УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11  березня 2008 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах

апеляційного
суду Житомирської області в складі:

головуючого
- судді                   Малахової Н.М.

суддів:                                         Жизневської
А.В.,  Матюшенка І.В.

при секретарі

судового
засідання                    Лаговській
О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду у м.
Житомирі

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення

Любарського
районного суду Житомирської області   від
4 січня 2008 року у

справі   за
позовом   ОСОБА_2   до
ОСОБА_1 про усунення перешкод користування житловим

будинком,  відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У грудні
2007 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом,  посилаючись на те,  що йому згідно договору дарування від 26
січня 1995 року належить АДРЕСА_1,  проте
відповідач перешкоджає йому користуватися вказаним будинком,  змінивши замок на вхідних дверях.
Зазначав,  що вказаними діями відповідача
йому заподіяно моральну шкоду.

Рішенням
Любарського районного суду від 4 січня 2008 року позов задоволено частково.
Зобов'язано відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачу будинком та
хлівом,  розташованими поАДРЕСА_1 шляхом
зняття своїх замків з цих будівель. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 150
грн. на відшкодування моральної шкоди,
150 грн. витрат за надання правової допомоги,  7 грн. 50 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,  17грн. витрат по сплаті держмита.

У
апеляційній скарзі апелянт просить скасувати вказане рішення та направити
справу на новий розгляд до суду першої інстанції,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права. Зокрема,
зазначає,  що судом не враховано,  що його матір'ю у 2002 році був складений
заповіт на спірний будинок. Крім того,
судом не перевірено чи були дотриманні вимоги закону при укладені
договору дарування спірного будинку. Вказує,
що позивач не є власником спірного домоволодіння.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено,  що 26 січня 1995 року Любарською державною
нотаріальною конторою посвідчено та зареєстровано у реєстрі № 113 договір
дарування за яким ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 жилий будинок у с.  Мала Деревичка. Вказаний договір
зареєстровано в Глезненській сільській раді 28 січня 2004 року (а.с.  6, 7). Договір є дійсним на час розгляду
справи ,  ніким не оспорений.

Позивач
набув право власності на спірний будинок у відповідності до положень  ст.
334 ЦК України.

Проте,  з матеріалів справи вбачається,  що відповідач повісив свої замки на будинок
та хлів,  чим позбавив позивача
можливості користуватися цим майном.

Задовольняючи
частково позов,  суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку,  що
позивач згідно положень  ст.  391 ЦК
України має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Крім
того є обґрунтованим висновок суду щодо часткового задоволення позову про
відшкодування моральної шкоди,  оскільки
у відповідності до вимог  ст.  23 ЦК
України особа має право на відшкодування моральної шкоди,  внаслідок порушення її прав.

Рішення
суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права,  підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  303, 304,  307,
308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Любарського районного суду Житомирської області від 4 січня 2008 року залишити
без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Справа №
22 ц/518                          Головуючий
у суді 1-ї інст.  Трояновська Г.С.

Категорія 29        Доповідач Малахова Н.М.