОБА_2,
будучи угоркою і погано володіючи російською мовою, не розуміла змісту розпики,
однак бачила цифрами суму 22500 грн, що відповідало на той час 4500 доларам
США. Вважаючи, що в розписці від 05.02.2008 року мова йде про вартість товару,
ОСОБА_2 підписала її. Через день ОСОБА_1. прийшла до ОСОБА_2 і сказала, що їй
замало наданої розписки, просила прийти до адвоката, де сторонам оформять розписку
офіційно, що і було зроблено. 06.02.2008 року ОСОБА_2 підписала у адвоката нову
розписку про ту саму суму. Ствердила, що готівки у ОСОБА_1. вона жодного разу
не отримувала, а за придбаний товар повністю розрахувалася, про що свідчать
розписки ОСОБА_1. від 05.02.2008 року про отримання 4000 доларів США та від
16.06.2008 року про отримання 10000 грн.

Свідок
ОСОБА_3. суду показала, що вона працювала в магазині у ОСОБА_1. в якості
продавця разом з ОСОБА_4. Вони були свідком передачі 05.02.2008 року позивачкою
відповідачці товарно-матеріальних цінностей, що були в магазині. При цьому
ОСОБА_2 передала ОСОБА_1. 4000 доларів США за товар, про що була складена
розписка, яку свідок  підписала. Крім
того, ОСОБА_2 підписала розписку, яку принесла ОСОБА_1. Дану розписку підписали
і ОСОБА_3 з ОСОБА_4 як свідки. Ствердили, що передачу позивачкою відповідачці
грошових коштів у розмірі 22500 грн не бачили, мова йшалася про розрахунки за
товар.

Аналогічні
покази дала допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4

Заслухавши
пояснення сторін, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони  посилались, як на підставу своїх вимог та
заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд
вважає в задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.60 ч.1, ч.2
ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається на підставу своїх вимог і заперечень; доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір

У сторін виник спір про те, чи
існував між ними взагалі договір позики на суму 22500 грн.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж
роду та такої ж якості.

Як встановлено в судовому
засіданні, позивачка продала відповідачці товарно-матеріальні цінності, що
знаходилися в її магазині, за 4500 доларів США (на день укладення вказаної
угоди 4500 доларів США складали в еквіваленті 22500 грн, тобто 1 долар США=5.00
грн). За вказаний товар 05.02.2008 року відповідачка передала ОСОБА_1. 4000
доларів США, про що була складена відповідна розписка на угорській мові, якою
володіють обидві сторони ( а.с.18). Передача відповідачкою позивачці грошей за
товар відбувалася в присутньості свідківОСОБА_3 та ОСОБА_4 Дану обставину
підтвердили в судзасіданні і допитані в якості свідківОСОБА_3 та ОСОБА_4 Не
заперечувала факт отримання 4000 доларів за товар і сама ОСОБА_1.

Після проведення цих розрахунків ОСОБА_2
боргувала ОСОБА_1. за придбаний товар ще 500 доларів США, що в еквіваленті
складало 7500 грн. Вказану суму ОСОБА_2 мала повернути до 05.03.2008 року.
16.06.2008 року, в звязку з несвоєчасною сплатою боргу у розмірі 500 доларів,
відповідачка передала ОСОБА_1. замість 7500 грн- 10 000 грн. Дана обставина
підтверджується власноручним написом ОСОБА_1. на розписці ( а.с.19). Не
заперечувала проти даної обставини в судовому засіданні і сама позивачка.

За таких обставин, згідно
поясненьОСОБА_2, вона повністю розрахувалася за отриманий товар.

Відповідно до абз.2 ст.1046 ЦК
України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Як вбачається з пояснень сторін,
грошові кошти ні за розпискою від 06 лютого 2008 року про отримання ОСОБА_2 від
ОСОБА_1. позики в сумі 22500 грн, ні іншим разом позивачкою відповідачці не
передавалися.

Позивачка пояснює існування боргу у
розмірі 22500 грн тим, що відповідачка користувалася товаром ОСОБА_1. і
заробила на цьому гроші. При цьому не заперечувала факт повного розрахунку
відповідачки за отриманий товар.

Відповідачка ж пояснює появу
розписки від 06.02.2008 року обманом з боку ОСОБА_1., яка мотивувала оформлення
повторної розписки про одні і ті ж відносини, що відбулися між сторонами
(передача товару 05.02.2008 року) необхідністю її офіційного оформлення у
адвоката.

Факт підписання розписки від
06.02.2008 року (а.с.4) в юридичній консультації м.Берегово підтвердив і
представник позивачки ОСОБА_3, який складав текст розписки і в присутньості
якого розписка була підписана сторонами. При цьому представник позивачки не міг
ствердити факт передачі грошей.

За таких обставин, судом
встановлено, що відповідачкою на прохання позивачки було дано дві розписки на
одну і ту ж суму- 22500 грн, яку вона жодного разу не отримувала. Відповідачка
отримала від ОСОБА_1. товарно-матеріальні цінності на суму 4500 доларів, що в
еквіваленті на час укладення угоди складало 22500 грн. Вказану суму
відповідачка повністю повернула двома частинами: 05.02.2008 року 4000 доларів,
а 16.06.2008 року 10 000 грн з урахуванням неустойки за несвоєчасне повернення
коштів, що не заперечує і сама позивачка. Щодо змісту підписуваних розписок від
05.02.2008 року та від 06.02.2008 року, з пояснень відповідачки видно, що вона
його не розуміла, оскільки є угоркою і російською мовою володіє недорстаньо, з
ОСОБА_1. вони спілкувалися тільки угорською мовою. Дана обставина
підтверджується і тим, що в судовому засіданні для здійснення перекладу для
відповідачки приймала участь перекладач.

Враховуючи наведене, суд вважає
позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.1049 ЦК України,
ст.ст.15, 57-60, 208, 209, 212, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

в задоволенні
позову ОСОБА_1лари до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі
22 500 грн відмовити.

З повним
текстом рішення сторони зможуть ознайомитися в приміщенні суду 01 грудня 2008
року.

Заяву на
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
оголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  до апеляційного суду Закарпатської області
через цей районний суд.

Головуючий
О.О.Фейір

Справа №2-916/08

Р І Ш Е Н Н
Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 листопада
2008 року

Берегівський
районний суд Закарпатської області в складі головуючого Фейіра О.О., при секретарі
Кузьма Т.В., з участю сторін ОСОБА_1. таОСОБА_2, представників сторін ОСОБА_3
та ОСОБА_4., перекладача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в місті Берегово справу за позовом ОСОБА_1лари до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики у розмірі 22 500 грн,

в с т а н о в и в :

Зважаючи на потребу у наведенні
доводів, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне
проголосити ступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.1049 ЦК України,
ст.ст.15, 57-60, 208, 209, 212, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

в задоволенні
позову ОСОБА_1лари до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі
22 500 грн відмовити.

З повним
текстом рішення сторони зможуть ознайомитися в приміщенні суду 01 грудня 2008
року.

Заяву на
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
оголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,  до апеляційного суду Закарпатської області
через цей районний суд.

Головуючий
О.О.Фейір