Справа №2-38/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
вересня 2008 року Центрально-Міський районний суд м. Макіївки Донецької області
в складі:

головуючого судді
Сіренко М.О.

при секретарі
Карпенко Ю.М.

за участю
позивальниці ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_4

відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Макіївці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 «Про визначення порядку користування земельною ділянкою і усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою»,

ВСТАНОВИВ:

У
квітні 2007г. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визначення
порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги позивачка мотивувала тим,
що на підставі рішення суду їй на праві власності належить 1/2 частина
домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Друга частина домоволодіння,
по 1/4 частини, належить відповідачам, але ця частина зруйнована і відповідачка
ОСОБА_2 проживає у флігелі, який знаходиться на цій земельній ділянці. Впродовж
останніх шести місяців остання створює їй перешкоди в користуванні земельною
ділянкою, влаштовує сварки і скандали, що неодноразово було предметом розгляду
в органах міліції. Вона зверталася в управління земельних ресурсів з проханням
визначити порядок користування земельною ділянкою, але документи, що
встановлюють право, були відсутні, а сама земельна ділянка фактично знаходиться
в загальному користуванні.

У
липні 2008р. позивачка змінила свої вимоги і просила визначити порядок
користування земельною ділянкою і зобов'язати відповідачів не чинити їй
перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

У
судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і пояснила, що проживає в
будинку АДРЕСА_1 з 1974 року. Вона є власницею 1/2 частини домоволодіння на
підставі рішення суду від 6.08.2003р. Інша частина домоволодіння, яка
зруйнована і в якій ніхто не проживає, належить відповідачам. З лівої частини
її будинку знаходиться флігель, в якому живе ОСОБА_2. ОСОБА_3 на території
домоволодіння не проживає. Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці, яка
ні за ким не закріплена. Відповідачі не дають їй користуватися дворовою
територією, тому вона вимушена входити на територію домоволодіння від сусідів і
перелазати через огорожу.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала і пояЂснила, що їй належить 1/4
частина домоволодіння на підставі договору дарування. У цю частину входить
будинок під літерою Б площею 64 кв.м, водопровід, огорожа і гараж, які
узаконені і зареєстровані в БТІ. Земля, на якій розташовано домоволодіння, не приватизована,
але у зв'язку з придбанням права власності на частину домоволодіння, до неї
перейшло право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться її частина
домоволодіння. Вона щомісячно платить земельну ренту, виходячи з площі
земельної ділянки, яка складає 0,223 кв.м. Вона проживає в своїй частині
домоволодіння, як власне і ОСОБА_1, але ніяких перешкод в користуванні
земельною ділянкою не чинить.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала і пояснила, що є власником 1/4
частини домоволодіння на підставі договору дарування від 21.01.1981р. У будинку
вона не проживає, оскільки він знаходиться в зруйнованому стані. Частина
земельної ділянки, на якій розташована її частина домоволодіння, не
приватизована, але знаходиться в її користуванні. В даний час цією частиною
земельної ділянки користується її сестра ОСОБА_2, з її дозволу. Прав позивачки
вона не ущемляє, оскільки в будинку не проживає, а навпаки, позивачка порушує
її права, тому що на її території висадила клумби, провела газопровід. На
сьогоднішній день існує два виходи: один вихід - загальний для всіх
співвласників, а другий - знаходиться за домоволодінням, де нічия земля і немає
ніяких споруд. Цією частиною землі користується ОСОБА_1, оскільки вона
побудувала там душ і туалет.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши представлені у справі
докази, висновок судової будівельно-технічної експертизи, вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому задоволенню, по наступних підставах.

Спірна земельна ділянка, на якій знаходиться домоволодіння, розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 є власником 1/2 частини домоволодіння на підставі рішення
Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 6.08.2003р. /а.с. 6/

ОСОБА_2 є  власником 1/4 частини
домоволодіння на підставі договору дарування від 26.11.1980р., а саме:
житлового будинку під літерою Б житловою площею 24,60 кв.м, водопроводу,
огорожі  /а.с.30,35/.

ОСОБА_3 належить 1/4 частина домоволодіння на підставі договору
дарування від 21.01.1981р.

Таким чином, вказане домоволодіння знаходиться в спільній частковій  власності.

Згідно акту КП «БТІ м. Макіївки» від 5.02.2007р. 1/2 частина будинку
зруйнована, є тільки фундамент; самовільно побудований тамбур а-2, у зв'язку з
чим загальна площа будинку стала рівною 47,40 кв.м, житлова 28,20 кв.м;
добудовано ж, - сарай, к-1 сарай, з-1 сарай. /а.с.5/.

Розділ домоволодіння в натурі між нинішніми співвласниками щодо їх
часток в праві власності на домоволодіння, з виделенням в окремі, і узаконення
самовільних споруд, в судовому порядку не проводилися

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий
будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку,
на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах,
встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі, або споруди
розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності
на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній
ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить
право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

У
судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка знаходиться в загальному
користуванні співвласників домоволодіння, із-за чого у них постійно виникають
конфліктні ситуації.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи №5922/23 від
24.03.2008р. межі земельної ділянки частково не закріплені; неможливість
створення окремого виїзду для кожного з трьох співвласників, розташування на
земельній ділянці споруд, що знаходяться в користуванні сторін, а також та
обставина, що огорожа згідно з угодою дарування від 26.11.1980р. знаходиться в
користуванні тільки одного співвласника /ОСОБА_2/, запропонувати на розгляд
суду варіанти визначення порядку користування ділянкою співвласниками земельної
ділянки не виявляється можливим. /100-101/.

Відповідно до ст. 89 Земельного Кодексу України володіння, користування
та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за
договором або законом.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з
виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього
визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено
законом або не встановлено судом.

Таким чином, в даний час неможливо визначити порядок користування
земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння, тому в задоволенні
заявлених позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

У
судовому засіданні встановлено, що фактично на території домоволодіння
проживають позивачка і відповідач ОСОБА_2 Позивачка наполягає на тому, що
остання чинить їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою, оскільки
закриває хвіртку основного входу в двір; забила коли, які перекривають під'їзд
до її будинку. У підтвердженні своїх доводів надала фотознімок.

Відповідач ОСОБА_2 дані обставини спростувала, пояснивши, що ніколи не
перешкоджала позивачки користуватися входом в двір, а коли забиті в землю для
того, щоб при відкритті гаража фіксувати ворота.

Проте, враховуючи те, що земельна ділянка знаходиться в загальному
користуванні, суд вважає за необхідне зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод
ОСОБА_1 в користуванні цією ділянкою.

У
судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 не проживає в даному домоволодінні.
Позивач не змогла пояснити, якими діями остання чинить їй перешкоди в
користуванні земельною ділянкою. Тому, заявлені позовні вимоги до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, суд вважає безпідставними,
і що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 120,152,158 Земельного Кодексу України, ст.ст.
10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов*язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
виначення порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1, та в зобов*язанні ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні
земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення, а апеляційної скарги - протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя                                         М.О.
Сіренко