Справа № 2-4545/2008 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня
2008 року   Білоцерківський міськрайонний
суд Київської області в складі головуючого - судді Закаблук О.В.,

при секретарі
Балацькій Н.С.,

за участю представників позивача - ОСОБА_1., адвоката
ОСОБА_2.,

відповідача - ОСОБА_3.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білої Церква справу за позовом    ОСОБА_4до ОСОБА_5, про визнання договору дарування
частини житлового будинку недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулася до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що 22 березня 2008
року  ним було подаровано  39/100 частину належного йому житлового
будинку  АДРЕСА_1відповідачці ОСОБА_5..
Так як він діяв під впливом помилки та обіцянок відповідачки, вважав, що дочка
буде опікуватись ним та доглядати, вважає, що договір дарування слід визнати
недійсним.

В судовому
засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та суду показав, що
відповідачка  ОСОБА_5. та його
представник за довіреністю  ОСОБА_1.  являються його рідними дочками. Весною 2008
року на прохання відповідачки та діючи під впливом помилки,  в державній нотаріальній конторі він
«переписав» на обох дочок  належний йому
на праві приватної власності будинок, після чого відповідачка ОСОБА_5.
припинила відвідувати його, допомагати матеріально та намагалась продати
належну їй частину житлового будинку, для чого давала оголошення. З старшою
дочкою ОСОБА_5. він посварився, так як вона не виконала своїх обіцянок, не
забрала його проживати до себе, позивач проживає в тому ж будинку, де і
проживав до укладення договору дарування, в даний час  дуже хворіє, не встає на ноги і про нього
піклується лише інше дочка, а тому хоче розірвати договір, щоб перейти  жити в частину будинку, яку подарував
відповідачці. Під час укладання договору дарування державний нотаріус нічого
йому не роз»яснив, підпис під угодою він поставив під впливом відповідачки, а
тому просить визнати недійсним договір дарування, який укладений на
відповідачку.

Представник
позивача за довіреністю ОСОБА_1. в судовому засіданні позов підтримала,
показала, що дійсно, 22 березня 2008 року батько, який є позивачем по справі
уклав договір дарування  39/100 частини
житлового будинку на відповідачку та 61/100 частин свого будинку на неї. Після
укладання договору дарування відповідачка посварилась з батьком, не відвідує
його та не надає  ніякої допомоги, а тому
піклуються про батька тільки вона та її діти. Батько проживає в її половині
будинку та після того, як відповідачка хотіла продати  подаровану їй частку будинку, намагався
приблизно через місяць після укладення договору його розірвати, ходив до
нотаріуса. Так як відповідачка не виконала своїх обіцянок , не піклується про
батька, то батько хоче забрати частку свого будинку назад, а тому вважає що
договір дарування на відповідачку слід визнати недійним. Вказує, що у неї є
дочка  ОСОБА_6, яка  проживала спочатку  в частині житлового будинку, яка подарована
відповідачці,  сварка виникла із-за того,
що відповідачка хотіла звільнити  свою
частку будинку, щоб заселити туди інших людей.

Відповідачка
ОСОБА_5. в судовому засіданні позов не визнала та суду показала, що  в листопаді
2007 року її рідний батько, позивач по справі ОСОБА_4. приїхав до неї в
село Великополовецьке   та повідомив, що
хоче переоформити на неї та сестру  свій
будинок. Ніяких дій з її боку для спонукання батька щодо укладання договору не
було. В грудні 2007 року батько зателефонував їй та сказав, що необхідно
приїхати в м.Біла Церква для оформлення договору дарування. В зумовлений час
батько, її сестра ОСОБА_1. та вона
приїхали до нотаріальної контори, де батькові нотаріус роз»яснив
наслідки договору дарування, що собою являє договір дарування, та за
пропозицією і наполяганням батька був укладений названий  договір.
Коли батько хворів, до укладання договору та після його укладання
позивачка перебувала в добрих відносинах з ним, відвідувала його в лікарні,
спілкувалась з ним, матеріально підтримувала по мірі можливості батька, так як
в неї на утриманні також є діти, сварка сталась із-за того, що вона разом з
чоловіком вирішили поселити в належну їй частку будинку квартирантів, щоб
заробити грошей на лікування та утримання батька, який залишався проживати в
будинку, однак в належній їй частині житлового будинку на той час проживала
дочка сестри, ОСОБА_1. -ОСОБА_6, якій було запропоновано звільнити  вказане житло. Після цього, 30 квітня 2008
року  між нею та батьком сталась сварка,
під час якої батько сказав, що вона не його дочка . Ніяких оголошень про продаж
частини будинку вона не давала, вважає, що сварку з батьком спровокувала її
сестра ОСОБА_1., яка бажає, щоб весь будинок залишився їй та її дочці.
Стверджує, що під час укладання договору дарування  позивач ніякими психічними розладами не
страждав і добре розумів, який договір укладається, звернутись в суд його
змусила сестра позивачки, з якою проживає батько і який діє під впливом сестри.

