Справа № 2-1514
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10
жовтня 2008 року                                                          смт.
Станиця Луганська

Луганської
області

Станично-Луганський районний суд
Луганської області в складі:

головуючого
судді              Антонова Ю.А.

при
секретарі                                    Ісмаіл
Ю.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Станиця Луганська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди
купівлі-продажу житлового будинку дійсною й визнання на нього права власності,

В С Т А Н О В И В:

02
жовтня 2008 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з дійсним позовом та
просить визнати дійсною угоду купівлі-продажу житлового АДРЕСА_1 від 05.07.2008
р., а також визнати за нею право приватної власності на цей житловий будинок,
посилаючись на те, що вона купила даний будинок у відповідачки ОСОБА_2, про
продаж якого була складена розписка, а договір купівлі-продажу домобудівництва
вони домовились нотаріально оформити пізніше.

При зверненні сторін до нотаріуса, з'ясувалося, що
відповідачка у встановлений законом строк не оформила свої частини в даному
домобудівництві, а при оформленні виписки реєстрації права власності на нього,
виявилась помилка в підрахунку частин цього будинку, тому він відмовив їм в
оформленні документів на цей будинок.

Так, в 1990-1991 роках, відповідачка ОСОБА_2, за
заповітом батьків одержала вищевказане домобудівництво й оформила свідоцтва про
право на спадщину, але її рідні брати - ОСОБА_4 і ОСОБА_3 не були з цим згодні
та заперечили його й за рішенням суду від 04.06.1991 р., її свідоцтво було
визнано частково недійсним і за кожним з її братів було виділено 29/180 частин
названого домобудівництва, а її частина залишилась не визначеною.

Після вступу рішення суду до законної сили - 14.06.1991
року, в даному будинку за весь час ніхто не проживав та не був зареєстрований,
до того ж, через деякий час брати відповідачки ОСОБА_2 повмирали, а після їх
смерті, у встановлений законом строк, до спадщини ніхто не вступив, тому,
звернувшись до суду, вона визнала 19 травня 2008 года право власності на їх частки спадщини - 58/180, в
порядку спадкування за законом, тобто повернула фактично своє право власності на весь
будинок і отримала техпаспорт де вказано, що розмір її частин власності - 1/1, тому, що раніше була
допущена помилка в підрахуванні частин будинку, до того ж, документально її
частка так і залишилась не визначеною, а при реєстрації вказано,
що вона є власником
58/180 частин.

Оскільки дані правовідносини не були оформлені належним
чином, позивачка ОСОБА_1 вважає, що таке положення ущемляє її права по
володінню й розпорядженню домобудівництвом у повному обсязі, тому вона
звернулась до суду з дійсним позовом та просить його задовольнити в повному
обсязі.

У
попереднє судове засіданні сторони не з'явились, надали відповідні заяви про
розгляд справи за їх відсутністю - позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та
просить його задовольнити в повному обсязі, відповідачка ОСОБА_2 позов визнала.

Суд,
вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін по наявним у справі
доказам.

Дослідивши
матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що
підлягає задоволенню в повному обсязі, за наступними обставинами.

Згідно
з частиною 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або
часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

У відповідності з пунктом 3 статті 334 ЦК
України - право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту
набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

Відповідно
до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець)
передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити
за нього певну грошову суму.

Розписка підтверджує, що відповідачка ОСОБА_2
отримала 14550 грн. від ОСОБА_1 в рахунок оплати за будинок, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, претензій не має.

Копія рішення Станично-Луганського райсуду
від 04.06.1991 р. свідчить, що свідоцтва про право спадкування за заповітом, що
видані ОСОБА_2 на домобудівництво, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, 29.09.1990
року після смерті батька та 09.02.1991 року після смерті матері, зареєстровані
в реєстрах за № НОМЕР_1 за 1990 рік й №НОМЕР_2 за 1991 рік, були визнані
частково недійсними й за кожним з її братів - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було визнано
29/180 частин названого домобудівництва в порядку спадкування обов'язкової долі
після смерті батьків.

Копія рішення Станично-Луганського райсуду
від 19.05.2008 р. свідчить, що за відповідачкою ОСОБА_2 визнано право власності
на вищевказаний будинок у порядку спадкування за законом на 29/180 частин після
смерті рідного брата - ОСОБА_3, померлого 14.06.1994 р. та на 29/180 частин
після смерті рідного брата - ОСОБА_4, померлого 25.06.1996 року.

Копія витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 02.07.2008 р. підтверджує, що відповідачка є власником
58/180 частин вищевказаного будинку, згідно рішення суду, а копія техпаспорта
підтверджує, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, де вказано, що розмір її частин власності - 1/1.

Довідка Станично-Луганської селищної ради від
12.06.2008 р. за № НОМЕР_3 підтверджує, що за вказаною адресою даного домобудівництва
ніхто не зареєстрований.

Таким чином суд вважає, що угода
купівлі-продажу житлового будинку № 11 по АДРЕСА_1 відбулась, грошові кошти від
його продажу надійшли відповідачу ОСОБА_2 і позивач правомірно звернувся з
позовом до суду, оскільки данні правовідносини не були оформлені належним чином
і таке положення ущемляє його права по володінню та розпорядженню зазначеним
майном в повному обсягу.

Надані
докази переконали суд в тому, що угода між сторонами - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про
купівлю-продаж житлового будинку № 11, що розташований поАДРЕСА_1, відбулася.

- 2 -

Керуючись
ст.ст. 220 ч.2, 328, 334 п.3, 655 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 208, 209 ч.3,
212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним угоду купівлі-продажу від
05.07.2008 р. за якою ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила житловий будинок
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

2. Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на цілий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: