в 1 інстанції Стасенко
в 2 інстанції Березовенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 січня
2008 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого       Воробйовій Н.С.

суддів                                Березовенко
Р.В.,  Оношко Г.М.

при
секретарі      Бобко О.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2007 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого
жилого приміщення і відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,  колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

В серпні
2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом,  в якому просила виселити без надання іншого
жилого приміщення ОСОБА_2 та ОСОБА_3  з
будинку АДРЕСА_1,  стягнути з ОСОБА_2
20000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Свої
вимоги обгрунтувала тим,  що вона
являється власницею будинку АДРЕСА_1,  де
постійно проживає. В зазначеному будинку,
крім неї проживають ОСОБА_2 зі своєю дочкою. Відповідачка постійно грубо
висловлюється на її адресу,  погрожує
фізичною розправою,  заважає вільно
пересуватись по будинку та подвір'ю. Позивачка,
вважає,  що зазначеними діями
відповідачка робить неможливим для неї спільне проживання в одному
будинку,  а тому просила виселити без
надання іншого жилого приміщення ОСОБА_2 та ОСОБА_3  Одночасно,
в зв'язку з протиправною повідінки відповідачки просила стягнути з неї в
рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Рішенням
Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу,  в якій просить скасувати його як
незаконне,  і просила ухвалити нове
рішення. яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну
скаргу обґрунтувала тим,  що рішення
ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не встановила.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
віповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 жовтня 2005 року
ОСОБА_1 належить на праві власності жилий будинок АДРЕСА_1,  в якому вона постійно проживає.

З 1995
року в зазначеному будинку на правах членів сім'ї постійно проживає
відповідачка - невістка позивачки та її неповнолітня дочка ОСОБА_3 ,  1992 року народження - онука позивачки. До
дня смерті в цьому будинку проживав і син позивачки ОСОБА_4 - чоловік
відповідачки,  який помер в грудні 2006
року.

Згідно з
копією будинкової книги ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3  з квітня 2006 року зареєстровані в будинку
АДРЕСА_1.

Викладені
обставини встановлені судом сторонами визнаються і не оспорюються.

Відповідно
до ч. 1  ст.  156 ЖК України члени сім'ї власника жилого
будинку,  які проживають разом з ним у
будинку,  що йому належить,  користуються жилим прміщенням нарівні з
власником будинку,  якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно
до  ст.
157 і ч. 1  ст.  116 ЖК України членів сім'ї власника жилого
будинку може бути виселено без надання іншого жилого приміщення,  якщо вони систематично руйнують чи псують
жиле приміщення,  або використовують його
не за призначеням,  або систематичним
порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання
із ними в одному будинку,  а заходи
запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Відповідно
до ч. 1  ст.  60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  крім випадків встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Матеріали
справи не містять переконливих доказів про вчинення відповідачкою будь - якого
порушення,  що відповідно до ч. 1  ст.
116 ЖК України є підставою для виселення відповідачки та її неповнолітньої
дочки,  зокрема порушення правил
співжиття,  що унеможливлює для позивачки
спільне проживання в одному будинку.

Апеляційна
скарга висновків суду не спростовує і посилання на обставини,  які б свідчили про незаконність ухваленого
рішення не містить.

За таких
обставин,  колегія суддів визнає рішення
таким,  що ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313 - 315,  317,
319 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двох місяців з дня
набрання законної сили може бути оскаржена до Верховного Суду України.