НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

05
вересня   2008 року         справа № 2-38 -2008         м.
Нововолинськ

Нововолинський   міський
суд   Волинської   області в складі:

головуючого                            Ференс-Піжук  О.Р.

при
секретарі
Марчак Т.М.

за участю

позивача                                 ОСОБА_1

представника
позивача           ОСОБА_17

відповідачів                  ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

представника  відповідача     ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
договору дарування,  договору
купівлі-продажу квартири недійсними, вселення та усунення перешкод в
користуванні  житлом,-  суд

В С Т А НО В И В:

16 листопада  2007 року ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом  до ОСОБА_2,  третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3,   про визнання недійсним  договору дарування квартири, вселення та
усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням.

11 березня 2008 року ОСОБА_1, яка звернулася в суд за захистом своїх прав
та в інтересах малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, ОСОБА_7
- ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, доповнила позовну заяву вимогою про визнання
недійсним договору купівлі купівлі-продажу квартири та компенсацію витрат на
проживання дітей в м.Нововолинську за
рахунок батька ОСОБА_2 до досягнення ними повноліття в сумі 100000 грн.

16 квітня 2008  року ОСОБА_1 подала
до суду доповнення до позовної заяви, в якому просить визнати договір купівлі
продажу спірної квартири  від 14.11. 2007
року  зареєстрований в БТІ 07.12.2007
року за № 5008619, недійсним, вселити її та малолітніх дітей у квартиру, що
знаходиться  в АДРЕСА_1  і зобов'язати відповідача ОСОБА_4 не чинити
їй та дітям перешкод у користуванні  цим
житлом. Вимогу про компенсацію витрат на проживання дітей за рахунок батька,
просить не розглядати.

Вимоги мотивує тим. що з 01 лютого
1997 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, якому батьки   в березні 1998 року подарували квартиру, що
знаходиться в АДРЕСА_1, і з цього часу їх сім′я там проживала.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована у
вказаній квартирі з 16.06.1998 року. Позивач зареєструвалася у це житло
21.01.1999 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_7, який не був
зареєстрований у спірній квартирі. Зазначає, що вона   12.02 2004 року  знялася з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 і
цього ж числа виписала з  квартири дочку
ОСОБА_6, обумовлюючи свої дії вимогою ОСОБА_2 щодо підготовки спірної квартири
для  обміну на будинок. Стверджує, що
після зняття з реєстрації, постійно до 27 жовтня 2007 року з малолітніми дітьми
проживала у спірній квартирі з чоловіком ОСОБА_2, який цього числа, без її
відома, вивіз з квартири дитячі меблі в с.Ласків Володимир-Воинського району в
будинок до її батьків, де вона разом з дітьми зареєстрована з 13.12.2005 року.
Вважає, що при  укладенні 24 жовтня 2007
року договору дарування спірної квартири між ОСОБА_2 та його матір′ю  ОСОБА_3, порушено право на користування цим
житлом малолітніх дітей та її ОСОБА_1 Тому просить визнати  цей правочин недійсним,  а також визнати недійсним  договір купівлі продажу спірної квартири від
14 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що зареєстрований в
КП «Бюро технічної івентаризації Волинської області» 07 грудня 2007 року за №
5008619. Просить вселити її і малолітніх дітей ОСОБА_7 та ІНФОРМАЦІЯ_1 в
квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1, та зобов'язати відповідача ОСОБА_4 не
чинити перешкод їй та дітям  у
користуванні  вказаним житлом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та її представник Шостак В.В.,  вимоги
підтримали з наведених в позовній заяві підстав та зазначили, що договори про
відчуження спірної квартири укладалися
без  відповідної на те згоди
органу опіки та піклування, а тому їх слід визнати недійсними, оскільки має
місце порушення прав дітей на користування житлом.

Відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, вважають,
що  відчужуючи та придбаваючи спірну
квартиру, реалізовували  належне власнику
право щодо володіння, користування та розпорядження своїм  майном, не
порушуючи  прав  позивача та малолітніх дітей, які не є
співвласниками чи  користувачами спірної
квартири, оскільки  з жовтня 2005 року
там не проживають, а з 13.12.2005 року зареєстровані і по даний час проживають
в АДРЕСА_2.   З наведених підстав,
просять у позові  ОСОБА_1, відмовити.

