Справа № 2-53/08
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м    У к р а ї н и

16 вересня 2008 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд м.
Чернігова у складі:

головуючого
- судді Карапута Л.В.,

при
секретарі - Пшеничній І.О.,

з
участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Першої
Чернігівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним заповіту та
свідоцтва про право на спадщину,

встановив:

24 січня 2007 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання
недійсним заповіту посвідченого секретарем виконкому Голубицької сільської ради
Ріпкинського району Чернігівської області за № 47 від 06.06.2006 року та
визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Першою
Чернігівською державною нотаріальною конторою 11.12.2006 року ОСОБА_2
недійсним.

В обґрунтування позову зазначив, що
ОСОБА_3 за час життя був складений заповіт на користь ОСОБА_2 посвідчений
секретарем Виконкому Голубицької сільради Ріпкинського району в момент коли
ОСОБА_3 не розуміла значення своїх дій, не могла керувати ними, тому просив
такий заповіт визнати недійсним.

Судом до участі в справі в якості
співвідповідачів залучено ОСОБА_4, ОСОБА_5.

У судовому засіданні позивач та його
представники просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідач
та його представник просили відмовити в позові.

Співвідповідач ОСОБА_4 просила
відмовити в позові.

Представник третьої особи - Голубицької
сільради Ріпкинського району просив відмовити в позові, оскільки посвідчення
заповіту було вчинено відповідно до Закону.

Перша Чернігівська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_5  в судове засідання не
з»явилися, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалися у встановленому
законом порядку.

Заслухавши пояснення та дослідивши
матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві
власності належала квартира АДРЕСА_1.

20.10.2005 року ОСОБА_3 було складено
заповіт (а.с. 58) щодо розпорядження своїм майном після смерті на користь
ОСОБА_6.

06.06.2006 року ОСОБА_3 було складено
заповіт (а.с. 55) щодо розпорядження своїм майном після смерті на користь
ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 померла.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом (а.с. 59) відповідач став власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування квартири
(а.с. 32) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняли в дар і стали співвласниками спірної
квартири.

Згідно комплексної посмертної судової
психолого-психіатричної експертизи (а.с. 173-181) встановлено, що у ОСОБА_3
станом на 06.06.2006 року мав місце важкий психічний розлад, який позбавляв її
здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

При цьому, договір дарування (а.с. 32) предметом якого є відчуження
відповідачем квартири співвідповідачами з боку ОСОБА_6 не оспорюється, що
свідчить про погодження позивача з перебуванням спірної квартири у власності
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і вказує на відсутність підстав для задоволення позову
ОСОБА_6 в частині визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на
спадщину.

Разом з тим, як випливає із п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України
№ 11 від 29.12.1976 року „Про судове рішення”, при ухваленні рішення судом в
порядку захисту порушених або оспорюваних прав позивача, суд зобов'язаний
вказати яким саме передбаченим Законом способом підлягає захисту порушене право
позивача та обґрунтувати правові наслідки, які створює дане рішення.

Оскільки, договір дарування спірної квартири не оскаржувався позивачем,
тому недійсність заповіту та свідоцтва не створить для позивача правових
наслідків відносно користування або розпорядження спірною квартирою, про намір
щодо якого позивач посилався в судовому засіданні, зокрема, відносно проживання
його або відповідача в спірній квартирі.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог про визнання заповіту, свідоцтва
про право на спадщину недійсними, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208-209,
292, 294 ЦПК України, ст.ст. 225, 1257, 717, 718 ЦК України, суд

в и
р і ш и в:

в задоволенні позову
ОСОБА_1  відмовити.

Рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Заява про апеляційне
оскарження рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 10 днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: