Справа
№22ц-3336/2007 р.
у 1 інстанції   Пироженко О.В.
Категорія 44                                       Доповідач
у 2 інстанції Коцюрба О.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008
року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду

Київської
області в складі:

Головуючої судді
- Мережко М. В.

Суддів - Коцюрби
О.П.,  Голуб С. А.

При секретарі - Колесник Н.І.

розглянула   у відкритому судовому засіданні у м.  Києві справу за апеляційною скаргою

Великобугаївської
сільської ради Васильківського району,
Київської області на рішення

Васильківського
міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2007 року в справі

за    позовом
ОСОБА_1   до    Великобугаївської   сільської
ради

Васильківського
району,  Київської області про визнання
права на земельну частку (пай).

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін,  перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,  -

встановила:

У
березні 2007 року ОСОБА_13вернулася
до суду з вказаним позовом про визнання права на земельну частку (пай) .

В
позовній заяві зазначила,  що 12 травня
1983 року була прийнята в члени колгоспу „Промінь",  який було реорганізовано у колективне
сільськогосподарське підприємство „Промінь" (надалі - КСП „Промінь").
Після реорганізації колгоспу в КСП „Промінь" позивачка продовжувала у
ньому працювати,  набувши таким чином
членства у цьому КСП.

23
березня 2000 року КСП „Промінь" отримало державний акт на право
колективної власності на землю. Після цього КСП „Промінь" було
реорганізовано у СВК „Промінь". Останнє підприємство ліквідоване без
правонаступника. Восени 2006 року позивачка дізналася,  що всі її сусіди,  які разом із нею працювали у КСП
„Промінь" отримали сертифікати на право на земельну частку (пай).
Проте,  позивачці такий сертифікат не було
видано,  оскільки виявилося,  що її не було внесено до списку-додатку №1 до
державного акта на право колективної власності на землю. Так як підприємств у
даний час немає,  а всі землі перейшли до
сільської ради,  позивачка просила
визнати за нею право на земельну частку (пай) та зобов"язати сільську раду
надати їй земельний пай.

Рішенням
Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2007 року
позов задоволено. Постановлено включити ОСОБА_1 в список осіб,  що
мають право на земельну частку (пай) та зобов"язати Великобугаївську
сільську раду надати позивачці земельну частку (пай) із земель резервного
фонду.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням
нового рішення про відмову в позові з підстав порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню,
а рішення суду - зміні з таких підстав.

Згідно
зі  ст. 2 Указу Президента України
"Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність сільськогосподарським
підприємствам,  і організаціям" від
8 серпня 1995 року члени КСП,  у тому
числі пенсіонери,  які раніше в них працювали,  мають право на земельну частку (пай)
відповідно до списку,  що долучається до
державного акта на право колективної власності на землю.

Пленум Верховного Суду України
у п.24 постанови „Про
практику застосування судами
земельного законодавства при
розгляді цивільних справ"
від 16 квітня 2004 року роз"яснив,
що член колективного сільськогосподарського підприємства,  включений до списку,  що додається до державного акта на право
колективної власності на землю,  набуває
права власності на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта,  і в разі його смерті успадкування права на
земельний пай здійснюється за нормами ЦК,  у тому числі й у випадку,  коли з різних причин ця особа не отримала
сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище
списку особи,  яка була членом сільськогосподарського
підприємства на час передачі у колективну власність землі,  не може позбавити її права на земельну
частку.

При
неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності
через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу
Президента України від 8 серпня 1995 року „ Про порядок паювання земель,  переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із
земель запасу,  створеного місцевою радою
під час передачі землі у колективну власність.

Судом
встановлено,  що 12 травня 1983 року
ОСОБА_1 була
прийнята в члени колгоспу „Промінь",
що стверджується записом у трудовій книжці позивачки (а.с. 5),  який було реорганізовано у колективне
сільськогосподарське підприємство „Промінь" (надалі - КСП „Промінь").
Після реорганізації колгоспу в КСП „Промінь" позивачка продовжувала у
ньому працювати. Оскільки нове підприємство утворилося шляхом реорганізації на
базі колгоспу,  то суд прийшов до
правильного висновку,  що ОСОБА_1 набула членства
у КСП „Промінь",  продовжуючи
працювати у ньому дояркою.

23
березня 2000 року КСП „Промінь" отримало державний акт на право
колективної власності на землю. Тому позивачка,
будучи членом КСП „Промінь" на час видачі державного акта на право
колективної власності на землю відповідно до ч.2 вищенаведеного Указу
Президента України набула права на земельну частку (пай). Після цього КСП
„Промінь" було реорганізовано у СВК „Промінь". Останнє підприємство
19 вересня 2006 року ліквідоване без правонаступника,  що стверджується довідкою державного
реєстратора Васильківської райдержадмшістрації Київської області від 30 жовтня
2007 року. Восени 2006 року позивачка дізналася,  що всі її сусіди,  які разом із нею працювали у КСП
„Промінь" отримали сертифікати на право на земельну частку (пай). Проте
позивачці такий сертифікат не було видано,
оскільки виявилося,  що її не було
внесено до списку-додатку №1 до державного акта на право колективної власності
на землю . Невнесення позивачки до зазначеного списку не позбавляє її права на
земельну частку (пай),  оскільки вона неправомірно
не була внесена до цього списку.

Оцінюючи
зібрані в справі докази відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України,  суд прийшов
до правильного висновку,  що позивачка
набула права на земельну частку (пай) із земель КСП „Промінь".

Враховуючи
відсутність на вказаний період зазначеного КСП та будь-якого його
правонаступника,  оскільки утворене на
базі КСП „Промінь" СВК „Промінь" ліквідоване без правонаступника і
тому позивачка позбавлена можливості за вирішенням спору звернутися до
загальних зборів будь-якого з підприємств,
а також те,  що 1422 га,  які перебували у постійному користуванні КСП
„Промінь" ( в тому числі й 233, 2 га резервного фонду) станом на 1 липня
2007 року переведені до земель запасу Великобугаївської сільської ради,  що стверджується довідкою сільського голови
та землевпорядника від 19 липня 2007 року (а.с. 26),  суд обгрунтовано зобов'язав місцеву
раду,  на території якої знаходилось КСП
„Промінь",  надати позивачці
земельну частку (пай) із земель запасу,
створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Проте
суд неправильно зазначив у резолютивній частині рішення про включення позивачки
до списку осіб,  що мають право на
земельну частку (пай),  оскільки це
питання

повинно бути зазначене у
мотивувальній частині рішення. За змістом чинного законодавства та роз'яснень
Верховного Суду України при розгляді судом спору про визнання права на земельну
частку (пай) суд визнає це право або відмовляє у задоволенні позовних
вимог,  а не постановляє про видачу
сертифіката чи про поновлення у списках. Тому колегія судді вважає необхідним
змінити резолютивну частину рішення суду,
зазначивши в ній про визнання за позивачкою права на земельну частку
(пай). До того ж суд першої інстанції не зазначив у резолютивній частині розмір
земельної частки (паю) позивачки. Згідно довідки,  наданої управлінням земельних ресурсів
Васильківської районної державної адміністрації Київської області 21 листопада
2007 року,  розмір земельної частки (паю)
члена КСП „Промінь" становить 3, 62 умовних кадастрових га.

Тому
апеляційний суд вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції,  зазначивши в резолютивній частині рішення про
визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку(пай) із земель колишнього КСП
"Промінь",  розташованого на
території Великобугаївської сільської ради Васильківського району Київської
області. Зобов"язати Великобугаївську сільську раду Васильківського району
Київської області надати ОСОБА_13емельну частку (пай) із земель запасу,  створеного місцевою радою під час передачі землі
у колективну власність.

Доводи
апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального
права,  пропуск позивачкою строку
позовної давності не заслуговують на увагу,
спростовуються матеріалами справи та не грунтуються на законі. Позивачка
в судовому засіданні пояснила,  що про
порушення свого права на земельну частку (пай) вона дізналася восени 2006
року,  коли сусіди повідомили їй про те,  що вони отримали сертифікати про право на
земельну частку (пай). Суд також враховує похилий вік позивачки,  її правову необізнаність,  а тому вважає достовірними її доводи щодо
початку перебігу строку позовної давності та визначає початок перебігу строку з
осені 2006 року,  а саме з 1 вересня 2006
року.

Керуючись  ст.
307,  309,  316,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу Великобугаївської сільської ради Васильківського району,  Київської області задовольнити частково.

Рішення
Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2007 року
змінити,  виклавши резолютивну частину
рішення в наступній редакції,  в справі
за позовом ОСОБА_1 до Великобугаївської сільської ради Васильківського району,  Київської області про визнання права на
земельну частку (пай).

Визнати
за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в розмірі 3, 62 умовних кадастрових
гектарів із земель колишнього КСП "Промінь",  розташованого на території Великобугаївської
сільської ради Васильківського району,
Київської області.

Зобов"язати
Великобугаївську сільську раду Васильківського району,  Київської області надати ОСОБА_1 3емельну частку
(пай) із земель запасу,  створеного
місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.