Представник
позивача за ордером  адвокат  ОСОБА_2. в судовому засіданні підтримала
позовні вимоги, суду пояснила, що позивач під впливом відповідачки, помиляючись
щодо дійсних обставин правочину, уклав договір дарування на відповідачку, а
тому  позов слід задовольнити.

Свідок
ОСОБА_7., допитана в судовому засіданні показала, що її батьки товаришували з
ОСОБА_4., інколи відвідує його. Під час відвідин  позивач скаржиться, що як переоформив будинок
на обох дочок, то його доглядає тільки одна дочка ОСОБА_1 та її діти. Інша
дочка ним не цікавиться. Позивач  є
нормальною, психічно здоровою людиною.

Свідок
ОСОБА_8. в судовому засіданні показав, що проживає по сусідству з позивачем,
який одного разу розповідав йому, що зробив заповіт на дочок, після чого    свідок возив позивача до нотаріуса два
рази, але обидва рази нотаріуса не було.

Свідок
ОСОБА_9. суду показала, що являється дочкою відповідачки. Між її матір»ю та
дідом були нормальні відносини, вони відвідували позивача в лікарні, допомагали
чим могли, але краще дід відносився до дочки ОСОБА_1. В половині будинку, який
матері подарував дідусь, проживала дочка ОСОБА_1 -ОСОБА_6. Дід дуже образив
маму, сказав їй що вона не його дочка.

Свідок
ОСОБА_10. суду показав, що являється сином відповідачки ОСОБА_5. і на його
думку  в даний час йде боротьба за
будинок діда. Дочка  діда, ОСОБА_1,
погано доглядає за дідом, так як коли він приходив відвідувати діда, в нього
була брудна постіль, в будинку не прибрано, звідки він зробив висновок, що
умови проживання діда  погані.

Державний
нотаріус Дворко Т.Г., допитана в судовому засіданні як свідок, показала, що
пам»ятає, при яких обставинах оформлявся договір дарування від ОСОБА_4. на
ОСОБА_5..

В державну
нотаріальну контору прийшов ОСОБА_4. та його дві дочки. Нотаріус
роз»яснила  дарувальнику всі права та
наслідки укладення договору дарування, так як це її обов»язок, сумнівів щодо
дієздатності та тому, що дід не  розуміє
значення угоди, яку укладав, у неї не виникло. Навпаки, навіть після того, як
вона роз»яснила позивачу, що після укладення договору дарування він позбудеться
будинку, не буде його власником, ОСОБА_4наполягав на укладенні саме договору
дарування. Після укладання угоди ОСОБА_4 приблизно   через місяць приходив в нотаріальну контору
та просив скасувати договір дарування, однак вона йому пояснила, що якщо дочка
не бажає розірвати договір, то це може бути тільки в судовому порядку. Під час
укладання договору дарування ОСОБА_4. повністю був ознайомлений та розумів свої
права, суть та наслідки  угоди,
ознайомився з договором та власноруч поставив підпис на договорі дарування. Про
те, що позивачем може бути укладений договір довічного утримання нотаріус
Підгребельному не роз»ясняла, так як укладення даного виду договору  є дуже дорого, в обов»язок нотаріуса не
входить роз»яснення інших договорів, якщо сторона бажає  вчинити договір дарування.

Суд,
заслухавши сторони, представників сторін, свідків, оглянувши та дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, прийшов до висновку
що позов заявлений позивачем
безпідставно, до задоволення не підлягає по таким причинам.

Так, в
судовому засіданні з достовірністю встановлено, що  позивач ОСОБА_4. являється батьком
відповідачки ОСОБА_5. та ОСОБА_1., яка представляє  його інтереси в судовому засіданні за
довіреністю.

