Справа  № 22-ц-5721/08
р.                                                            Головуючий  1 інст.
Категорія: із угод                                                                                Доповідач
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 лиcтопада 2008 року Судова
колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого
- Колтунової А.І.

суддів -
Даниленка В.М.,
Пономаренко Ю.А.,

секретар -
Трофименко М.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2008 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сюрприз» (далі
- АТ «Сюрприз»), ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 приватний нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу
нерухомого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

02
вересня 20098 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати
договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17 липня 2006 року, укладений між
АТ «Сюрприз» та ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрований в реєстрі за № 2601, згідно з яким
АТ «Сюрприз» передало у власність ОСОБА_2 приміщення першого поверху 4а , 5-13,
16 в літ А-1, загальною площею 195,8 кв.м., які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, та застосувати наслідки недійсності правочину.

19 вересня 2008 року ОСОБА_1 доповнив позовні вимоги та просив також
визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 05 липня
2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_5., зареєстрований в реєстрі за № 3725, за яким ОСОБА_2 передала
нежитлові приміщення, а ОСОБА_3 прийняв їх у власність, а також застосувати
наслідки недійсності правочинів.

Свої позовні вимоги він обґрунтовував тим, що договір купівлі-продажу
нерухомого майна від 17 липня 2006 року та договір купівлі-продажу нежитлових
приміщень від 05 липня 2007 року суперечать вимогам чинного законодавства, що є
підставою для визнання їх недійсними.

Згідно даних бухгалтерського обліку АТ «Сюрприз», загальна вартість його
майна, без урахування суми його зобов'язань, складає 164 900,00 гривень.
Вартість нерухомого майна (нежитлових приміщень), відчуженого за договором
купівлі-продажу від 17 липня 2006 року, складає 170000,00 гривень, тобто
перевищує розмір загальної вартості майна АТ «Сюрприз». Згоди на укладення
договору купівлі-продажу від 17 липня 2006 року загальні збори учасників АТ
«Сюрприз» не надавали. Виконавчий орган АТ «Сюрприз» здійснив відчуження майна
вказаного товариства з перевищенням наданих йому повноважень.

Таким чином, вважав, що зміст договору купівлі-продажу від 17 липня 2006р.
суперечить вимогам п. 2 ч. 2 ст. 98 ЦК України.

Крім того, майно було відчужене на користь ОСОБА_2, яка одночасно є
директором АТ «Сюрприз». Укладаючи договір купівлі - продажу від 17 липня 2006
року, на користь ОСОБА_2, було порушено вимоги ч.З ст.238 ЦК України та вчинено
правочин в інтересах представника за законом.

Він є акціонером АТ «Сюрприз» та на момент подання позовної заяви має у
власності 1010 шт. простих іменних акцій, що складає 1,2 % статутного капіталу
вказаного акціонерного товариства.

Внаслідок укладення договору купівлі-продажу від 17 липня 2006 року він
зазнав прямих збитків, пов'язаних із знеціненням акцій. Зміст спірного договору
суперечить нормам чинного законодавства, які визначають його суб'єктивні права
на управління справами акціонерного товариства шляхом участі в загальних зборах
акціонерів.

Крім того, договір купівлі-продажу від 05 липня 2007 року також підлягає
визнанню недійсним, так як його зміст суперечить вимогам діючого законодавства.
ОСОБА_2 не була власником нежитлових приміщень і не могла здійснити їх продаж,
а тому у ОСОБА_3. не виникло право власності на вказані нежитлові приміщення.

Крім того, ОСОБА_3. не здійснив реєстрацію права власності на них у
комунальному підприємстві «Харківське бюро технічної інвентаризації».

Представник відповідачів АТ «Сюрприз» та ОСОБА_2. - ОСОБА_6 позов не
визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що позивач не є
особою, яка вправі звертатись до суду з позовом про визнання договору
купівлі-продажу від 17 липня 2006 року недійсним, так як він не належить до
кола суб'єктів, між якими виникли правовідносини щодо укладення спірних
договорів купівлі-продажу, а повноважень на представництво інтересів АТ
«Сюрприз», яке є учасником спірних правовідносин, не має. Укладенням договору
купівлі-продажу не порушено ні права позивача, ні його інтереси, а звертатися
до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів має право в порядку, встановленому
Цивільним процесуальним кодексом України.

Позивач, як акціонер, не наділений суб 'єктивним правом щодо здійснення
повноважень власника майна АТ «Сюрприз», а тому продаж вказаним товариством
свого майна ніяким чином не порушує прав та інтересів позивача.

Прийняття рішення про відчуження майна акціонерного товариства на суму, що
становить п'ятдесят і більше відсотків майна акціонерного товариства, не
відноситься до компетенції загальних зборів акціонерів.

Наявність відносин представництва при укладенні договору купівлі-продажу
від 17 липня 2006 року, не має, так як від імені АТ «Сюрприз» укладав спірний
договір Селезньов Віталій Анатолійович.

Крім того, виникнення у позивача прямих збитків, пов'язаних із знеціненням
акцій внаслідок укладення спірного договору не було.

Представник відповідача ОСОБА_3. - ОСОБА_7 позов не визнав, заперечував
проти його задоволення, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу від 05
липня 2007 року укладений відповідно до вимог чинного законодавства України і
спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним,
зазначивши при цьому, що договір купівлі-продажу від 05 липня 2007 року був
нотаріально посвідчений, та була проведена його державна реєстрація.

Нежитлові приміщення були передані ОСОБА_3. на підставі акту
приймання-передачі. Право власності на приміщення виникло у ОСОБА_3. з моменту
державної реєстрації спірного договору.

Треті особи - приватні нотаріуси Харківського нотаріального округу ОСОБА_4
та ОСОБА_5. у судове засідання суду першої інстанції не з'явились, надали до
суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26
вересня 2008 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Сюрприз»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 приватний нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу
нерухомого майна відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на ті обставини, що судом першої
інстанції рішення було ухвалене з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Судом не був
застосований закон, який підлягав застосуванню, норми закону, яким суд
керувався, не поширюються на спірні правовідносини.

Заслухавши
пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 17 липня 2006 року та від 05 липня 2007 року
недійсними, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не є особою, яка
вправі звертатися до суду з позовом про визнання даних договорів недійсними,
оскільки укладеними договорами не порушено ні права позивача, ні його інтереси.

Крім того, при
оформленні даних правочинів не були допущені порушення вимог закону, у зв'язку
з чим вони є правомірними.

Колегія суддів
погоджується з даними висновками суду першої інстанції в тій частині, що
позивач не є особою, яка вправі звертатися до суду з позовом про визнання
договорів недійсними, що стосується висновків суду про правомірність
оскаржуваних угод, то вони підлягають виключенню з рішення суду.

Відповідно до
ст.. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим,
позивач, як акціонер, не наділений суб'єктивним правом щодо здійснення
повноважень акціонерного товариства «Сюрприз», а тому продаж даним товариством
свого майна ніяким чином не порушує його прав та інтересів.

Відповідно до п.
4.2 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини
першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про
охоронюваний законом інтерес) від 01.12.2004 року № 18-рп/200 зазначається, що
Конституція України та чинне законодавство не перешкоджають акціонеру-фізичній
особі - захищати свої безпосередні законні інтереси шляхом звернення як до
судів загальної юрисдикції, так і до господарських судів на підставі ст..ст. 8,
55 Конституції України, ст.. 1 Господарського процесуального кодексу України,
статті 4  Цивільного процесуального
кодексу України, ст.. 6 Закону України «Про судоустрій України» та інших. Але
такий позов відповідно до законодавства (ст..ст. 10, 41, 43, 45, 46, 48, 49
Закону України «Про господарські товариства», ст.. 5 Закону України «Про цінні
папери та фондову біржу», ст..ст. 9, 23 Закону України «Про аудиторську
діяльність» та інші) як правило, подається у випадку порушення прав та
інтересів акціонера самим товариством, учасником якого він є, наприклад, у разі
невизнання чи оспорювання цих індивідуальних інтересів з боку керівництва
акціонерного товариства, особами, які володіють «значними пакетами акцій»,
«переважними правами» тощо.

При такому
положенні колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вказав, що
позивач не належить до кола суб'єктів, між якими виникли правовідносини щодо
укладення спірних Договорів, а повноважень на представництво інтересів АТ
«Сюрприз», яке є учасником спірних правовідносин, він не має та дійшов
обґрунтованого висновку про відсутність у позивача права на оскарження даних
угод.

ОСОБА_1 не
позбавлений можливості звернення до суду за захистом своїх охоронюваних законом
інтересів, але безпосередньо до акціонерного товариства, діями якого, як він
вважає, були порушені його права.

У зв'язку з чим,
колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в указаній частині є
законними та обґрунтованими.

Разом з тим,
колегія суддів вважає за необхідне виключити з резолютивної частини рішення
суду висновки про правомірність укладених угод, оскільки за відсутності у
позивача права на їх оскарження суд не вправі був давати оцінку їх чинності.

Висновки суду про
правомірність оскаржуваних угод будуть перешкоджати належному позивачу їх
оспорювати.

В іншій частині
рішення суду першої інстанції відповідає зібраним по справі доказам, вимогам
норм матеріального та процесуального права.

Доводи,
викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1, були предметом судового розгляду, та їм
дана належна оцінка.

У зв'язку з чим
судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.
302, 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст..ст. 313, 315, 317 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА
:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виключити із
мотивувальної частини рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26
вересня 2008 року висновки суду щодо відповідності оспорюваних правочинів
від 17 липня 2006 року та від 05 липня 2007 року при їх укладенні вимогам
закону.

В іншій частині
рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2008 року
залишити без змін, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Ухвала суду набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду України протягом двох
місяців з дня її проголошення.

Головуючий - суддя -

Судді -