Апеляційний суд Запорізької
Справа №22-3277/08
Головуючий у 1-й інстанції: Геєць
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2008 року                                                              м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді       Кочеткової
І.В.

суддів                          Гончара
О.С., Бондаря М.С.

при секретарі               Вертелецькій
І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні
скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Лайн» (надалі ТОВ «Макс
Лайн») та ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від
04 серпня 2008 року про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає
виконанню, в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СП МДМ»
(надалі ТОВ «СП МДМ») про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий
документ, виданий на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя 18 серпня 2006 року для виконання рішення Постійно діючого
третейського суду при Українській товарній біржі “Українська товарна біржа”
(надалі Постійно діючого третейського суду при УТБ
«УТБ») від 14 серпня 2006 року ухваленого за позовом ТОВ «Макс Лайн» до
ОСОБА_1 про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2007 року ТОВ «СП МДМ» звернулось до суду із
заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий документ,
виданий на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 18
серпня 2006 року для виконання рішення Постійно діючого третейського суду при УТБ «УТБ» від 14 серпня 2006 року
ухваленого за позовом ТОВ «Макс Лайн» до ОСОБА_1 про визнання права власності
на майно - нежитлове приміщення №263 літ К-4 інв.№1000094, що розташоване
вАДРЕСА_1

Зазначало, що з 2000 року ТОВ «СП МДМ» є власником
спірного приміщення. Товариство за власної волі ніколи не проводило відчуження
свого права власності, щодо нього на користь третіх осіб. Проте, внаслідок
постановлення незаконного рішення Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 24
липня 2006 року, скасованого ухвалою апеляційного суду Запорізької області від
15 листопада 2006 року, право власності на спірне житлове приміщення спочатку
було перереєстроване за ТОВ «УІП «ДБС груп», а згодом внаслідок низки рішень
Постійно діючого третейського суду при УТБ «УТБ» і ухвали Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя 18 серпня 2006 року для виконання рішення Постійно
діючого третейського суду при УТБ «УТБ» від 14 серпня 2006 року ухваленого за
позовом ТОВ «Макс Лайн» до ОСОБА_1, право власності було зареєстровано за ТОВ
«Макс Лайн». Оскільки спірне приміщення ніколи не вибувало з володіння і
користування заявника, ТОВ «СП МДМ» на підставі низки судових рішень було
підтверджено право власності щодо спірного приміщення. За ТОВ «Макс Лайн» право
власності лише зареєстроване. Тому ТОВ «СП МДМ» просило визнати виконавчий
документ, на підставі якого зареєстровано таке право за ТОВ «Макс Лайн» таким, що
не підлягає виконанню і зобов'язати ОП «ЗМБТІ»
скасувати таку реєстрацію за ТОВ «Макс Лайн».

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2008
року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 2-2328/06,
виданий ТОВ «Макс Лайн» для виконання рішення Постійно діючого третейського
суду при УТБ «УТБ» по справі № 0093/06 від 14 серпня 2006 року та застосовано
поворот виконання шляхом зобов'язання ОП «ЗМБТІ» скасувати запис про реєстрацію
за ТОВ «Макс Лайн» права власності на нежитлове
приміщення № 263 літ. К-4, інв. №1000094, що розташованеАДРЕСА_1

Із зазначеною ухвалою ТОВ «Макс Лайн» та ОСОБА_1 не погодились, в зв'язку з чим, звернулись до
суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, просили ухвалу скасувати
та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви.

Вислухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи у 2000 році
Українсько-Угорське спільне підприємство «МДМ» з
прилюдних торгів придбало конкретно визначені нежитлові приміщення будівлі корпусу № 8, інв. № 1000094 ВАТ «Гамма», що
розташований за адресою: АДРЕСА_1та отримало свідоцтва від 18.08.2000 р. та від
20.11.2000 р. про право власності на це нерухоме майно. В подальшому УУСП «МДМ»
шляхом зміни найменування було перетворено в ТОВ «СП МДМ». В результаті реконструкції
цього нерухомого майна, що була здійснена ТОВ «СП МДМ», частина приміщень першого
поверху та підвалу було виділено в окремий об'єкт - нежитлове приміщення № 263
літ. К-4, інв. № 1000094, що розташованАДРЕСА_1 внаслідок чого
Запорізькою міською Радою товариству «СП МДМ» підприємству було видане
свідоцтво про право власності № 958355 від 20.01.2005 р., а в подальшому це
право було зареєстровано в ОП «ЗМБТІ».

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2006 р. у
даній справі № 2-2328/06 був виданий виконавчий документ для вчинення дій з
реєстрації за ТОВ «Макс Лайн» права власності на вищезазначене нежитлове приміщення № 263 літ. К-4, інв. № 1000094, що
розташоване по пр. Маяковського, 11 на підставі рішення Постійно діючого
третейського суду при УТБ «УТБ» від 14.08.2006 р. по справі № 0093/06.

При цьому, задовольняючи заяву ТОВ «Макс Лайн» про видачу
виконавчого документу, суд першої інстанції виходив з того, що право власності
на вищевказане нежитлове приміщення № 263 перейшло до ТОВ «Макс Лайн» від
ОСОБА_1 за зазначеним рішенням третейського суду по справі №
0093/06 і не звернув увагу на відсутність в рішенні третейського суду посилання
на правовстановлюючі документи на це нерухоме майно.
ТОВ «СП МДМ» не брало участі в цьому третейському розгляді.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15.11.2006 р. по справі №
22-6434/06, яка була прийнята за наслідками розгляду апеляційної скарги ТОВ «СП
МДМ» та набрала законної сили, було зобов'язано ОП «ЗМБТІ» зареєструвати право
власності на приміщення № 263 літ. К-4, що розташоване пАДРЕСА_1та право власності
на 11/50 частин будівлі інв. № 1000094, літ. К-4, що розташоване пАДРЕСА_1, за
попереднім власником, що був зареєстрований в ОП «ЗМБТІ» станом на 24.07.2006
року. Як вбачається з ухвали Апеляційного суду Запорізької області від
15.11.2006 р. власником, за яким поновлено реєстрація його права на вищевказане
нерухоме майно у стані, що існував на 24.07.2007 р., є ТОВ «СП МДМ».

ОСОБА_1 оскаржував у касаційному порядку вказану ухвалу апеляційної
інстанції від 15.11.2006 р. по справі № 22-6434/06, посилаючись на те, що
поновлення реєстрації за ТОВ «СП МДМ» порушує його право власності. Ухвалою
Верховного Суду України від 22.11.2007 року касаційна скарга ОСОБА_1 була
відхилена, а зазначена ухвала від 15.11.2006 р. по справі № 22-6434/06 залишена
без змін.

ТОВ «Макс Лайн» і ОСОБА_1 посилаються на те, що ухвалу Апеляційного суду
Запорізької області від 15.11.2006 р. по справі № 22-6434/06 на теперішній час
не виконано ОП «ЗМБТІ», а отже право власності у ТОВ «СП МДМ» не виникло. Між
тим, колегія суддів не може погодитися з такими доводами з наступних підстав.

Право власності на нежитлове приміщення № 263
літ. К-4, інв. № 1000094, що розташоване пАДРЕСА_1було зареєстровано за
ТОВ «СП МДМ» в державному реєстрі прав на нерухоме майно ще у 2005 році.
Ухвалою ж Апеляційного суду Запорізької області від 15.11.2006 р. по справі №
22-6434/06, окрім іншого, було зобов'язано ОП «ЗМБТІ» відновити реєстрацію
права власності на вказане приміщення № 263 за ТОВ «СП МДМ» у стані, що існував
на 24.07.2006 року.

Ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 04.03.2008 р. по справі
№ 22-942/2008 р. та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від
14.03.2008 р. по справі № 2-2410/2006 р., які набрали законної сили, було
встановлено, що право власності на приміщення № 263 літ. К-4, що
розташованАДРЕСА_1 починаючи з його перереєстрації на підставі скасованого
рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2006 р. по справі №
2-2679 до моменту скасування цього рішення - 15.11.2006 р., виникало без
законних правових підстав та без відома законного власника цього майна - ТОВ
«СП МДМ». І ОСОБА_1 і ТОВ «СП МДМ» брали участь у цих справах.

Таким чином, незаконне скасування державної реєстрації за ТОВ «СП МДМ»
права власності на нежитлове приміщення № 263 та
11/50 будівлі інв. № 1000094, літ. К-4, що розташоване АДРЕСА_1 та в
подальшому поновлення судом такої реєстрації за цим товариством станом на
24.07.2006 р., не вплинуло на існування у ТОВ «СП МДМ» самого права
власності на нежитлове приміщення № 263 та 11/50
будівлі інв. № 1000094, літ. К-4, що розташовані АДРЕСА_1 та фактично
не припиняло права власності цього товариства на зазначене нерухоме майно.
При цьому, ТОВ «Макс Лайн» ніколи не володіло та не користувалося зазначеним
нежитловим приміщенням № 263.

Під час розгляду заяви ТОВ «СП МДМ» 04.08.2008 року судом першої інстанції
було правильно встановлено, що рішенням Постійно
діючого третейського суду при УТБ «УТБ» від 14 серпня 2006 року по справі № 0093/06, для виконання якого у даній справі
був виданий виконавчий документ, вирішено питання про право власності на
нежитлове приміщення № 263, без волі та участі власника цього майна - ТОВ «СП МДМ».

Згідно частини 1
статті 317 ЦК України право розпорядження
майном належить виключно його власнику. Правовідносини, які виникають з
приводу конкретного майна та опосередковують перехід права власності на нього у
спосіб незаборонений чинним законодавством, можуть виникнути лише за участю
власника цього майна, а отже відповідна третейська угода може бути укладена
лише за участю власника майна.

ТОВ «СП МДМ» третейської угоди не укладало, до неї не приєднувалося та не
було стороною по третейській справі № 0093/06.

Таким чином, рішенням Постійно діючого третейського
суду при УТБ «УТБ» від 14 серпня 2006 року по
справі № 0093/06 було вирішено питання про право власності на нерухоме майно,
за відсутності відповідної третейської угоди з власником цього майна. Тобто,
зазначене рішення третейського суду було прийнято в спорі, непередбаченому
третейською угодою. Видача виконавчого документу для виконання такого рішення
третейського суду, суперечить вимогам статті 56 Закону України «Про
третейські суди».

Згідно ч.4 ст. 369 ЦПК України суд своєю ухвалою вносить виправлення до
виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок
боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд
визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Колегія суддів вважає, що за наведених обставин суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не
підлягає виконанню, виконавчого документу, виданого для виконання рішення Постійно діючого третейського суду при УТБ «УТБ» від 14
серпня 2006 року по справі № 0093/06.

Доводи апелянтів, що ТОВ «СП МДМ» не мало право на подання заяви про
визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого документу, що був виданий
для виконання рішення третейського суду по справі № 0093/06, оскільки не брало
участі у цій третейській справі та відповідно не є ні стягувачем, ні боржником,
колегія суддів не може прийняти до уваги виходячи з наступного.

Третейський суд є недержавним незалежним органом, що має право вирішувати
спори тільки на підставі та в межах третейської угоди, а його рішення
обов'язкове для виконання лише особами, що передали йому вирішення в
добровільному порядку свій спір.

В розділі VI Цивільного процесуального кодексу України врегульовані
процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах
та рішень інших органів (посадових осіб). Стаття 369 Цивільного
процесуального кодексу України міститься в розділі VI цього кодексу та
передбачає можливість визнання виконавчого документу, таким що не підлягає
виконанню.

Тобто, стаття 369 Цивільного процесуального кодексу України прямо
передбачає можливість визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого
листа, виданого районним (компетентним) судом для виконання рішення
третейського суду (недержавного органу). При цьому, чинне законодавство не
містить норм, які б прямо встановлювали заборону перевірки виконавчого
документу виданого для виконання рішення третейського суду, за заявою особи,
яка не була учасником третейської угоди, якщо рішенням третейського суду
вирішено питання про її права та обов'язки.

Як роз'яснив Конституційний суд України в пункті 2 резулятивної частини
свого рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп відмова суду у прийнятті позовних
та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є
порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції
України не може бути обмежене.

Зі змістом статей п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини
та основоположних свобод, що відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною
національного законодавства та підлягає застосуванню на підставі п.2 ст. 2 ЦПК
України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має
право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом.
Однією із основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до
суду.

Крім того, згідно частини 2 статті 369 ЦПК України суд, який видав
виконавчий лист, може визнати його таким, що не підлягає виконанню за заявою
стягувача або боржника.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про виконавче
провадження» боржником є фізична або юридична особа, яка зобов'язана за
рішенням вчинити певні дії (передати майно, виконати інші обов'язки,
передбачені рішенням) або утриматися від їх вчинення.

Зі змісту виданого у даній справі виконавчого листа, ТОВ «СП МДМ» -
власника, який володіє та користується нежитловим приміщенням № 263 літ. К-4,
що розташованАДРЕСА_1 фактично зобов'язано не перешкоджати ТОВ «Макс Лайн»
здійснювати встановлені рішенням третейського суду правомочності володіння,
користування та розпорядження цим майном, тобто утриматися від вчинення певних
дій та виконати обов'язки.

Тобто, право ТОВ «СП МДМ» на подання такої заяви випливає зі змісту ч.2 ст.
11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 369 ЦПК України.

Виходячи з аналізу наведених правових норм та фактичних обставин цієї
справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність прийняття судом першої
інстанції до розгляду заяви ТОВ «СП МДМ» про визнання таким, що не підлягає
виконанню, виконавчого документу, виданого для виконання рішення Постійно діючого третейського суду при УТБ «УТБ» від 14
серпня 2006 року по справі № 0093/06.

Посилання апелянтів на те, що розгляд справи відбувся з неналежним
повідомленням осіб про судове засідання, спростовується матеріалами даної
справи. Так, в матеріалах справи містяться докази направлення телеграм на
адреси, які були зазначені у поданих до даної справи документах самим ОСОБА_1
та ТОВ «Макс Лайн». В матеріалах справи також містяться докази надрукування оголошення
про виклик в суд в газеті «Запорізька правда». При цьому, повноважні
представники ОСОБА_1 та ТОВ «Макс Лайн» були присутні у судовому засіданні, в
якому було прийнято оскаржувану ухвалу.

Відповідно до частини 3 ст. 369 Цивільного процесуального Кодексу України
суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням
стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є
перешкодою для розгляду заяви.

Тому посилання ОСОБА_1 на те, що внаслідок неналежного на його думку
повідомлення він не зміг надати суду необхідні докази колегією суддів не
приймається. Крім того, ОСОБА_1 мав для цього достатньо часу, оскільки заява
ТОВ «СП МДМ» була прийнята до розгляду судом першої інстанції ще 07.12.2007 р.,
а судове засідання було проведено лише 04.08.2008 р. До такого порушення
встановленого ст. 369 ЦПК України 10-денного строку призвело безпідставне
оскарження ОСОБА_1 та ТОВ «Макс Лайн» ухвали, яка не міститься в переліку ст.
293 ЦПК України.

Доводи ТОВ «Макс Лайн» про те, що суд повинен був здійснити виклик ОП
«ЗМБТІ» в судове засідання, суперечать правовим нормам, які встановлюють
процедуру видачі виконавчого документу для виконання рішення третейського суду
та розгляд процесуальних питань, пов'язаних з виконанням рішення третейського
суду..

Виконавчий документ у даній справі був виданий судом першої інстанції на
підставі статті 55 Закону України «Про третейські суди», відповідно до якої
виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами
державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами,
здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документу. Згідно
статті 56 Закону України «Про третейські суди» про час та місце розгляду заяви
про видачу виконавчого документу повідомляються сторони, неявка яких не є
перешкодою для судового розгляду. Виходячи з того, що за бюро технічної
інвентаризації тимчасово залишені функції державного органу з реєстрації прав
на нерухоме майно та з огляду на встановлений статтями 55, 56 Закону України
«Про третейські суди» порядок видачі виконавчого документу, суд першої
інстанції (компетентний) не залучав до участі у даній справі ОП «ЗМБТІ» під час
видачі виконавчого документу і раніше це не оспорювалося апелянтами.

В подальшому оскаржуваною ухвалою виконавчий документ був визнаний таким,
що не підлягає виконанню, на підставі ст. 369 ЦПК України, що міститься в
розділі VI цього кодексу, яким врегульовані процесуальні питання, пов'язані з
виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів
(посадових осіб). Тобто, у даній справі оскаржуваною ухвалою було вирішено
процесуальне питання, пов'язане з виконанням рішення третейського суду. При
цьому, норми Закону України «Про третейські суди», взагалі не передбачають можливості
залучення до участі у справі визначених у статті 55 цього Закону осіб.

Крім того, оскаржувана ухвала не вплинула на обов'язок ОП «ЗМБТІ» щодо ТОВ
«Макс Лайн», як це вважають апелянти, а навпаки, шляхом повороту виконання виправляє
вплив виконавчого документу на обов'язок ОП «ЗМБТІ» щодо ТОВ «Макс Лайн»
відносно реєстрації за ТОВ «Макс Лайн» права власності на нежитлове приміщення № 263 літ. К-4, інв. № 1000094, що
розташоване по пр. Маяковського, 11 у м.Запоріжжі.

На думку апелянтів суд першої інстанції у даній справі не мав права
застосовувати поворот виконання.

Між тим, колегія суддів не може погодитися з такою позицією.

Формальне та суб'єктивне тлумачення «повороту виконання» апелянтами
суперечить цілям і змісту процесуальних норм, що встановлюють необхідність
застосування «повороту виконання».

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Цей принцип був би ілюзорним, якщо б правові норми не
передбачали необхідність відновлення права, яке було порушено виконанням
незаконних (скасованих) судових рішень.

Згідно статті 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема,
вирішення цивільних справ з метою захисту порушених прав та інтересів осіб,
щодо яких здійснюється судочинство. Захист порушеного права полягає у
відновленні стану, який існував до його порушення.

Частина 4 статті 369 ЦПК України передбачає поворот виконання шляхом
відновлення правового становища, яке існувало до стягнення за виконавчим
листом, який визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчий документ, виданий по даній
справі № 2-2328/06, був виконаний, а вчинення дій на його виконання
призвело до зміни прав та обов'язків. З моменту визнання виконавчого документу
таким, що не підлягає виконанню, відповідно незаконними стають і зміни у правах
і обов'язках, що сталися внаслідок його виконання.

Саме з метою захисту порушеного права шляхом відновлення правового
становища (державної реєстрації права), яке існувало до його порушення, судом
першої інстанції було застосовано поворот виконання, який повністю відповідає
цілям і змісту частини 4 статті 369 ЦПК України та статті 380 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається також на порушення судом першої
інстанції статті 61 ЦПК України, яке на його думку полягає в тому, що суд
першої інстанції послався на судові рішення, які не можуть містити факти, що не
підлягають повторному доказуванню, так як в жодному з них одночасно не бере
участь ТОВ «СП МДМ», ТОВ «Макс Лайн» та ОСОБА_1

Проте, частина 3 статті 61 ЦПК України передбачає, що обставини,
встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено ці обставини.

Судовими рішеннями, на які посилався суд першої інстанції, були встановлені
певні обставини щодо осіб, які беруть участь у даній справі. Крім того, ці
судові рішення були прийняті у справах, в яких окрім ТОВ «СП МДМ» брали участь,
як мінімум, або ТОВ «Макс Лайн», або ОСОБА_1

Крім того, у справі № 22-2599/2008 р., брали участь ті самі особи, що й при
розгляді у даній справі заяви про визнання виконавчого документу таким, що не
підлягає виконанню, а саме: ТОВ «СП МДМ», ОСОБА_1 та ТОВ «Макс Лайн».

В зазначеній справі № 22-2599/2008 р. судом апеляційної інстанції було
скасовано ухвалу про видачу ТОВ «Макс Лайн» за рішенням третейського суду
виконавчого документу, згідно якого будь-які треті особи зобов'язані були не
чинити ТОВ «Макс Лайн» перешкоди в користуванні та володінні приміщення № 263
літ. К-4, що розташованАДРЕСА_1 та будь-яким третім особам було заборонено
використовувати це нерухоме майно, у тому числі знаходитися в ньому,
розташовувати на його території майно та інше обладнання.

Задовольняючи у цій справі № 22-2599/2008 р. апеляційну скаргу ТОВ «СП МДМ»
колегія суддів зазначила: «При цьому, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Макс
Лайн», третейський суд виходив з того, що позивач є власником спірних приміщень
на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Український товарній
біржі «Українська товарна Біржа» від 14.08.2006 року по справі № 0093/06 та
29.08.2006 року право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано за
позивачем ОП ЗМБТІ, про що видано витяг № 11658643 від 29.08.2006 року.

Між тим, з ухвали апеляційного суду Запорізької області 15.11.2006 року,
яка набрала законної сили, вбачається, ТОВ «СП МДМ» було поновлено у праві
власності на нежиле приміщення № 263 літ. К-4 та 11/50 частин будівлі інв. №
1000094, літ. К-4, що розташовані по пр. Маяковського, 11 у м. Запоріжжі, тобто
єдиним власником приміщень, що були предметом третейського спору, є ТОВ «СП
МДМ»».

Отже суд правильно встановив правовідносини, які склалися
між сторонами по справі, дослідив надані сторонами докази і відповідно їх
оцінив. Доводи апеляційних скарг не є такими, що спростовують висновки суду
першої інстанції.

Судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали
суду першої інстанції або ж направлення справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 307, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю
«Макс Лайн» та ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя
від 04 серпня 2008 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала в частині повороту виконання може бути оскаржена
до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

суддя

суддя

Кочеткова І.В.

Бондар М.С.

Гончар О.С.