Справа №2-1698/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2008р.

м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

за участю позивачів
ОСОБА_1
,
ОСОБА_2
,

представника позивачів
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
,
ОСОБА_2
до
ОСОБА_4
,
ОСОБА_5
про визнання договору-купівлі продажу нерухомості дійсним, визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2008р. позивачі звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_4
про визнання дійсним усного договору купівлі - продажу будинку
АДРЕСА_1
, який був укладений з
ОСОБА_5
і визнання права власності на зазначений будинок. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що у грудні 2005р. вони домовилися з дочкою власника будинку
ОСОБА_6
про купівлю спірного будинку за 21 тисячу доларів США. 08.12.2005р. вони передали
ОСОБА_6
13 тисяч доларів. Залишок суми віддали восени 2006р.
ОСОБА_4
для передачі
ОСОБА_6
Це підтверджується розписками, які були написані
ОСОБА_6
і
ОСОБА_4

ОСОБА_5
, у зв’язку з виїздом до Російської Федерації, залишив довіреність на ім’я
ОСОБА_4
, якою уповноважував її підписати за нього договір купівлі-продажу житлового будинку.
ОСОБА_4
постійно підтверджувала свій намір укласти нотаріально договір купівлі- продажу спірного будинку, але у вересні 2007р. вона повідомила їх про те, що ціна будинку збільшена ще на 25 тисяч доларів. В разі якщо вони не сплатять зазначену суму. Будинок буде проданий іншим покупцям. Посилаючись на ст. 657 ЦК України, просять визнати договір купівлі-продажу, укладений усно між ними і
ОСОБА_5
. дійсним, з тих підстав, що між ними та відповідачем були досягнуті всі важливі умови договору – ціна, строки розрахунку, оплата комунальних послуг, користування будинком, ремонт будинку. Ними повністю були виконані всі вимоги усного договору купівлі- продажу. Відповідач частково виконав умови усного договору, ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тому просять позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13.03.2008р. до участі у справі в якості співвідповідача було залучено
ОСОБА_5

Позивачі та їх представник позов підтримали, просять його задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з’являлися жодного разу. Видали довіреності на представлення їх інтересів
ОСОБА_7
( а.с.60-62). Відповідно до ч.5 ст.76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Представник відповідачів у судове засідання не з’явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що у справі є розписка ( а.с.111). Причини неявки суду не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності.

В попередніх судових засіданнях представник відповідачів
ОСОБА_7
позов не визнав, суду пояснив, що
ОСОБА_5
з позивачами договору купівлі-продажу будинку не укладав. У 2005 році йому належала частина будинку. Він у січні 2006 року видав довіреність
ОСОБА_4
на представлення його інтересів у суді і оформлення права власності на спірний будинок на його ім’я в порядку спадкування. Тільки рішенням суду від 29.08.2006р. за
ОСОБА_5
. було визнано право власності на цілий будинок.
ОСОБА_5
ніяких грошей від позивачів не отримував, намірів на продаж будинку не мав, оскільки , виїжджаючи в Росію, мав намір повернутися на Україну і проживати у цьому будинку. Позивачі домовлялися з донькою
ОСОБА_5
-
ОСОБА_6
, яка вважала, що, як спадкоємець першої черги після смерті матері
ОСОБА_8
, має право на цей будинок. Тому вона домовилася з позивачами про продаж цього будинку і отримала від них гроші.
ОСОБА_4
отримувала гроші від позивачів за дорученням
ОСОБА_6

ОСОБА_4
, діючи за довіреністю
ОСОБА_5
, уклала з позивачами договір оренди будинку, укладати договір купівлі- продажу спірного будинку
ОСОБА_5
її не уповноважував. Просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення позивачів та їх представника, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

На підставі ч.2 ст.220 ЦК України суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального оформлення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна із сторін повністю або частково виконала її, а друга - ухиляється від нотаріального оформлення останньої.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що
ОСОБА_5
, будучи співвласником домоволодіння
АДРЕСА_1
, видав 11 січня 2006 року довіреність на ім’я
ОСОБА_4
( а.с.93), якою уповноважував її на ведення справ у суді та оформлення його прав власності на нерухомість.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 29.08.2006р. за
ОСОБА_5
., було визнано право власності на цілий будинок
АДРЕСА_1
. Право власності на цей будинок було зареєстровано Бердянським КПТІ 21.11.2006р. ( а.с. 68-72).

26 вересня 2006р.
ОСОБА_5
видає довіреність на ім’я
ОСОБА_4
, якою зокрема надає їй право підписувати від його імені договір купівлі-продажу або обміну житлового будинку ( а.с.108).

Як вбачається із показань свідка
ОСОБА_6
(донька
ОСОБА_5
), пояснень позивачів, між ними було досягнуто усної домовленості про продаж спірного будинку за 21 тис. доларів. Про ціну, строки оплати позивачі домовлялися з
ОСОБА_6
08.12.2005р. вони передали
ОСОБА_6
13 тис. доларів. До нотаріуса для посвідчення угоди не зверталися. Залишок у суми 8 тис. доларів вони частками передавали
ОСОБА_4
, яка в свою чергу передавала гроші
ОСОБА_6
.

Свідок
ОСОБА_6
суду також показала, що вона добросовісно помилялася стосовно того , що вона , як спадкоємець після смерті матері і брата, має право на частину будинку, тому у грудні 2005 року уклала усну домовленість із
ОСОБА_1
і
ОСОБА_2
стосовно продажу спірного будинку, взяла у них гроші у сумі 13 тис. доларів США. Залишок суми 8 тис. доларів позивачі передавали їй через
ОСОБА_4
Про те, що вона домовилася про продаж будинку батько не знав.

Доводи позивачів стосовно того, що про всі істотні умови договору купівлі-продажу спірного будинку вони домовилися з відповідачем
ОСОБА_5
у грудні 2005 року, не підтверджуються ніякими допустимими доказами.

Показання свідків
ОСОБА_9
і
ОСОБА_10
стосовно того, що
ОСОБА_5
особисто казав їм, що продає будинок за 20 тис. доларів, пропонував купити будинок не є підтвердженням того, що між
ОСОБА_5
і
ОСОБА_11
.,
ОСОБА_2
була досягнута домовленість щодо укладення договору купівлі продажу, і зокрема щодо його ціни.

ОСОБА_5
, видавши 26 вересня 2006р. довіреність на ім’я
ОСОБА_4
, уповноважував її на вчинення тільки юридично значимого правочину в нотаріальних органах.

Позивачі до власника спірної будівлі з пропозицією нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу не зверталися.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що визнання спірної угоди дійсною в судовому порядку суперечить вимогам ст. 220 ЦК України.

За таких обставин в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.220, 657 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 208, 212-215ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову
ОСОБА_1
,
ОСОБА_2
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонни суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя

І.П. Прінь