Справа 2-1256/2008
2008 року                    Ковельський
міьскрайонний суд Волинської області
судді Агєєвої Є.О.,
представника позивача - Горблюбка Р.В.,
представника третьої особи без самістійних вимог на
стороні позивача - Дзивульської Л.В.
відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2.,
представника органу опіки і піклування м. Ковеля -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Ковелі цивільну справу за позовом виконавчого комітету Ковельської міської
ради до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили
право на користування житловим приміщенням,
третя особа на стороні позивача , що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Ремонтне житлово-комунальне підприємство №2 міста Ковеля ,-
Позивач - виконавчий комітет
Ковельської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4про визнання такими, що втратили право на користування житловим
приміщенням - кімнатами №217-218 житловою площею 27,9 кв.м. в гуртожитку по АДРЕСА_1                        В обгрунтування
позовних вимог покликається на ті обставини, що на підставі рішення Ковельської
міської ради від 26.10.2001 року №26/30 «Про згоду на передачу гуртожитків ВАТ
«Ковельсільмаш» в комунальну власність», гуртожиток по АДРЕСА_1був переданий на
баланс РЖКП №2 м. Ковеля і на теперешній час є міською комунальною власністю.
Відповідно виконавчий комітет Ковельської міської ради здійснює управління
зазначеним житловим фондом.  На підставі
ордера , виданого ВАТ «Ковельсільмаш»
відповідачі були вселені в зазначене житлове приміщення .17 лютого 2005
року ОСОБА_4після попередження про виселення з гуртожитку було написано заяву
про зобов»язання проживати у зазначеному приміщенні .
результаті перевірок, щодо дотримання правил проживання у гуртожитку  по АДРЕСА_1, проведених комісією встановлено,
що відповідачі у гуртожитку не проживають , що зафіксовано актами від
31.08.2007 р.,19.10.2007 р.,04.04.2008 року . Оскільки відповідачі в гуртожитку
не проживають , але кімнати не звільнили це становить перешкоду для надання
даних житлових приміщеннь іншим громадянам, які потребують поліпшення житлових
умов, Оскільки відповідачі понад шість місяців у  житловому приміщенні без поважних причин не
проживають вони відповідно до ст.71 ЖК України втратили своє право на зазначене
житло . Прохає суд постановити рішення, яким визнати відповідачів такими, що
втратили право на проживання у зазначеному житловому приміщенні.
В судовому засіданні представник позивача Горблюк Роман
Васильович позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві і прохає його
задовільнити. Прохає суд постановити рішення, яким визнати відповідачів у
справі такими, що втратили право  на
користування житловим приміщенням, а саме кімнатами № 217-218 в гуртожитку по
АДРЕСА_1. Обгрунтовуючи позовні вимоги покликається на ті обставини, що   відповідачі протягом тривалого часу в
гуртожитку не проживають , деякий час там мешкали квартиранти . Проведеними перевірками
встановлено , що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4в гуртожитку тривалий час
не проживають . Оскільки відповідно до вимог ст. 71, 72 Житлового Кодексу
України житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його
сім*ї  зберігається за ними лише протягом
шести місяців а визнання особи такою, що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки
провадиться в судовому порядку, прохає задовільнити позов.
Представник третьої особи без самостійних вимог на
стороні позивача Дзивульська Лідія Вікторівна в судовому засіданні позов
підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві і прохає його задовільнити.
позовних вимог позивача не визнав , спростовуючи їх наступними доводами . Його
сім»я прибула на постійне місце проживання в 1988 року після землетрусу в
Вірменії . Працював на ВАТ «Ковельсільмаш» яким його сім»ї було надано для
постійного проживання зазначене приміщення в гуртожитку . На даний час він
дійсно часто виїжджає за межі України  ,
так як направлений церквою тимчасово для виконання релігійної місії , але
постійно повертається до міста і проживає в гуртожитку . Зазначене приміщення
утримується в належному стані , проведено дуже хороший ремонт , заборгованості
по комунальних платежах його сім»я не має . Дружина - ОСОБА_3 на даний час за
станом здоров»я перебуває за межами України , остання напередодні Нового року
була в місті та проживала у зазначеному приміщенні , він також менш ніж шість
місяців назад приїжджав та проживав у гуртожитку . Дочка ОСОБА_2 деякий час
перебувала в Вірменії , але в квітні прибула до Ковеля , на даний час вона  працевлаштована , Син ОСОБА_1 народився в
Україні сім»я вирішила , щоб він отримав освіту в Вірменії , тому протягом останнього
року син навчався там , але навесні приїхав до Ковеля і надалі буде навчатися
тут , так як не зміг добре оволодіти вірменською мовою і мав проблеми у школі .
Вважає , що він та його сім»я не втратили право на спірне житло як на це вказує
позивач , він та дружина менш , ніж шість місяців назад проживали в зазначеному
житлі , а діти які навесні повернулися до Ковеля щн до звернення позивача з
відповідним позовом на момент останньої перевірки комісії позивача проживали в
гуртожитку , але відповідний акт з незрозумілих причин позивачем не долучено до
позовної заяви . Просить суд відмовити у задоволенні заявленого позову .
Відповідачка ОСОБА_2 заявленого позову не визнала та
пояснила суду , що вона дійсно на деякий час виїжджала до родичів в Вірменію ,
але повернулася на початку квітня 2008 року . Приблизно 10 травня 2008 року
коли приходила комісія вона та її братОСОБА_4 проживали в гуртожитку ,
зазначену обставину може ствердити представник третьої особи Дзивульська Л.В. ,
яка була у складі комісії . На даний час постійно працевлаштована в місті
Ковелі і нікуди виїжджати наміру не має . Вважає , що позивач безпідставно
звернувся до суду щодо визнання за нею втраченим права на житло , оскільки
відсутність її у постійному місці проживання була тимчасовою і до звернення
позивача з відповідним позовом до суду вона проживала в гуртожитку . Прохає у
Представник органу опіки і піклування Вакулюк Валентина
Павлівна , не змогла висловити свою позицію як представник органу опіки і
піклування для захисту інтересів неповнолітнього ОСОБА_4, заявивши суду , що
неповнолітні діти мають проживати разом із батьками .
Заслухавши пояснення сторін, показання свідків,
дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов
безпідставний і задоволенню не підлягає.
Згідно довідки житлового органу РЖКП №2 міста Ковеля  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з 1993 року ,
ОСОБА_4 з 1994 року проживають постійно в кімтантах № 217-218 площею 27,9 кв.м.
Відповідно до вимог ст. 71, 72 Житлового Кодексу України
житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його
сім*ї  зберігається за ними лише протягом
шести місяців, а визнання особи такою, що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки
провадиться в судовому порядку.
позовних вимог позивач зазначає ту обставину, що відповідачі у справі ніколи не
користувались житловим приміщенням - кімнатами №217-218 у гуртожитку
поАДРЕСА_1понад шість місяців без поважних причин .       Як на доказ  зазначених обставин позивач покликається на
акти перевірки від 31.08.2007 р.,19.10.2007 р.,04.04.2008 р.. Разом з тим як
вбачається з акту перевірки від 19 жовтня 2007 року ОСОБА_3 ознайомлена з
зазначеним актом , що підтверджує доводи відповідачів про те , що ОСОБА_3
восени 2007 року проживала в гуртожитку .
Факт проживання відповідачів  у справі по АДРЕСА_1/217-218 в м. Ковелі
ствердили суду свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які показали , що відповідач ОСОБА_1
та відповідачка ОСОБА_3 наприкінці осені та на початку зими проживали в
В заперечення позовних вимог позивача про те , що його
сім»я тривалий час не проживає у гуртожитку відповідачем ОСОБА_1 представлено
суду договір від 18 грудня 2006 року про надання житлової площі у гуртожитку
.  Відповідачем представлено суду довідки
комунальних служб про відсутність заборгованості по комунальних платежах та
квитанції про  регулярну сплату
відповідних платежів . Наведені обставини свідчать про те , що відповідачі
належним чином виконують свої обов»язки як наймачі житлового приміщення .
В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 пояснила , що
приблизно 10 травня 2008 року на момент перевірки комісії в складі якої була
представник третьої особи Дзивульська Л.В. вона та її неповнолітній брат були
присутні  , зазначену обставину визнала
Дзивульська Л.В.. Відсутність акту який складався перевіркою в позовних
матеріалах суд розцінює як намагання позивача представити суду необ»єктивні
докази підставності заявленого позову .
Суд критично оцінює показання допитаних в судовому
засіданні свідків  ОСОБА_7, ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 ,    зазначені свідки в судовому
засіданні  показали суду , що відповідачі
не проживають в гуртожитку , однак визнали , що
бачили відповідачів  ОСОБА_1 та
ОСОБА_3  в гуртожитку восени 2007 р.  - на початку зими 2008 року .
Суд вважає , що позивачем не доведено факт непроживання
відповідачів в гуртожитку без поважних причин понад шість місяців та втрати
ними інтересу до зазначеного житла . Відповідачами спростовано доводи позивача
щодо їх непроживання у гуртожитку без поважних причин понад шість місяців ,
останні довели , що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3  менш ніж шість місяців назад проживали у
гуртожитку , а відповідачка ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_4до звернення
позивача з відповідним позовом до суду 26 травня 2008 року проживали у
Така позиція позивача , виконкому Ковельської міської
ради, вказує на те, що останнім
допускається недодержання основних засад , визначених Конвенцією про
захист прав людини і основоположних свобод , зокрема вимог ст.8 Конвенції ,
згідно з якою кожен має право на повагу
до свого приватного і сімейного життя , до свого житла та кореспонденції
Крім того відповідно до вимог ст.ст.47 , 48 Конституції
України кожен має право на житло. Держава створює умови , за яких кожен
громадянин матиме змогу побудувати  житло
, придбати його у власність або взяти в оренду . Громадянам , які потребують
соціального захисту , житло надається державою та органами місцевого
самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону .
Ніхто не може бути примусово позбавлений житла не інакше як на підставі закону
за рішенням суду, і кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї , що включає достатнє харчування , одяг , житло .
Судом встановлено , що відповідачі у справі являються
громадянами України , іншим житлом , окрім житлового приміщення -  кімнати № 217-218 гуртожитку по вАДРЕСА_1 ,
не забезпечені , тому позбавлення їх зазначеного житла є не лише порушенням вимог
Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушенням
конституційних прав останніх .
наведеного суд вважає , що у позові слід відмовити.
На підставі ст. 15,30, 61,62, 85, 212, 213,  215,  ,
218 ЦПК України, керуючись  ст. 71,72,107
Житлового Кодексу України, суд -
У позові виконавчого комітету Ковельської міської ради до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4про визнання такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням
кімнатами № 217-218 гуртожитку по вАДРЕСА_1 , третя особа на стороні
позивача , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ремонтне
житлово-комунальне підприємство №2 міста Ковеля ,  - відмовити.
Рішення  може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинськоі області через Ковельський міськрайсуд  в наступному порядку: заява про апеляційне
оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення  рішення; апеляційна скарга подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення набирає
законої сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Головуюча
Є.О.АГЕЄВА