Справа № 2- 2539
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2008 року
Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у

складі : головуючого судді
Кайро І.А., при секретарі Рябцевої А.С., Григор&acute;євської І.В. , розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ялта цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Головного
управління  Державного казначейства
України в Автономній Республіці Крим, Державного казначейства України,
Ялтинського міського відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці
Крим, 3-я особа  Головне  управління Міністерства внутрішніх справ
України в Автономній Республіці Крим про стягнення моральної шкоди

В
С Т А Н О В И В :

Позивачка просить суд стягнути з
відповідача Головного управління
Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим ( далі ГУ ДК України в АРК) заподіяну моральну шкоду в
розмірі 200000 гривень й судові витрати. Заявлені вимоги мотивує тим, що 12
червня 2002 року відносно неї постановою Ялтинського міського суду була
порушена кримінально справа по признакам злочину передбаченого ст. 356 КК
України по факту самоуправства. Слідство по справі тривало до 24 лютого 2006
року, коли постановою начальника відділу
слідчого управління  прокуратурі
АРК була скасована постанова про скасування постанови про закриття кримінальної
справи на підставі п.2 ст. 6 КПК України.

Слідство по справі тривало
сорок три місяця, за цей час позивачка залишилася без житла, так як при
розгляди цивільної справи, суд врахував ті обставини, що відносно неї була
порушена кримінальна справа, вказавши, що вона самоправно зайняла житло. За час
находження під слідством позивачки завдано тяжких фізичних і моральних
страждань,  погіршилися  нормальні життєві зв'язки,  ускладнилися родинні відношення,  втрачена перспектива  ділової активності, і реалізації особистих
планів. Негативні емоції переживання у зв'язку із пред'явлення обвинувачення,
негативно сказалися на стан  її здоров'я.
Суму морального збитку встановила виходячи із вартості однокімнатної квартири в
м. Ялта, право на яку вона була позбавлена.

Представник Ялтинському
міському управлінню  Головного  управління Міністерства внутрішніх справ
України в Автономній республіці Крим (далі ЯГУ ГУ МВС України в АРК) заперечує
проти заявлених  вимог.

Представник відповідача ЯГУ ГУ МВС
України в АРК, позовні вимоги не визнає й пояснив, що кримінальну справу
відносно позивачки порушено по постанові Ялтинського міського суду 12 червня
2002 року. 18 березня 2003 року позивачці було пред'явлено обвинувачення і
справа була направлена до суду, який повернув справу на додаткове
розслідування. Вважає що дії відповідача носять правомірний характер і підстав
для стягнення моральної шкоди не має.

Прокурор м. Ялта, представники
відповідачів ГУ ДК України в АРК, ДК України в АР Крим, ЯМУ ГУ МВС України в АР
Крим, третьої особи Головного управління МВС України у Автономній республіці
Крим у судовому засіданні позов не визнали просили у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши осіб, які з'явилися в судове
засідання, вивчивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи №3404496 по
обвинуваченню ОСОБА_1. по ст. 356 КК України, суд уважає, що у задоволенні
даного позову повинно бути відмовлено з наступних підстав.

Згідно
ст. 56 Конституції України  кожний має
право на відшкодування  за рахунок
держави чи органів місцевого самоврядування
матеріальної і моральної шкоди , завданої незаконним рішенням, діями чи
бездіяльністю органів  державної влади,
органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб при здійсненні
ними своїх повноважень. Вказана норма Конституції України  кореспондує зі ст.1176 ЦК України на підставі
якої  шкода, завдана фізичній особі
внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності,
незаконного  застосування як запобіжного
заходу  підписки про невиїзд,
відшкодовується державою  у повному обсязі  незалежно від вини посадових осіб і службових
осіб  органу дізнання,  попереднього(досудового) слідства , прокуратури
або суду.

При
цьому судом достовірно встановлено, що 12 червня 2002 року  постановою
Ялтинського міського суду відносно позивачки ОСОБА_1. порушена
кримінальна справа по факту скоєння самоуправних дій 21 березня 2002
року(а.с.7).

Постановою слідчого Другого
Відділу  ГВВС Ялтинського міську
правління  ГУ МВС України у АР Криму від
07 березня 2003 року  відносно ОСОБА_1.  винесена постанова про притягнення в якості
обвинуваченої(а.с.10).

18 березня 2003 року
прокурором м. Ялта затверджено обвинувальний висновок і справа направлена до
суду(а.с.11-14), який повернув справу на додаткове розслідування.

Постановою  слідчого Прокуратури м. Ялта кримінальна
справа  провадженням закрита за
відсутністю в діях ОСОБА_1.  складу
злочину по п.2 ст.6 УПК України(а.с. 23,24).

Постановою
від 30 червня 2005 року  прокурора
слідчого відділу  прокуратури  Автономної республіки Крим  постанова слідчого прокуратури м. Ялта  від 22 червня 2005 року скасована
(а.с.25,26).

Постановою  начальника відділу  слідчого управління  прокуратури Автономної республіки Крим від 24
лютого 2006 року скасована  постанова
про  скасування постанови  про закриття
кримінальної справи(а.с. 27).

На підставі ст.1 Закону України  «Про порядок відшкодування шкоди , нанесеної
громадянину  незаконними діями  органів дізнання,  досудового слідства, прокуратури і суду»
підлягає відшкодуванню шкода у випадку
незаконного  притягнення, як
обвинуваченого.

Із матеріалів кримінальної справи №404496
по обвинуваченню  ОСОБА_1. у скоєнні
злочину передбаченому ст. 356 КК України, судом встановлено, що позивачка була
притягнута у якості обвинуваченої до кримінальної відповідальності. Відносно
неї був застосований запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд ( а.с.79).

При цьому будь яких належних
доказів того, що позивачка морально страждала внаслідок порушення кримінальної
справи та проведення слідства по ній, що привело до позбавлення її можливості
реалізації нею своїх звичок та бажань або погіршилися відношення з людьми, які
знаходяться навколо неї, у наслідок чого порушувалися її нормальні життєві
зв'язки, що потребувало від неї додаткових зусиль для організації свого життя
суду надано не було.

Надані позивачкою рішення
судів, її скарги, та медичні документи не стосуються порушеної відносно неї
кримінальної скарги, і тому не можуть бути доказами заподіяння будь якою
моральної шкоди.

Доводи позивачки відносно того, що вона у
зв'язку з порушеної відносно неї
кримінальної справи не мала можливості виїжджати до свої батьків, також
не знайшло свого підтвердження у суді, оскільки на її звернення суддя , який
розглядав кримінальну справу, дав їй дозвіл на виїзд.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивачки не засновані на законі, у зв'язку з чим у задоволені позову
повинно бути відмовлено.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 56 Конституції України, ст.ст.1,2,13 Закону
України  «Про порядок відшкодування шкоди
, нанесеної громадянину  незаконними
діями  органів дізнання,  досудового слідства, прокуратури і суду»,
статтями 23, 1176 ЦК України, ст.ст. 10,11, 15,
84, 85, 88,209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України,суд

В
И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління  Державного казначейства України в Автономній
Республіці Крим, Державного казначейства України, Ялтинського міського відділу
Головного  управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, 3-я особа  Головне
управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці
Крим про стягнення моральної шкоди - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Автономної республіки Крим через Ялтинський міський
суд у  порядку і строки встановлені
ст.ст. 294, 296 ЦПК України

Суддя