Справа № 22-ц-1142
/ 2008 р.                          Головуючий у 1-й інстанції  - Корольова Г.Ю.
Категорія  - 30                                                    Суддя-доповідач  -
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м        У к р а ї н и

28 жовтня 2008
року колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду  Сумської області у
складі:

головуючого  -
Білецького О.М.

суддів -
Гагіна М.В., Семеній Л.І.

з участю
секретаря судового засідання  -  Рой Я.М.

та осіб, які брали участь у
справі  -
позивача, відповідача ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 червня 2008 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,  -

в с т а н о в и
л а:

У грудні 2003
року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.

Вважаючи винним
у скоєнні ДТП ОСОБА_1., який керував автомобілем «Ніссан», власником якого є ОСОБА_3, позивач просив стягнути з відповідачів
на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 8161 грн. 45 коп., завдану
внаслідок пошкодження належного йому
автомобіля «Ауді А-6», компенсацію моральної шкоди у розмірі 3000 грн. та
судові витрати.

Рішенням
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 січня 2006 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06 квітня
2006 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 5475 грн.90 коп. матеріальної шкоди і судових витрат,
300 грн. моральної шкоди, а всього 5775 грн. 90 коп.

Суд касаційної
інстанції - Апеляційний суд Черкаської області ухвалою від 05 грудня 2007 року
скасував зазначені рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду з
направленням справи на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

При новому
розгляді рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12
червня 2008 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 4080 грн. 72 коп. у відшкодування матеріальної
шкоди, 300 грн. у відшкодування моральної (немайнової) шкоди і 1674 грн. 81
коп. відшкодування судових витрат, а всього - 5955 грн. 53 коп.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповноту з'ясування обставин,
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і на порушення судом
норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої
інстанції від 12 червня 2008 року скасувати в частині відмови у задоволенні
його вимог до ОСОБА_1. і ухвалити нове рішення про задоволення його позову до
цього відповідача в повному обсязі.

Критикує
висновок повторної судово-автотехнічної експертизи, на який послався суд, як на
доказ наявності його вини та вважає, що суд безпідставно не врахував висновки
першої та третьої експертиз, які не встановили в його діях порушень правил
дорожнього руху.

Заслухавши
пояснення і заперечення сторін, дослідивши матеріали та перевіривши рішення в
межах апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Як
встановлено місцевим судом, автомобіль «Ніссан», 1986 року випуску, держномер
НОМЕР_1, належав на праві власності ОСОБА_3.

08 листопада 2000 року ОСОБА_3 видав довіреність,
посвідчену державним нотаріусом Охтирської райдержнотконтори Воропай В.В. за
реєстровим №2361, якою уповноважив ОСОБА_1. керувати зазначеним транспортним
засобом, а також зняти його з обліку та продати.

16 листопада 2001 року близько 14-ї години ОСОБА_1,
керуючи по довіреності автомобілем «Ніссан», перебував у стані алкогольного
сп'яніння. Рухаючись по вул.Київській у м.Охтирка, він виконував поворот
праворуч для заїзду у двір будинку № 124 з лівого ряду. При цьому, ОСОБА_1 не
зайняв крайнє праве положення на проїжджій частині і не переконався, що це буде
безпечним для інших учасників руху та не пропустив автомобіль «Ауді А-6»,
держномер НОМЕР_2, котрий є власністю ОСОБА_2, і який під його керуванням
рухався в попутному напрямку у правому ряду.

У свою чергу, ОСОБА_2 об'єктивно виявивши такі дії водія
автомобіля «Ніссан», не зреагував відповідно на зміну дорожньої обстановки та
не вжив необхідних і достатніх заходів по зменшенню швидкості і виконанню
маневру з метою дотримання безпечної дистанції та інтервалу.

Внаслідок таких дій обох учасників дорожнього руху і
відбулося зіткнення транспортних засобів.

Від зіткнення належний ОСОБА_2
автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно з висновком спеціаліста
автотоварознавця № 427 від 27 листопада 2001 року,  вартість ремонтно-відновлювальних робіт і
матеріалів становить 8161 грн.45 коп.

Дорожньо-транспортна
пригода призвела до немайнових втрат позивача: він пережив стрес, на декілька
місяців був позбавлений можливості користуватися належним йому транспортним
засобом.

У цілому
правильно встановивши вищезазначені обставини на підставі належним чином
досліджених та вірно оцінених доказів, на які послався в рішенні, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дорожньо-транспортна пригода
сталась саме з вини обох водіїв, які порушили вимоги Правил дорожнього руху,
затверджених постановою КМУ №1094 від 31 грудня 2003 року (що діяли на час
скоєння ДТП) і що ці порушення знаходяться у прямому причинному зв'язку з
наслідками події: позивач ОСОБА_2 - пунктів 12.3, 13.1, 13.3; відповідач
ОСОБА_1- пунктів 10.1 і 10.4.

Усі три
висновки судово-автотехнічних експертиз по даній справі вказують на вину даного
відповідача і висновок суду в цій частині не оспорюється.

Не
заперечують сторони і встановлені розміри матеріальної шкоди та понесених
позивачем витрат по справі.

На думку
колегії, місцевий суд правильно поклав в основу своїх висновків щодо наявності
вини позивача експертний висновок НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області №39
від 30 березня 2005 року та дав критичну оцінку в цій частині висновкам
Сумської філії ХНДІСЕ ім.Бокаріуса №409 від 09 грудня 2004 року та Харківського
НДІСЕ ім.Бокаріуса № 11040/11496 від 16 грудня 2005 року.

