Справа №2-819/2008р.
ТАТАРБУНАРСЬКИЙ  РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня
2008 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого
- судді                          Чебан А.П.

при
секретарі                                Білик М.М.

розглянувши у попередньому відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари справу за позовом ОСОБА_1 до
Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про
визнання права власності на самочинно побудовану споруду,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приморської сільської ради
Татарбунарського району Одеської області, у якому просить визнати за ним право
власності на самочинно побудовану споруду, посилаючись на слідуючі обставини.

Рішенням Приморської сільської ради від
04.02.2006 року позивачу було передано у довгострокову оренду земельну ділянку
площею 0,015 га для індивідуального дачного будівництва, на якій він побудував
індивідуальний будинок дачного типу для літнього відпочинку, загальною площею
80 кв.м. Пізніше ОСОБА_1 дізнався, що вказаний будинок є самочинною спорудою,
право власності на яку потрібно визнавати у судовому порядку. Згідно висновку
спеціалістів про технічний стан, будинок відповідає санітарним, забудовним та
противопожежним нормам, тому, на думку позивача, за ним може бути визнано право
власності на вищезазначений будинок згідно ст.376 ЦК України.

Позивач у судове засідання не з'явився,
згідно надісланої до суду заяви позовні вимоги підтримав, просив справу слухати
без його участі.

Представник Приморської сільської ради
також до суду не з'явився, сільський голова направив заяву про можливість
слухання справи без участі представника сільської ради, проти задоволення
позову не заперечував.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явилась, надіслала заяву, в якій позовні вимоги визнала,
просила справу слухати за її відсутності.

Відповідно
до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно копії витягу з рішення
Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №182-ІУ від
04.02.2006 року (а.с.17) ОСОБА_1 надано в довгострокову оренду земельну ділянку
для індивідуального дачного будівництва строком на 25 років, загальною площею
0,015 га, що розташована на території Приморської сільської ради. Копією
договору оренди земельної ділянки від 15.03.2006 року (а.с.20-21)
підтверджується укладення договору оренди земельної ділянки між позивачем та
Приморською сільською радою.

З копії висновку №188 від 11.10.2006 року щодо
вибору (відведення) земельної ділянки під забудову (а.с.19) видно, що надана
позивачу в оренду земельна ділянка придатна для будівництва дачного будинку.

На а.с.23 міститься дозвіл начальника
інспекції держархбудконтролю на виконання будівельних робіт №68 від 20.10.2006
року, що наданий ОСОБА_1 для будівництва дачного будинку на курорті «Рассєйка».

З експертного висновку Державного пожежного
нагляду Татарбунарського району (а.с.14) видно, що проведеною експертизою
правильності і повноти виконання протипожежних вимог діючих нормативних актів в
проектній документації на забудову житлового дачного будиночку сімейного
відпочинку ОСОБА_1 порушень вимог пожежної безпеки не виявлено.

З копії акту державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 20.07.2007 року (а.с.8-9)
вбачається, що комісія вирішила прийняти в експлуатацію будиночок сімейного
відпочинку ОСОБА_1, що розташований на курорті «Рассєйка» Приморської сільської
ради.

Згідно ч.1 ст.376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК
України на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може
бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання
земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме
майно.

У судовому засіданні з достовірністю
встановлено, що індивідуальний будиночок сімейного відпочинку, розташований на
земельній ділянці площею 0,015 га на курорті «Рассєйка» Татарбунарського
району, наданій в оренду ОСОБА_1, є самочинним будівництвом. Однак згідно акту
державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта дана будівля може бути прийнята в експлуатацію, тобто вона
зведена без  порушень будівельних норм і
правил, не порушує права інших осіб.

За таких обставин, суд вважає, що за
ОСОБА_1 має бути визнано право власності на будиночок сімейного відпочинку,
загальною площею 80 кв.м, розташований на курорті «Рассєйка» Татарбунарського
району Одеської області на земельній ділянці площею 0,015 га.

Керуючись ст.ст.58-60, 213, 215 ЦПК України, ст.376 ЦК
України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до
Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про
визнання права власності на самочинно побудовану споруду - задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право
власності на індивідуальний будинок сімейного відпочинку, загальною площею 80
кв.м, розташований на курорті «Рассєйка» Татарбунарського району Одеської
області на земельній ділянці площею 0,015 га.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський
районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.

Суддя                           Чебан