Справа № 22ц-56 /08                                                  Головуючий
30                                                                 Доповідач
апеляційною суду Славгородська Н.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

22   січня
2008  року  колегія
суддів  судової  палати
у  цивільних  справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі: головуючого - Славгородської Н.П.,  суддів: Базовкіної Т.М. ,  Мурлигіної О.Я.,  при секретарі Бобуйок І.Ф.,  за участю:

-   позивачів
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 ,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Миколаєві цивільну справу

за  апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Новобузького районного суду
Миколаївської області від 27
липня 2007 року

за   позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору
найму квартири та виселення,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні
2007 р.
ОСОБА_1 і ОСОБА_2  звернулися в суд з
позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору найму квартири та виселення.

Позивачі
зазначали,  що у 1998 р. домовились з
відповідачкою про продаж їй квартири АДРЕСА_1. Після
отримання від відповідачки завдатку дали згоду на вселення її в квартиру до
повної сплати вартості квартири. Однак відповідачка не розрахувалася з ними і
договір купівлі-продажу не був укладений. Відповідачка не сплачує за комунальні
послуги,  без їх згоди вселила в квартиру
квартирантів. На їх вимоги вона не звільняє квартиру.

Посилаючись
на викладене,  позивачі просили розірвати
договір найму квартири,  укладений з
відповідачкою в усній формі,  та виселити
її з квартири.

Заочним
рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 27 липня 2007 р. позов
задоволено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове
рішення,  посилаючись на те,  що не явилась у судове засідання з поважних
причин,  про що її довірена особа
повідомила суд,  але справа була
розглянута за її відсутністю,  крім
того,  суд помилково прийшов до
висновку,  що між нею та ОСОБА_1
укладався договір найму квартири,  між
ними був укладений лише договір завдатку і за згодою позивачки вона вселилась в
квартиру.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення позивачів,  дослідивши матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що у 1998 р. ОСОБА_1
домовилась з ОСОБА_3 про продаж останній квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_1
дозволила відповідачці проживати в квартирі до того часу,  як буде оформлений між ними договір
купівлі-продажу. 25 лютого 1999 р. ОСОБА_1 та її
дочка ОСОБА_2  отримали свідоцтво про
право власності на вказану квартиру,

2

але договір
купшлі-продажу квартири не посвідчили в установленому законом порядку. Рішенням
Новобузького районного суду від 19 січня 2007 p.,  залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 13 квітня 2007 р.,
в позові ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу цієї квартири
було відмовлено.

Таким
чином,  договір найму жилого приміщення
між сторонами не укладався,  що
підтвердили і позивачі в судовому засіданні апеляційного суду.

За
такого,  суд дійшов помилкового висновку
про те,  що між сторонами був укладений
договір найму жилого приміщення,  який
підлягає розірванню.

Пред'являючи
позовні вимоги про виселення та підтримуючи їх в судовому засіданні,  позивачі посилались на те,  що вселення відповідачки в спірну квартиру
відбулося у зв'язку з домовленістю про придбання нею в подальшому у позивачів
цієї квартири.

Виходячи
із обставин,  на які посилались
позивачки,  відповідачка вселилась в
квартиру як тимчасовий жилець.

Суд у
відповідності із заявленими вимогами про виселення повно та правильно встановив
обставини,  які є підставою для
задоволення вимог,  але замість  ст.  98
ЖК України послався на  ст.  169 цього України.

Що
стосується посилань відповідачки в апеляційній скарзі на те,  що суд розглянув справи за її
відсутністю,  тоді як вона через свою
довірену особу повідомила суд про поважних причин неявки,  то вони є необгрунтовані. В матеріалах справи
є розписка відповідачки про вручення їй повістки про виклик у судове засідання
на 27 липня 2007 р. (а.с. 38) та відсутні відомості про причини її неявки і
наявність на той час довіреної особи. За таких обставин,  суд у відповідності до ч. 4  ст.  169 ЦПК України
вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів і постановляє заочне
рішення. Крім того,  при розгляді заяви
відповідачки про перегляд заочного рішення вона не надала суду документів на
підтвердження поважності своєї неявки.

Оскільки
висновки суду не відповідають обставинам справи та неправильно застосовані
норми права,  то у відповідності до
п.п.3,  4 ч. 1
ст.
309 ЦПК України рішення суду в частині вимог про розірвання договору
найму жилого приміщення підлягає скасуванню і ухваленню в цій частині нового
рішення про відмову в задоволенні цих вимог,
а в частині вимог про виселення - зміні,
вважати підставою виселення ОСОБА_3 ч.3
ст.  98 ЖК України,  як тимчасового жильця.

Керуючись
статтями 303,  309,
316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне
рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 27 липня 2007 року в частині
вимог про розірвання договору найму скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору найму квартири.

Зазначене
рішення в частині вимог про виселення змінити,
вважати підставою виселення ОСОБА_3 ч.3
ст.  98 ЖК України,  як тимчасового жильця.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  але протягом двох місяців з дня набрання
законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду
України.