Справа № 2-523/2008 р.
РІШЕННЯ

іменем України

02 вересня 2008 р.
м. Носівка

Носівський
районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого -
судді Дикого В.М.,

при секретарі
Марушку І.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Носівського районного
суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лихачівської
сільської ради про визнання права власності на спадкове домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

До Носівського
районного суду Чернігівської області звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою, в
якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матиОСОБА_2. Позивач є єдиним
спадкоємцем померлої. За життяОСОБА_2 не оформила належним чином право
власності на будинок АДРЕСА_1. Через це позивач не може оформити право
власності в порядку спадкування, просить суд визнати за нею право власності на
будинок АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні позивач підтримала позовні вимоги, зазначила, що будинок збудували її
батьки. ОСОБА_1 як за життя, так і після смерті після смерті матері доглядала
за будинком своїх батьків. Інших спадкоємців першої черги немає, тому вона
просить визнати право власності на будинок за нею.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився. На адресу суду надійшов лист, в
якому голова Лихачівської сільської ради зазначив, що визнає позов та просить
справу розглядати за його відсутності.

Вислухавши
пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до
ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт
цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з
моменту набрання ним чинності.

Оскільки
відносини щодо спадкування майна ОСОБА_2 виникли ІНФОРМАЦІЯ_1, то застосуванню
підлягають акти цивільного законодавства, які були чинними на той час.

Відповідно до
ст. 49 Закону України «Про власність», володіння майном вважається правомірним,
якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом. Отже, у суду немає
жодних підстав вважати, щоОСОБА_2 володіла будинком АДРЕСА_1 незаконно.

Відповідно до
ст. 529 ЦК України (1963 р.) позивач є спадкоємцем першої черги майна ОСОБА_2.
Позивач є єдиним спадкоємцем, оскільки ніхто не звертався до Носівської
державної нотаріально контори з приводу спадкування майна ОСОБА_2, і спадкова
справа після її смерті не заведена (а.с. 14).

Суд визнає, що
через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна спадкоємець не
може набути право власності на майно в порядку спадкування через нотаріальну
контору. За таких обставин це право підлягає захисту в судовому порядку.

Оскільки питання
щодо застосування позовної давності вирішується відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 214
ЦПК України під час ухвалення рішення, то відповідно до змісту ст. 5 ЦК України
при вирішенні цього питання необхідно застосувати правила щодо застосування
позовної давності, викладені в ЦК України, який чинний в даний час. Суд не
застосовує позовну давність до вимоги позивача, оскільки відповідно до ч. 3 ст.
267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки такої заяви немає,
відповідач визнав позов, то суд приходить до висновку, що визнання позову не
суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оцінивши
представлені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що можливо
застосувать наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України, і
задоволить позов.

Керуючись ст.ст.
174, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задоволити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1
вартістю 50 028 гривень, який належав покійнійОСОБА_2.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                           В.М.
Дикий