Справа №
10 грудня 2008 р. Каланчацького районного суду
в складі головуючого суді Прудкої Л.Г.
при секретарі Шаховій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак цивільну справу за позовом
про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати
особою, що втратила право користування житлом в будинку
, та визнати його особою, яка підлягає зняттю з реєстрації місця проживання без його згоди в органах, які здійснюють таку реєстрацію.
Мотивуючи свої вимоги, позивачка
вказує, що вона являється власником вказаного будинку на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2008 року. Продавці будинку при укладенні договору в нотаріальному порядку запевнили, що в будинку ніхто не прописаний і не проживає, однак у зв»зку з відсутністю домової книги позивачка не могла упевнитися в цьому. У жовтні 2008 року вона звернулася до Каланчацького РВ УМВС України метою здійснити реєстрацію свого місця проживання в купленому будинку, і в ході перевірки паспортним столом було встановлено, що в будинку з 14.02.2006 року прописаний відповідач
Проте відповідач не є наймачем даного житла, не є членом сім»ї позивачки і згоду на його прописку вона давала, так як не була власником будинку у 2006 році. Позивачка не має можливості самостійно зняти
з реєстрації без його згоди. Факт реєстрації місця проживання відповідача в належному позивачці будинку перешкоджає здійсненню нею права власності на будинок щодо відчуження його, а також це є завадою щодо використання та сплати комунальних послуг.
Відповідач в судове засідання не з’явився. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України
Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім’ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановленого строку, проводиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що
являється власником будинку
на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2008 року. Продавці будинку при укладенні договору в нотаріальному порядку запевнили, що в будинку ніхто не прописаний і не проживає, однак в зв»зку з відсутністю домової книги позивачка не могла в цьому упевнитися. У жовтні 2008 року вона звернулася до Каланчацького РВ УМВС України метою здійснити реєстрацію свого місця проживання в купленому будинку і в ході перевірки паспортним столом було встановлено, що в будинку з 14.02.2006 року прописаний відповідач
Відповідач не є наймачем даного житла, не є членом сім»ї позивачки і згоду на його прописку вона давала, так як не була власником будинку у 2006 році. Позивачка не має можливості самостійно зняти
з реєстрації без його згоди. Крім того про місце перебування відповідача
Судом встановлено, що відповідач
дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації, а знаходиться в м. Москва РФ на заробітках. За час проживання позивачки в будинку відповідач
не з»являвся та не повідомляв про своє місцеперебування.
Згідно п. 2 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім’ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи, у тому числі за кордоном.
Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації більше як шість місяців, відомостей про поважність причини відсутності та про себе не надавав, тому на підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 213, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд
особою, що втратила право користування житлом в будинку
, та визнати його особою, яка підлягає зняттю з реєстрації місця проживання без його згоди в органах, які здійснюють таку реєстрацію.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: