Справа
Головуючий в 1-ій інстанції Білий В.М.
Категорія цивільна.                          Доповідач Смаглюк Р.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2008 року.          Апеляційний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Бойко О.В.,

суддів Смаглюк Р.І., Мамонової О.Є.,

при секретарі Рачовій І.І.,

з участю позивача, його представника, представників
відповідача та третьої особи,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в
приміщенні апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові апеляційну
скаргу відповідача відкритого акціонерного товариства „Національна акціонерна
страхова компанія „Оранта” /далі - ВАТ „НАСК „Оранта”/ на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1
до ВАТ „НАСК „Оранта” про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі відповідач ВАТ „НАСК
„Оранта” просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції внаслідок
порушення норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове рішення про
відмову в  задоволенні позовних вимог,
мотивуючи наступним.

В листопаді 2007 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про зобов”язання відповідача ВАТ „НАСК „Оранта”
здійснити страхове відшкодування в сумі 119 544 грн. 32 коп. та стягнути на
його користь вартість послуг евакуатора в сумі 2000 грн., проведення оціночних
робіт - 180 грн., послуг автостоянки - 732 грн., витрат по
інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справи з таких підстав.

Позивачу належить автомобіль „Мітсубісі”,
2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 який він 6 грудня 2006 року
застрахував у відповідача під заставу.

25 вересня 2007 року стався страховий
випадок: внаслідок ДТП на дорозі Чернігів-Любеч автомобіль отримав механічні
ушкодження. За заявою позивача про настання страхового випадку відповідач
запропонував провести технічний огляд автомобіля на СТО ”Автоград” в м. Києві,
оскільки автомобіль перебував на гарантії. Після огляду автомобіля відповідачем
19 жовтня 2007 року було складено розрахунок страхового відшкодування, сума
якого становила 119 544 грн. 32 коп. З даного розрахунку була відрахована
безумовна франшиза в сумі 1890 грн. 30 коп., з чим позивач не погоджується,
тому що договором страхування передбачено застосування при страховому випадку
умовної франшизи, яка становить 1% від страхової суми. Згідно з п.2.6.3
договору страхування страховик не відповідає за збитки, що не перевищують
розмір франшизи, але відшкодовує повністю збитки, якщо їх розмір перевищує
розмір франшизи. В даному страховому випадку збитки підлягають повному
відшкодуванню.

Виплата страхового відшкодування відповідачем
не здійснювалася, незважаючи на надання всіх необхідних для цього документів та
довідки банку, в якому автомобіль перебував під заставою.

Крім цього, відповідачем не сплачено 180 грн.
за оціночні роботи.

Відповідно до п. 2.12.1.3 страхового договору
відшкодуванню підлягають також витрати по транспортуванню автомобіля, вартість
цих робіт склала 2000 грн. Оскільки відповідач не виплачує страхового
відшкодування, автомобіль перебуває на автостоянці в м. Києві, вартість цих
послуг становить 732 грн. відповідно до рахунку від 27 листопада 2007 року.

Заявою від 18 січня 2008 року позивач уточнив
позовні вимоги і просить стягнути на його користь з відповідача страхове
відшкодування в  сумі 13 862 грн. 48 коп.
/ різницю між заявленою до виплати сумою і фактично виплаченою/, вартість
послуг евакуатора - 2000 грн., проведення оціночних робіт - 180 грн., вартість
послуг автостоянки - 1322 грн., а також оплату юридичної допомоги і витрат по
ІТЗ.

Ухвалою суду від 18 січня 2008 року в якості
третьої особи на стороні відповідача залучено АКБ ”Укрсоцбанк”, який є
відповідно до умов договору вигодонабувачем.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова
позов ОСОБА_1 задоволено. На його користь стягнуто з відповідача страхове
відшкодування в сумі 13 862 грн. 48 коп., вартість послуг евакуатора - 2000
грн., вартість оціночних робіт - 180 грн., послуги автостоянки - 1322 грн.,
оплату правової допомоги - 1800 грн., а всього - 19164 грн. 48 коп.

В повернення судового збору стягнуто на
користь ОСОБА_1 1224 грн. 56 коп. та витрати по ІТЗ в сумі 30 грн.

