У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К
Р А  Ї Н И

27 листопада 2008 року
місто Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.

суддів Демянчук С.В., Хилевича
С.В.

з участю секретаря
судового засідання Колесової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду
в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рокитнівського районного суду від 22 вересня 2008
року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного суду від 22 вересня 2008 року ОСОБА_1.
відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_3. про відшкодування 9616,96 грн.
матеріальної та 200000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 4 березня 2008 року близько 16 год.
30 хв. на автодорозі між селами Михайлівка і Комсомольське Олевського району
Житомирської області.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись
на порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, просив
апеляційний суд його скасувати й ухвалити у справі нове рішення про задоволення
позову у повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовував тим, що у справі відсутнє будь-яке судове
рішення, яке б встановлювало вину позивача у виникненні ДТП. А тому посилання
суду першої інстанції в ухваленому рішенні на матеріали кримінальної справи,
яка 14 березня 2008 року була порушена по факту ДТП за ч. 2 ст. 286 КК України,
а 29 травня 2008 року органами досудового слідства закрита за п. 2 ст. 6 КПК
України, як на доказ відсутності вини відповідача, вважав незаконним. Доводив,
що всі докази місцевий суд, розглядаючи спір, зобов*язаний був дослідити
безпосередньо у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи. Вважав,
що відповідно до правил ст. 1187 ЦК України відповідач повинен відшкодувати
позивачу завдану шкоду незалежно від вини, оскільки він заподіяв її джерелом
підвищеної небезпеки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом безспірно встановлено, що шкода позивачу була
завдана внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, якими в момент
скоєння ДТП керували сторони у даній справі.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України така шкода відшкодовується на загальних
підставах, а саме:

1) шкода,   завдана   одній
особі   з   вини
іншої  особи, відшкодовується
винною особою;

2) за наявності вини лише особи,
якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було завдано шкоди,
розмір відшкодування
визначається  у  відповідній
частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

І лише, якщо  внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим особам,
особи,  які  спільно
завдали  шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Судом встановлено, що 4 березня 2008 року близько 16 год. 30 хв. на
автодорозі між селами Михайлівка і Комсомольське Олевського району Житомирської
області зіткнення мотоцикла під керуванням відповідача та мопеда, яким керував
позивач, що рухалися у зустрічному напрямку, сталося через те, що позивач
виїхав на зустрічну смугу руху, яку займав, рухаючись по ній мотоциклом,
відповідач.

Як з*ясував суд, зіткнення
транспортних засобів, якими керували сторони, відбулося на смузі руху
відповідача через порушення позивачем вимог пунктів 11.2. та 11.14. Правил
дорожнього руху.

Згідно з висновком автотехнічного експерта відповідач, який рухався
мотоциклом у зустрічному напрямку, за обставин ДТП не мав технічної можливості
уникнути зіткнення з транспортним засобом під керуванням позивача.

Постановою органу досудового слідства від 29 травня 2008
року кримінальну справу, яка була порушена по факту дорожньо-транспортної
пригоди за участю сторін, закрито за п. 2 ст. 6 КПК України у зв*язку із
відсутністю в діях відповідача ОСОБА_3. складу злочину.

В матеріалах цивільної справи відсутні будь-які докази,
які б свідчили про те, що ДТП з участю сторін сталася з вини відповідача.

Тому за таких обставин суд першої інстанції, на переконання колегії суддів,
з урахуванням правил ст. ст. 1166, 1167, 1188 ЦК України прийшов до цілком
правильного висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги цього висновку місцевого суду не спростовують,
оскільки не враховують нормативних правил, що викладені у ст., ст. 57, 58, 60
та 212 ЦПК України.

У зв"язку з викладеним колегія суддів приходить до висновку про те, що
суд першої інстанції, повно і всебічно з”ясувавши всі дійсні обставини спору
сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу
згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення
поданої  апеляційної скарги, виходячи з
меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду від 22 вересня 2008 року залишити без
зміни.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: