Справа №  2-449/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

23
червня 2008 року  Великоолександрівський
районний суд Херсонської області

в складі:                                 головуючого
- Дічакової Т.І.

при
секретарі - Штефан Н.Д.

за участю
прокурора  -  Сухомлин А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
В.Олександрівка справу за позовом

прокурора
в інтересах ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 третя
особа В.Олександрівська державна нотаріальна            контора
про визнання договору дарування будинку удаваним,

в
с т а н о в и в:

Прокурор
звернувся до суду з позовом  в інтересах
ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3  до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 третя особа В.Олександрівська держнотконтора про визнання
договору дарування будинку удаваним посилаючись на те, що родина ОСОБА_1
придбала у ОСОБА_5 за  5 тисяч гривень
житловий будинок АДРЕСА_1  а офіційно
оформили як дарування будинку, яке було посвідчено 30.12.04 р.
Великоолександрівською державною нотаріальною конторою. Вказаний правочин є
удаваним, так як його вчинено для приховання іншого правочину і  відносини сторін регулюються правилами щодо
правочину, який сторони  насправді
вчинили. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належать дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них  не мав з
поважної причини самостійного заробітку (доходу).

В
судовому засіданні  прокурор підтримав
вимоги заяви, пояснив, що нотаріально посвідчений договір дарування житлового
будинку з спорудами між  ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 є удаваним т.я. фактично відбулася купівля-продаж даного будинку за 5
тисяч  гривень про що свідчать відібрані
у сторін пояснення в прокуратурі району. Будинок було придбано подружжям
ОСОБА_1 в період шлюбу. Після розірвання шлюбу діти виявили бажання проживати з
батьком ОСОБА_1. Однак ОСОБА_4 виселила колишнього  чоловіка з будинку маючи на своє ім'я договір
дарування. Діти неповнолітні, без батька в будинку не захотіли лишатися і тепер
разом з ОСОБА_1. проживають у своєї бабусі. А в даному будинку фактично
проживають інші люди.

Позивач
ОСОБА_1 позов  підтримав, суду пояснив,
що будинок у ОСОБА_5 було куплено разом із дружиною в період шлюбу, продали
стару хату, корову і купили цей будинок за 5 тисяч гривень. Однак дружина  ОСОБА_4 оформила все договором дарування і
таким чином позбавила його права на
житло. Про існування договору він дізнався через 2 роки, коли випадково
його знайшов. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4виселила його з будинку і тепер він
та неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які залишилися проживати з ним
залишилися без житла.

Представник
служби у справах дітей підтримав позов, пояснив, що будинок було придбано в
період шлюбу і  він є спільною сумісною
власністю. В ньому приписані неповнолітні діти ОСОБА_2 і ОСОБА_3. За усною
інформацією будинок на даний час фактично продано, але не оформлено належно,
там проживають інші люди. Таким чином порушено і майнові  права дітей, які  проживають з батьком і лишилися без житла .

ОСОБА_4-
відповідач,  позов не визнала, пояснила,
що будинок дійсно було нею куплено у ОСОБА_5 Однак ОСОБА_1 знав як оформляється
будинок  т.я. це було дешевше.
Представник відповідачки пояснив, що ОСОБА_1 пропустив строк для захисту
порушеного права т.я. знав про всі домовленості і всі фактичні обставини  справи. Тому це є підставою для відмови в
позові.

ОСОБА_5
в судове засідання не з'явилась, направила заяву про слухання справи без неї,
визнала позов.

Представник
держнотконтори  просила розглянути справу
без неї.

Вислухавши
прокурора, сторони, представників, свідків дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Факт купівлі-продажу житлового будинку зі
спорудами АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не підлягає доказуванню т.я. це
встановлено судом шляхом тверджень позивача і визнання цього факту  відповідачами. Укладанням договору дарування,
посвідченого 30.12.04. р.
Великоолександрівською держнотконторою приховану фактичну
купівлю-продаж. Відповідно до вимог ст. 235 ЦК України це є удаваний правочин.
Відносини сторін в ньому регулюються правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Поскільки
на той період часу - 2004 р. - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому
шлюбі, то придбаний ними будинок є спільною суспільною власністю подружжя. Шлюб
розірвано рішенням суду від 15.02.08 р.

Представником
відповідачки ОСОБА_4 поставлено питання
про сплив строку позовної давності для позивача щодо захисту своїх прав.

ОСОБА_1
пояснив, що договір дарування знайшов 2 роки тому випадково, ОСОБА_5 в
попередньому судовому засіданні пояснювала, що всі питання по будинку
вирішувала з ОСОБА_4 і лише з її слів ОСОБА_1 ніби-то знав як буде
переоформлятись будинок. Свідки ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснили, що ОСОБА_1 знав про укладення договору дарування  в 2004 р. Однак ОСОБА_6 в неприязних
відносинах з позивачем. В сім'ї ОСОБА_8 ОСОБА_4 на даний час проживає, ОСОБА_7
також має певні родинні стосунки з ОСОБА_4 Вказані обставини суд враховує при
прийнятті рішення щодо строків позовної давності і вважає, що цей строк не
пропущено.

Крім
того, в позові є вимога, яка випливає із сімейних відносин і взагалі дане
питання виникло із сімейних відносин ОСОБА_1. А згідно ст. 20 СК України, до
вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується,
крім випадків, передбачених ч. 1 ст. 20 СК України. Щодо об'єктів спільної
сумісної власності і спорів щодо них про порушення вказаного права строк
позовної давності розпочинається за умови розірвання шлюбу.

Як
пояснили в судовому засіданні свідки, ОСОБА_4 будинок продала без належного
правового  оформлення і в ньому
проживають інші люди. Це було зроблено після розірвання шлюбу і виселення
ОСОБА_1 в судовому порядку. Неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишилися без
житла.

Керуючись
ст. 6,10,11 ЦПК України, в силу ст. 235, 655, 717, ЦК України, ст. 20, 60 СК
України, суд

в и р і ш и в:

Визнати
договір дарування житлового будинку від 30.12.04. р., посвідчений
Великоолександрівською державною нотаріальною конторою, реєстр № 2532, що
знаходиться АДРЕСА_1 і укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, удаваним.

Встановити
факт укладення між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1 з 30.12.04 р. і визнати його спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь держави 25 грн. 50 коп. судового збору та на користь ТУ
ДСА в Херсонській області 7 грн. 50 коп.

На
рішення може бути подано апеляцію до Херсонського апеляційного суду через
місцевий суд протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження,
яку може бути подано протягом 10 днів з дня оголошення рішення.

Суддя
Дічакова
Т.І.