РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
лютого 2008 року                                                                        м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                      Девляшевського
В. А.,

суддів:                                                 Бойчука
І.В., Горблянського Я.Д.,

секретаря                                           Семків
З.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_1;
ОСОБА_2; ОСОБА_3
на рішення Косівського районного суду від 05 листопада 2007 року, -

встановила:

ОСОБА_3 в квітні 2007
року пред"явив до ОСОБА_1, ОСОБА_2, редакції газети „ІНФОРМАЦІЯ_1"
позов про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної
шкоди в сумі 7000 грн.

Позивач
зазначав, що 24.02.2007 року в газеті „ІНФОРМАЦІЯ_1" була надрукована
стаття ОСОБА_1, в якій недостовірно висвітлено ситуацію із створенням фракції
блоку „Наша Україна" та висловлено образливі звинувачення у вчиненні ним
як головою районної ради неправомірних дій на засіданні територіальної виборчої
комісії 14.02.2007 року.

ОСОБА_3 вказував, що в
названому номері газети також була опублікована стаття В. Девди під назвою
„Косівська влада уже не рахується ні з ким", де викладено неправдиві
відомості, які принижують його честь, гідність як громадянина та як голову
районної ради. На його думку, образливими є такі твердження автора статті:

1)
що звіт Косівської районної ради, опублікований в газеті
„ІНФОРМАЦІЯ_2" від 06.01.2007 року є черговою спробою голови цієї ради
повихвалятись;

2)
що  голова районної
ради і вже з ним   зганьбили Косівщину на
всю Україну афер

Справа №
22-ц-213/2008р.                        Головуючий
у інстанції   М.В. Бельмега

Категорія
27                                                            Доповідач
В.А.Девляшевський

ними справами;

3)      що досі триває судова тяганина
стосовно обрання „голови" районної ради

ОСОБА_3;

4)
звинувачення у привласненні головою районної ради та деякими
його друзями-бізнесменами ідеї НПП „Гуцульщини" по споруджені в районі
„маєтку святого Миколая" та „Гуцульського села"; у їх намірах
скористатись коштами державного бюджету та 20 млн. грн. інвестицій; у намірах безоплатно роздати 100 га лісу
для „представницьких цілей", на 20 тис. га земель Райагролісу встановити
комунальну власність районної ради;

5)
звинувачення у тому, що головою районної ради забрано у
працівників освіти більше одного мільона грн.; що ним знижено фінансування на
медикаменти і харчування хворих, а збільшено витрати на фінансування зарплати
працівників районної ради;

6)
твердження про використання без рішення районної ради
біля 100 тис. грн. на проведення внутрішнього телефонного зв"язку в
райраді, про користування державними грошима на свій розсуд; про витрати на
позавідомчу охорону з Коломиї в сумі більш ніж 120 тис. грн..

ОСОБА_3
заявляє, що наведені твердження авторів, є їх вигадкою, неправдивою
інформацією, яка принижує його честь, гідність як громадянина, як депутата та
голови районної ради. Вказує, що поширенням названих відомостей йому спричинено
душевний біль, моральні страждання, заплямовано ділову репутацію. Тому ОСОБА_3
просив у задоволення його позову визнати всі поширені щодо нього названі
відомості в згаданих статтях газети „ІНФОРМАЦІЯ_1" такими, що не
відповідають дійсності; зобов"язати редакцію газети „ІНФОРМАЦІЯ_1"
опублікувати спростування, а відповідачів-авторів статтей вибачитись перед ним
на сторінках газети за образливі висловлювання; стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно
7000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Косівського районного суду від 05.11.2007 року позовні вимоги ОСОБА_3 щодо
визнання недійсними згаданих відомостей, їх спростування та зобов"язнання
авторів статтей до вибачення в пресі задоволено у повному об"ємі, а вимога
про стягнення моральної шкоди задоволена частково: з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
стягнуто солідарно 600 грн. та судові витрати.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 посилаються на те, що вони, будучи,
депутатами діючої Косівської районної ради, висловлюючи у згаданих вище статтях
критичні зауваження про роботу Косівської районної ради, яку очолює позивач, та
його поведінку на зборах ТВК від 14.02.2007 року, не переслідували злого умислу
на приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_3 Тому місцевий суд,
який не допитав п"ять ч.1енів ТВК і не дослідив повно, об"єктивно
дійсні обставини справи, безпідставно

дійшов до
висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 У зв"язку із
викладеним апелянти просили оскаржене рішення скасувати, ухваливши нове
рішення, яким відмовити у позові.

ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, вважаючи, що визначена судом І інстанції сума моральної шкоди не
відповідає обсягу і ступеню спричинених йому поширенням неправдивих відомостей
душевних страждань, зниженню честі, гідності та ділової репутації. Тому апелянт
просить оскаржене рішення змінити, визначивши розмір відшкодування йому
моральних збитків в сумі 7000 грн.

Представник
редакції газети „ІНФОРМАЦІЯ_1" в засідання Апеляційного суду з невідомих
причин не з"явився, хоч повідомлення про час і місце розгляду даної справи
було вручено завчасно. За таких обставин є підстави для вирішення спору у
відсутності названої сторони.

ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3
і його представник свої апеляційні скарги з наведених підстав підтримали, а
доводи іншої сторони заперечили.

Вислухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, думку адвоката ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи, колегія судців вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2
підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно
із ч.4 ст. 17 Закону України „Про державну підтримку засобів масової інформації
та соціальний захист журналістів" у разі розгляду судом спору щодо
завданої моральної шкоди між журналістом або засобом масової інформації як
відповідачем та політичною партією, виборчим блоком, посадовою особою як
позивачем суд вправі призначити компенсацію моральної (немайнової) шкоди лише
за наявності умислу журналіста чи службових осіб засобу масової інформації. Суд
при цьому враховує наслідки використання позивачем можливостей позасудового
спростування неправдивих відомостей, відстоювання його честі і гідності,
ділової репутації. В названій нормі закону зазначено, що з урахуванням
зазначених обставин суд вправі відмовити у відшкодуванні моральної шкоди.

З досліджених
Апеляційним судом матеріалів справи не можна дійти висновку про те, що автори
статей, надрукованих у згаданій газеті за 24.02.2007 року, поширили умисно
неправдиву інформацію щодо голови Косівської районної ради, усвідомлюючи її
недостовірність.

Посилання
ОСОБА_3 зокрема
на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як депутати районної ради знали про дійсні суми
коштів, передбачених районним бюджетом витрат на 2007 рік для закладів освіти,
здоровоохорони, утримання апарату районної ради; і що їм було відомо розмір
витрат районної ради на проведення внутрішнього зв"язку, на охорону та
інші цілі, не підтверджено об"єктивними відомостями. Такі посилання
позивача спростовуються

відповідями на
депутатські запити відповідачів, надісланими їм після опублікування згаданих
вище статей (а.с. 62-65).

Приймаючи
до уваги зазначені вище обставини, те, що за твердженням ОСОБА_3, він
використовував можливість надання через засоби масової інформації своїх
пояснень щодо питань, наведених відповідачами у статтях, колегія суддів вважає,
що правові підстави для задоволення позову про стягнення моральної шкоди
відсутні.

Тому
оскаржене рішення в частині стягнення моральної шкоди не може бути залишене в
силі. Відповідно і вимога апелянта про збільшення розміру відшкодування не
підлягає до задоволення.

Разом з
тим, суд І інстанції правильно визнав відомості, зазначені позивачем,
недійсними, оскільки їх правдивість, об"єктивність авторами у засіданні
суду не була підтверджена.

Зокрема,
авторами не була доведена обґрунтованість тверджень про сумнівні дії та наміри
голови Косівської районної ради, неправильне формування ним витратної частини
бюджету в частині фінансування закладів освіти, здоровоохорони, апарату ради;
здійснення зайвих виплат на телефонізацію та охорону ради, інше.

На думку
колегії суддів, відомості, викладені авторами в названих статтях, не являються
їх оціночними судженями, оскільки містять фактичні дані. Тому місцевий суд
правильно вважав, що вони підлягають спростуванню.

На
підставі ст.ст. 47і, 49 Закону України „Про інформацію", ч.4 ст. 17 Закону
України „Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист
журналістів" та керуючись ст. ст.; 307; 308; 309; 313; 319; 324; 325 ЦПК
України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення
Косівського районного суду від 05 листопада 2007 року по даній справі в частині
стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2
600 грн. моральної шкоди скасувати.

Відмовити
ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення 7000(сім тисяч) грн. моральної (немайнової)
шкоди.

В решті
рішення Косівського районного суду по даній справі залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців після дня його
проголошення.