Справа № 22-ц-789                                   Головуючий в 1
інстанції Бондаренко І.А.
12                                                                                    Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі: головуючого - Лащенка В.Д. суддів - Корзаченко
І.Ф.,  Червінко К.С.  при секретарі - Шешко О.Б.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та
визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,

встановила:

У
березні 2007 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу автомобіля та визнання права власності на частку у спільному
майні подружжя. Свої вимоги мотивувала тим,
що з відповідачем ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20
листопада 1990 року,  який було розірвано
22 серпня 2006 року. В період шлюбу за спільні кошти було придбано автомобіль VOLKSWAGEN Passat,  1990 року випуску,  що підтверджується договором купівлі-продажу
транспортного засобу та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

30
вересня 2005 року ОСОБА_1 продав вказаний автомобіль ОСОБА_2 Продаж здійснено з
укладенням біржового договору купівлі-продажу транспортного засобу від 30
вересня 2005 року,  який зареєстрований
на товарній біржі „Альянс" відповідно до Правил біржової торгівлі.

Оскільки
автомобіль продано без її згоди,  просила
визнати вказаний договір купівлі-продажу недійсним,  зобов'язавши кожну сторону за угодою
повернути іншій стороні у натурі все,  що
вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи,  що майно,
набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної
власності,  просила визнати за нею право власності
на 12 частину автомобіля.

Крім
того,  2 вересня 2000 року відповідачем
ОСОБА_1 було придбано металевий гараж,
який знаходиться в гаражному кооперативі „Голівуд" м.  Борисполя. Просила визнати за нею право
власності на 12 частину металевого гаража.

Рішенням
Бориспільського міськрайонного суду від 27 грудня 2007 року позов задоволено.
Постановлено визнати недійсним біржовий договір купівлі-продажу транспортного
засобу № 009719 від 30 вересня 2005 року,
який зареєстровано на товарній біржі „Альянс",  за яким ОСОБА_1 продав ОСОБА_2 автомобіль VOLKSWAGEN Passat,  1990 року випуску,  ОСОБА_2 зобов'язано повернути ОСОБА_1
отриманий у власність за договором купівлі-продажу автомобіль. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на автомобіль VOLKSWAGEN Passat,  1990 року випуску,  кузов НОМЕР_1,  двигун НОМЕР_2 та на 12 частину металевого
гаража,  який знаходиться в гаражному
кооперативі „Голівуд".

В
апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати,  посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційні
скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Судом
встановлено,  що автомобіль VOLKSWAGEN
Passat,  1990 року випуску,
кузов НОМЕР_1,  двигун НОМЕР_2 набутий подружжям за час шлюбу і належить ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності. Задовольняючи позовні вимоги про
визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля,  суд виходив з того,  що при укладанні цього договору ОСОБА_1
відповідно до вимог ч.3  ст.  65 СК України необхідно було отримати
письмову згоду іншого подружжя,  ОСОБА_3
Оскільки ОСОБА_1 продав автомобіль ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_3,  з якою перебував у шлюбі,  угода є недійсною і сторони зобов'язані
повернути все,  що вони отримали на її виконання.

З таким
висновком суду не можна погодитися,
оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права.

Відповідно
до вимог  ст.  60 СК України та ч.3  ст.
368 ЦК України
майно,  набуте подружжям за час
шлюбу,  належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності. Статтею 369 ЦК України передбачено,  що співвласники майна,  що є у спільній сумісній власності,  володіють і користуються ним спільно,  якщо інше не встановлено домовленістю між
ними. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним
майном вважається,  що він вчинений за
згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо
розпорядження спільним майном,  який
підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації,  має бути висловлена письмово і нотаріально
посвідчена. Судом встановлено,  що
ОСОБА_1 продав належний подружжю автомобіль ОСОБА_2 без письмової згоди
позивачки.

Згідно
ч. 1  ст.
388 ЦК України
якщо майно за відплатним договором придбане в особи,  яка не мала права його відчужувати,  про що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач),  власник має право
витребувати це майно від набувача лише у разі,
якщо майно:

1)
було
загублене   власником   або
особою,   якій  він
передав   майно  у володіння;

2)
було викрадене у власника або особи,  якій він передав майно в володіння;

вибуло  з
володіння  власника або  особи,
якій  він  передав
майно  у володіння,  не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо
покупець був добросовісним набувачем,
цей договір може бути визнаний недійсним у тому разі,  коли згідно зі  ст.
338 ЦК України власник вправі витребувати від нього майно. Оскільки
автомобіль ОСОБА_1 продав ОСОБА_2,  при
цьому згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КХС НОМЕР_3,  виданого Бориспільським МРЕВ 9 серпня 2000
року,  вказаний автомобіль було
зареєстровано на ОСОБА_1,  а позивачка не
заперечувала таку реєстрацію на іншого подружжя,  як не заперечувала і користування
автомобілем,  колегія суддів вважає
ОСОБА_2 добросовісним набувачем.

За таких
обставин відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу автомобіля
недійсним.  Тому рішення суду в цій
частині необхідно скасувати і ухвалити нове рішення,  яким відмовити ОСОБА_3 в позові про визнання
договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та визнання права власності на
вказаний автомобіль.

Судом
також встановлено,  що ОСОБА_1 в період
шлюбу придбав металевий гараж,  який
знаходиться в гаражному кооперативі „Голівуд" у м.  Борисполі. При цьому суд послався на письмову
розписку ОСОБА_4 від 2 вересня 2000 року,
згідно якої той продав ОСОБА_1 гараж по вул.  Новій.

Визнаючи
за ОСОБА_3 право власності на 12 частину вказаного гаража судом не було
з'ясовано,  чи є він нерухомим майном та
які є правовстановчі документи стосовно нього у ОСОБА_1 чи попереднього
власника,  кому належав вказаний гараж на
час розгляду справи. З доданої до матеріалів довідки вбачається,  що ОСОБА_1 є членом кооперативу
„Голівуд",  проте до участі в справі
останнього не було залучено та не з'ясовано як обліковується гараж кооперативом
та хто ним користується на правових підставах. Необхідно зазначити,  що відповідно до вимог  ст.
657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

З
доданої до апеляційної скарги письмової розписки вбачається,  що спірний гараж в кооперативі „Голівуд"
придбала ОСОБА_5,  яка також не
притягнута до участі у справі,  тоді як
за рішенням суду право власності на 12 частину гаража визнано за позивачкою.

Оскільки
суд першої інстанції неповно з"ясував обставини щодо спільного майна
подружжя,  не залучив до участі у справі
осіб,  інтересів яких стосується
спір,  рішення суду в частині визнання
права власності на 12 частину гаража необхідно скасувати,  а справу в цій частині направити на новий
розгляд до того ж суду іншим складом суду.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309,
311 ЦПК України,  колегія суддів,

вирішила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1,  ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення
Бориспільського міськрайонного суду від 27 грудня 2007 року в частині визнання
недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та визнання права власності
скасувати і ухвалити нове рішення.

ОСОБА_3
в позові до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та визнання права
власності на 12 частину автомобіля відмовити.

Рішення
Бориспільського міськрайонного суду від 27 грудня 2007 року в частині визнання
права власності на 12 частину гаража скасувати,  справу в цій частині направити на новий
розгляд до того ж суду іншим складом суду.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.