РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2008 року                                                                                     Алуштинський
міський суд

в складі

головуючого судді                            Скісова
Є.М.

при секретарі                                    Ступіній О.С.

за участю прокурора                        Павленко О.В.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом прокурора
м. Алушти на користь неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки
та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Алушти звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що за
рішенням Алуштинського міського суду від 5 вересня 1996 року відповідач з
чоловіком ОСОБА_3 вдочерили ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. ІНФОРМАЦІЯ_2
року рішенням суду ОСОБА_3 визнаний безвісно відсутнім.

Красно щокова ОСОБА_1 знаходиться на профілактичному
обліку в Алуштинському МВ ГУ МВС України в Криму за систематичну уходи з дому,
у зв'язку з чим відповідач 29 квітня 2008 року попереджена судом за ст.. 184
КоАП  України. Відповідач не спілкується
з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє
засвоєння нею загальновизнаних норм моралі.

ОСОБА_1 відповідач з 1997 року щороку направляє на
обстеження в Кримську республіканську психіатричну лікарню, мотивуючи
пропусками занять та порушенням поведінки. В теперішній час відповідач, після
виписки доньки з лікарні з 16 травня 2008 року не пускає її додому. Приблизно з
2005 року мати повідомила доньці про те, що вона її вдочерила, знайшла її
родичів: мати, бабусю та сестру. Дівчина, навчаючись в школі, мала пропуски
занять, закінчила 9 класів, в теперішній час ніде не зареєстрована та не
навчається. На теперішній час відповідач звернулась до Алуштинського міського
суду з позовом про відміну всиновлення, мотивуючи тим, що між ними склались
відносини, які роблять неможливим спільне проживання.

Посилаючись на ст.ст. 20, 36-1 Закону України «Про
прокуратуру», ст.ст. 164-166, 181-184, 242 Сімейного кодексу України, позивач
просить: позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки
ОСОБА_1, стягнути аліменти не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного
віку та держмито в дохід держави. Закріпити за ОСОБА_1 право на квартиру
АДРЕСА_1 та накласти заборону на відчуження майна та житло дитини у цій
квартирі.

Відповідач в суді позов не визнала, пояснивши, що вона
намагалась виховати ОСОБА_1 нормальною дитиною, навчала її у школі, потім
направила її в коледж у м. Сімферополі. Але дівчинка відрізняється поганою
поведінкою, уходить з дому, декілька днів не повертається. У зв'язку з
поведінкою доньки, вона направила її в психіатричну лікарню. Вона направляла її
оформити документи для отримання паспорту, але ОСОБА_1 не знаходила для цього
часу.

Вислухавши помічника прокурора м. Алушти, відповідача та
її представника, заінтересовану особу - ОСОБА_1, начальника служби у справах
дітей виконавчого комітету Алуштинської міської ради, дослідивши письмові
докази по справі, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та її чоловік
ОСОБА_3 у 1996 році взяли з будинку дитини «Ялинка» в м. Сімферополі та по
рішенню Алуштинського міського суду від 5 вересня 1996 року вдочерили ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. Вони виховували її, навчали в школі, утримували,
піклувались про її здоров'я.

Рішенням Алуштинського міського суду від ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_3 визнаний безвісно відсутнім. Відповідач ОСОБА_2 багато років
виховує доньку сама.

В силу ст. 10 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна
доказати ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи
заперечень.

Позивач не надав доказів того, що відповідач ухиляється
від виховання доньки і це в силу ч. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України є
підставою для позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2
піклується про неї: купує одяг, годує, влаштувала на навчання до вечірньої школи,
вважає, що не слід позбавляти її батьківських прав. Конфлікти відбуваються
через те, що  мати не дозволяє довго
гуляти та сварить за те, що вона не приходить додому. В теперішній час вона
мешкає з матір'ю.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що ОСОБА_2 робила все
для виховання доньки, однак та погано її слухає, стала некерованою.

З показань свідка ОСОБА_6 видно, що вперше побачила
ОСОБА_1 в травні 1997 року. Вона була дуже збуджена, неустойчева, мала
порушення мовлення. Прибула в лікарні один місяць. Дівчина потребувала нагляду.

Тому суд не приймає до уваги затвердження позивача та
представника служби у справах дітей про те, що відповідач навмисно відправляла
дитину в лікарню. Піклування про здоров'я дітей - це обов'язок батьків.

Згідно зі статтею 15 Постанови Пленуму Верховного
суду  України від 30 березня  2007 року №3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді справ про всиновлення та про позбавлення
батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливом на
осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Підстав для застосування такої
міри суд не вбачає.

По місцю роботи відповідач характеризується тільки з
позитивного боку. Згідно характеристики, виданої директором Алуштинської
загальноосвітньої школи №1 та класним керівником ОСОБА_2 оздоровлювала доньку,
слідкувала за її здоров'ям, фізичним та моральним, постійно контактувала з
вчителями та адміністрацією школи. ОСОБА_1 схильна до спалахів агресії, зухвало
груба стосовно учнів, часто провокувала сварки. У восьмому та дев'ятому класах
пропускала заняття, обдурювала матір, убігала з дому.

Керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10,
60, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У позові прокурора м. Алушти на користь неповнолітньої ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських
прав та стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя:      підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

Секретар