Справа №
Київський районний суд м. Сімферополя у складі:
головуючого  судді
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розподіл
спільно нажитого майна, визнання недійсним свідоцтва про право власності на 12
частину будинку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,
визнання права на спадщину за заповітом, визнання недійсним договору дарування,
скасування реєстрації права власності, розділі житлового будинку й земельної
ділянки та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4,
ОСОБА_5, приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання угоди недійсної, розділі майна
чоловіка та жінки, припиненні загальної часткової власності, суд -
ОСОБА_2 звернувся до суду із дійсними
позовом мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка, його колишня дружина, з
якої він перебував в юридичному шлюбі з 23.04.1993 року, є власником 12
частини будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_7, власником інший 12 частини вона
є на підставі договору купівлі продажу. Вважає, що свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 19.04.1994 року є недійсним, оскільки на момент
смерті ОСОБА_7 23.08.1993 року, будинок не був прийнятий до експлуатації. Вже
після смерті спадкодавця, ОСОБА_3 оформила документи на домоволодіння на
ОСОБА_7 Інша 12 частина домоволодіння придбана 14.03.1997 року в період
їхнього шлюбу. На місці старого будинку фактично вибудуваний новий будинок,
тому вважає, що будинок підлягає розділу між чоловіком та жинкою в рівних частках.
За період розгляду даної справи, 11.05.2004 року відповідачка ОСОБА_3
подарувала своєму синові ОСОБА_4 12 частина домоволодіння. Така угода
незаконна, оскільки від нього не витребувано письмової згоди на відчуження
майна. Просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на 12 частину
будови на ім'я ОСОБА_7 від 23.03.1994 року. Визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину ОСОБА_3 за заповітом від 19.04.1994 року. Визнати, що вона
успадкувала 12 частину будівельних матеріалів, на суму 4129 крб. (0,41 коп.) і
визнати за нею право власності на ці будівельні матеріали. Визнати недійсним
договір дарування від 11.05.2004 року 12 частини домоволодіння ОСОБА_3, своєму
синові ОСОБА_4 Розділити житловий будинок і земельну ділянку в рівних частках, кожному
по 12 частині, згідно висновку №35, судово-технічної експертизи від 06.08.2004
ОСОБА_3 звернулася  до суду із зустрічним позовом мотивуючи свої
вимоги тим, що в період спільного життя з ОСОБА_2 будучи засновником НП
«Формат», потім ТОВ «Нива Тур», вніс у це підприємство сімейні кошти в сумі
7600 гр., а 23.07.2004 року вийшовши зі складу засновників витратив цю суму на
особисті потреби. Крім того в період спільного життя, 18.02.1997 року ними
придбана кв.АДРЕСА_2. Однак 14.06.2002 року ОСОБА_2 не бажаючи із нею жити,
фактично ввів неї до оману, получивши згоду на відчуження квартири, подарував
її своєму синові від першого шлюбу, а через місяць подав заяву до суду про
розірвання шлюбу. Вона не знала про його наміри й тому дала свою згоду на
відчуження квартири. Оскільки 12 частина цієї квартири була її власністю, то
вважає, що дана угода в частині відчуження 12 частки квартири підлягає
визнанню недійсної. Вчасно не звернулася до суду з  позовом тому, що тривалий період часу боліла,
крім того, була юридично неграмотна та не знала, що можна оспорити цю угоду.
Наявність даної суперечки в суді підтверджує, що в неї були наміри поділити все
майно придбане в період шлюбу. Вважає, що строк позовної давності пропустила з
поважної причини. У період шлюбу вони за загальні кошти придбали 12 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, інша 12 частина є її
власністю, тому що вона отримана в порядку спадкування. Це домоволодіння
було ними поліпшене, тому співвідношення часток змінилося. До 30100 часток
зменшилася її неподільна частка, а 70100 часток визнає їхньою спільною
власністю. Просить визнати договір дарування 12 частини квартири недійсним.
Визнати майном, придбаним у період шлюбу, що підлягає розділу: квартиру, 70/100
часток домоволодіння, 7600 гр. установчого внеску. Розділити майно, стягнути з
ОСОБА_2 3800 гр. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 12 частину квартири,
іншу 12 частину квартири залишити у власності сина ОСОБА_2 від першого шлюбу
ОСОБА_5, а за нею право власності на 12 частину домоволодіння, іншу 12
частина домоволодіння залишити у власності її сина від першого шлюбу
У судовому засіданні ОСОБА_2 та його
представник, а також третя особа ОСОБА_5 підтримали свої позовні вимоги,
зустрічний позов ОСОБА_3 не визнали. ОСОБА_3 та її представник, а також третя
особа ОСОБА_4 зустрічний позов підтримав,
позов ОСОБА_2 не визнали.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 й ОСОБА_3 з
23.04.1993 року були одружені.
У період спільного життя чоловік і жінка
придбали 12 частину домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу, засвідченим 14.03.1997 року першою сімферопольською Державною
нотаріальною конторою, реєстровий №З-Н-796.
Інша 12 частина цього домоволодіння
належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом,
виданого 19.04.1994 року першою сімферопольською Державною нотаріальною
конторою, реєстровий №З-Н-1442.
За рахунок загальних коштів і спільними
зусиллями вони зробили реконструкцію домоволодіння, збільшивши його площу й
створивши додаткові зручності. Згідно висновку судово-технічної експертизи №46
від 04.04.2005 року, з урахуванням вартості 12 частки, що належить ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що розділу не підлягає,
нові частки, відповідно до рівності часток чоловіка й жінки, у житловому
будинку, що випливають: на ОСОБА_2 доводиться 35/100 часток, на ОСОБА_3
доводиться 65/100 часток. Таким чином, у період шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_3 спільно
збільшили вартість домоволодіння рівну 70/100 часткам і вартістю, згідно
висновку судово-технічної експертизи №462 від 27.06.2008 року, 482816 гр.
Крім того, ними також придбана
кв.АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу, засвідченим
приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу ОСОБА_8
18.02.1997 року, реєстровий НОМЕР_1, вартістю згідно висновку судово-технічної
експертизи №462 від 27.06.2008 року, 492964 гр.
Спільне життя  чоловіка й жінки Полякових не складалися, з
1999 року, як вказує ОСОБА_2 у своєї позовної заяві про розірвання шлюбу, між
ними постійно виникали систематичні сварки та скандали. Останній усвідомлюючи
цій факт, що при розірванні шлюбу необхідно ділити майно, придбане в період
шлюбу, бажаючи уникнути це, умовив ОСОБА_3 подарувати їхню квартиру його синові
від першого шлюбу ОСОБА_5, та не знаючи про його дійсні наміри, помиляючись
щодо того, що дана угода невигідна для неї, дала свою згоду на відчуження
квартири і згідно договору дарування квартири, засвідченого 14.06.2002 року
приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстровий НОМЕР_2, квартира була дарована ОСОБА_5, після чого, 31.07.2002
року, через півтора місяця, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про розірвання
шлюбу та розділ майна.
З огляду на вище викладені обставини, суд
вважає, що є правові підстави, передбачені ст.56 ЦК України (1963 року), що
діяв на момент правовідносин, для визнання угоди, у частині відчуження 12
частки квартири, що належала ОСОБА_3, недійсної. При цьому суд визнає можливим
відновити порушений процесуальний строк, прийнявши як поважна причина юридичну
непоінформованість ОСОБА_3 про те, що вона має право заперечувати дану угоду,
оскільки дане право не є очевидним для осіб, що не мають спеціальної освіти або
спеціальних знань, до яких варто віднести ОСОБА_3
Крім цього, ОСОБА_2, як засновник НП
«Формат», реорганізованого 25.09.2000 року в ТОВ «Ниву-Тур», вніс як установчий
внесок у дане підприємство у розмірі 7600 гр., що підтверджується довідкою
Ялтинского відділення «Укрэксимбанк» від 30.10.2000 року і протоколом №1,
збором засновників НП «Формат» від 25.09.2000 року, що також є спільною
власністю чоловіка й жінки.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що в
період спільного життя ОСОБА_2 і ОСОБА_3 придбали наступне майно: кв.АДРЕСА_2,
вартістю 492964 гр., 70100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, вартістю 482816 гр.
і кошти в сумі 7600 гр., внесені ОСОБА_2 як засновницький внесок у ТОВ
Проводячи розділ майна чоловіка і жінки,
суд виходить із варіанта, запропонованого ОСОБА_3, оскільки розділ майна по
варіанту ОСОБА_2 є незаконним.
При цьому ОСОБА_3 необхідно виділити у
власність 35/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_2, а оскільки
ОСОБА_3 раніше подарувала 12 частина цього домоволодіння, своєму синові від
першого шлюбу, то за нею варто визнати право власності, з урахуванням  35100 часток яки  перейшли від ОСОБА_2, на іншу 12 частину
спірного домоволодіння.
Угода по відчуженню 12 частини спірної
квартири є недійсної, тому що власником інший 12 частини квартири залишається
ОСОБА_5, син позивача ОСОБА_2, те суд вважає за доцільне визнати право
власності на 12 частину квартири за його батьком ОСОБА_2 У цьому випадку
ОСОБА_2 виділяється майно вартістю 246482 гр., а ОСОБА_3 вартістю 241408 гр.,
що на 5074 гр. менше ніж першому. Вимога про виплату компенсації в суді,
ОСОБА_3 не заявляла.
Що стосується коштів, у вигляді
засновницького внеску в статутний фонд НП, у сумі 7600 гр., то на ОСОБА_2 варто
покласти обов'язок виплатити ОСОБА_3 половину цієї суми.
Доводи ОСОБА_2, про те, що заповіт ОСОБА_7
є недійсним, що домоволодіння підлягає розділу в рівних частках і те, що
договір дарування 12 частини домоволодіння ОСОБА_3 своєму синові від першого
шлюбу ОСОБА_4 необхідно визнати незаконним, що спірна квартира добувалася за
його особисті кошти, перевірялися, і суд не знайшов законних підстав для того,
щоб вони були прийняті до уваги.
Так, згідно рішення народного суду
Київського району м. Сімферополя від 09.02.1979 року за ОСОБА_7 було визнане
право власності на 12 частину спірного домоволодіння, отже, дана частина
домоволодіння могла бути предметом спадкування після смерті ОСОБА_7 і ОСОБА_3
правомірно успадкувала 12 частину спірного домоволодіння.
Дійсно спірне домоволодіння істотно
збільшилося у вартості в період шлюбу сторін, однак виходячи зі змісту ст.62 СК
України, що все це домоволодіння повинне обов'язково ділитися порівну. При
визначенні часток, повинна враховуватися, не підлягаюча розділу, частка
ОСОБА_3, що й було зроблено судом. У період розгляду справи ОСОБА_3 не мала
право відчужувати 12 частку домоволодіння своєму синові, однак, вважаючи на
те, що при розділі домоволодіння відійшло їй, то визнавати недійсним договір
дарування недоцільно. 02.10.1995 року ОСОБА_2 продав 310 частки квартири
АДРЕСА_3 за 90.000.000 крб. (900 гр.), суд вважає непереконливим його довід про
те, що ці гроші він використав для покупки спірної квартири 18.02.1997 року за
На підставі ст.ст.22,28 КпШС України,
ст.ст.60,69,70 СК України, ст.ст.48,56 ЦК України (у редакції 1963 року),
ст.ст.216,217,230,258,267,365 ЦК України, керуючись ст.ст. 212-216 ЦПК України,
суд -
У задоволені позову ОСОБА_2 відмовити.
Позов ОСОБА_3 задовольнити.
Поновити ОСОБА_3 процесуальний строк на
звернення до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним.
Визнати частково недійсним договір
дарування кв.АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_5, засвідчений 14.06.2002
року приватним нотаріусом ОСОБА_6, реєстровий НОМЕР_2, у частині дарування 12
частки квартири. Повернути сторони по договору в первісний стан, скасувавши
реєстрацію права власності на нерухоме майно на ім'я ОСОБА_5 на 12 частку
Визнати кв.АДРЕСА_2, вартістю 492964 гр.,
70100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, вартістю 482816 гр. і кошти в сумі 7600
гр., внесені ОСОБА_2 як установчий внесок у ТОВ «Ниву-Тур», спільно нажитим
майном чоловіка та жінки ОСОБА_3 й ОСОБА_2.
Зробити розділ сумісно-нажитого майна.
Виділити у власність і визнати за ОСОБА_3
право власності на 12 частину домоволодіння АДРЕСА_1. Залишити у власності
іншу 12 частина домоволодіння за ОСОБА_4.
Виділити у власність і визнати за ОСОБА_2
право власності на 12 частину кв.АДРЕСА_2. Залишити у власності іншу 12
частина квартири за ОСОБА_5.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3800
гр. установчого внеску, 1319 гр.20 коп. судових витрат, 2050 гр. витрат за
надання юридичної допомоги, разом 7169 гр.20 коп.
Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Київський районний суд м. Сімферополя шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий:

У позові ОСОБА_2 відмовити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Відновити ОСОБА_3 процесуальний строк на
звернення до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним.

Визнати частково недійсним договір дарування
кв.АДРЕСА_2, ув'язнений між ОСОБА_2 і ОСОБА_5, засвідчений 14.06.2002 року
приватним нотаріусом ОСОБА_6, реєстровий НОМЕР_2, у частині дарування 12
частки квартири. Повернути сторони по угоді в первісне положення, скасувавши
реєстрацію права власності на нерухоме майно на ім'я ОСОБА_5 на 12 частку
квартири.

Визнати кв.АДРЕСА_2, вартістю 492964 гр.,
70100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, вартістю 482816 гр. і кошти в сумі 7600
гр., внесені ОСОБА_2 як установчий внесок у ТОВ «Ниву-Тур», спільно нажитим
майном чоловіка й жінки ОСОБА_3 й ОСОБА_2.

Зробити розділ совместно-нажитого майна.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 12
частину домоволодіння АДРЕСА_1. Залишити у власності іншу 12 частина
домоволодіння в ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 12
частину кв.АДРЕСА_2. Залишити у власності іншу 12 частина квартири в ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3800
гр. установчого внеску, 1319 гр.20 коп. судових витрат, 2050 гр. витрат за
надання юридичної допомоги, разом 7169 гр.20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний
суд АРК шляхом подачі в плині 10 днів від дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження й подачі апеляційної скарги на рішення суду в плині 20
днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: