Справа
№ 22-113    Головуючий у 1 інстанції:
2008 р.           ЗимоглядВ.В.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2008
року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:    Боевої В.В.

Суддів:            Полякова 0.3.

Бабак A.M. При
секретарі:   Винник І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою

ОСОБА_1

на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01
листопада 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітнього сина, -

ВСТАНОВИЛА:

21.09.2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина.

В позові зазначав,
що з 04.12.1984 року він перебував у шлюбі з відповідачкою,  від якого мають дітей: ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження; ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження та ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_3 народження. Рішенням
Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 19.10.2006 року
шлюб розірвано. Відповідно до рішення від 23.03.2007 року неповнолітній син
проживає разом з ним.

З урахуванням уточнення позовних вимог просив суд,  стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_3
народження у розмірі 200 грн.,  щомісячно
до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01
листопада 2007 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу в якій,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального

права
просив,  рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення,  по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача,  учасників процесу,  дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п.4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи неповнолітній ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_3 народження згідно рішення суду
проживає разом з батьком - позивачем по справі та знаходиться на його
утриманні.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки
забов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пославшись на кращій матеріальний стан позивача районний суд взагалі
відмовив в стягненні на його користь аліментів,
що є неправильним і суперечить вимогам закону.

При визначені розміру аліментів , згідно до ст.182 Сімейного Кодексу
України необхідно врахувати стан здоров"я та матеріальне становище
платника аліментів.

Також враховуючи , що відповідачка має нерегулярний,  мінливий дохід розмір стягнення необхідно
визначити у твердій грошовій сумі.

Враховуючи обставини справи,  той
факт,  що згідно довідок відповідачка
працює викладачем за сумісництвом , її середньомісячний дохід складає порядку
450 - 470 грн.,  вона страждає на хворобу
серця,  судова колегія вважає,  , що за доцільне буде визначити розмір
стягнення аліментів у сумі 150 грн. щомісячно.

Таким чином,  судова колегія приходе
до висновку , що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та
матеріалам справи , судом неправильно застосовані норми матеріального права ,
тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.
ст.307, 309, 317 ЦПК України,  колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01
листопада 2007 року по цій справі - скасувати та ухвалити нове рішення за таким
змістом:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти
на утримання неповнолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 народження в розмірі 150 грн. щомісячно починаючи з
21.09.2007 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення,  але може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців.