Справа № 2-883/2008
Рішення

іменем України

13 травня 2008 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого - судді                                      Пака В.М.

при секретарі                                                               Надиберній
М.В.

та адвоката                                                                  ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу квартири частково недійсним
та визнання права власності на половину квартири та вселення у вказану
квартиру,

Встановив:

29.02.2008 р. в суд
звернулася з позовом ОСОБА_2. про визнання договору купівлі-продажу від 24
січня 2007 року квартири АДРЕСА_1 частково недійсним та визнати за нею та її
дочкою ОСОБА_4 право власності по &frac14; частини кожній спірної
квартири, яка складається з однієї житлової кімнати площею 19 кв.м. та
загальної площі 35.6 кв.м. Позивачка ОСОБА_2. підписала позов як за себе так і
за дочку ОСОБА_4, яка під час слухання справи подала заяву та приймала участь
по даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог. ОСОБА_2.
12.03.2008 року змінила свої позовні вимоги, уточнивши їх, крім цього просить
вселити  її в квартиру АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_2. позовні
вимоги підтримала та пояснила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 її рідні дочки, з 1993 по
2003 рік вона працювала двірником в ЖЕКу №2 м. Стрия і їй була виділена
службова квартира  АДРЕСА_2 , яка
складалася також з однієї кімнати площею 19 кв.м., загальної площі 27.52 кв.м.
без комунальних вигод. На підставі рішення Стрийського міськрайонного суду та
рішення виконкому Стрийської міської ради від 17.07.2003 року квартира АДРЕСА_2
була приватизована по &frac14; частині кожному на позивачку її дочку ОСОБА_4,
відповідачку та її неповнолітнього сина ОСОБА_5, де в цій квартирі спільно
проживали. Позивачка ОСОБА_2. за згодою дітей вирішили продати вказану квартиру
в якій жили та сама особисто підшукала кращу квартиру, більшої площі з
комунальними вигодами, оскільки для продажу квартири необхідно було рішення
опікунської ради та виконкому для захисту інтересів неповнолітнього сина відповідачки
ОСОБА_5 2002 р.н. Продаж їхньої квартири та купівля нині спірної квартири  проводились одночасно 24 січня 2007 року
приватним нотаріусом ОСОБА_6 з розрахунком та переведенням грошей через
«Райффайзенбанк» м. Стрия, однак під час продажі їхньої квартири позивачка була
присутня, а під час підписання угоди купівлі нині спірної квартири вона
присутня не була і її дочка ОСОБА_3 повинна була її та її дочку ОСОБА_4
повідомити. Про дану угоду вона дізналась в січні 2007 року, однак відповідачка
пообіцяла оформити на неї та її дочку ОСОБА_7 по &frac14; частини спірної квартири кожній, а тому вона тривалий час не зверталася до
суду з даним позовом. Просить позовні вимоги задовільнити, а дану угоду визнати
незаконною, оскільки її укладено під впливом обману з боку відповідачки.

Відповідачка ОСОБА_3
позовних вимог не визнала і пояснила, що 24 січня 2007 року в нотаріальній
конторі одночасно в присутності сторін по справі було укладено два договори
купівлі-продажу, якими всі вони разом продали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
що підтверджується підписами в даному договорі всіх учасників, а також в
присутності матері та сестри ОСОБА_4 було укладено угоду про купівлю нею та її
сином Арсеном також однокімнатної квартири АДРЕСА_2, однак більшого розміру для
неї та неповнолітнього сина ОСОБА_5. Її мама позивачка ОСОБА_2. дане рішення
про купівлю квартири для неї та внука ОСОБА_5 повідомила нотаріуса, дочку
ОСОБА_7 та її, пообіцявши згодом придбати житло і для дочки ОСОБА_4, бо в цей
час вона проживала з чоловіком ОСОБА_8, який пізніше її вигнав з хати, а тому
позивачка поміняла думку відносно купівлі-продажу спірної квартири, власником
якої є вона та її син. Даний правочин було укладено без обману та на вимогу
самої позивачки, яка сама добилась рішення опікунської ради та виконкому про
захист житлових інтересів неповнолітнього її сина ОСОБА_5, вказане рішення вона
особисто вручила нотаріусу. В грудні 2007 року позивачка прийшла на квартиру до
них бо її вигнав черговий, п'ятий чоловік, однак разом з ними вона прожила
короткий час, бо вона дальше продовжувала зловживати спиртними напоями, а своїх
дочок ображати та виганяти з хати, мотивуючи тим, що квартира куплена за її
рахунок, під час чергового дебошу були викликані працівники міліції, при цьому
викинула та знищила її особисті речі та речі її сестри, а тому просить в позові
відмовити, інакше ОСОБА_8 не дасть їм проживати в цій квартирі, якщо позов буде
задоволено їм прийдеться шукати інше житло.

ОСОБА_4 дала аналогічні
пояснення як і її рідна сестра, ствердила, що під час купівлі спірного житла
ніякого обману не було, її мама ОСОБА_8 сама настоювала перед нотаріусом про
купівлю житла для сестри ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_5, договір укладався в її
присутності, вона проживає разом з сестрою в однокімнатній квартирі, також
просить в позові відмовити бо у випадку її вселення вони з сестрою залишаться
без даху над головою. Дійсно в лютому 2008 р. мама умисно знищила їхні сервізи,
носильні речі, а тому викликались працівники міліції, просить в позові
відмовити.

Дослідженими доказами по справі доведено, що
позовні вимоги до задоволення не підлягають. Згідно вимог ст. 230 ЦК України
правочин може бути визнаний недійсним у випадку укладення його під впливом
обману.

На
підставі договорів купівлі-продажу старої квартири та купівлі нової, які  долучені до справи вбачається, що обидва
договори укладались 24 січня 2007 року одночасно, в присутності сторін по
справі, та з їхньої волі та відома про це, крім сторін, в суді ствердила
нотаріус ОСОБА_6., чим спростовано пояснення позивачки про те, що під час
укладення другого договору вона не була присутня, тобто ні з боку відповідачки,
третьої особи чи приватного нотаріуса обману не було.

Показаннями приватного
нотаріуса ОСОБА_6 також доведено, що позивачка ОСОБА_2. була присутня під час
укладення двох договорів, укладення договору про придбання житла для її дочки
ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_5 виходили з ініціативи позивачки, про це ОСОБА_2. її
особисто повідомила, тим самим висказавши свою волю, а під час вияснення
питання про захист інтересів її неповнолітнього внука позивачка особисто
добилася та вручила їй розпорядження №4 від 18 січня 2007 року в якому чітко
вказано, що виконком дає згоду на відчуження її старої квартири при умові
набуття права власності на &frac12; частину при придбанні
нової квартири для внука ОСОБА_5. Правдивість показань приватного нотаріуса
ОСОБА_6 доведена і долученою копією розпорядження №4 від 18 січня 2007 року, що
свідчить про їх правдивість та відсутність обману під час укладення угоди з
будь-чиєї сторони.  Вказані обставини
підтвердив свідок ОСОБА_9, який також ствердив, що під час укладення обидвох
договорів позивачка ОСОБА_2. була присутня, крім того в її присутності було
зачитано чорновий та чистовий варіанти обидвох договорів, з чим вона
погоджувалась та з її пояснень він зрозумів, що все робилося з її ініціативи та
в інтересах її внука, про це вона сама заявляла. Що змінилося в даний час йому
не відомо, чим також спростовано пояснення позивачки, що її було обмануто.

Отже, виходячи з
наведеного суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, в
судзасіданні не було доведено, що даний правочин було укладено під впливом
обману.

Керуючись
ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України і на підставі ст.ст.203, 230 ЦК України,
суд

Вирішив:

В задоволенні позовних
вимог відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2до
ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 частково недійсним та визнання права власності на половину вказаної
квартири та вселення в неї відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту оголошення шляхом
подачі заяви та подачі після цього апеляції протягом 20 днів з моменту
оголошення рішення .

Суддя:                                                                                   Пак
В.М.