УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2008 р.                                                                                     м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючого                                                  Горблянського
Я.Д.,

суддів                                                             Бойчука
І.В., Девляшевського В.А.,

секретаря                                                        Юрків
І.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ДВС в м.
Коломия про встановлення розміру заборгованості по аліментах, стягнення
неустойки за прострочення сплати аліментів і додаткових витрат та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ДВС
м. Коломия , ОСОБА_1 про визначення розміру заборгованості по аліментах -за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 30
листопада 2007року,-

встановила:

Рішенням
Коломийського міськрайонного суду від 30.11.2007року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на її
користь дві тисячі гривень неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів,
100грн. додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_3 та 137,91грн. судових
витрат. В решті позову відмовлено .

В позові
ОСОБА_2 про
визначення розміру заборгованості по аліментах відмовлено.

Не погоджуючись
з даним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій   посилається
на те,   що  до
14.09.2006р.   за постановою  суду
від   19.05.1998р. з ОСОБА_2 стягнуто
аліменти у частці від доходу, а з 14.09.2006р. у твердій грошовій сумі. За її
підрахунками розмір заборгованості на 19.09.2006р. становить 1513грн.30коп.

Справа №
22-ц -242/2008р.                  Головуючий
у 1 інстанції Васильковський В.М.

Категорія      36                                       Доповідач        Горблянський Я.Д.

Однак
суд не встановив жодної заборгованості. Суд зазначив що сума заборгованості
становила 1007грн. , однак на даний час погашена і відмовив їй у стягненні
даної заборгованості, хоча в довідках ДВС вказуються різні суми заборгованості,
а саме-1007грн. та 1988грн. За її підрахунками розмір неустойки станом на
01.04.2007р. становить 11527грн. 11коп., а суд стягнув тільки 2тис.грн., не
зазначивши за несплату якого розміру аліментів та за які місяці нараховано. При
цьому суд зіслався на матеріальний та сімейний стан відповідача, не вказавши
який саме. Вона просила суд застосувати ч.2ст.182СК України та визначити розмір
аліментів, які підлягали нарахуванню за період з 01.10.2005р. по 14.09.2006р. в
розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину. Однак суд цю норму взагалі не
зазначив. Хоча вона просила стягнути з відповідача проценти за прострочення
виконання грошового зобов'язання на підставі ст..625ЦК України та стягнути з
відповідача 113грн.22коп., однак суд їх не стягнув. Просить дане рішення в
частині часткового задоволення її позову скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення її позову повністю. В частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 просить рішення
залишити без зміни.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши пояснення апелянти ОСОБА_1, та її представника
ОСОБА_4, представника ДВС м Коломия ОСОБА_5, оцінивши зібрані докази, колегія
суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом
першої інстанції встановлено що відповідач ОСОБА_2 3гідно постанови судді Коломийського міського суду від
19.05.1998р.зобов'язаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання
дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Однак відповідач аліменти
сплачував нерегулярно, ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, за
що по рішенню суду від 04.12.2006року був позбавлений батьківських прав. В
зв'язку з несталим заробітком відповідача рішенням суду від 01.12.2006року з
нього на користь позивачки на утримання дочки щомісячно присуджено стягнення аліментів
у твердій грошовій сумі по 150грн.та по 100грн. додаткових витрат

Судом
першої інстанції встановлено що станом на 01.10.2006року заборгованість по
несплаті аліментів становила 1007грн.,яку відповідач сплатив 20.11.2006р.,що
стверджується довідками ДВС в м. Коломия та підтвердив у судових засіданнях
представник ДВС.

Тому
посилання позивачки про неправильне нарахування відповідачу заборгованості по
аліментах не знайшло свого підтвердження і судом відмовлено в цій частині
позову , з чим погоджується і колегія суддів, оскільки позивачка про збільшення
розміру аліментів та приведення їх у відповідність до ст.182СК України, з
заявою до суду не зверталася.

Судом
першої інстанції стягнуто з відповідача 2тис.грн.неустойки за прострочення
сплати аліментів. З чим не згідна позивачка, оскільки вважає що пеня повинна
бути значно

більша.

Відповідно
до ч.1ст.196СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право
на стягнення неустойки(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення. Як вбачається з довідок ДВС м. Коломия за
три місяці2004р. заборгованість становить 109грн., за 2005рік-415грн.,а за
дев'ять місяців 2006р.-598грн.Тому якщо нараховувати пеню за кожен місяць
окремо, то підлягала б до стягнення за 2004р. 32,70грн., за 2005р.-124.10грн..
за дев'ять місяців 2006р. 149.40грн.та за період з 14.09.2006р. по
01.04.2007р.-295грн.пені, тому судом першої інстанції стягнуто з відповідача неустойку
в більшому розмірі ніж встановлено ст.196СК України. Однак враховуючи те, що
відповідач дану суму не оспорює, що кошти присуджені на утримання дитини та
врахувавши відсотки за прострочення виконання зобов'язання, колегія судців не
вбачає підстав для зменшення присудженої суми неустойки.    -

Оскільки
відповідно до ч.2ст.308ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, то колегія судів
вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують законності і
обгрунтованості рішення суду першої інстанції, а тому підстав для його
скасування і ухвалення нового рішення не вбачає.

На
підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 -  відхилити.

Рішення
Коломийського міськрайонного суду від 30.11.2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.