22 березня
2008 року ОСОБА_4., з власної ініціативи, перебуваючи   при здоровому глузді та повністю розуміючи
значення своїх дій, розуміючи  значення
умов договору дарування та його правові наслідки, без всіляких умов та вимог до
відповідачки ОСОБА_5.,  в Білоцерківській
міській державній нотаріальній конторі вчинив правочин - уклав договір
дарування 39/100 належної йому на праві приватної власності частини житлового
будинку АДРЕСА_1 на ім»я дочки, відповідачки ОСОБА_5., а іншу частину житлового
будинку  в розмірі 61/100 частини
подарував іншій дочці ОСОБА_1.. Під час укладання договору дарування
дочкам  позивач перебував з ними в добрих
сімейних відносинах, спілкувався, дочка ОСОБА_5. відвідувала батька за місцем
його проживання в м.Біла Церква, так як проживає в АДРЕСА_2

Після
укладання договору позивач  ОСОБА_4.
залишився проживати за місцем своєї реєстрації, в подарованому будинку, який в
добровільному порядку на час укладання договору дарування  був фактично
розділений  ОСОБА_4. між дочками,
однак в подарованій  частині будинку
ОСОБА_5. стала проживати дочка ОСОБА_1.- ОСОБА_6, тоді як ОСОБА_4. почав
проживати в частині будинку ОСОБА_1., яка почала опікуватись ним та доглядати,
так як  позивач захворів, припинив  самостійно пересуватись.

Вказані
обставини не заперечуються сторонами в судовому засіданні.

30 квітня
2008 року  під час відвідин  позивача відповідачкою за його місцем
проживання  між сторонами сталась сварка,
так як відповідачка пропонувала онучці позивача Тетяні звільнити займане нею
житло відповідачки, щоб здати  свою
частину будинку в найм, для отримання грошових коштів на лікування батька, чого
не бажав ОСОБА_4. та ОСОБА_1, а тому сімейні відносини між позивачем та
відповідачкою різко погіршились, були фактично розірвані. Після сварки позивач
ОСОБА_4.  звернувся в нотаріальну
контору, щоб  розірвати договір
дарування, після чого звернувся до суду з названим позовом.

Наведене
також підтверджується договором дарування частки житлового будинку від
22.03.2008 року, який посвідчений Білоцерківською міською державною
нотаріальною конторою за реєстром № 2-1053, з якого вбачається, що дарувальник
повністю  розуміє значення та умови
договору дарування та його правові наслідки, підтвердив дійсність своїх намірів
при укладанні договору. Дарувальник стверджує, що дарування здійснено за доброю
волею, не страждає на захворювання, що перешкоджають усвідомленню  ним суті цього договору та дарувальник  не має права вимагати  вчинення на свою користь  будь яких дій майнового чи немайнового
характеру, і який особисто підписаний позивачем.

З паспорту
позивача вбачається, що він зареєстрований
в АДРЕСА_1 з 20.09.1983 року, тобто в будинку, який подарований ним його
дочкам.

Відмовляючи
в задоволенні позову, суд вважає, що позивач ОСОБА_4. під час укладання
договору дарування з відповідачкою усвідомлював наслідки своїх дій, повністю
давав їм облік, так як  обману чи
примусу  з боку відповідачки по
відношенню до позивача не було, психічні
розлади в позивача відсутні, позивач не діяв під впливом тяжких обставин
під час укладення договору дарування, що знайшло своє підтвердження в судовому
засіданні, підтверджується  показаннями
державного нотаріуса, показаннями свідків. Спір між сторонами виник внаслідок
того, що позивач ОСОБА_4. проживає разом з дочкою ОСОБА_1., стан здоров»я
позивача погіршився, внаслідок  чого він
потребує  стороннього догляду, а тому
батьком   фактично піклується дочка
ОСОБА_1. з членами своєї сім»ї, тобто ОСОБА_4. фактично перебуває під впливом і
в залежності від  дочки ОСОБА_1.,   яка в силу суб»єктивних та об»єктивних
обставин, а саме, бажаючи забезпечити себе та свою дочку житлом, не бажає  належним чином  одноосібно піклуватись про батька, тоді як
частина житлового будинку   подарована
відповідачці.

Відповідно
до ст.229,233 ЦК України правочин, який вчинений  особою під впливом помилки, тобто особа
помилилась щодо обставин, які мають істотне значення,  під впливом
тяжкої обставини, може бути визнаний судом недійсним.

Таким
чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що помилки щодо
обставин, які мають значення для ОСОБА_4 . під час укладення договору дарування
частини житлового будинку на ОСОБА_5.,
тяжких обставин та інших обставин, які б впливали на вільне
волевиявлення позивача під час укладання договору не існувало, позов про
визнання недійним договору дарування частини житлового будинку позивачем
заявлений безпідставно, по надуманим причинам, а тому до задоволення не
підлягає.

Сторони
звільнені від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 229,233  ЦК
України, ст.ст.10,15,60,61, 208,209, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4до
ОСОБА_5, про визнання договору дарування частини житлового будинку недійсним-
відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський
міськрайонний суд  протягом 20 діб після
подачі в 10 денний строк заяви про апеляційне оскарження рішення, яка може бути
подана з часу проголошення рішення.

Суддя:
Закаблук О.В.