У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 грудня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Барсукової В.М., Григор'євої
Л.І.,

Данчука В.Г., Луспеника Д.Д.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення суми погашеного кредиту та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Дует», комунального
підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації
об`єктів нерухомості» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 14 березня 2008 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2008 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2004 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом,
в якому після уточнення своїх вимог просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь
107 384 гривні погашеного кредиту, 40 269 гривень відсотків за користування
кредитними коштами та 21 930 гривень пені за несвоєчасний розрахунок.                        В обгрунтування своїх
вимог указувала, що 9-10 лютого 2005 року повністю погасила грошові
зобов'язання відповідача перед ВАТ «Морський транспортний банк» за кредитним
договором від 27 травня 2003 року, після чого до неї перейшли права кредитора,
а тому відповідач повинен відшкодувати всі сплачені нею суми.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому
після уточнення своїх вимог просив стягнути в солідарному порядку з             ОСОБА_1 і ОСОБА_3  1 079 184 гривні матеріальної шкоди, а також
із ОСОБА_3 - 159 469 гривень моральної шкоди, заподіяної їхніми неправомірним
діями. Указував, що вони самовільно власними силами знесли 7/100 частин нежилих
приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належали йому на праві
власності.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Приморського районного суду м. Одеси
від                     14 березня 2008 року позов ОСОБА_1
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  180 321 гривню, зокрема: 107 384 гривні
погашеного кредиту,  40 269 гривень
відсотків за користування кредитними коштами,                   21 930 гривень пені за несвоєчасний
розрахунок, 10 738 гривень штрафу за невиконання умов договору. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь держави 1 700 гривень судового збору. У задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2008 року рішення суду першої
інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог              ОСОБА_1 та справу в цій частині
направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції; в іншій частині -
рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_2  звернувся
до Верховного Суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні
первісного позову відмовити, а справу в частині
зустрічного позову передати на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині вирішення
первісного позову та направляючи справу в цій частині на новий судовий розгляд,
суд апеляційної інстанції обгрунтовано виходив із того, що заміна первісного
кредитора - ВАТ «Морський транспортний банк» - була здійснена неправомірно, за
відсутності згоди сторін за договором і заборгованості              ОСОБА_2 з виплати кредиту перед
банком, а справа розглянута без залучення ВАТ «Морський транспортний банк», що
є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Разом з тим місцевий суд, залишаючи без задоволення
зустрічний позов, а апеляційна інстанція, погоджуючись із рішенням суду в цій
частині, виходили з того, що на момент знесення гаражів ОСОБА_1. була їх
власником на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня
2005 року й могла розпоряджатися ними на свій розсуд, не знала про існування
ухвали цього ж суду та постанови про відкриття виконавчого провадження               № В-9/208 від 29 квітня 2005
року, які забороняли ОСОБА_2 та іншим особам проводити будь-які із знесення
будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1; крім того, ОСОБА_2 не довів, що саме
ОСОБА_1. і ОСОБА_3 зруйнували належні йому гаражі та заподіяли матеріальну й
моральну шкоду.

Проте з таким висновком судів у частині вирішення
зустрічного позову погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення
повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 27 березня 2003 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Інтерфрут» (далі - ТОВ «Інтерфрут») в особі
директора ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 7/100 частин нежилих приміщень (гаражів), що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1

27 травня 2003 року між ВАТ «Морський транспортний банк»
і             ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір строком на три роки, згідно з яким ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 40 000 доларів США, а також договір застави указаного нерухомого майна.

У грудні 2004 року ОСОБА_1., якій належить 49% у
статутному фонді  ТОВ «Інтерфрут»,
звернулася з позовом до суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу
майна від 27 березня 2003 року.

9-10 лютого 2005 року ОСОБА_1. погасила заборгованість
ОСОБА_2 перед ВАТ «Морський транспортний банк», сплативши банку 20 261 долар
США, а 22 лютого 2005 року змінила свої позовні вимоги та просила визнати за
нею право власності на заставлене майно.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25
березня 2005 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на 7/100 частин
нежилих приміщень (гаражів), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1,  та допущено негайне виконання рішення суду.

У травні 2005 року ОСОБА_1. і ТОВ «Дует» частково знесли
гаражі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2005 року вказане рішення
місцевого суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Крім того, як убачається з матеріалів справи та доводів
касаційної скарги, на час руйнування належних ОСОБА_2 нежилих приміщень
(гаражів) існувала ухвала Приморського районного суду м. Одеси про заборону
здійснювати будь-які дії щодо вказаного майна і ОСОБА_1 було відомо про неї.

Оскільки тільки після вирішення питання правомірності
виконання ОСОБА_1 кредитного зобов'язання ОСОБА_2 перед ВАТ «Морський
транспортний банк», набуття нею права власності на заставлене майно та його
подальшого руйнування можливо вирішити питання про відшкодування заподіяної
внаслідок цього шкоди ОСОБА_2, то висновок апеляційного суду про правомірність
рішення місцевого суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову є
передчасним.

За таких обставин ухвалені судові рішення в частині
вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи в цій частині на новий
розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно з'ясувати:
характер спірних правовідносин, права та обов'язки сторін у справі, обставини,
за яких було знищено майно відповідача за наявності ухвали суду про заборону
вчиняти будь-які дії щодо цього майна, і чи виникло в ОСОБА_2 у зв'язку з цим
право на відшкодування заподіяної шкоди, та ухвалити в частині зустрічного
позову законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2008 року та рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2008 року в частині
вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, товариства з
обмеженою відповідальністю «Дует», комунального підприємства «Одеське міське
бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості» про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати, а справу
в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції. У решті -
судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

В.М. Барсукова

Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

Д.Д. Луспеник