Справа №2-2535/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22 липня 2008 року Дрогобицький міськрайонний  суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді         Хомика А.П.

при секретарі  -                  Кіндратишин Л.Р.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду у місті Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дрогобицької міської
ради про визнання права власності на нерухоме майно по спадкуванню за законом,
-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права
власності на нерухоме  айно в порядку
спадкування за законом, посилаючись на те, що він, його мати, ОСОБА_2, та
вітчим, ОСОБА_3, проживали у будинку АДРЕСА_1. Даний будинок був придбаний його
мамою 14 липня 1989 року у Дрогобицькому міськвиконкомі згідно рішення №141 від
25.05.1989 року. Цей будинок складається з однієї кімнати жилою площею 17,2
м.кв, корисною площею 46,4 м.кв з надвірними будівлями та спорудами. За цим
будинком встановлена норма земельної ділянки розміром 120 м. кв.

11 жовтня 1989 року мати заповіла йому належний їй житловий будинок з усіма
господарськими спорудами. ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати померла. 23.01.1995 року його
вітчим ОСОБА_3. подав заяву в нотаріальну контору для оформлення спадщини за
законом. 05.12.1997 року ним було подано заяву про прийняття спадщини за
заповітом.

26.12.1997 року Першою Дрогобицької державною нотконторою ОСОБА_3 видано
було свідоцтво про право власності на &frac12; ідеальну частину
в спільному майні подружжя, тоді, як повинно було бути видано свідоцтво на
право на частину спадкового майна, оскільки ОСОБА_3 звертався лише з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а відповідно до п. 128
Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що діяла
на момент видачі свідоцтва, передбачено, що у разі смерті одного з подружжя
свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається
нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням
спадкоємців померлого, які прийняли спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його вітчим ОСОБА_3. 19 липня 2003 року, коли він
звернувся за свідоцтвом на спадщину, то нотаріус Першої Дрогобицької державної
нотаріальної контори виявив вищевказану помилку і звернувся до прокурора м.
Дрогобича з проханням подати позов до суду про визнання недійсним свідоцтва про
право власності на &frac12; ідеальну частину спадкового майна від 26.12.1997 року за
реєстровим номером №2-2962.

Даний позов в його інтересах розглядався Дрогобицьким міськрайонним судом,
де прийнято Постанову 24 квітня 2007 року, якою позов прокурора було
задоволено, визнано недійсним свідоцтво про право власності на &frac12; ідеальну частину спільного майна подружжя, видане 26 грудня 1997 року за
реєстровим №2-2962 на житловий будинок АДРЕСА_1

Разом з тим, при видачі йому свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом
йому було роз'яснено, що йому можуть видати свідоцтво на 2/3 ідеальних долей у
спадковому майні після смерті матері ОСОБА_2, а оскільки вітчиму на час смерті
матері було 81 рік і він був пенсіонером і непрацездатний, то на нього
поширювалась норма про право на обов'язкову частку, тобто успадкування,
незалежно від змісту Заповіту, не менше 2/3 частки, яка належала б йому при
спадкуванні за Законом. Так як вітчим ОСОБА_3 помер у 2003 році, а до смерті
проживав разом з ним у спадковому будинку, то вони вважаються особами, що
прийняли спадщину після ОСОБА_2, але не оформили своїх спадкових прав.

Після смерті ОСОБА_3 проживати у спадковому будинку, володіти та управляти ним
залишився він, однак, видати йому свідоцтво про право власності на 1/3
спадкового майна після смерті ОСОБА_3, що є відкритою, нотаріус йому
відмовила.

Згідно ст. 1264 ЦК України у 4-ту чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали із спадкоємцем однією сім'єю не менше як п'ять років
до часу відкриття спадщини.

Вітчим прийшов у їхню сім'ю у 1978 році і вони жили як одна сім'я: він,
мати та вітчим. Інших дітей, крім нього, не було. Вітчим також не мав іншої
сім'ї і по його лінії немає інших спадкоємців,
тому і по сьогоднішній день ніхто не звернувся за спадщиною, що
відкрилась після його смерті, фактично, на 1/3 ідеальну частину
будинковолодіння АДРЕСА_1, що належало його матері на підставі договору
купівлі-продажу.

Після смерті матері, що сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 і до дня смерті ОСОБА_3., що
сталась ІНФОРМАЦІЯ_2, також минуло дев'ять років, а отже він є єдиним
спадкоємцем на 1/3 спадкового майна, що належало ОСОБА_3, а не була ним належно
оформлена, а тому просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право
власності на 1/3 ідеальну частину будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1
по спадкуванню за законом спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3, яка
сталася ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, нічого суттєвого не
доповнив, просить позов задоволити.

Представник виконавчого комітету Дрогобицької міської ради - Петренко О.В.
позовні вимоги визнав та не заперечив проти задоволення позову, оскільки наявні
матеріали справи вказують на підставність позовних вимог.

Наслідки визнання позову представнику відповідача роз'яснені.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому
ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове
рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивач є
власником 2/3 ідеальних частин будинковолодіння АДРЕСА_1, які успадкував по
заповіту після смерті матері - ОСОБА_2, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1.

Факт родинних відносин позивача та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
стверджується копією довідки про укладення шлюбу між матір'ю позивача та
ОСОБА_3, Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від
24.04.2007 року, якою визнано недійсним свідоцтво про право власності на &frac12; ідеальну частину спільного майна подружжя, видане ОСОБА_3 26 грудня 1997
року за реєстровим №2-2962 на житловий будинок АДРЕСА_1

Відповідно до п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила
книги шостої, щодо питань спадкового права, Цивільного кодексу України
застосовується також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із
спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. В даному випадку судом
встановлено, що спадщина після смерті вітчима позивача - ОСОБА_3., яка сталася
ІНФОРМАЦІЯ_2, ніким не приймалась, позивач ОСОБА_1. проживав однією сім'єю зі
своєю матір'ю ОСОБА_2. та її чоловіком - ОСОБА_3 з 1978 року і до дня смерті
останнього в будинку АДРЕСА_1, тобто більш як п'ять років до часу відкриття
спадщини, а тому у відповідності до вимог ст.. 1264 ЦК України слід вважати, що
він має право на спадкування після смерті ОСОБА_3. як спадкоємець четвертої
черги.

При таких обставинах суд вважає, що позов є підставним та підлягає до
задоволення.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 130, 174, 209,
212, 214-215 ЦПК України, ст. 1217, 1223, 1258, 1264 ЦК України, п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 549 ЦК України /в редакції
1963 року/, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 ідеальну частину житлового
будинку АДРЕСА_1, як спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті
вітчима - ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя