Справа № 22-422 / 2008р.
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 лютого 2008
року  м. Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:    Бондара В.О.

Суддів: Маловічко С
В. Прокопенка О.Л.

При
секретарі:   Бабенко Т.І.

З участю
адвоката Скоробагатової В.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2007
року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, що діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування
Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської Ради про визначення
порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИЛА:

2
березня 2006 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про
визначення порядку користування квартирою.

В позові
зазначила, що згідно свідоцтва № 98 про право власності на квартиру від
03.02.1998р. ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3належали по 1/5
частки квартири 32 у житловому АДРЕСА_1. На підстав договору дарування від
28.04.2006р. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 подарували належні їм по 1/5 частки квартири
ОСОБА_2, в зв»язку з чим її частка збільшилась до 3/5. Відповідачам по справі
ОСОБА_1 та її неповнолітній дочці ОСОБА_3належить по 1/5 частки спірної
квартири, вони проживають в квартирі та користуються нею повністю,
перешкоджаючи ОСОБА_2 як співвласнику користуватися вказаною квартирою.

Просила
суд усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою та вселити її в неї,
визначити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй в користування
кімнати № 7 та № 6, а відповідачам - кімнати № 8 та № 9, підсобні приміщення
залишити в загальному користуванні, а також стягнути з відповідачки ОСОБА_1
витрати на правову допомогу в сумі 2400 та витрати на проведення експертизи.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2007 року позов
ОСОБА_2 задоволено.

Визначено
порядок користування АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом виділення:

· ОСОБА_2
на 59/100 часток: кімнату 6 площею 17, 4 кв.м., кімнату 7 площею 25, 0 кв.м.,
балкон 1, 11 кв.м., всього жилою площею 42, 4 кв.м., загальною площею 57, 01
кв.м., що менше, ніж положено на 1, 26 кв.м. на суму 2621, 56 грн.

· ОСОБА_1
та ОСОБА_3Віталіївні на 41/100 часток: кімнату 9 площею 11, 9 кв.м., кімнату 8
площею 14, 7 кв.м, всього жилою площею 26, 6 кв.м., загальною площею 40, 1
кв.м., що більше, ніж положено на 1, 26 кв.м. на суму 2621, 56 грн.

Стягнуто з
ОСОБА_1, як відповідача та представника її неповнолітньої доньки, на користь
ОСОБА_2 грошову компенсацію за більш виділену долю у розмірі 2621, 56 грн.

Коридор 1 площею
5, 9 кв.м., кухню 5 площею 9, 0 кв.м., коридор 3 площею 3, 7 кв.м., туалет 2
площею 1 кв.м., ванну 4 площею 3, 8 кв.м., кухню 10 площею 3, 6 кв.м., всього
27 кв.м. залишити у загальному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Вселено ОСОБА_2
у АДРЕСА_1.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові

витрати у сумі
1000 грн., а також витрати за проведення експертизи в сумі 1300 грн., разом

2300 грн.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 11, 35 грн.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись на односторонність, неповноту, допущену судом при
розгляді справи, а також на порушення судом норм матеріального і процесуального
права, просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя
від 15 листопада 2007 року та направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вислухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши
обставини справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1
ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд мас право постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Статтею 308 ЦПК
України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не
може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Матеріалами справи
підтверджені такі встановлені судом обставини. Сторони є співвласниками спірної
АДРЕСА_1: ОСОБА_2 в 3/5 частках, ОСОБА_6 в 1/5 частці, ОСОБА_3 в 1/5 частці.
ОСОБА_6 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 проживають у спірній квартирі,
користуються нею, але перешкоджають ОСОБА_2 користуватись квартирою. Тому суд
обгрунтовано та у відповідності до вимог закону усунув перешкоди позивачеві в
користуванні квартирою, вселивши її в неї.

Для вирішення
питання про визначення порядку користування спірною квартирою суд призначив
судову будівельно-технічну експертизу, у відповідності до якої запропонований
лише один можливий варіант, який судом покладено в основу при вирішенні справи.

Але з
таким порядком користування не погоджується апелянт, посилаючись на порушення
її прав та прав її неповнолітньої доньки тим, що квартира розділена фактично
між ОСОБА_2 та сім»єю Бедрик, а не між всіма дольовими співвласниками. Вважає,
що таким порядком суд змінив вид спільної власності для неї та для її доньки,
яка з часткової перетворилась на спільну сумісну. Вважає також, що суд вийшов
за межі позовних вимог,

змінивши частки
співвласників.

Стаття
358 ЦК України
передбачає право кожного із співвласників на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці
у праві спільної часткової власності. Проте не містить заборони щодо можливого
виділення у володіння та користування співвласників таких частин у спільному
майні, які не співпадатимуть з їх ідеальними частками, якщо таке відступлення є
незначним.

Дослідивши
матеріали справи в оскаржуваній частині, колегія дійшла висновку, що
експертизою № 471 від 07.09.2006р. найбільш прийнятним та єдино можливим
способом здійснено виділення в натурі певних приміщень квартири відповідно до
часток співвласників, оскільки розходження в метражі виділених житлових
приміщень складають лише 1, 26 кв. м, що є незначним відступлениям від часток
співвласників. Крім того, 1, 26 кв. м як надлишки виділені саме на сім»ю
апелянта, тому в цій частині права відповідачів не є порушеними. Позивач
ОСОБА_2 не заперечує проти зменшення виділеного їй метражу жилої площі з
компенсацією вартості 1, 26 кв. м.

За таких
обставин, колегія вважає, що суд обгрунтовано визначив порядок користування
квартирою запропонованим експертизою способом, та перерозподіл часток
співвласників в такому випадку є виправданим та не порушує прав відповідачів,
оскільки їх частка у спірній квартирі збільшилась. Зазначений перерозподіл
часток судом не можна вважати виходом за межі позовних вимог, так як він с складовою
частиною вирішення питання про визначення порядку користування квартирою.

Що
стосується ствердження апелянта про зміну судом виду власності на спірну
квартиру відносно неї та її дочки зі спільної часткової на спільну сумісну,
колегія вважає, що він не заслуговує на увагу. Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачам ОСОБА_1
та ОСОБА_3 до вирішення судом спору належало по 1/5 частки спірної
квартири. Рішенням суду в натурі були виділені 2 кімнати на 41/100 частину,
належну відповідачам, тобто на сім»ю Бедрик. Тому вони як члени однієї сім»ї
самостійно можуть між собою визначити порядок користування виділеними двома
кімнатами, а їх частки як були, так і залишаються рівними, тільки збільшились
за рахунок 1, 26 кв. м надлишків, та складають по 41/200.

В суді
апеляційної інстанції апелянт пояснила, що не погоджується з таким варіантом
визначення порядку користування ще й з тих причин, що виділені їм кімнати
знаходяться в поганому стані та на теперішній час не придатні для проживання.
Але такі ствердження є безпідставними, оскільки саме відповідачі весь час
займали всю квартиру та користувались нею. тому саме на них покладався тягар
утримання квартири в належному стані. Крім того, стан приміщень не є визначним
критерієм та не береться до уваги при виділенні майна в натурі відповіднр до
ідеальних часток співвласників.

Таким
чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є такими, що
спростовують рішення суду, яке постановлено з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись
ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена до Верховного Суду України
в касаційному порядку протягом двох місяців.