Рішення обґрунтовано наступним. Відповідно до
ст.ст. 979, 988 ЦК України за договором страхування одна сторона / страховик/
зобов”язується в разі настання певної події /страхового випадку/ виплатити
другій стороні / страхувальникові/ грошову суму, а страхувальник зобов”язується
сплачувати страхові платежі та виконувати умови договору. При настанні
страхового випадку страховик повинен виплатити страхову суму в строк,
встановлений договором. Стаття 991 ЦК України регламентує випадки, при яких
страховик може відмовитися від здійснення страхової виплати.

Автомобіль позивача застрахований
відповідачем за договором страхування
від 6 грудня 2006 року під заставу № 321 /повне каско/. 25 вересня 2007
року стався страховий випадок. Оглядом автомобіля позивача на СТО „Автоград” м.
Києва  було визначено розмір страхового
відшкодування в сумі 119 544 грн. 32 коп. Фактично відповідач відшкодував
ОСОБА_1 105 681 грн. 84 коп., тому позивачу підлягає відшкодування суми 13 862
грн. 48 коп.,  а також  послуги евакуатора в сумі 2000 грн.,
автостоянки - 1322 грн., оціночних робіт - 180 грн., а також витрати по
правовій допомозі та ІТЗ.

В апеляційній скарзі відповідач ВАТ „НАСК
„Оранта” просить вказане рішення скасувати внаслідок неправильного застосування
норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в
позові з таких підстав.

Суд стягнув страхове відшкодування на користь
позивача в сумі 13 862 грн. 48 коп., виходячи з розрахунку від 19 жовтня 2007
року, наданого позивачем, але не звернув увагу на те, що даний розрахунок,
наданий позивачем, не є оригіналом, а є копією, не завірений у відповідному
порядку, має виправлення та не підписаний посадовими особами відповідача.

За умовами договору страхування передбачено,
що страховик відшкодовує збитки повністю, якщо розмір збитків перевищує розмір
франшизи. Відповідно до Звіту № 217-07 від 2 жовтня 2007 року, розрахунку
розміру відшкодування від 30 листопада 2007 року розмір відшкодування становить
105 681 грн. 85 коп., в тому числі і 1890 грн. умовної франшизи, яку позивач
вважає безумовною.

Судом не взято до уваги діючу методику
визначення розміру страхового відшкодування,
тому калькуляція ТОВ „Автоград” Автосервіс м.Києва від 2 жовтня 2007
року на суму 119 544 грн. 32 коп. не є доказом розміру страхового
відшкодування.

Суд не взяв до уваги, що витрати на
транспортування транспортного засобу відповідно до договору  страхування п.2.12.1.3 здійснюються при  транспортуванні на відстань до 50 км, крім
цього, суд не звернув увагу на те, що при зверненні позивача до відповідача у
заяві він не вказав і не надав жодного документа, який би був підставою для
відшкодування цих витрат.

Ці вимоги, як і документи, були заявлені
позивачем тільки під час розгляду справи судом першої інстанції.

Договором страхування не передбачено
відшкодування вартості оціночних робіт, тому стягнення судом 180 грн. на
користь ОСОБА_1є безпідставним.

Стягнення на користь позивача 1800 грн. за
надану правову допомогу не відповідає вимогам закону та постанові Кабінету
Міністрів № 590 від 27 квітня 2006 року „Про граничні розміри компенсації
витрат, пов”язаних з  розглядом
цивільних, адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок
держави”.

Виходячи з наведеного&cedil; апелянт вважає рішення таким, що не відповідає ні нормам
матеріального права, ні встановленим обставинам, тому просить скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи  апеляційної скарги, суд вважає, що вона
підлягає задоволенню з таких підстав.

Між сторонами 6 грудня 2006 року укладений
договір страхування транспортного засобу - автомобіля позивача, державний
номерний знак НОМЕР_1 - під заставу № 321. Вказаний договір відповідає вимогам
ст.ст. 979-983 ЦК України / л.с.4-6/.

25 вересня 2006 року сталася
дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої був пошкоджений застрахований
автомобіль, що відповідно до п.2.3.1.1 договору страхування є страховим
випадком / л.с.7/.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик
зобов”язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в
строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 990 ЦК України страхова виплата
здійснюється відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника і
страхового акта. Страховий акт / аварійний сертифікат/ складається страховиком
або уповноваженою ним особою в формі, що встановлюється страховиком.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про
страхову виплату 26 вересня 2006 року, страховий акт складено 30 листопада 2006
року, розмір страхового відшкодування визначено в сумі 105 681 грн. 85 коп. За
умовами договору виплата страхового відшкодування здійснюється вигодонабувачу
-АКБ „Укрсоцбанк”, що підтверджується листом від 15.11.2006 року / л.с. 52/.
Вказана сума страхового відшкодування була перерахована вигодонабувачу 7 грудня
2006 року. Дотримання відповідачем вимог закону та умов договору страхування
при настанні страхового випадку з позивачем ОСОБА_1 підтверджено дослідженими
судом доказами / л.с.22-54/.

Надана позивачем копія розрахунку розміру
відшкодування на суму  119 544 грн.32
коп., з виправленнями, без підписів не може бути підставою для виплати цієї
суми відшкодування, тому що не відповідає вимогам закону, умовам договору від 6
грудня 2006 року / л.с.8-12, 56/.

Рахунок ТОВ „Автоград” на суму 119 544 грн.32
коп., калькуляція виконаних робіт щодо ремонту автомобіля позивача свідчать про
вартість відновлювального ремонту автомобіля, розмір якого не тотожний розміру
страхового відшкодування / л.с.56-60/.

Таким чином, висновок суду про стягнення з
відповідача на користь позивача 13 862 грн. 48 коп. недоплаченого страхового
відшкодування не відповідає встановленим обставинам.

Відповідно до п.п. 2.12.1.3 та 2.12.1.4
підлягають відшкодуванню витрати на евакуацію транспортного засобу на відстань
до 50 км, витрати по проведенню експертної оцінки, яка була проведена за
погодженням зі страховиком.

Стягнувши ці витрати, суд першої інстанції не
дав оцінки тому факту, що вартість послуг евакуатора в сумі 1500 грн. пов”язана
з евакуацією на відстань понад 50 км, а в сумі 500 грн., хоч і в межах 50 км,
але була заявлена тільки в суді 18 лютого 2008 року.

Тому на час звернення позивача до відповідача
з заявою про страхову виплату при відсутності доказів щодо витрат позивача на
евакуацію автомобіля у НАСК „Оранта” не було підстав для включення до
страхового відшкодування витрат на евакуацію відповідно до п.2.12.1.3
страхового договору.

Експертна оцінка пошкоджень автомобіля  проводилась відповідачем -
дослідно-експертним центром ГО ВАТ „НАСК „Оранта” в присутності позивача, з
протоколом огляду транспортного засобу від 2 жовтня 2007 року він погодився/
л.с. 32-35/. Тому оплату оціночних робіт ТОВ „Автоград” в сумі 180 грн.
відповідно до рахунку від 3 жовтня 2007 року суд необґрунтовано включив до
стягнення як страхове відшкодування/ л.с. 8, 32- 49, 90, 92-94/.

За таких обставин суд першої інстанції не мав
підстав для задоволення вимог про стягнення затрат на евакуацію автомобіля та
оцінку пошкоджень.

До страхового відшкодування не відноситься
оплата послуг за стоянку автомобіля/ л.с.9,75/. Стягнувши на користь позивача
1322 грн. вартості послуги автостоянки, суд вийшов за межі договору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про
безпідставне стягнення на користь позивача страхового відшкодування понад
виплачену суму є обґрунтованими.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає
задоволенню, рішення суду - скасуванню в ухваленням нового рішення про відмову
в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.3,4 ст. 309,
313-315, 317, 319, 10, 60, 212 ЦПК України, ст.ст. 979-982, 985, 988, 990 ЦК
України, апеляційний суд,

вирішив:

Апеляційну скаргу відповідача відкритого
акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта”
задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 21 квітня 2008 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта” про стягнення
страхового відшкодування відмовити.

Рішення набирає чинності негайно і може бути
оскаржене до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня проголошення.

Головуючий:                                              Судді: