Справа № 2-1197/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5 вересня 2008 року               Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької
області у складі:

головуючого-судді:                                                                         Болотіна
С.М.

секретаря:                                                                                         Панасюк
Н.П.

представника
позивача:                                                                 ОСОБА_1

представника
відповідача:                                                             Понько
Ю.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Шепетівка справу за позовом ОСОБА_2 до
Шепетівської дистанції сигналізації та зв'язку галузевого господарства
сигналізації та зв'язку державного територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», державного територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» про стягнення недоплаченої заробітної плати,-

в с т а
н о в и в :

ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до Шепетівської дистанції сигналізації та зв'язку
галузевого господарства сигналізації та зв'язку державного
територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (далі -
Дистанція), державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна
залізниця» (далі - Залізниця) про стягнення недоплаченої заробітної плати.

В
обґрунтування позовних вимог посилається на те, що працює в Дистанції на посаді
електромеханіка. Внаслідок того, що в 1990 році, на короткий проміжок часу
покидав займану посаду, у зв'язку з переведенням на інше підприємство,
відповідачі без належних на те підстав відмовляють йому у нарахуванні та
виплаті надбавки за вислугу років в повному обсязі за минулий період.

Стверджує,
що внаслідок неправомірних дій відповідачів по нарахуванню відсотків за вислугу
років, в період з 1996 року по 2007 рік, він недоотримав 11603грн. 44коп., які
просить стягнути на свою користь.

В
судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та дали аналогічні пояснення викладеним в позові.

Представник
відповідачів - Понько Ю.І. позов не визнав та пояснив, що пішовши на зустріч
позивачу, Залізниця погодила останньому стаж, який дає право на отримання
надбавки за вислугу років. Стверджує, що така надбавка повинна виплачуватись і
виплачується виключно з дня прийняття рішення Залізницею, а не за весь
попередній період, як те стверджує ОСОБА_2, а тому просить в позові відмовити,
оскільки вважає вимоги останнього надуманими та безпідставними.

Заслухавши
пояснення позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що позов до задоволення не підлягає виходячи з таких
підстав.

Судом
встановлено, що ОСОБА_2 з 21.07.1970 року по 01.08.1990 року працював на посаді
електромонтера Дистанції. 01.08.1990 за домовленістю між керівництвом
підприємств, позивач, перевівся у ВРП-ДН-2 (ОРС-НОД-2), тобто в установу,
робота в якій згідно чинного законодавства не зараховується в трудовий стаж,
який дає право на отримання надбавки за вислугу років на Залізниці.

Головуючий:                         С.М.
Болотін

- 2 -

14.08.1991
року, ОСОБА_2, знову ж таки за домовленістю між керівництвом підприємств, тобто
за переводом, повернувся у Дистанцію на посаду електромеханіка, де і працює по
даний час.

Внаслідок
того, що позивач займав посаду, перебування на якій не зараховується до
трудового стажу, який дає право на отримання надбавки за вислугу років,
Залізниця, почала рахувати такий стаж з 14.08.1991 року, тобто з моменту
повернення ОСОБА_2 на підприємство Залізниці, оскільки такий був перерваний на
строк понад один рік.

Дані
факти сторонами не оспорюються, а тому суд вважає, що додаткового доказування
не потребують.

Рішенням
засідання комісії по встановленню трудового стажу для виплати надбавки за
вислугу років при Управлінні Залізниці від 20.09.2007 року (далі - Рішення),
позивачу, був погоджений безперервний стаж роботи з 21.07.1970 року по
01.08.1990 року та з 14.08.1991 року по даний час, і з цього періоду останньому
почали виплачувати надбавку за вислугу років у розмірі 40%.

З даний
Рішенням позивач погодився, його не оскаржував та використовує його як підставу
обґрунтування позовних вимог.

Вважаючи,
що рішення комісії має зворотну силу і розповсюджується на весь період його
роботи у відповідача, оскільки було погоджено безперервний трудовий стаж,            ОСОБА_2 ставить питання про
стягнення з Залізниці доплати до заробітної плати у сумі 11603грн. 44коп.

Однак,
з таким висновком суд погодитись не може, оскільки він є помилковим.

Ставлячи
питання про стягнення з відповідача доплат до заробітної плати за період з 1996
року по 2007 рік, на підставі Рішення, ОСОБА_2 не звернув уваги той факт, що
безперервний трудовий стаж за період роботи у відповідача з 21.07.1970 року по
01.08.1990 року та з 14.08.1991 року по даний час, був йому погоджений на підставі
п. 24 Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам
підприємств залізничного транспорту, затвердженого наказом Державної
адміністрації залізничного транспорту України № 743-Ц від 28.12.2001 року «Про
порядок виплати надбавки за вислугу років» (далі - Положення).

Так,
відповідно до п. 24 Положення, в окремих випадках комісія підприємства може,
приймати рішення щодо збереження безперервного стажу роботи для вплати надбавки
за вислугу років працівникам підприємства при їх переведенні з одного
підприємства на інше, які тимчасово, в силу виробничої необхідності або інших
поважних причин, були переведені на підприємства залізничного транспорту на
роботи, які не дають право на отримання надбавки за вислугу років.

Аналогічні
вимоги містило і Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років
працівникам підприємств залізничного транспорту, затверджене наказом Державної
адміністрації залізничного транспорту України від 19.11.1997 року «Про порядок
виплати надбавки за вислугу років» (далі - Положення 1), зокрема п. 26.

Тобто,
питання щодо погодження безперервного трудового стажу, що дає право на
нарахування та виплату відповідних надбавок, застосовується у виключних,
індивідуальних випадках, а не в обов'язковому порядку, як те стверджує позивач
і є виключним правом, а не обов'язком підприємства.

При
цьому ні саме Рішення, ні Положення не містить жодних вимог чи зобов'язань щодо
виплати позивачу надбавки за вислугу років за попередній період, тобто з 1996
року.

В той
же час, як встановлено судом і стверджується матеріалами справи, зокрема
трудовою книжкою ОСОБА_2, останній в серпні 1990 року, був прийнятий в магазин
№ 6 вантажником, з заміщенням посади електрика по переводу з Дистпанції.

Таким
чином, позивач, в 1990 році з метою покращення свого становища, з власної
ініціативи, а не в силу виробничої необхідності або інших поважних причин,
перевівся на  роботи,   які
не  дають  право
на  отримання  надбавки
за  вислугу   років,
як   того   вимагає

Головуючий:                         С.М.
Болотін

- 3 -

Положення.

Доказів,
які б стверджували протилежне ні позивачем, ні його представником суду не
надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду.

Не
заслуговують на увагу та підлягають відхиленню посилання позивача та його
представника на п. 4.1. Положення щодо відсутності перерви у трудовому
стажі                ОСОБА_2, оскільки
він переводився в межах структурних підрозділів Залізниці, так як такі в
процесі судового розгляду стверджуються виключно поясненнями та міркуваннями
позивача та його представника, які є прямо зацікавленими особами.

Зокрема,
стверджуючи, що у позивача стаж не переривався, останній звертається до комісії
Управління Залізниці з клопотанням про погодження такого стажу, що ОСОБА_2 не
заперечує, тобто чинить дії по збереженню та встановлення такого.

Вказані
дії позивача є непослідовними та прямо суперечать його твердженням, зокрема
щодо наявного у нього, безперервного трудового стажу, який дає право на
отримання надбавки.

При
цьому обґрунтовуючи позов ні позивач, ні його представник не надали суду
жодного доказу, який би належно та обґрунтовано стверджував, що ВРП-ДН-2
(ОРС-НОД-2) є структурним підрозділом Залізниці, не ставили вони і питання про
витребування таких доказів судом, якщо у цьому в них були труднощі, як того
вимагає закон.

Не
звернули вони уваги і на той факт, що Рішенням на яке вони посилаються, як на
підставу обґрунтування позову і вважають основною підставою для проведення
виплат за минулий період, трудовий стаж позивачу був погоджений з 21.07.1970
року по 01.08.1990 року та з 14.08.1991 року по даний час, тобто саме роботи на
Залізниці та без врахування роботи ОСОБА_2 у період з 02.08.1990 року по
14.08.1991 року на посаді вантажника магазину № 6.

Суд
відхиляє твердження позивача та його представника в тій частині, що після
погодження безперервного трудового стажу, надбавка за вислугу років ОСОБА_2
повинна бути виплачена за весь період, тобто з 1996 року по 2007 рік, оскільки
такі є суперечливими та спростовуються дослідженими доказами.

Так,
Положення таких вимог, на задоволенні яких наполягають позивач та його
представник щодо проведення перерахунку та виплати заробітної плати за
попередній період, після прийняття Рішення не містить.

Навпаки,
відповідно до п. 21 Положення, Рішення видається бухгалтерії для нарахування
надбавки за вислугу років, а не її перерахування та виплати за минулий період,
як те стверджують позивач та його представник.

Відповідно
до п. 11 Положення, при виникненні у працівника права на отримання надбавки за
вислугу років протягом календарного року, перша виплата провадиться за місяць,
який слідує за місяцем, в якому виникло право на її отримання.

Як
встановлено судом та сторонами не оспорюється, після погодження позивачу
безперервного трудового стажу, Залізниця почала виплачувати ОСОБА_2 надбавку за
вислугу років по встановленій шкалі, тобто вимоги законодавства, останньою
дотриманні в повному обсязі і порушення прав та законних інтересів позивача не
встановлено.

Аналізуючи
всі дослідженні в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності суд вважає,
що Залізниця, 20.09.2007 року погодивши ОСОБА_2 безперервний трудовий стаж,
надала останньому право з цього періоду на отримання надбавки за вислугу років
у встановленому порядку згідно шкали, оскільки таке погодження застосовується у
виключних, індивідуальних випадках і є правом, а не обов'язком Залізниці та не
тягне за собою автоматичного перерахунку заробітної плати працівникам за
минулий період.

Таким
чином, вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах закону, носять надуманий
характер, стверджуються виключно міркуваннями останнього та його представника і
до задоволення не підлягають.

ОСОБА_2,  в
тому  числі  звернувся
в  суд  з
позовом  до  Шепетівської
дистанції

Головуючий:                         С.М.
Болотін

- 4 -

сигналізації та зв'язку галузевого
господарства сигналізації та зв'язку державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна залізниця».

Однак,
як встановлено в процесі судового розгляду та стверджується довідкою № 790 про
включення до ЄДРПОУ, останнє не є юридичною особою, а являється структурним
підрозділом Залізниці.

За
таких обставин Дистанція не може бути стороною по страві, а тому в позові до
останньої слід відмовити.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. ст. 232, 233 КЗпП України України, п.п. 11, 21,
24 Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам
підприємств залізничного транспорту, затверджене наказом Державної
адміністрації залізничного транспорту України № 743-Ц від 28.12.2001 року «Про
порядок виплати надбавки за вислугу років», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212
ЦПК України, суд,-

в и р і
ш и в :

В
позові ОСОБА_2 до Шепетівської дистанції сигналізації та зв'язку галузевого
господарства сигналізації та зв'язку державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна залізниця», державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна залізниця» про стягнення недоплаченої заробітної
плати - відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження через Шепетівський міськрайонний суд
Хмельницької області.

Головуючий: