Справа № 22ц-2243/2008                                           Головуючий
Категорія - цивільна
Доповідач - Коренькова З.Д.
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2008 року
м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області  у складі:

Головуючого:
Коренькової З.Д.,

Суддів:   Шевченка
В.М., Бобрової І.О.

при
секретарі:   Марченко О.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу
за апеляційною скаргою Державного територіально - галузевого об”єднання
„Південно - західна залізниця” на заочне рішення Чернігівського районного суду
від 26 серпня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного
територіально - галузевого об'єднання „Південно - західна залізниця” про
стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Чернігівського
районного суду від 26 серпня 2008 року стягнуто з Державного територіально -
галузевого об'єднання „Південно - західна залізниця” на користь ОСОБА_1 13370
грн. 90 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 2139 грн. 34 коп.
компенсації за затримку виплати заробітної плати, а всього 15510 грн. 24 коп..
Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 155 грн. 10 коп.
та витрати з ІТЗ в розмірі 30 грн..

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач Державне територіально - галузеве об'єднання „Південно - західна
залізниця” звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції порушив
норми матеріального і процесуального права. Розрахунок виплати середнього
заробітку, який наводиться в рішенні є неправильним, оскільки 09.01.2008 року
позивач наказом № 55/ос був звільнений з посади на підставі ст. 41 п.2 КЗпП
України, а 08.04.2008 року рішенням суду був поновлений на роботі. Отже, час
вимушеного прогулу складає 3 місяці, в зв'язку з чим сума повинна бути не 13370
грн. 90 коп, а 7299 грн. (2432 грн. 82 коп. х 3). Також зазначає, що вини
работодавця у затримці в поновленні на роботі ОСОБА_1 не має. Рішенням він був
поновлений 08.04.2008 року, наказ відповідачем про поновлення на роботі був
виданий 20.05.2008 року. Але це не означає, що дії по виконанню рішення повинні
відбуватись негайно після проголошення рішення. Визнане судом право працівника
на поновлення на роботі має приватний характер, а тому воно не може бути
реалізоване без волевиявлення працівника. Виконавчий лист може бути
пред'явлений до виконання в день постановлення судом рішення про поновлення на
роботі. Постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу ДТГО „ПЗЗ”
надійшла лише 08.05.2008 року. Також, суд не врахував ст. 237 КЗпП України та
роз'яснення Пленуму ВСУ в частині покладання матеріальної відповідальності на
службову особу, винну у незаконному звільненні. Оскільки, посадовою особою ДТГО
„ПЗЗ”, яка підписала наказ про звільнення ОСОБА_1 є ОСОБА_3, суд повинен був
залучити його до участі у справі в якості третьої особи та при постановленні
рішення покласти на нього відповідальність по виплаті заробітної плати. Крім
того, на думку апелянта, суд порушив і ст. 88 ЦПК України, а саме, невірно
розподілив судові витрати.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що як незаконно звільнений працівник, позивач має
право на виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, а також
компенсацію за затримку виплати заробітної плати.

Вислухавши суддю - доповідача,
учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Так, як встановив суд першої
інстанції, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.04.2008
року ОСОБА_1 поновлений на посаді начальника пасажирського поїзда ДТО „Південно
- західна залізниця” вагонної дільниці ст. Київ-пасажирський ПТО м. Чернігів.
Рішення підлягало негайному виконанню. Ухвалою апеляційного суду від 13.06.2008
року рішення залишено без змін.

20 травня 2008 року відповідачем був
виданий наказ, яким позивача поновлено на посаді начальника поїзда з 09.01.2008
року.

Згідно зі ст. 235 КЗпПУ у разі
незаконного звільнення, працівник повинен бути поновлений на роботі органом,
який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі,
цей орган приймає рішення і про виплату працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Також, відповідно до ст. 235 ч.5 КЗпП
України, ст. 367 ЦПК України,  рішення
про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному
виконанню.

Але, не зважаючи на положення діючого
законодавства України, наказ про поновлення на роботі відповідачем був виданий
лише 20.05.2008 року. Отже, вимушений прогул позивача необхідно рахувати з дня
звільнення - 09.01.2008 року і до дня поновлення його на роботі, тобто до
19.05.2008 року включно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
в цій частині до уваги не сприймаються, оскільки відповідач не виконав негайно
судового рішення, та всупереч вищезазначеним вимогам закону не поновив позивача
на роботі.

Таким чином, суд вірно визначив
період, за який підлягає виплаті заробіток за час вимушеного прогулу, провів
належний розрахунок середнього заробітку та компенсації за затримку виплати
заробітної плати.

Не дають підстав для скасування
рішення доводи апелянта про те, що суд не залучив  до участі у справі в якості третьої особи
посадову особу - ОСОБА_3, який підписав наказ про звільнення ОСОБА_1 та не
поклав саме на нього відповідальність по виплаті заробітку за час вимушеного
прогулу. Оскільки ця посадова особа являлась в.о. начальника вагонної дільниці
ст. Київ-пасажирський ДТГО „Південно - західна залізниця”, і підписуючи наказ
про звільнення він діяв від імені работодавця - Державного територіально -
галузевого об'єднання „Південно - західна залізниця”, а не від свого імені, не
можна покладати на нього відповідальність по виплаті заробітної плати. Крім
того, питання винних дій саме цієї особи в судовому засіданні суду першої
інстанції не розглядалось. Апелянт не позбавлений можливості  заявити до особи, винної у незаконному звільнені
працівника з роботи позов про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству  у зв'язку з оплатою працівникові часу
вимушеного прогулу та у затриманні виконання рішення суду про поновлення на
роботі.

Доводи апелянта щодо невірного
застосування норм процесуального права є помилковими, адже судовий збір та
витрати з інформаційно - технічного забезпечення суд першої інстанції стягнув в
належному розмірі, як це передбачено ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для скасування законно
постановленого рішення не має, а тому апеляційна скарга відповідача підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державного
територіально - галузевого об'єднання
„Південно - західна залізниця” - відхилити.

Заочне рішення Чернігівського
районного суду від 26 серпня 2008 року -
залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Верховного Суду України у касаційному порядку на протязі двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: