Апеляційний суд Запорізької
Справа №22-2301/08
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2008 року                                                               м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді      Гончара
О.С.

суддів                         Спас
О.В., Ломейко В.О.

при секретарі              Тахтаул
О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1, який також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, на рішення
Комунарського районного  суду м.
Запоріжжя від 22 квітня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності, треті особи
Комунарська районна адміністрація, ВГІРФО Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в
Запорізькій області, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю та визнання права спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Уточнюючи і доповнюючи свої позовні вимоги позивач
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
здійсненні права власності.

Зазначала, що їй на праві власності належить 33/100
частки жилого будинку АДРЕСА_1 В будинок вона зареєструвала відповідача, який
був її чоловіком. 26.04.2005 року шлюб було розірвано. Після чого відповідача
забрав свої речі, виїхав з будинку і невдовзі створив іншу сім'ю. Відповідач
добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, у зв'язку з цим позивач в
повній мірі не має можливості здійснювати своє право власності. З цих підстав
просила усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття з
реєстрації ОСОБА_1 Згодом позивач уточнила свої позовні вимоги та просила також
зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_31992 року народження.

В листопаді 2007 року відповідач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання
права спільної сумісної власності.

Зазначав, що він проживав з ОСОБА_2. з квітня 2002 року,
спочатку в її квартирі по вул.Радіаторній в м. Запоріжжі. Згодом вони вирішили
придбати інше житло, у зв'язку з чим вона продала свою квартиру за 4500 доларів
США, він дав їй 2000 доларів США, після чого вона придбала 33/100 частин
спірного будинку. Гроші він позичав у своїх знайомих, про що маються розписки.
Вважає, що хоча купівля частини будинку була здійснена до реєстрації шлюбу,
вони проживали однією сім'єю в цьому будинку ще до реєстрації шлюбу, вели
спільне господарство, за спільні кошти придбали цей будинок, тому він є їх
спільною сумісною власністю. З цих підстав просив встановити факт проживання
однією сім'єю та визнати право спільної сумісної власності.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22
квітня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_2задоволені. Усунуто перешкоди в
здійсненні права власності ОСОБА_2 шляхом зняття з реєстраційного обліку
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 не згоден , в зв'язку
з чим звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення його позову та відмови у задоволенні
позову ОСОБА_2

Вислухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд вправі
відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального права. Не
може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

В своїй позовній заяві і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що спірна
частка будинку АДРЕСА_1 належить йому і ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності
з підстав, передбачених ст.ст. 63, 68, 74 СК України (2002р.), ст. 369 ЦК
України (2003р.). Оскільки ОСОБА_1 ще не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2. надавав їй свої грошові кошти для придбання будинку. Проте суд першої
інстанції дані обставини не взяв до уваги і тому не визнав спірну частку
вказаного будинку спільною сумісною власністю.

Проте з даним твердженням ОСОБА_1 судова колегія не може погодитись з
наступних підстав.

СК України та ЦК України, на які посилається ОСОБА_1, у відповідності до
яких він нібито є власником спірного житла, набули чинності лише з 01.01.04р.,
а 33/100 часток будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2. придбала ще в січні 2003 року, т.т.
за часів дії КпШС України (1969р.) та ЦК УРСР (1963р.), які не передбачали
набуття права спільної сумісної власності за обставин, наведених позивачем.

Суд першої інстанції правильно оцінив пояснення свідківОСОБА_4. та ОСОБА_5,
які нібито позичали ОСОБА_1. гроші на придбання ОСОБА_2. спірної частини
будинку. Пояснення вказаних свідків ніяким чином не можуть свідчити про
виникнення у ОСОБА_1 права на спірний будинок.

Суд обґрунтовано прийняв рішення, що наявність реєстрації ОСОБА_1 і ОСОБА_3
в частині будинку, що належить ОСОБА_2 чинить останній перешкоди в реалізації
її права власності, оскільки з огляду на ст. 405 ЦК України лише члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим
житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають
право займати, визначається самим власником.

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 не є членами сім'ї ОСОБА_2їх право користування житлом не
врегульовано договором найму жилого приміщення, як це передбачено ст. ст.
810-826 ЦК України.

Разом з тим, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що в уточненій
позовній заяві в якості відповідача поряд з ОСОБА_1 ОСОБА_2. зазначила і його
неповнолітню доньку ОСОБА_3яка у відповідності до вимог ст. 29 ЦПК України не
може бути відповідачем за даною категорією справ, оскільки не набула цивільної
процесуальної дієздатності. Інтереси ОСОБА_3, щодо якої ставиться питання про
зняття її з реєстраційного обліку, у відповідності до ст. 39 ЦПК України
представляє її батько - відповідач у справі. В зв'язку з чим, провадження ,
щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю.

Отже суд правильно встановив правовідносини, які склалися
між сторонами по справі, дослідив надані сторонами докази і відповідно їх
оцінив

Судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування
рішення суду першої інстанції або ж направлення справи на новий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 307, 314,
315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Провадження по справі в частині позовних вимог доОСОБА_3
закрити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22
квітня   2008 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

суддя

суддя

Гончар О.С.

Ломейко В.О.

Спас О.В.