Справа № 2-566/08 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2
червня 2008 року  Самарський
районний  суд м. Дніпропетровська

у складі:   головуючої судді
Петешенковій М.Ю.

при секретарі
Ніколайчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому  засіданні в м. Дніпропетровську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб: ОСОБА_3, Восьмої
Дніпропетровської державної нотаріальної контори, Комунального підприємства
"Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" про
визначення частки та визнання права власності у порядку спадкування за законом,
суд -

в с т а
н о в и в:

24
січня 2008 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулася
ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 Восьма
Дніпропетровська державна нотаріальна контора, КП „ДМБТІ” про визначення частки
та визнання права власності у порядку спадкування за законом, посилаючись на
те, що у 1998 році вона разом з чоловіком ОСОБА_4, донькою ОСОБА_2 та онуком
ОСОБА_5 приватизували квартиру АДРЕСА_1 та отримали свідоцтво про право
власності, з зазначенням про належність квартири їм на праві спільної сумісної
власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року її чоловік ОСОБА_4 помер. Після смерті чоловіка вона звернулася до
нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено, оскільки
частка померлого не була виділена із спільного сумісного майна.

Вона зазначає, що спадщину після
смерті померлого фактично прийняла, оскільки постійно проживала спільно з
ОСОБА_4 по день його смерті.

Позивач
просить визначити частки та визнати за нею право власності у порядку
спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 на &frac14; частину квартири АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила  задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги
визнала та не заперечували проти визначення часток та визнання за ОСОБА_1 права
власності на &frac14; частину квартири АДРЕСА_1.

Третя особа
ОСОБА_3 в судове засідання не з”явився про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява з проханням
розглядати справу без його участі.

Представники третіх осіб: Восьмої
дніпропетровської державної нотаріальної контори, КП „ДМБТІ” в судове засідання
не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
В матеріалах справи містяться пояснення третіх
осіб щодо погодження із вимогами позивача та з проханням розглядати
справу без їхніх представників (а.с.26).

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із
наступних підстав.

Зазначені правовідносини регулюються
Цивільним кодексом України.

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

Згідно
з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно
до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

Згідно
з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про
відмову від неї.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на
праві спільної власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 Власники
квартири набули право власності на підставі свідоцтва про право власності на
житло від 12 лютого 1998 року (а.с. 6).

20 лютого 2007 року ОСОБА_4 склав заповіт на належній
йому на праві приватної власності гараж НОМЕР_1, розташований в
гаражно-будівельному кооперативі „Теплоенергетик” м. Дніпропетровська на ім”я
ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, про що свідчить копія
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Самарським відділом РАЦС
Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 9
липня 2007 року, актовий запис № 758 (а.с. 12).

5 листопада 2007 року ОСОБА_2 звернулася до Восьмої
дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від
належній їй за законом частини спадщини, що залишилася після смерті його батька
ОСОБА_4 на користь матері ОСОБА_1

28 грудня 2007 року ОСОБА_1 звернулася до Восьмої
дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від
обов”язкової частки в спадковому майні згідно ст. 1241 ЦК України та від
виділення &frac12; частини в спільному майні подружжя відповідно до ст.ст.
60, 61 СК України.

Відповідно до п. 5 ст. 1275 ЦК України, відмова
спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на
спадкування за законом.

Суд вважає, що ОСОБА_1 як дружина померлого ОСОБА_4 має
право спадкувати частину квартири, яка належала спадкодавцеві за законом,
оскільки не охвачена заповітом.

3 серпня 2007 року позивач звернулася до Восьмої
дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом, а саме на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1,
після померлого ОСОБА_4, але їй було відмовлено через те, що на день смерті
померлого його частина у спільній власності не була визначена (а.с. 10).

Позивач
ОСОБА_1 на час смерті чоловіка фактично вступила в управління (володіння)
спадковим майном, фактично мешкаючи у квартирі АДРЕСА_1, а тому спадщину
прийняла, у розумінні ст. 1268 ЦК України.

Третя
особа ОСОБА_3 на час смерті батька фактично не вступив в управління або
володіння спадковою квартирою, в установлений законом строк з заявою про
прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся, а тому спадщину не
прийняв.

В силу
ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором
або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно
до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності
вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або
законом.

З
матеріалів справи вбачається, що в даному випадку ані договором, ані законом не
встановлено спільну сумісну власність сторін та померлої на спірну квартиру, а
тому ця квартира належала їм на праві спільної часткової власності, отже, за
правилом ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки кожного з власників являлися рівними
(по &frac14;).

Відповідно
до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права.

Аналізуючи
факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі
змістом приведених норм, суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_7 про визначення
часток та визнання за нею права власності на спадкове майно підлягає
задоволенню, оскільки вона прийняла це майно після смерті чоловіка та є
спадкоємцем першої черги.

Керуючись ст.ст. 16, 355, 357, 1261, 1268, 1270, 1275
Цивільного кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 169, 174, 208,
209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Визначити, що ОСОБА_4,
ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло
від 12 лютого 1998 року квартира АДРЕСА_1 належала по 1/4 частині кожному.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року, право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий суддя:                                                                  М.Ю.
Петешенкова