Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

26 листопада 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,                                 Охрімчук
Л.І.,  Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства «Херсонгаз» про
захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відкритого
акціонерного товариства «Херсонгаз» (далі - ВАТ «Херсонгаз») про захист прав
споживачів, відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що відповідно до договору дарування від 4 грудня 2006 року він є
власником &frac14;
частини жилого будинку АДРЕСА_1

На момент придбання зазначеної частини жилого будинку газопостачання в
зазначений будинок було припинено.

У вересні 2007 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про
відновлення газопостачання в належну йому частину будинку.

Посилаючись на те, що ВАТ «Херсонгаз» відмовлено у відновленні
газопостачання з посиланням на заборгованість з оплати послуг із
газопостачання, що зазначена заборгованість утворилася з вини попередніх
власників будинку, просив зобов'язати відповідача відновити газопостачання в
його будинок та стягнути на його користь 3 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 28 лютого 2008 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14 травня
2008 року, позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено: визнано бездіяльність ВАТ
«Херсонгаз» незаконною, зобов'язано ВАТ «Херсонгаз» відновити газопостачання в належну ОСОБА_1 &frac14; частину будинку АДРЕСА_1 без сплати заборгованості в розмірі 3 713 грн. 39
коп. та стягнуто з ВАТ «Херсонгаз» на користь ОСОБА_1. 1 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, 600 грн. витрат на правову допомогу, 7 грн. 50
коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У касаційній скарзі ВАТ «Херсонгаз» просить скасувати зазначені судові
рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судами встановлено, що відповідно до договору дарування від 4 грудня 2006
року ОСОБА_1 є власником &frac14; частини жилого будинку
АДРЕСА_1

Згідно з довідкою, наданою ВАТ «Херсонгаз», заборгованість з оплати послуг
із газопостачання в &frac14; частину жилого будинку АДРЕСА_1 станом на 1 вересня 2006
року складає 3 713 грн. 39 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції, з висновком
якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_1 став власником &frac14; частини жилого будинку АДРЕСА_1 в грудні 2006 року, що заборгованість з
оплати послуг із газопостачання в розмірі 3 713 грн. 39 коп. утворилася станом
на 1 вересня 2006 року, відношення до зазначеної заборгованості з оплати послуг
із газопостачання позивач не має, а тому відповідно вимог Правил надання
населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів
України від 9 грудня 1999 року № 2246, відповідач зобов'язаний відновити
газопостачання в будинок позивача.

При встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм
процесуального права, рішення судів у цій частині відповідає вимогам
матеріального права та встановленим обставинам справи.

Разом із тим, ухвалюючи рішення про відшкодування моральної шкоди, як суд
першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції виходив із того, що така
відповідальність передбачена ст. 22 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Проте погодитися з таким висновком судів не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.
23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про
практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при
задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.

Проте задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з
урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав
споживачів» у редакції, що діє з 13 січня 2006 року, яка передбачає право
споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної
небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товар, робота чи послуга, що
виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках,
передбачених законом.

Покладаючи на ВАТ «Херсонгаз» обов'язок відшкодування завданої моральної
шкоди, суди на зазначені вимоги закону уваги не звернули та не врахували, що за
змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»
відшкодуванню підлягає моральна шкода, завдана небезпечною для життя і здоров'я
людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством.

За таких обставин, оскільки фактичні обставини справи судом установлено
повно, але неправильно застосовано матеріальний закон, який регулює спірні
правовідносини, ухвалені у справі судові рішення в частині відшкодування моральної
шкоди відповідно до вимог ст. 341 ЦПК України підлягають скасуванню з
ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в позові.

У решті - судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому касаційну скаргу слід відхилити.

Керуючись п.п. 1. 5. ч. 1 ст. 336, ст.ст. 337, 341, п. 1 ч. 1 ст. 344 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Херсонгаз»
задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 28 лютого 2008 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14 травня 2008 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1про відшкодування моральної шкоди скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства
«Херсонгаз» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

У решті рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 28 лютого 2008
року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14 травня 2008 року
залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін