Справа №
РІШЕННЯ

І М
Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

05 травня
2008 року         Київський
районний суд м. Харкова в складі:

головуючого    - судді  Муратової С.О.,

при
секретарі   -           Плохая В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Харківської міської ради про визнання права власності, -

встановив:

Позивачі
ОСОБА_1., ОСОБА_2. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просять суд
визнати право власності на нежитлову будівлю літ. „В-3”, що складається з
приміщень: № 1, площею 97,3 кв. м; № 2, площею 98,0  кв. м; № 3, площею 7,7 кв. м, № 4, площею 3,
9 кв. м; №5, площею 99, 5 кв. м; № 6, площею 99,8 кв. м, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, по Ѕ частині за кожним, вказуючи, що на підставі договору
оренди землі від 16 січня 2006 року ОСОБА_2.
надано в оренду земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1., загальною площею
0,1850 га для будівництва та подальшої експлуатації об'єктів. З моменту
отримання в оренду зазначеної земельної ділянки вони - позивачі по справі -
ОСОБА_2. та ОСОБА_1., дійшли згоди щодо створення спільного майна. В період
2007 -2008 років вони самовільно побудували нежитлову будівлю літ. „В-3”. 19
лютого 2008 року вони отримали в КП „Харківське міське бюро технічної
інвентаризації” технічний паспорт. Згідно технічного висновку, виконаного ТОВ
„Інститут „Укрпроектстройсервіс”, будівельні конструкції будівлі не мають
дефектів та ушкоджень, які з б знижували їх несучу спроможність та перебувають
в задовільному технічному стані. Позивачі вказують, що звертаються до суду, та
просять визнати право власності на нежитлову будівлю за кожним по Ѕ частині,
виходячи з положень ст. 357 ЦК України, якою визначено рівність часток у праві
спільної часткової власності за домовленістю сторін.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3., яка діє на підставі довіреності ВКК № 716702 від 26.04.2008
2008 р., посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального
округу Воронкіною О.П. (а.с.40-41), позов підтримала та просила задовольнити
позовні вимоги.

Позивач
ОСОБА_2. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх
задовольнити.

Представник
відповідача Харківської міської ради Бабич О.Є., який діє на підставі
довіреності № 08-11/4154/2-07 від 10 грудня 2007 року (а.с.35) проти позову
заперечував, при цьому пояснив, що при будівництві нежитлової будівлі
позивачами не було дотримано порядку вирішення питань, пов'язаних із самочинним
будівництвом в м. Харкові.

Суд, вислухавши
пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом достовірно
встановлено, що згідно договору оренди землі від 16 січня  2006 року, укладеному між Харківською міською
радою Харківської області та  фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_2 ., орендодавець на підставі рішення ХL сесії
Харківської міської ради IV скликання від 28 вересня 2005року № 170/05
„Про  надання юридичним та фізичним
особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої
експлуатації об'єктів” надає, а орендар приймає в строкове платне користування
земельну ділянку несільського господарського призначення - землі житлової та
громадської забудови, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Згідно п.2 цього договору, в
оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1850 га. Відповідно до
п. 8 цього договору оренди землі, договір укладено строком: на період
будівництва до 01 грудня 2007 року (але не пізніше прийняття об'єкту до
експлуатації), на період експлуатації до 01 жовтня 2030 року (а.с. 3-8).

Вказаний договір
оренди землі зареєстровано у Харківській регіональній  філії Державного підприємства  „Центр державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по земельних ресурсах” в Державному реєстрі земель
від 16 січня 2006 року  № 08
(а.с. 5).

Відповідно до
технічного паспорту, виготовленого 19 лютого 2008 року КП „Харківське міське
БТІ” (а.с.42-49), де власниками (користувачами) зазначено ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
здійснена інвентаризація вказаної нежитлової будівлі,  розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а саме: нежитлова
будівля літ. „В-3”, що складається з приміщень: підвалу № 1, площею 97,3 кв. м; 1-го поверху -
приміщення № 2, площею 98,0  кв. м; № 3,
площею 1,1 кв. м, № 4, площею 3, 9 кв. м; 2-го поверху - приміщення  №5, площею 99, 5 кв. м; 3-го поверху -
приміщення № 6, площею 99,8 кв. м, загальною площею 399,6 кв. м.

Згідно
повідомлення КП „Харківське міськБТІ” № 15 від 19.02.2008р., за адресою
АДРЕСА_1, ОСОБА_1 ., ОСОБА_2 . самовільно побудовано не житлову будівлю літ.
„В-3” з підвалом  (а.с. 29).

Відповідно до
Технічного висновку, виконаного ТОВ „Укрпроектстройсервіс”, за наслідками
обстеження, проведеного в березні 2008 року, встановлено, що будівельні
конструкції обстежуваної, самовільно побудованої, нежитлової триповерхової
будівлі з підвалом літера „В-3” на момент обстеження не мають істотних  дефектів та ушкоджень, які з б вказували на
зниження їх несучої спроможності та знаходяться в задовільному технічному
стані, можлива експлуатація.  Будівельна
готовність об'єкта - 100%  (а.с. 12-28).

Відповідно до ч.1
ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена)
особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа,
яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є
власником цієї речі.

Згідно з п.1 ч.2
ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва
(створення майна).

У відповідності
до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме
майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотнім порушенням будівельних
норм і правил. Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України, право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була
відведена їй  для цієї мети, за умови
надання  земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином, суд
визнає право власності за позивачами на нежитлову будівлю,  розташовану за адресою: АДРЕСА_1, а саме:
нежитлова будівля літ. „В-3”, що складається з приміщень: підвалу № 1, площею 97,3 кв.
м; 1-го поверху - приміщення № 2, площею 98,0
кв. м; № 3, площею 1,1 кв. м, № 4, площею 3, 9 кв. м; 2-го поверху -
приміщення  №5, площею 99, 5 кв. м; 3-го
поверху - приміщення № 6, площею 99,8 кв. м, загальною площею 399,6 кв. м, по Ѕ
частині за кожним.

При
подачі позову, позивачами було сплачено судовий збір у розмірі 1700 гр. (а.с.
30).  Згідно з п. ”а” ч.1 ст. 3 Декрету
Кабінету Міністрів України про державне мито із змінами і доповненнями від 30
квітня 1993 року № 43-93, із позовних заяв і скарг, що подаються до суду,
сплачується один відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян. Виходячи зі  змісту позовних вимог,
суд залишає  судові витрати за позивачами.

Зважаючи
на вищевикладене, керуючись ст.ст. 4, 10, 16, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 328, 331, 332, 357, 376, 392
ЦК України, ч.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України про державне
мито із змінами і доповненнями від 30 квітня 1993 року № 43-93, суд ,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 -  задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю літ. „В-3”, що
складається з приміщень:
підвалу № 1, площею 97,3 кв. м; 1-го поверху - приміщення № 2,
площею 98,0  кв. м; № 3, площею 1,1 кв.
м, № 4, площею 3, 9 кв. м; 2-го поверху - приміщення  №5, площею 99, 5 кв. м; 3-го поверху -
приміщення № 6, площею 99,8 кв. м, загальною площею 399,6 кв. м, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1,  по Ѕ частині за
кожним.

Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі протягом 10 днів після проголошення вступної та резолютивної
частин рішення через Київський районний суд м. Харкова заяви про апеляційне
оскарження рішення суду та шляхом подачі протягом 20 днів після подачі вказаної
заяви апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова, або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення
виготовлене в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Суддя -