Справа  № 2 - 311/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М    У К Р А Ї Н И

28 серпня      2008 року                                  м.
Звенигородка

Звенигородський
районний  суд Черкаської області

у складі:
головуючої судді                       Демченко  В.С.

при секретарі                           Северин
О.П.

за участі: позивача                                    ОСОБА_1.

представника позивача            ОСОБА_2.

представників відповідачів       Трохименко Н.О.,  ОСОБА_14.

Розглянувши у
відкритому  судовому засіданні в  залі суду
м. Звенигородки   цивільну справу
провадження в якій відкрито за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3, Державної податкової
інспекції у Звенигородському районі
Черкаської області,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5, ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10
про визнання права власності на майно і про звільнення майна з під арешту

в с т а
н о в и в :

Позивачка просить визнати право власності  та
звільнити  з під арешту  таке майно: перстень чоловічий з тріснутим
розовим каменем вартістю 250 гривень, перстень жіночий з каменем червоного
кольору вартістю 250 гривень, дві сережки з каменями червоного кольору вартістю
180 гривень, дві сережки з каменями зеленого кольору  та вкрапленнями білих каменів навкруги
зеленого каменя вартістю 170 гривень, дві сережки з вставками білого металу та
білими каменями  вартістю 180 гривень,
дві сережки з каменями  рожевого кольору
вартістю 90 гривень,  перстень жіночий  з каменями світло - фіолетового кольору
вартістю 100 гривень, перстень жіночий  з
каменями  світло - фіолетового кольору  меншого розміру вартістю 70 гривень, браслет
жіночий довжиною 16 см., вартістю 80 гривень, кулон з каменем жовтого кольору
вартістю 40 гривень, кулон у вигляді букви Л вартістю 75 гривень, хрестик
плоский  малого розмірі вартістю30
гривень, хрестик більшого розміру з односторонньою чеканкою вартістю 80
гривень, хрестик ажурний вартістю 90 гривень, хрестик з розп'яттям вартістю 80
гривень, маленький хрестик з розп'яттям вартістю 40 гривень, ланцюжок
довжиною  55 см. вартістю 100 гривень,
ланцюжок тонкий довжиною 55 см. вартістю 60 грн., ланцюжок довжиною 55 см.
вартістю 120 гривень, дві сережки  з
світло - фіолетовими каменями вартістю
80 гривень, перстень з білою вставкою та зеленим бірюзовим каменем
вартістю 120 гривень, кулон з образом божої матері вартістю 180 грн., ланцюжок
плетений довжиною 50 см. вартістю 200 гривень, а всього на суму  2665 гривень, посилаючись на те, що вона з 23
липня 1988 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. Вироком
Звенигородського районного суду від 30.05.2007 року ОСОБА_3. засуджено за
вчинення злочинів передбачених ст.ст. 142 ч.3 КК  УРСР, 185 ч.3, 185 ч.5 , 15 ч.2, 185 ч.5, 187
ч.4, 257, 263 ч.1 КК України до 11
років  позбавлення волі  з конфіскацією Ѕ частини  майна, яке є його власністю. Під час
досудового слідства 07.02.2006 року при проведенні обшуку в квартирі за місцем
її проживання  були вилучені ювелірні
вироби перераховані в позовній заяві, які є її приватною власністю.
Оскільки  перстень чоловічий  з тріснутим розовим каменем  успадкований нею після смерті  батька ОСОБА_11., а  перстень жіночий  з каменем
червоного кольору, дві сережки з каменями червоного кольору, дві сережки
з  каменями рожевого кольору, два
персні  жіночі з каменями фіолетового
кольору більший і менший, хрестик ажурний, дві сережки з світло - фіолетовими
каменями, кулон з образом божої матері, ланцюжок    плетений,
належали її матері, яка потім подарувала їх їй, дві сережки з
каменями  зеленого кольору подаровані їй
мамою  в 1992 році, дві сережки з
вставками  білого металу , подаровані їй
мамою на 25 - річчя з дня народження,
ланцюжок у вигляді змійки - на 18 - річчя з дня народження, кулон з
каменем - на 16- річчя з дня народження. Хрестик більшого розмірі вона придбала
особисто до шлюбу, браслет, кулон  у
вигляді букви Л,  хрестик плоский малого
розміру, перстень з білою вставкою
придбані нею особисто під час шлюбу в 1988 - 1995 роках  і є її власністю на підставі  ч.2 ст. 57 СК України. Хрестик з розп'яттям і
ланцюжок належать їх синові  ОСОБА_12 ,
маленький хрестик з розп'яттям і ланцюжок тонкий - їх синові ОСОБА_13,
перераховані факти можуть бути доказані показами свідків, фотографіями,
долученими до  матеріалів справи,
цінниками  на придбання ювелірних
виробів.

Під час судового
розгляду  позивачка та її представник
просили позов задовольнити повністю.

Відповідач
ОСОБА_3. в судове засідання не з'явився, в зв'язку з тим, що перебуває в місцях
позбавлення  волі, звернувся до суду з
заявою про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від
23.05.2008 року  залучено в якості
співвідповідачів у справі ДПІ у Звенигородському районі, потерпілих  в кримінальній справі  № 1-4/2007 ,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5, ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10, оскільки вирішення даного спору
буде зачіпати їх права та інтереси.

Представник  ДПІ у Звенигородському районі  Трохименко
Н.О. просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що  позивачка не надала належних доказів того, що
перераховані  в позовній заяві є її
приватною власністю, а покази свідків, надані
нею цінники, та фотографії не є належними доказами.

Представник  відповідачів
ОСОБА_4 ., ОСОБА_5, .ОСОБА_6. - ОСОБА_14. просить в задоволенні позову
відмовити посилаючись на те, що позивачка повинна була довести ті обставини, на
які вона посилається  як на підставу
своїх вимог. Вона не надала належних доказів того, що під час обшуку  вилучено ювелірні  вироби,
майно належне саме їй, чи передані їй матір'ю, чи належали її  дітям. Оскільки  жоден із допитаних в судовому засіданні
свідків не був присутнім під час
обшуку,   не бачив, які саме
ювелірні вироби  вилучалися, тому не може
підтвердити, що ці вироби належали позивачці, надані позивачкою цінники і
фотографії також  не є належними
доказами.

Співвідповідачі,  ОСОБА_7.,
ОСОБА_8.,  ОСОБА_10. належним  чином повідомлені про місце і час розгляду
справи  в судове засідання не з'явилися
про причину неявки  суд не повідомили,
ОСОБА_9. звернулася з заявою про розгляд справи без її участі, згідно ухвали
суду справу розглянуто без участі зазначених
співвідповідачів.

Допитані в судовому засіданні свідки пояснили:

ОСОБА_15., що
вона  є кумою  ОСОБА_1. і ОСОБА_3. В 1997 році вона
хрестила  їх сина ОСОБА_13, подарувала
йому на хрестини золоті   хрестик  з розп'яттям
і ланцюжок. Вона знає нині покійну маму ОСОБА_16.  На хрестинах бачила у мами  на шиї ланцюжок і чотирьохгранний кулон.
Після того, як мама померла, вона бачила, що ці речі носила  ОСОБА_1. Їй відомо , що років два тому назад
в квартирі її кумів проводився обшук і було вилучено  ювелірні речі. Коли саме проводився обшук і
що саме було вилучено вона не  знає, так
як при цьому не була присутня.

ОСОБА_17. те, що ОСОБА_1. - її троюрідна сестра.
Вона  працювала разом з матір'ю
ОСОБА_1.  ЇЇ мама носила золоті прикраси.
Вона бачила у неї кулон, на якому було зображено образ Божої матері,  у вигляді восьмигранника, вугли зрізані, і
ланцюжок , потім ці прикраси носила
ОСОБА_1. Крім того мама носила комплект - сережки з  червоними каменями  і такий же перстень, також бачила у неї
комплект сережки з сіруватими каменями і такий же перстень, потім ці ж речі
носила ОСОБА_1.Їй відомо що у ОСОБА_1.проводився обшук, коли саме  і де вона не знає, які саме речі були
вилучені вона  також не знає, тому що не
була присутня при обшуку.

ОСОБА_18. те,
що  вона є двоюрідною  сестрою
ОСОБА_1. Вона знає маму ОСОБА_1.
ОСОБА_19. У ОСОБА_19. були сережки
з фіолетовими каменями і 2 персні, ще у неї були сережки з розовими
каменями.  Їй відомо, що на день
народження ОСОБА_1  мама їй подарувала на
25 - річчя  сережки з каменями прозорого
кольору,  на 16 - річчя  - кулон у вигляді краплі, на 18 - річчя  ланцюжок. Вона знає, що ОСОБА_1. купляла
приблизно в 90 -х роках  браслет з
турецького золота, потім вона купила кулон у вигляду букви  Л.
Діти  ОСОБА_1. носили хрестики і
ланцюжки.  Вона знає, що всі  свої золоті прикраси  ОСОБА_19. подарувала   ОСОБА_1.
Ій відомо, що  у ОСОБА_3.
проводився обшук і були вилучені ювелірні вироби. При обшуку вона присутня не
була, і що саме було вилучено не знає.

Судом встановлено, що:

ОСОБА_1.
і ОСОБА_3. перебувають в зареєстрованому
шлюбі з 23 липня 1988 року. / а.с.22/;

07.02.2006 року в квартирі № 16 за місцем проживання  ОСОБА_3. в АДРЕСА_1 проведено обшук  та вилучено ювелірні вироби перераховані в
позовній заяві, що підтверджується протоколом обшуку від 07.12.2006 року /
а.с.21/. Судом встановлено, що дата проведення обшуку вказана  в протоколі - 07.12.2006 року помилкова,
оскільки згідно  протоколу огляду
предметів, майно вилучене під час обшуку у ОСОБА_3. оглянуте слідчим вже
09.02.2006 року / а. 6,7 кр.справи № 1-4/2007
т.2/, а постановою  слідчого від
25 квітня 2006 року на вказане майно накладено арешт // а. 119 кр.справи №
1-4/2007 т.5/.

Згідно вироку Звенигородського районного суду  від 30.05.2007 року ОСОБА_3. засуджено за
вчинення злочинів  передбачених ст.ст.
142 ч.3 КК  УРСР, 185 ч.3, 185 ч.5 , 15
ч.2, 185 ч.5, 187 ч.4, 257, 263 ч.1 КК України до 11  років
позбавлення волі  з конфіскацією Ѕ
частини  майна, яке є його власністю,
стягнуто з нього  солідарно з іншими
засудженими в рахунок відшкодування майнової,
моральної шкоди , судових витрат
118378,48 гривень. З метою виконання вироку  в частині конфіскації  майна
та забезпечення виконання
цивільних позовів арешт з майна
вилученого під час обшуку у ОСОБА_3.
не знято /а.с.5 - 20/.

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов  підлягає частковому задоволенню з таких
підстав:

Згідно
ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана  довести ті обставини
на які вона посилається  як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування не може грунтуватися на припущеннях..

Суд вважає, що надані позивачкою
докази не є належними і допустимими.
Вона не надала доказів того, що вилучене під час обшуку майно є її
приватною власністю, що частину цих виробів їй подарувала мама, частину вона одержала
у спадщину, придбала  до шлюбу, частина
належала їх дітям.  Надані
позивачкою  фотографії, цінники  не підтверджують того факту, що саме ті
ювелірні вироби, які зображені на фотографіях були вилучені  під час обшуку, а  надані цінники належать позивачці, а не її
друзям, рідним, чи іншим особам, вони не містять інформації про  дату придбання товару, ім'я покупця та іншої
інформації.

Суд вважає, що не  є належними доказами покази свідків ОСОБА_15.
ОСОБА_17.,  ОСОБА_18., які підтвердили
лише факти наявності у позивачки, її матері і дітей ювелірних виробів, проте
вони не  могли посвідчити що саме ці речі
були вилучені під  час обшуку, так як
жоден із свідків не був присутнім під час проведення обшуку, не бачив, які
саме  предмети вилучалися. Всі
допитані  в судовому  засіданні свідки підтвердили лише  факт, проведення обшуку. Оцінюючи покази
свідків ОСОБА_15.,  ОСОБА_17.,
ОСОБА_18.  суд також  враховує, що вони є родичами і близькими
знайомими позивачки.

Доказами одержання майна у
спадщину є свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом, якого у
позивачки немає.

Під час судового розгляду справи
встановлено, що вилучені  під час обшуку
ювелірні вироби  придбані  до набрання чинності  СК України, тобто до  01.01.2004 року. Оскільки норми матеріального
права регулюють ті правовідносини, які виникли після  набрання ними чинності тому при вирішенні
даного спору слід керуватися не нормами
СК України, а КпШС України.

Під час розгляду кримінальної справи відносно
ОСОБА_3. не було встановлено, що перераховані
в позовній заяві ювелірні вироби
набуті злочинним шляхом.

Враховуючи те, що ОСОБА_16. і
ОСОБА_3. з 23.07.1988 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, обшук
проводився в їх житлі, вилучене під час обшуку, перераховане в позовній заяві
майно слід визнати на підставі ст 22, КпШС УРСР спільною сумісною
власністю  подружжя  ОСОБА_1. і ОСОБА_3 . Згідно ст. 24 КпШС
України цінності  і предмети розкоші  придбані під час шлюбу  за рахунок спільних коштів подружжя є їх
спільною сумісною власністю. Згідно ст. 28 КпШС України частки подружжя у  спільній сумісній власності є рівними.

Ст.ч.1  31 КпШС України встановлено, що за
зобов'язаннями  одного із подружжя  стягнення
може бути звернуто лише на роздільне
майно і на частку в спільній сумісній
власності  подружжя, яка б
належала йому  при розділі цього майна.

Враховуючи
наведене за ОСОБА_1. слід визнати право власності на Ѕ частину  майна
перерахованого у позовній заяві, яке вилучене 07.02.2006 року  під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_1
, виділити їй в натурі : перстень жіночий з каменем червоного кольору  вартістю 250 гривень, дві сережки з вставками
білого металу  та білими каменями
вартістю 180 гривень, ланцюжок плетений довжиною 50 см. вартістю 200 гривень,
кулон  з образом божої матері  вартістю 180 гривень, хрестик з розп'яттям
вартістю 80 гривень, хрестик ажурний вартістю 90 гривень, браслет жіночий
вартістю   80 гривень, дві сережки з
каменями червоного кольору вартістю 180 гривень, перстень жіночий з каменями
світло - фіолетового кольору  вартістю
100 гривень, а всього на суму 1340 гривень, звільнити це майно з під арешту.

На підставі ст. 22-24,31 КпШС України, ст. 59 Закону  України « Про виконавче провадження» від
21.04.1999 року  керуючись ст.10,11, 60,
79, 81,88,  208,209,  212 - 215, ЦПК України, суд, -

в и р і
ш и в :

в и р і
ш и в :

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності  та виділити їй в натурі:  перстень жіночий з каменем червоного
кольору  вартістю 250 гривень, дві сережки
з вставками білого металу  та білими каменями
вартістю 180 гривень, ланцюжок плетений довжиною 50 см. вартістю 200 гривень,
кулон  з образом божої матері  вартістю 180 гривень, хрестик з розп'яттям
вартістю 80 гривень, хрестик ажурний вартістю 90 гривень, браслет жіночий
вартістю  вартістю 80 гривень, дві
сережки з каменями червоного кольору вартістю 180 гривень, перстень жіночий з
каменями світло - фіолетового кольору
вартістю 100 гривень, а всього на суму 1340 гривень, звільнити це майно
з під арешту.

Копію рішення протягом п'яти днів з дня його
проголошення  направити ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку  подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом  десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду  може бути подана протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява
про апеляційне оскарження  та
апеляційна скарга  подаються  апеляційному
суду  Черкаської  області
через Звенигородський районний суд.

Суддя