У висновку від 09 грудня 2004 року
експерта Бражника В.Ю. та у висновку від 16 грудня 2005 року експерта Яковлєва
В.П. зазначається, що позивач повинен був діяти у відповідності з вимогами
п.12.3 Правил і йдеться про неможливість чітко відповісти на запитання щодо
наявності у позивача ОСОБА_2 технічної можливості уникнути дотичного зіткнення,
тобто вони не містять категоричних висновків про наявність чи відсутність
порушень правил дорожнього руху в діях водія автомобіля «Ауді» та причинного
зв'язку між його діями та негативними наслідками.

У той же
час, в експертному висновку Павлюка І.В. від 30 березня 2005 року з
урахуванням, визначеної на підставі пояснень сторін та матеріалів про
адміністративне правопорушення, відстані автомобіля позивача від місця
зіткнення на той момент, коли цей водій помітив початок небезпечного
переміщення автомобіля «Ніссан», часу його реакції на вказану обставину та
відстані необхідної в даній ситуації для маневру і зупинки автомобіля «Ауді»,
чітко визначено, що при умові своєчасного зниження швидкості руху, навіть без
екстреного гальмування, зіткнення транспортних засобів виключалось.

Колегія
суддів вважає, що такий висновок відповідає іншим зібраним по справі доказам і
підстав не довіряти йому не має.

Протилежного
ОСОБА_2, всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України, не довів.

Суд
також обґрунтовано відхилив його доводи про помилкове посилання цього експерта
на Правила дорожнього руху, які набрали чинності з 01 січня 2002 року, оскільки
в обох нормативно-правових актах нумерація та зміст пунктів, які порушив цей
водій, є ідентичними.

За таких
обставин, вирішуючи питання про відшкодування майнової і моральної шкоди,
заподіяної при зіткненні джерел підвищеної небезпеки, за умови наявності вини
обох володільців, суд правильно послався на положення ст.ст.440 та 440-1 ЦК
УРСР 1963 року.

У той же
час, визначаючи у рівних частках ступінь вини кожного з учасників ДТП, суд
першої інстанції не в повному обсязі врахував обставини справи. А саме те, що
аварійну обстановку створив ОСОБА_1, який керуючи автомобілем у стані
алкогольного сп'яніння грубо порушив вимоги правил дорожнього руху.

У зв'язку з чим, ступінь вини даного
відповідача є значно більшим, ніж позивача, і з врахуванням вищезазначеного,
колегія суддів визначає його у розмірі 90 %.

Тому, з
огляду на зазначене, розмір відшкодування майнової шкоди з ОСОБА_1. на користь
ОСОБА_2 також повинен складати 90 % від фактично заподіяної:

8161 грн. 45 коп. х 90% = 7345 грн.
30 коп.

Однак,
потрібно врахувати, що рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області
від 30 січня 2006 року було виконане і після його скасування поворот виконання
не застосовувався. За цим рішенням позивач вже отримав з відповідача 4080 грн.
72 коп. на відшкодування майнової шкоди, а тому остаточно на його користь
належить до стягнення:

7345 грн. 30 коп. - 4080 грн. 72
коп. =  3264 грн. 58 коп.

За таких
обставин рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Не взявши до
уваги всіх вищенаведених обставин суд допустив помилку і при визначенні розміру
компенсації моральної шкоди, а тому судове рішення потрібно змінити і в цій
частині.

Враховуючи
обставини скоєної ДТП та її наслідків, ступінь вини кожного з водіїв, характер
і тривалість немайнових втрат позивача, особу відповідача та його майновий
стан, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, колегія
суддів визначає розмір завданої ОСОБА_2 моральної шкоди в 1000 грн.

Знову ж таки,
з  врахуванням отриманих ним 300 грн. на
виконання рішення суду від 30 січня 2006 року, остаточно до стягнення підлягає
моральна шкода:

1000 грн. - 300
грн. = 700 грн.

Відповідно до
ч.1,5 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює і розмір
судових витрат.

Тобто,
рішення  суду першої  інстанції слід змінити в частині стягнення з
ОСОБА_1. на користь позивача судових витрат та, приймаючи до уваги вже отримані
за попереднім рішенням по даній справі кошти, остаточно стягнути на користь позивача:

1674 грн. 81
коп. х 90% = 1597 грн. 33 коп.;

1597
грн. 33 коп. - 1395 грн. 18 коп. = 112 грн. 15 коп.

Апеляційна
скарга задовольняється частково, а тому на користь ОСОБА_2 потрібно стягнути
пропорційно понесені ним судові витрати за апеляційний перегляд, всього - 17
грн. 72 коп.

Керуючись
ст.ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.ст.314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 12 червня 2008 року у даній справі змінити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3264 грн. 58 коп. на відшкодування майнової шкоди,
700 грн. на відшкодування моральної шкоди,
112 грн. 15 коп. понесених судових витрат, а  всього 4076 грн. 73 коп., а не суми визначені
судом першої інстанції.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 17 грн. 72 коп. понесених судових витрат за
розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині це рішення суду
першої інстанції залишити без зміни.

Рішення
набрало законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двох
місяців може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України.

Головуючий
-

Судді -