У Х В А Л А

І М Е
Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши                   25 вересня
2008 року касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду м.
Одеси від 19 березня              2008
року й Апеляційного суду Одеської області від 12 серпня 2008 року в
справі за позовом ОСОБА_4 в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6,
треті особи: комунальне підприємство “Житлово-комунальний сервіс
“Пересипський”, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, орган
опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради,
про визнання посвідчення частково недійсним, виселення і вселення, та за
зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи: Суворовська
районна адміністрація Одеської міської ради, орган опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання такими,
що втратили право користування жилим приміщенням,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_4 в своїх інтересах та  інтересах неповнолітнього        ОСОБА_5 звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що в 1992 році їй, ОСОБА_7 та їх
неповнолітньому сину - ОСОБА_5, було надано кімнату АДРЕСА_1, який знаходився
на балансі закритого акціонерного товариства “Стальметиз”. З 15 червня 2004
року рішенням Одеської міської ради гуртожиток було передано в комунальну
власність територіальної громади м. Одеси.

У 2003 році у зв'язку з сімейними
обставинами позивачка переїхала проживати до своїх батьків, а у кімнаті
вказаного гуртожитку залишився проживати її чоловік - ОСОБА_7 Повернувшись у
вересні 2006 року вона не змогла потрапити до кімнати, оскільки замки дверей
було замінено і в ній проживали інші люди.

Оскільки такою, що втратила право
користування кімнатою АДРЕСА_1, вона не визнавалась, а відповідачі вселились в
неї без ордера, просила усунути перешкоди в користуванні кімнатою, зняти
ОСОБА_1 з реєстрації та виселити її.

У процесі розгляду справи ОСОБА_4
неодноразово уточнювала, змінювала та доповнювала позовні вимоги, просила
зобов'язати Суворовський районний відділ Одеського міського Управління ГУ МВС
України в Одеській області зняти відповідачів з реєстрації; визнати частково
недійсним посвідчення на жиле приміщення № 1 від 10 грудня 1992 року про
надання ОСОБА_3 права займати разом з членами його сім'ї кімнати № № 10, 14, 15
в АДРЕСА_1, а саме, визнати його недійсним в частині надання права займати
кімнату №10; продовжити їй та ОСОБА_5 строк на право проживання в кімнаті;
визнати ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 такими, що втратили право
користування спірною кімнатою; виселити останніх з кімнати та вселити в неї її
з              ОСОБА_5

У зв'язку з відмовою ОСОБА_4 від
позову в частині зобов'язання Суворовського районного відділу Одеського
міського Управління ГУ МВС України в Одеській області зняти відповідачів з
реєстрації, визнання їх такими, що втратили право користування спірною
кімнатою, продовження їй та ОСОБА_5 строку на право проживання в кімнаті,
провадження в справі у вказаній частині закрито.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3  в своїх інтересах та  інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 звернулися
до суду із зустрічним позовом, зазначаючи, що вони вселились в кімнату АДРЕСА_1
на підставі рішення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради,
що прийнято згідно з клопотанням профспілкового комітету відкритого акціонерного
товариства “Стальканат”.

Оскільки ОСОБА_4, ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 не проживали в спірній кімнаті понад 6 місяців, у зв'язку з чим
втратили право користування нею, просили визнати останніх такими, що втратили
право користування кімнатою, зобов'язати Суворовський районний відділ Одеського
міського Управління ГУ МВС України в Одеській області зняти відповідачів з
реєстрації.

Провадження в справі у частині
зобов'язання Суворовського районного відділу Одеського міського Управління ГУ
МВС України в Одеській області зняти відповідачів з реєстрації закрито,
оскільки від вказаної частини позовних вимог позивачі відмовились.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 19 березня 2008 року позов ОСОБА_4 в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 задоволено. У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього
ОСОБА_6 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 12 серпня             2008
року вказане рішення суду першої інстанції змінено, доповнено резолютивну
частину рішення в частині виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6
посиланням на  виселення їх в кімнати № №
14, 15 АДРЕСА_1.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, і ОСОБА_3 в своїх
інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 звернулися до Верховного Суду
України з касаційною скаргою, в обгрнутування якої посилаються на
невідповідність висновків судів обставинам справи, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм
матеріального і порушення норм процесуального права та ставлять питання про
скасування судових рішень й ухвалення нового рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної
інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу та
про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку про те, що судами допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за
позовом ОСОБА_4 в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6,
треті особи: комунальне підприємство “Житлово-комунальний сервіс
“Пересипський”, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, орган
опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради,
про визнання посвідчення частково недійсним, виселення і вселення, та за
зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи: Суворовська
районна адміністрація Одеської міської ради, орган опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання такими,
що втратили право користування жилим приміщенням за касаційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього
ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 березня              2008 року й Апеляційного суду
Одеської області від 12 серпня 2008 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особам, які подавали касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема