справа  №2-2209/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

31 липня 2008 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді                  Макаренко Г.В.,

при секретарі -                           Дубчак К.С.

розглянувши  у попередньому судовому засіданні в залі суду
в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання шлюбу -,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, просить
розірвати  зареєстрований між ними шлюб,
посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось. Крім того,
позивач вказує, що починаючи з 2000 року між позивачем та відповідачем виникли
неприязні стосунки, відповідачка не приділяла належної уваги позивачу, вони
втратили почуття кохання і поваги один до одного, подружні відносини між ними
фактично припинені. /а.с.2/

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини, зазначивши, що
примирення та збереження сім'ї неможливе, проти ухвалення судового рішення в
попередньому судовому засіданні не заперечував.

Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти розірвання
шлюбу  в попередньому судовому засіданні
не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши,
що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод
чи інтересів інших осіб, вважає можливим ухвалити у попередньому судовому
засіданні судове рішення про задоволення позовних вимог у порядку,
встановленому ст.174 ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи, сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 12
квітня 1983 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану
Управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 766. Від шлюбу мають
малолітню дитину - сина ОСОБА_3, 1996 року народження /а.с.3,4/.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України,
суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння та почуття
любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між
сторонами неможливе і суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам дитини.

Виходячи з вище зазначеного, суд вважає, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
слід розірвати.

Крім того, враховуючи те, що позивач та відповідач є інвалідами І групи, на
підставі п.18 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне
мито», вони звільняються від сплати державного мита на користь держави при реєстрації
розірвання шлюбу в органах РАЦС.

На
підставі викладеного, керуючись п.18 ч. 1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про державне мито», ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,
ст.ст.3, 130, 174, 208-210, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 12 квітня 1983 року Міським відділом реєстрації актів
громадянського стану Управління юстиції Вінницької області, актовий запис №
766, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зазначеною у свідоцтві про одруження як ОСОБА_4,
-  розірвати.

Звільнити ОСОБА_1, інваліда І групи, та ОСОБА_2, інваліда І групи, від
сплати на користь держави державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в
органах РАЦС.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подається
Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя: