Справа № 22ц-1888/2008
Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - Коренькова З.Д.
У Х В А Л А

Іменем
України

01 грудня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого:

Коренькової З.Д.,

суддів:

Лакізи Г.П.,

Шевченка В.М.

при секретарі:

Марченко О.О.

з
участю            Позивача ОСОБА_2,
представника позивачів ОСОБА_6,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ріпкинського районного суду від 29 серпня
2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
-

в с т а н о в и в:

На заочне рішення Ріпкинського
районного суду від 29 серпня 2008 року, яким відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2 подана апеляційна скарга позивачем ОСОБА_2, в якій апелянт
просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення вимог позивачів.

Апеляційні доводи зводяться до того,
що судом при розгляді справи були порушені норми процесуального права через те,
що в якості третьої особи на боці позивачів не був залучений до участі у справі
виконком Любецької селищної ради, адже спірне житлове приміщення знаходиться у
комунальній власності. Також, вказівка суду на те, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 є
неналежними позивачами по справі, суперечить ст. 72 ЖК України, оскільки,
зазначена стаття вказує на те, що питання про визнання осіб такими, що втратили
право на користування жилим приміщенням віднесено на розгляд суду, і в ній не
йде мова про надання права конкретним особам подавати позов до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову,  виходив з того, що
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не є належними позивачами у справі та не можуть заявляти
вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим
приміщенням, оскільки вони є особами, які користуються житловим приміщенням
тимчасово і не мають самостійного права на нього.

Вислухавши суддю - доповідача,
учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до правил ст. 71
Житлового кодексу України за тимчасової відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо ці
особи були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк може бути
продовжений наймодавцем, а в разі спору - судом.

Так, виходячи із діючого Цивільного
процесуального законодавства України, до суду мають право звертатися особи за
захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів, також
особи та органи, яким надано право захищати права та свободи інших осіб, або
державні чи суспільні інтереси. Виходячи із положень ст.ст. 71, 72, 73 ЖК
України право на звернення з вимогою про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим приміщенням мають особи, які є наймодавцями цього
житлового приміщення, наприклад, житлово - експлуатаційні контори, а також
особи, які мають право постійного користування, отримувачі броні та інші особи,
які не є особами, що тимчасово користуються житловим приміщенням.

Судом встановлено, що за період з
1970 року по 1985 рік відповідачі проживали та були прописані в квартирі
АДРЕСА_1 в смт. Любеч Ріпкинського району на підставі виданого ним ордеру. У
1985 році вони були виписані із квартири в зв'язку з виїздом до м. Усть -
Камчатський Російської Федерації та на час своєї відсутності  дозволили в квартирі проживання сім'ї ОСОБА_7,
тобто на підставі згоди наймачів позивачі набули право на тимчасове
користування квартирою та згодом вони прописалися в квартирі.

Отже, виходячи із обставин справи, та
з урахуванням ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як
особи, які є тимчасовими мешканцями спірного житла, не можуть заявляти вимоги
про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Їх статус є таким, що вони не мають самостійного права на це житлове
приміщення, так як воно їм в установленому законом порядку не виділялося, ордер
на квартиру не видавався, а в зв'язку з цим не можуть бути належними позивачами
по даній справі.

З викладеного виходить, що суд першої
інстанції обгрунтовано відмовив ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у задоволенні їх позовних
вимог.

Що стосується доводів апеляційної
скарги, то вони не сприймаються до уваги та не можуть слугувати підставою для
скасування законно постановленого рішення.

Апелянт посилається на те, що не
дивлячись на відмову виконкому Любецької селищної ради від участі в розгляді
справи в якості третьої особи, суд
повинен був залучити її до участі, адже спірне житлове приміщення
знаходиться в комунальній власності, а згідно з Законом України „Про місцеве
самоврядування в Україні” до відання виконавчих органів належить управління
майном, що знаходиться в комунальній власності.

Так, Любецька селищна рада дійсно
могла брати участь в розгляді справі в якості третьої особи, адже житловий
будинок № 11 перебуває у комунальній власності територіальної громади. Але, як
вбачається із матеріалів справи, вона відмовилась від участі в розгляді справи,
і це не суперечить нормам ЦПК. Дане питання судом було вирішено належним чином
відповідно до правил ст. 36 ЦПК України.

Доводи скарги щодо невірного висновку
суду про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не є належними позивачами у справі і не мають
права заявляти вимоги про визнання осіб такими, що втратили право на
користування житлом, також до уваги апеляційним судом не сприймаються, оскільки
як було зазначено вище вони не мають самостійного права на житлове приміщення і
являються лише тимчасовими мешканцями квартири. Не є підставою для скасування
рішення суду і та обставина, що суд помістив в газеті оголошення про дату та
час розгляду справи і що в судове засідання запрошуються відповідачі по справ
та при цьому зазначив номер справи 2-413 замість 2-333. Дійсна ця помилка має
місце проте на думку апеляційного суду ніяким чином не впливає на законність
ухваленого судом рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає,
що заочне рішення Ріпкинського районного суду підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга -  без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303,
307, 308, 313 - 315, 317, 319, 325 ЦПК України,
апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Заочне рішення Ріпкинського районного
суду від 29 серпня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку  на протязі двох місяців з дня набрання нею законної.

Головуючий:

Судді: