УХВАЛА

Іменем України

17 січня 2008
року

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого
- судді                              Широкової
Л.В.

суддів                                                     Худякова A.M.,
Павицької Т.М.

при секретарі
судового

засідання                                                Чичирко
В.А.

з участю

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу
ОСОБА_1,  подану на рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 28 листопада 2007 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до військової частини А 1621 смт. Гуйва Житомирського р-ну
Житомирської обл. про визнання
незаконним наказу про звільнення,
визнання недійсним трудового договору,
поновлення на роботі,  стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,  -

встановила:

У жовтні
2006 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом,  просила поновити її на роботі на посаді
бухгалтера фінансово-економічної служби військової частини А 1621,  стягнути з відповідача на її користь
заробітну плату за час вимушеного прогулу,
допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної
плати. Посилалась на те,  що 17 січня
2001 р. вона була переведена із військової частини А 1735 до військової частини
А 1621 (смт. Гуйва Житомирського р-ну) де працювала на вказаній посаді.
Відповідно до наказу № 197 від 18 вересня 2006 р. її було звільнено у зв'язку
із закінченням строку трудового договору згідно п.2  ст. 36 КЗпП України (п.6.1. трудового
договору до укомплектування даної посади військовослужбовцем). Вважає,  що її звільнення проведено з порушенням вимог
КЗпП України.

23
листопада 2006 р. позивач подала додаткову позовну заяву,  просила стягнути з військової частини А 1621
на її користь невиплачену заробітну плату з розрахунку належного до нарахування
посадового окладу за період з 01 вересня 2005 р. по 18 вересня 2006 р. в сумі
1936 грн. 69 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при
звільненні з 19 вересня 2006 р. по теперішній час в сумі 2549 грн. 27
коп.(а.с.  18-21).

Ухвалою
Богунського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2006 року об'єднано в
одне провадження позовні заяви ОСОБА_1 до військової частини А 1621 про
поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за час вимушеного

Справа №
22ц/250/08                                                  Головуючий
у суді 1-ї інстанції Бучик А.Ю.

Категорія
40                                                                 Суддя-доповідач
Широкова Л.В.

прогулу
та про стягнення заборгованості по заробітній платі.

У вересні 2007 ОСОБА_1 доповнила
позовні вимоги,  просила визнати
недійсним трудовий договір на виконання обов'язків бухгалтера
фінансово-економічної служби військової частини А 1621 від 01.09.2005 p.,
визнати наказ командира військової частини А 1621 від
18.09.2006 р. № 197 про звільнення незаконним та поновити на роботі на посаді
бухгалтера,  визнати чинним трудовий
договір від 30.10.2002 р. військової частини А 1621 в особі тво командира
військової частини А 1621 ОСОБА_2 (роботодавець) з одного боку та громадянина
ОСОБА_1 (робітник) з іншого боку,  стягнути
на її користь заробітну плату при звільненні в сумі 2380 грн. 03 коп.,  середній заробіток за час вимушеного прогулу
в сумі 5613 грн. 04 коп. та моральну шкоду в сумі 7000 грн. та витрати з
інформаційно-технічного забезпечення в сумі 07 грн. 50 коп. (а.с.  116-120).

Рішенням
Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2007 р. в позові ОСОБА_1
до військової частини А-1621 відмовлено за безпідставністю.

Не
погоджуючись з даним рішенням,  позивач
подала апеляційну скаргу,  в якій просить
рішення скасувати,  а справу направити на
новий судовий розгляд,  з підстав
невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи,  порушення норм процесуального права.

Так,  зазначає позивач,  суд не встановив обставин справи щодо вимоги
про заборгованість по заробітній платі,
не мотивував в цій частині рішення,
нічим не обґрунтував свій висновок про безпідставність її позовних
вимог.

Суд
порушив вимоги процесуального права,
оскільки розглянув справу у відсутності представника відповідача,  який направив до суду заяву про відкладення
розгляду справи.

Крім
того,  у попередньому судовому засіданні
суд ухвалив зобов'язати відповідачів надати суду відомості щодо проведення з
нею остаточного розрахунку,  але такі
документи суду не були подані.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги,  колегія суддів
приходить до висновку про те,  що
апеляційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи 16.10.2007 року позивачка звернулась до суду із
позовом до військової частини А 1621 про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

23.11.2006
року позивачка направила до суду додаткову позовну заяву про стягнення
заборгованості по заробітній платі.

Вищезазначені
позовні заяви ухвалою судді від 27 .11.2007 року були об'єднані в одне
провадження /а.с. 29/.

В подальшому
/а.с. 80-84/ позивачка подала додаткову позовну заяву.

У
зв'язку з тим,  що дана позовна заява не
відповідала вимогам  ст. 119 ЦПК України
вона ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2007
року була залишена без руху.

На
виконання зазначеної ухвали ОСОБА_1 15 жовтня 2007 року подала позовну заяву
/а.с.  116, 120/ в якій,  крім поновлення на роботі та стягнення
невиплачених коштів,  просила визнати
трудовий договір укладений з нею та військовою частиною 01.09.2005 року
недійсним,  визнати чинним трудовий
договір від 30.10.2002 року та стягнути з військової частини 7000 грн.
моральної шкоди.

В
порушення вимог  ст. 173 ЦПК України дана
позовна заява судом не оголошувалась,
суд не з'ясовував чи позивачка підтримує додаткову позовну заяву,  пояснень з її приводу у позивачки не брались,  суд зразу ж перейшов до судових дебатів.

Щодо
додаткової позовної заяви,  суд не
з'ясував обставин справи та не перевіряв їх доказами,  не надав позивачці можливість дати додаткові
пояснення.

Виходячи
з повноважень апеляційної інстанції,
колегія суддів не може ухвалити нове рішення,  оскільки пов'язані з цим обставини суд 1
інстанції не досліджував. Ці обставини є істотними для правильного вирішення
спору.

Керуючись  ст.
ст.  303-304,  307, 313-315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення
Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2007 року скасувати,  а справу направити на новий розгляд до того ж
суду іншим суддею.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного
суду.