Справа
№2-2148/08 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2008 р.

Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим в складі:

судді -                      Білюнаса В.Ю.

при  секретарі -       Іваненкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом Вищого навчального закладу «Ялтинський університет
менеджменту» до ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3за участю третій особи: Відділу
громадянства імміграції та реєстрації физичних осіб Ялтинського міського
управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в АРК про
визнання договору найму припиненим, усунення перешкод в користуванні квартирою
шляхом виселення, за позовом  ОСОБА_1 до
Вищого учбового закладу «Ялтинський університет менеджменту», за участю третіх
осіб: ОСОБА_4, БТІ м. Ялти,  про
спонукання до вчинення договірних зобов'язань по відчуженню об'єкту нерухомого
майна і відшкодуванню моральної  шкоди,

В С Т А Н О В И
В:

Позивачка
ОСОБА_1. звернулася з позовом до Вищого учбового закладу «Ялтинський
університет менеджменту»  третій особі
ОСОБА_4 про спонукання до вчинення договірних зобов'язань по відчуженню об'єкту
нерухомого майна і відшкодуванню моральної
шкоди. Уточнивши позовні вимоги позивачка, обґрунтовує їх тим, що вона
працювала в Ялтинському університеті менеджменту по контрактам від 28.08.2001
р. строком дії з 1.09.2001 р. по 31.08.2008 р.; від 30.08.2002 р. строком дії з
1.09.2002 р. по 31.08.2003 р.; від 07.07.2003 р. строком дії з 1.09.2003 р. по
31.08.2004 р. і від 1.07.2004 р. строком дії з 1.09.2004 р. по 31.08.2009 р.,
внаслідок чого в силу ст. 11 ЦК України між сторонами контракту виникли
цивільні правовідносини. Вказує, згідно з умовами контракту роботодавець
зобов'язався надати квартиру їй та її сім'ї за АДРЕСА_1 для проживання з
правом переходу права власності на протязі 5 років при умові успішної
акредитації Університету на 4-й рівень по спеціальності «Фінанси». Вважає, що
доцільною формою відчуження в даному випадку слід вважати дарування. Вказує, що
в якості гарантії виконання Університетом своїх зобов'язань відносно переходу у
її власність квартири між ними був заключний безстроковий договір найму жилого
приміщення від 19.07.2002 р., а також ій і її сім'ї була надана прописка у
вказаній квартирі. Вважає, що виконала свої зобов'язання по акредитації
Університету на 4-й рівень по спеціальності «Фінанси» в 2003 р. і в 2006 р.
звернулася до ректора Університету ОСОБА_4 з проханням переоформити на її ім'я
документи на квартиру, на що отримала відмову. 5.07.2007 р. звільнилася з
Університету і перейшла на роботу в інший ВУЗ. Вважає, що поведінка відповідача
- Ялтинського університету менеджменту негативно відбивається на стані її
здоров'я, стані здоров'я членів її сім'ї, на її діловій репутації, принижує її
честь та гідність. Просить суд визнати виконання нею контрактів від 28.08.01
р., 30.08.02 р., 07.07.03 р., 01.07.04 р. належним, а відмову Ялтинського університету
менеджменту від укладення угоди по відчуженню квартири протиправним. Просить
визнати норму 3.11 кожного контракту (з правом приватизації) недійсною
(помилково застосованою) і застосувати в контрактах 28.08.01 р., 30.08.02 р.,
07.07.03 р., 01.07.04 р. норму про безоплатне відчуження квартири на користь
ОСОБА_1. у формі договору дарування. Просить визнати укладеним договір
дарування квартири, розташованої заАДРЕСА_1 між нею та Ялтинським університетом
менеджменту згідно з додатком і зобов'язати БТІ м. Ялти зареєструвати договір
дарування. Також просить стягнути з Ялтинського університету менеджменту
моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

ВУЗ
«Ятинский університет менеджменту» звернувся з позовом до ОСОБА_1.,ОСОБА_2,
ОСОБА_3., третій особі: відділенню громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб ЯМУ ГУ МВД України в Криму про визнання договору найму припиненим
і усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, в якому вказує,
що ОСОБА_1. була прийнята на роботу в університет на посаду завідуючої кафедрою
фінансів і банківської справи відповідно з умовами трудового контракту від
28.08.2001 р. Їй була надана для проживання квартира заАДРЕСА_1, яка належить
на праві власності університету. В названій квартирі ОСОБА_1. була
зареєстрована на підставі договору про найом жилого приміщення від 19.07.2002
р. Між університетом і ОСОБА_1 1.07.2004 р. був укладений наступний трудовий
контракт строком до 31.08.2009 р., який був достроково розірваний наказом
№202-к від 5.07.2007 р., відповідно до ст. 38 КЗпП України за ініціативою
ОСОБА_1., на підставі її заяви про звільнення за власним бажанням від
27.06.2007 р. Вказує, що квартира була наданаОСОБА_1. лише для проживання на
час існування трудових стосунків. При цьому дозволу на поселення в цій квартирі
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3. університет не надавав. Проте ОСОБА_1. після
припинення трудових стосунків відмовилася звільнити  квартиру і поселила в ній без згоди
університету свого синаОСОБА_2, його дружину ОСОБА_3 та свого внука.
Відповідачі плату по договору найму не здійснюють, змінили двері в квартиру і
чинять університету перешкоди в користуванні і розпорядженні належним йому на
праві власності майном. Просить визнати договір про найом жилого приміщення від
19.07.2002 р. припиненим і усунути перешкоди в користуванні квартирою
заАДРЕСА_1 шляхом виселення з неї відповідачів ОСОБА_1.,ОСОБА_2 та  ОСОБА_3., зобов'язати  відділення громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб ЯМУ ГУ МВД України в Криму зняти з реєстрації ОСОБА_1
за АДРЕСА_1

Відповідач:
Комунальне підприємство «Ялтинське бюро технічної інвентаризації» свого
представника в судове засідання не направило, про дату, час та місце судового
розгляду повідомлене належним чином.

Третя
особа:  Відділення громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб ЯМУ ГУ МВС України в Криму свого
представника в судове засідання не направило, про дату, час та місце судового
розгляду повідомлене належним чином.

Заслухавши
осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні
докази, суд дійшов до висновку, що позов ВУЗ «Ялтинський університет
менеджменту» про визнання договору найму припиненим і усунення перешкод в
користуванні квартирою шляхом виселення підлягає задоволенню, а позов ОСОБА_1.
про спонукання до вчинення договірних зобов'язань по відчуженню об'єкту
нерухомого майна і відшкодуванню моральної
шкоди задоволенню не підлягає.

Вирішуючи
спір, суд виходив з наступного.

Відповідно
до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд здійснює цивільне судочинство на засадах змагальності
сторін, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів осіб, які беруть участь у справі.

Судом
встановлено, що ВУЗ «Ялтинський університет менеджменту» належить на праві
власності квартира заАДРЕСА_1 на підставі договору про спільне будівництво від
25.08.1994 р., протоколу №3 зборів засновників, акту передачі від 5.06.1996 р.,
реєстраційного посвідчення від. 26.06.1996 р.(л.с.8-13).

Між
сторонами ВУЗ «Ялтинський університет менеджменту» та ОСОБА_1 укладалися
строкові трудові контракти від 28.08.2001 р. строком дії з 1.09.2001 р. по
31.08.2008 р.; від 30.08.2002 р. строком дії з 1.09.2002 р. по 31.08.2003 р.;
від 07.07.2003 р. строком дії з 1.09.2003 р. по 31.08.2004 р. і від 1.07.2004 р.
строком дії з 1.09.2004 р. по 31.08.2009 р., за якими вона працювала в
університеті на посаді завідуючої кафедрою фінансів і банківської справи.
Пунктом 3.12. контракту від 1.07.2004 р. передбачено зобов'язання університету
надатиОСОБА_1. для проживання 3-х кімнатну квартиру з правом приватизації на
протязі 5 років роботи при умові успішного ліцензування і акредитації
спеціальності «Фінанси» на 4 рівень. (а.с.15,42-44,70).

Крім
того, між сторонами був укладений договір про найом (піднайом) жилого приміщення
від 19.07.2002 р. На підставі вказаного договору про найом ОСОБА_1. була
зареєстрована в квартирі за АДРЕСА_1. (а.с.16)

Суд
не може прийти до висновку про те що ОСОБА_1 виконані у повному обсязі вимоги
контракту від 01.07.04 р., тому що ОСОБА_1. по власному бажанню звільнилась з
університету до закінчення існуючого між сторонами строку укладеного контракту.
27.06.2007 р. ОСОБА_1. подала заяву про звільнення за власним бажанням і була
звільнена з посади завідуючої кафедрою «Фінанси» з 5.07.2007 р. в зв'язку з
достроковим розірвання контракту по ініціативі працівника відповідно до ст. 38
КЗпП України згідно з наказом №201-к від 5.07.2007 р., що підтверджується
копією зави від 27.06.07 р.. копією наказу №201-к від 5.07.2007 р., витягом з
трудової книжки (а.с.19-20).

ОСОБА_1.
звернулася до Ялтинського міського суду з позовом про припинення права
власності на квартиру за АДРЕСА_1 за ВУЗ «Ялтинський університет менеджменту» і
визнання за нею права власності на цю квартиру (цивільна справа №2-2329/07).
Рішенням Апеляційного суду АР Крим від 2.10.2007 р. їй було відмовлено в позові
з посиланням на те, що контракт між позивачкою і відповідачем не передбачав
припинення права власності університету на квартиру. В главі 25 Цивільного
кодексу України є перелік підстав припинення права власності і такої підставив
законі не значиться. Квартира приватизації не підлягає, оскільки є колективною
власністю (а.с.22-24).

Суд
критично розцінює ствердження позивачки ОСОБА_1. про те, що між нею та
Ялтинським університетом менеджменту виникли цивільно-правові відносини,
оскільки контракти від 28.08.01 р., 30.08.02 р., 07.07.03 р., 01.07.04 р.
являються строковими трудовими договорами і регулюють трудові стосунки.

При
розгляді справи не знайшли підтвердження доводи позивачки про те, що
роботодавець - ВУЗ «Ялтинський університет менеджменту» взяв на себе обов'язок
надати їй та її сім'ї квартиру заАДРЕСА_1 з правом переходу права власності,
оскільки такого положення не міститься в контракті. Згідно до ст. 3.12.
контракту від 1.07.2004 р. університет зобов'язався надати для
проживанняОСОБА_1. без вказівки на сім'ю 3-х кімнатну квартиру без визначення
адреси з правом приватизації на протязі 5 років роботи при умові успішної
акредитації спеціальності «Фінанси» на 4 рівень. Тобто, вказаний контракт
передбачає певні зобов'язання сторін і не передбачає переходу права власності
на квартиру.

Суд
враховує те, що ОСОБА_1. не виконала умови контракту від 1.07.2004 р. і
розірвала його, звільнившись за власним бажанням достроково, не виконавши умови
контракту про роботу на протязі 5 років, не приймаючи участі в акредитації
університету на 4-й рівень в 2008 р., а також те, що нею неналежним чином
виконувались прийняті на себе обов'язки за контрактом щодо навчальної роботи,
що підтверджується  довідкою про фактичне
виконання навчальної навантажування викладача, довідкою про виконання плану
методичних видань, довідкою про виконання графіку роботи, актом відсутності
ОСОБА_1. на робочому місці, випискою з протоколу засідання профкому №10 від
25.06.07 р., листом №2-004 від 25.06.07 р.(а.с.106-112).

Вимога
позивачки про визнання норми 3.11. кожного контракту недійсною (помилково
застосованою) і застосування в контрактах від 28.08.2001 р., 30.08.2002 р.,
7.07.2003 р., 01.07.2004 р. норми про безоплатне відчуження квартири на користь
ОСОБА_1. в формі договору дарування є безпідставною, не ґрунтується за змісті
контрактів і на нормах матеріального права. Пунктом 3.11. контракту від
28.08.2001 р. передбачене право застосування штрафних санкцій. Пунктом 3.11
контракту від 30.08.02 р. передбачено надання для проживання 3-хкімнатної
квартири з правом приватизації протягом 5 років роботи при умові успішного
ліцензування і акредитації спеціальності «Фінанси» на 4 рівень. Пункт 3.11
контракту від 7.07.2003 р., передбачає таку ж умову, як  і контракт від 30.08.02 р. Пунктом 3.11
контракту від 1.07.2004 р. передбачена умова про виплату надбавки за стаж
роботи, що не є предметом спору по даній справі. Крім того, відповідно до ст.
651 ЦК  України зміна чи розірвання договору
допускається лише за згодою сторін, якщо інше не установлено договором чи
законом (а.с.67-70).

Також суд враховує, що умова,
передбачена п. 3.12. контракту від 01.07.2004 р. є нікчемною, так як квартира
АДРЕСА_1 приватизації не підлягає, оскільки не відноситься до державної чи
комунальної власності, а є колективною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 215
ЦК  України недійсною є угода, якщо її
недійсність встановлена законом (нікчемна угода). В цьому випадку визнання
такої угоди недійсною судом не вимагається.

Суд
приймає до уваги, що позивачкою пропущений строк позовної давності,
передбачений ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України щодо вимог за
контрактами від 28.08.01 р., 30.08.02 р. та від 7.07.2003 р.

Вимоги представникаОСОБА_1. про передачу їй
університетом  квартири у власність у
формі договору дарування по нормам передбаченим ст.ст.530,628 ЦК України є
безпідставними, необґрунтованими існуючими між сторонами обставинами. Вимоги
позивачки про визнання укладеним договору дарування квартири за АДРЕСА_1 між
Ялтинським університетом менеджменту і нею в редакції згідно з додатком та про
зобов'язання БТІ м. Ялти зареєструвати договір дарування суд вважає
безпідставними, оскільки такі вимоги зводяться до встановлення нових
цивільно-правових відносин, які не передбачені сторонами при укладенні
контракту. Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є
домовленість двох чи більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи
припинення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК  України цивільні відносини грунтуються на
вільному волевиявленню їх учасників.

Вимога
позивачки щодо стягнення з Ялтинського університету менеджменту моральної шкоди
в розмірі 30 000 гривень також не підлягає задоволенню, так як позивачкою не
надані докази про надання такої шкоди.

Відповідно
до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які по закону повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що договір про найом жилого приміщення - квартири заАДРЕСА_1
від 19.07.2002 р. слід вважати припиненим, оскільки після припинення трудових
стосунків у ОСОБА_1. відсутні підстави для проживання в квартирі, належній ВУЗ
«Ялтинський університет менеджменту» на праві власності.

Університет неодноразово повідомляв
ОСОБА_1 про припинення договору найму і звільнення квартири, що підтверджується
наказом № 202 від 5.07.07 р., актами від 21.06.07 р., 9.07.07 р. постановою про
відмову в порушенні кримінальної справи від 27.12.07 р., письмовими
повідомленнями від 12.12.2007 р., 18.03.2008 р., 6.06.2008, квитанцією та
описом вкладення до цінного листа (а.с.26-29). Суд також враховує, що ні
ОСОБА_1, ні члени ії сім*ї ОСОБА_2. та ОСОБА_1. плату за квартиру по договору
найму не проводили, що підтверджується бухгалтерською довідкою №001/02-194 від
3.04.08 р. і платіжним дорученням (а.с.140)

Відповідно до ст. 387 ЦК  України
власник має право витребувати своє майно від особи, незаконно, без відповідних
правових підстав  заволодівшого ним.

В силу ст. 391 ЦК  України власник має право вимагати усунення
перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Судові
витрати, зокрема судовий збір, суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88  ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 15, 59, 60, 61, 158 ч.1, 179, 209, 212-216 ЦПК України, ст. 215,
256, 257, 387, 391, 651  Цивільного
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В
позові ОСОБА_1 до Вищого учбового закладу «Ялтинський університет
менеджменту»  про спонукання до вчинення
договірних зобов'язань по відчуженню об'єкту нерухомого майна і відшкодуванню
моральної  шкоди -  відмовити.

Позов
Вищого учбового закладу «Ялтинський університет менеджменту» ОСОБА_1,ОСОБА_2,
ОСОБА_3за участю третій особи: Відділу громадянства імміграції та реєстрації
физичних осіб Ялтинського міського управління Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в АРК про визнання договору найму припиненим, усунення
перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення - задовольнити.

Визнати
договір про найму жилого приміщення від 19 липня 2002 р., укладений між Вищим
учбовим закладом «Ялтинський університет менеджменту» та ОСОБА_1 на квартиру за
АДРЕСА_1 припиненим.

Усунути
перешкоди в користуванні квартирою за АДРЕСА_1 шляхом виселення з неї
відповідачів ОСОБА_1,ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Зобов'язати
відділення громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб ЯМУ ГУ МВС
України в Криму зняти з реєстрації ОСОБА_1 за АДРЕСА_1.

Стягнути
з ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ВУЗ «Ялтинський університет менеджменту»
суму витрат з оплати судового збору та інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільної справи 23 грн.50 коп.

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційний суд Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд у порядки и строки встановлені ст.ст. 294, 296 ЦПК
України.

Суддя

Ялтинського міського суду
В.Ю.Білюнас