Справа 2-н-69 / 2008р.
У Х В А Л А

28 серпня 2008 р.                                                                         м.
Рені

Суддя
Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглянувши матеріали
цивільної справи за заявою Закритого акціонерного товариства комерційний банк
„ПриватБанк”  до ОСОБА_1 про
видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості за кредитним договором
в розмірі 1984 грн. 50 коп., -

В С Т А Н О В И В

18.08.2008р.
за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» Ренійським районним судом Одеської області на
підставі діючого законодавства видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитом, відсотками та пенею в розмірі 1984 грн. 50 коп. та
судових витрат в сумі 40 грн. 50 коп.

На
підставі ст. 105 ЦПК України судовий наказ набирає законної сили через 13 днів
після вручення його копії боржнику. Набрання судовим наказом законної сили
пов'язується з моментом вручення його копії боржникові, оскільки згідно з ч. 2
ст. 104 ЦПК України боржник має право заперечити  проти вимог стягувача і подати заяву про
скасування  судового наказу протягом 10
днів з дня його отримання. Невручення копії судового наказу порушує принципи
змагальності та диспозитивності цивільного судочинства та конституційні засади
здійснення судочинства (ч. 2 і ч. 4 ст. 129 Конституції України).

Виконуючи
вимоги ч. 1 ст. 104 ЦПК України, Ренійський районний суд після видачі судового
наказу невідкладно, 09.07.2008р.,
надіслав його копію  за вказаною в
заяві адресою боржнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення, але
конверт  з наказом повернувся до суду з
позначкою про те, що боржник за зазначеною адресою не проживає.  Оскільки стягувачем  на момент пред'явлення до суду заяви про
видачу судового наказу, неправильно та недостовірно було зазначено місце
проживання боржника, а також у зв'язку із тим, що виданий наказ  через зазначену обставину боржнику не
вручений, він не набуває  законної сили
та не може бути виданий стягувачу для пред'явлення його до виконання.

Наявність
вищевказаної обставини унеможливлює будь-яке звернення  стягувача до суду з тими ж самими вимогами
(позовне провадження п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України). Виходячи зі змісту
наказного провадження  по ЦПК України, як
спрощеного та прискореного  порядку
розгляду цивільних справ, до нього неможливо застосувати за аналогією
процедури, передбачені ЦПК України для позовного провадження (розшук
відповідача, сповіщення його через засоби масової інформації).

За
відсутності норми закону, яку можливо було б застосувати, суд приходить до
висновку, що згідно з ч. 7 ст. 8 ЦПК України
в даному випадку необхідно, виходячи з конституційних засад правосуддя,
застосувати аналогію права.

Відповідно
до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожен має право звернутися до суду, якщо
його права та свободи порушені або порушуються, створено або створюються
перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав і свобод. Таким
чином, суд не може відмовити у правосудді.

Виходячи
з вищевикладеного та враховуючи, що від стягувача не надійшла заява про
скасування судового наказу, слід зробити висновок, що виданий судовий наказ по
даній справі необхідно скасувати.

Керуючись
ч. 7 ст. 8 ЦПК України, ст. 55 Конституції України, -

У Х В А Л И В

Судовий
наказ від 18 серпня 2008 року, виданий Ренійським районним судом Одеської
області за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором в розмірі 1984 грн. 50 коп.
та судових витрат в сумі 40 грн. 50 коп., - скасувати.

Роз'яснити
ЗАТ КБ «ПриватБанк» його право на звернення з тією самою вимогою до суду в
порядку  позовного провадження.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

Копія
вірна: суддя