№ 2-177/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

17 жовтня
2008 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний
суд міста
Маріуполя Донецької
області у складі:

судді                                              Попової С.А.,

при секретарі           Ченгал О.М.,

розглянувши у відкритому  судовому засіданні
в місті
Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2
про встановлення
факту прийняття
спадщини, визнання
права на спадкування за законом,
визнання частково
недійсним свідоцтва
про право
на спадщину
за законом,
визнання права
власності на частку нерухомого майна
в порядку
спадкування за законом, стягнення грошової
суми, стягнення
судових витрат,

третя
особа - Четверта маріупольська державна нотаріальна контора, -

В С Т А Н О В И В:

У березні
2007 року позивачка ОСОБА_3. звернулась до суду із позовом до відповідачки
ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16.04.2004р. Четвертою
маірупольською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1078 і
зареєстрованого 11.06.2004р. за № 5498021 в Маріупольському БТІ, за яким за нею
і відповідачкою в рівних частках за кожною закріплено право на спадкове майно,
що залишилося після смерті їх матері ОСОБА_6., померлої ІНФОРМАЦІЯ_1р. В
обгрунтування заявлених вимог позивачка посилається на наступні обставини.
ДомоволодінняАДРЕСА_1 що є спадковим майном, було придбано у період шлюбу їх
батьків ОСОБА_7і матері ОСОБА_6, оформлено у 1959р. право власності на матір.
20.03.1994р. помер їх батько, спадкоємцями якого були - вона, сестра ОСОБА_4 і
мати ОСОБА_6., проте фактично у спадковому будинку проживали мати і вона з 1983
року по сьогодення, що свідчить про фактичний вступ в управління і володіння
спадщиною. Сестра ж на момент смерті батька у спадковому будинку не проживала і
не зверталась до нотаріальної контори у передбачений строк із заявою про
прийняття спадщини після смерті батька. У зв"язку з неприйняттям сестрою
спадщини після смерті батька, вважає, що його &frac12; частка у домоволодінні має бути
розподілена в порядку спадкування між нею і матір"ю, тобто їй має належати
&frac14; частка, а
матері - &frac34; частки.
ІНФОРМАЦІЯ_1р. померла їх мати ОСОБА_6., після її смерті вона із сестрою
звернулись до нотаріальної контори і прийняли спадщину в рівних частках. Проте,
враховуючи наведені обставини, вважає, що частки у спадковому будинку мають
бути розподілені так: за нею визнано право власності на 5/8 часток, а за
відповідачкою - 3/8 часток будинку.

В
судовому засіданні
представник позивачки
ОСОБА_8., що діє
за нотаріально
посвідченою довіреністю,
підтримала заявлені
позовні вимоги
і надала
пояснення аналогічні
тим, що викладені в позові.  Зазначала, що за
життя її бабуся і дідусьОСОБА_6
не визначали
свої частки
у подружньому
спільному майні,
право власності
на будинок
з 1959р. оформлено на бабусю
ОСОБА_6., в тому
числі і на
день смерті
у 1994р.ОСОБА_7.
Її мати -
довірителька ОСОБА_3.
разом із своєю сестрою ОСОБА_4
подали до нотаріальної контори
заяви і оформили свої спадкові
права в рівних частках, при оформленні свідоцтва зауважень
у спадкоємців
не було.
А даний
позов з вимогою про перерозподіл
часток у спадковому майні виник
внаслідок конфліктів
з приводу
користування і розподілу спадковим будинком.

В
судовому засіданні
представник відповідачки
ОСОБА_5, що діє
за нотаріально
посвідченою довіреністю
від імені
своєї матері,
заперечуючи проти
позову, пояснила,
що позивачка
понад 4 роки після смерті спадкодавця
ОСОБА_6. не ставила під сумнів
чинність свідоцтва
про право
на спадщину,
при оформленні
якого не виникало ніяких суперечок.
Вважала, що в
задоволенні позову
слід відмовити.

Представник залученої у якості третьої особи
Четвертої маріупольської
державної нотаріальної
контори в судове засідання не прибув, надавши заяву
про розгляд
справи у його
відсутність.

Заслухавши
представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов
таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Зі свідоцтва про
одруження вбачається, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2р.н., і ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3р.н.,
перебували у шлюбі, зареєстрованому 01.03.1953р. Орджонікідзевським райбюро
ЗАГС за актовим записом НОМЕР_1 (а.с. 9).

На
підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності,
виданого 18.11.1959р. Жданівським міськкомгоспом, посвідченого Іллічівською
держнотконторою 28.11.1959р. за № 11212, зареєстрованого в БТІ м. Маріуполя
20.08.1963р. за реєстр. № 18258, жилий будинок № 5 зі всіма господарським
спорудами по вул. Лазурній в місті Маріуполі належить на праві особистої
власності ОСОБА_6(а.с. 35-36).

20.03.1994р.
помер батькоОСОБА_3 і ОСОБА_4 - ОСОБА_7, що вбачається зі свідоцтва про смерть,
виданого 21.03.1994р. відділом РАГС Орджонікідзевського райвиконкому міста
Маріуполя Донецької області, про що вчинено актовий запис за НОМЕР_2а.с. 10-12,
14).

За
інформацією Четвертої
маріупольської державної
нотаріальної контори
від 27.07.2007р.
спадкова справа
після смерті
ОСОБА_7не заводилась
(а.с.
40).

ІНФОРМАЦІЯ_1р.
померла мати ОСОБА_3. і ОСОБА_4
- Михайлова Олександра
Василівна, що вбачається зі свідоцтва
про смерть,
виданого ІНФОРМАЦІЯ_1р.
відділом РАГС Орджонікідзевського районного
управління юстиції
м. Маріуполя
Донецької області,
про що вчинено актовий запис
за НОМЕР_3
(а.с.
13).

Після
смерті матері її донькам - ОСОБА_3. і ОСОБА_4 на підставі їх заяв від
05.08.2003р. видано 16.04.2004р. за реєстр. № 1-1078 Четвертою маріупольською
державною нотаріальною конторю свідоцтво про право на спадщину за законом - у
рівних частках кожній, що складається, в тому числі з жилого будинку АДРЕСА_1а
саме жилий будинок, шлаконабивний, жилою площею 42,4кв.м.. літ. А-1, літня
кухня літ. Б-1, уборна літ. В-1, споруди 1, 2, гараж літ. Г-1 (а.с. 7, 40).

Право власності сторін,
набуте в порядку спадкування після
смерті матері
ОСОБА_6., зареєстроване
Маріупольським БТІ
11.06.2004р. за №
5498021 (а.с.
8).

З акту комітету самоорганізації населення
№ 4 Орджонікідзевської
районної адміністрації
від 14.02.2007р.,
тобто виданого
близько через
3 роки після
отримання сторонами
свідоцтва про право на спадщину
за законом
після смерті
їх матері,
вбачається, що ОСОБА_3. зі слів сусідів проживала з
1983р. по теперішній час (а.с.
15).

Станом на
14.02.2007р. в буд.АДРЕСА_1зареєстровані ОСОБА_3.,
ОСОБА_8., неповнолітній
ОСОБА_9, 2001р.н.,
що вбачається
з виписки
з домової
книги (а.с.
16). За відомостями
домової книги,
паспортних даних
позивачка ОСОБА_3.
зареєстрована в цьому помешканні з
1998р. Відповідачка
ОСОБА_4 значиться
знятою з реєстрації в цьому
помешканні з
1979р. (а.с.
17-22, 23).

В судовому
засіданні представник
позивачки не заперечував факту відсутності
реєстрації ОСОБА_3.
на момент
смерті батька
у 1994 році,
і зазначала,
що вона фактично проживала із батьками, дбала про них,
тому і не
зверталась до нотаріальної контори
із заявою
про прийняття
спадщини.

Посилання позивача
в обгрунтування
позовних вимог
на положення
Цивільного кодексу
України в редакції 2003р., є юридично неспроможними, оскільки
до спірних
правовідносин має застосовуватись положення
Цивільного кодексу
України в минулій редакції 1963 року,
т.я. строк на прийняття
спадщини після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1р.
сплинув до набрання чинності новим
ЦК України
з 01.01.2004р.

За змістом ст. 525 ЦК України ч асом відкриття
спадщини після смертіОСОБА_7. є 20.03.1994р.

В сенсі
ст. 524 ЦК України спадщиною є майно померлого, в тому числі за змістом ст. 559
ЦК України - жилий будинок (його частка).

Як встановлено судовим розглядом, за час
перебування ОСОБА_6. іОСОБА_7. у шлюбі ніхто з них за життя не ставив питання
згідно з чинним законодавством про розподіл (визначення) часток у спільному
майні подружжя, зокрема АДРЕСА_1. Будь-яких доказів щодо встановлення
волевиявлення кожного з подружжя з приводу розподілу за життя їх майна,
визначення часток кожного у спільному майні та ін., як то рішення суду, або
нотаріально посвідчений між подружжям договір, або ін., сторонами не надано і
судом не здобуто.

Отже, станом
на момент
смертіОСОБА_7. 20.03.1994р.
він не мав
у власності
спірного нерухомого
майна чи його
частки.

Відповідно до ст.
549 ЦК України
визнається, що спадкоємець прийняв спадщину,
якщо він фактично вступив в управління або володіння
спадковим майном
протягом шести
місяців з дня
відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені
позовні вимоги
щодо розподілення
нібито належної
ОСОБА_7. частки
у домоволодінняАДРЕСА_1
є безпредметними
і необгрунтованими.
У зв"язку
з чим суд
не погоджується
з доводами
позивачки з приводу вчинення нею дій
відповідно до ст.
549 ЦК України,
що свідчать
про прийняття
нею спадщини
після смерті
батька.

Заявляючи позов
про визнання
частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину
після смерті
матері ОСОБА_6.,
сторони не заперечують одночасне звернення
із заявами
до нотаріальної
контори, відсутність
будь-яких застережень під час оформлення своїх спадкових
прав і отримання свідоцтва.

- ст.
549 - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

- Як з"ясовано спадкову масуОСОБА_1 складає - 1/2 частина будинку АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 548 для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Так, після відкриття спадщини після смерті батькаОСОБА_1 у 1991 році, в спадковому булдинку була зареєстрованаОСОБА_2із родиною, матір"ю, чого не спротсовувалось сторонами, і продовжувала фактично проживати
в цьому помешканні, що свідчить про фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном.

Проте, після смерті спадкодвцяОСОБА_1 позивачка ОСОБА_1не реєструвалась, фактично не мешкала і не вступала в оперативне управління або володіння цим нерухомим майном. В судовому засіданні не довела належними і допустими доказами в сенсі ст.ст. 458-59 ЦПК україни вжиття будь-яких заходів, направлених на  прийняття спадщини.

- отже не доведений факт прийняття спадщини нею.

- понад 17 років не ставила питання про відновлення своїх спадклових прав, навіть і коли, з 2002 року їй достовірно було вілдомо, як казала в судовому засіданні, про відчуження відповідачкою спадкового будинку, тобто з цього часу довідалась про порушення своїх суб"єктивних прав що стосуються спадкування 0- не зверталась до нтаріальної контори.

- Посилання, про юридичну необізнаність, довіру до відповідачки, надію, що діями відповідачки, коли та оформлювала свою спадкові права, не будуть порушуватись її права, знаходження її в іншій країні понад 7 років, суд вважає непереконливими, такими, що свідчать про відсутність інеттересу щодо заявлення і оформлення своїх спадкових прав протягом тривалого період часу - понад 17 років, і такими, що не можуть бути покладені в основу судового рішення про задоволення вимог.

В порядку ст. 550 ЦК України ОСОБА_1із заявою
про подовження строку для прийняття спадщини не зверталась у встанорвленому законодавством порядку. На момент вчинення нотаріальних дії по оформленню спадщини і видачі свідоцтва ОСОБА_2 про свої спадкові права нотаріальній конторі
не повідомила.

Отже, в
ході судового розгляду не встановлено порушень спадкових прав позивачки.

Таким чином, за відсутністю правових підстав
позов про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину
за законом
і визнання
права власності
на перерозподілені
частки у спадковому майні не підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 524, 527, 529, 548, 549, 560
ЦК України в редакції 1963р. (з подальшими змінами і доповненнями), керуючись
ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В
И Р І Ш И В:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 доОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини,
визнання права на спадкування за законом, визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом, визнання права власності на частку нерухомого
майна в порядку спадкування за законом, стягнення грошової суми, стягнення
судових витрат - відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької
області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в
десятиденний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч.
4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя _____________