Справа № 22-1361/2008                     Головуючий в 1 інстанції:
Доповідач: Демянчук С.В.
суддів судової палати  в цивільних
справах апеляційного суду Рівненської області у складі:
Головуючого судді: Буцяка З.І.
суддів: Демянчук С.В., Хилевича С.В.
при секретарі: Колесовій Л.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні  цивільну справу за апеляційною
скаргою дочірнього підприємства „Житлово-експлуатаційне ремонтно-будівельне
управління” товариства з обмеженою відповідальністю „Рівненський МЖК” на
рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2008 року в
справі за позовом дочірнього підприємства „Житлово-експлуатаційне
ромонтно-будівельне управління товариства з обмеженою відповідальністю „Рівненський МЖК” до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за надання комунальних
послуг.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в
с т а н о в и л а :

В квітні 2008 року ДП
„Житлово-експлуатаційне ромонтно-будівельне управління” ТзОВ „Рівненський МЖК”
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надання комунальних послуг за період з 01 січня 2006 року по 02.2008
року в сумі 1041 грн.73 коп. .

Рішенням
Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2008 року в позові
ДП „Житлово-експлуатаційне ремонтно-будівельне управління” ТзОВ „Рівненський
МЖК” до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 1041 грн. 73 коп. відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.

Стягнуто
з ДП „Житлово-експлуатаційне ремонтно-будівельне управління” ТзОВ „Рівненський
МЖК” на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по справ в розмірі 400
грн..

Не погодившись з вказаним рішенням
суду ДП „Житлово-експлуатаційне ремонтно-будівельне управління” ТзОВ
„Рівненський МЖК” подало апеляційну скаргу. Вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Вказує,
що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно до ч. З ст.
11ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства /  ЖК України, ЗУ "Про житлово-комунальні
послуги"/ , з яких випливає обов'язок власника утримувати житловий
будинок. А відтак відсутність договору не є підставою для того, щоб не приймати
участі в утриманні житлового будинку або не відшкодовувати витрати на його
утримання, що були здійсненні ДП «ЖЕРБУ» як експлуатуючою організацією.

Крім
того, суд не прийняв до уваги як докази надання позивачем послуг згідно
договору укладеного ДП „ЖЕРБУ" із ЗАТ „Ай-І-Ес Рівнеенерго" №1342 від
24 травня 2006 року оскільки він регулює правовідносини між ДП „ЖЕРБУ" і
ЗАТ „Ай-І-Ес Рівнеенерго", а не ОСОБА_1., але цей договір укладався з
метою надання послуг з освітлення прибудинкової території та місць загального
користування в будинку, електропостачання ліфтів, в додатках до договору
вказано номери лічильників, що обліковують кількість спожитої електроенергії в
кожному будинку. Ці послуги надавалися для забезпечення умов проживання, а тому
цей договір не міг бути укладений з ОСОБА_1. індивідуально.

Також зазначає, що твердження суду про
те, що ст. 20 і ст. 24 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги" не може бути застосована є помилковим, так як ці статті визначають права та
обов'язки власника та балансоутримувача незалежно від наявності укладено між
ними договору. П.8 ч. З ст.. 20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги" передбачає
обов'язок споживача не допускати порушення законних прав та інтересів інших
учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Ст. 24 ЗУ „Про
житлово-комунальні послуги" передбачає права та обов'язки
балансоутримувача щодо утримання житлового будинку на балансі в тому числі і
належну експлуатацію та утримання майна, що перебуває на балансі.

У
процесі судового розгляду представник відповідача оглядала документи, що
підтверджували факт надання послуг і в свою чергу не надано ніяких доказів
того, що послуги не надавалися, вона лише оспорювала по деяких документах
повноту надання послуг, чим підтвердили факт отримання послуг. Жодних доказів
того, що ОСОБА_1 приймав участь в утриманні житлового будинку не надав.

Просили
скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня
2008 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача.

В
судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу в повному
обсязі.

Представник
відповідача апеляційну скаргу не визнала, вважає висновки суду першої інстанції
правильними. Просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції,
правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового  задоволення, а рішення суду першої інстанції
до скасування  з наступних підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позову ДП „Житлово-експлуатаційне ремонтно-будівельне управління”
ТзОВ „Рівненський МЖК” , суд першої інстанції дійшов висновку, що
правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються виключно договором, а
оскільки між сторонами не був укладений договір, то й заборгованість з
оплати житлово-комунальних послуг не може бути стягнута з відповідача.

Однак з такими висновками суду
погодитися не можна, тому що вони не ґрунтуються ні на вимогах закону, ні на матеріалах справи.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону
України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Правил, користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних
будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками
всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і
повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання
будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної
площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій
зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та
приватизованих квартир.

За вказаних обставин позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення . Колегія суддів вважає, що є
обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з
оплати житлово-комунальних послуг в сумі 53 грн.02 коп., нарахованих,
але несплачених останнім за  період  з 01.01.2006 року по 01.09.2006 року.
Заслуговуючих до уваги доказів про те, що такі послуги не надавались,
відповідачем не надано.

Разом з цим, апеляційним судом встановлено,
що згідно розпорядження міського голови м. Рівне про державну реєстрацію від
31.07. 2006 року № 1331-Р створено об'єднання співвласників багатоквартирного
будинку АДРЕСА_1 . 01.09.2006 року відповідач уклав договір з ОСББ
"Терен" про те, що останні
зобов'язуються належно надавати послуги , забезпечувати його експлуатацію
будинку, якісно та своєчасно надавати житлово-комунальні послуги, власник
квартири відповідно до п.4.2.4.  у
встановлені терміни своєчасно вносити платежі.

Таким чином, встановлено, що з 01.09.2006 року обов'язок по належній
експлуатації спірного будинку взяло на себе ОСББ "Терен", тому в решті
заявлені вимоги до задоволення не підлягають.

Окрім того, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині задоволення
вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі з 400 /п'яти тисяч /
грн. підлягає зменшенню з наступних міркувань.

Склад та розмір витрат, пов'язаних із сплатою правової допомоги, належить
до предмета доказування у справі. З матеріалів даної справи вбачається, що на
підтвердження понесених відповідачем витрат на допомогу адвоката взята до уваги
лише квитанція про їх оплату .

Водночас, колегія суддів, враховуючи обсяг задоволених вимог, допомоги
адвоката та витрачений ним час, вважає за доцільне зменшити розмір
відшкодування цих витрат до 250 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 84 ЦПК України, п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" та Правил, користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими територіями, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства „Житлово-експлуатаційне
ремонтно-будівельне управління” товариства з обмеженою відповідальністю „Рівненський
МЖК”  задовольнити частково.

Рішення
Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2008 року
скасувати.

Позовні
вимоги задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь дочірнього підприємства „Житлово-експлуатаційне
ромонтно-будівельне управління товариства з обмеженою відповідальністю „Рівненський МЖК”  53 / п'ятдесят три/ 02 коп.грн.

Стягнути
з дочірнього підприємства „Житлово-експлуатаційне ромонтно-будівельне
управління товариства з обмеженою відповідальністю „Рівненський МЖК” на
користь  ОСОБА_1 250 /двісті п'ятдесят/
грн. судових витрат в справі.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ним чинності.

Головуючий суддя :
Буцяк З.І.

Судді:
ДемянчукС.В.

Хилевич С.В.