Заслухавши  пояснення
сторін, показання свідків, дослідивши письмові  матеріали справи,  суд дійшов
висновку, що позов до задоволення
не підлягає.

Поясненнями сторін, показаннями
свідків та дослідженими в суді письмовими доказами, встановлено, що
ОСОБА_1  та ОСОБА_2 з 01 лютого 1997 року
перебували  в зареєстрованому шлюбі (а.с.9),
який  розірвано рішенням
Володимир-Волинського міського суду 22 листопада 2007 року (а.с.54), що
залишено без змін  ухвалою апеляційного
суду Волинської області  і набуло
законної сили 19 лютого 2008 року. (а.с.156-159 ).  Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх
дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (а.с.10) та ОСОБА_7 -
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, ( а.с.11),  які
з 13.12.2005 року постійно зареєстровані в с.Ласків Володимир-Волинського
району ( а.с. 15-17) та проживають з
матірю.

11 березня 1998 року мати ОСОБА_2,
ОСОБА_3 подарувала останньому трьохкімнатну квартиру в АДРЕСА_1,  де  він
проживав з сімєю  до  жовтня місяця 2005року.  У належній на праві власності ОСОБА_2  (а.с.48)
квартирі за вказаною адресою з 16.06.1998 року  була зареєстрована дочка ОСОБА_6 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 21.01.1999 року - позивач ОСОБА_1  Син ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_2  у цій квартирі зареєстрований не був.

12 лютого 2004 року  позивач ОСОБА_1 добровільно знялася  з реєстрації
за адресою АДРЕСА_1 та як мати, цього ж числа виписала із спірної
квартири неповнолітню дочку ОСОБА_6.

Як вбачається з пояснень позивача,
після зняття з реєстрації, вона з дітьми проживала в спірній квартирі, а в
жовтні 2005 року, в звязку  із
погіршенням стосунків між нею та чоловіком ОСОБА_2, вона поїхала з дітьми в
село Ласків Володимир-Волинського району, де проживала в приватному будинку
батьків, а дочку оформила  в школу цього
села, де дитина навчалася з 26 жовтня 2005 року до кінця навчального 2006 року
( а.с. 12). Поряд з цим, позивач зазначає, що виїзджала до батьків на
проживання на нетривалий час, і повернувшись в м.Нововолинськ, до 27 жовтня
2007 року  з дітьми проживала в спірній
квартирі, аж до поки відповідач ОСОБА_2 та його брат ОСОБА_8, у її відсутність,
не перевезли належне їй майно, що знаходилось в квартирі, в с.Ласків
Володимир-Волинського району.   На
підтвердження цих обставин , посилається на довідки  Нововолинського дошкільного дитячого закладу
№ 5 ( а.с.13), Нововолинської  ЦМЛ (
а.с.25)., в яких місце проживання дітей значиться  за адресою: АДРЕСА_1.

Ці твердження позивача з посиланням на
довідки    Нововолинської ЦМЛ
(а.с.25),  Нововолинського дитячого
дошкільного закладу № 5 (а.с.13), суд до уваги
не бере, оскільки вони спростовуються
дослідженими в судовому засідання доказами, зокрема ксерокопією паспорта
ОСОБА_1, (а.с.27), з відміткою про її реєстрацію в період з 04.11. по
08.11.2005 року за адресою АДРЕСА_3, а з 13.12.2005 року  по даний час
в с.Ласків Володимир-Волинського району.(а.с.43-44)

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
не заперечив той факт, що після жовтня 2005 року, тобто з моменту, як
позивач  залишила його і з  дітьми, добровільно, взявши  необхідне майно, виїхала   на постійне проживання в с.Ласків
Володимир-Волинського району, він неодноразово, на прохання ОСОБА_1 дозволяв їй
переночувати  в спірній квартирі,
оскільки вона працювала в магазині «НАШ», що знаходиться  на першому поверсі будинку АДРЕСА_1  до 23-ї години. (а.с.20), і  не мала можливості  добиратися
в  с.Ласків.   Також
визнав той факт, що на прохання позивача дав дозвіл  на тимчасове зберігання в спірній квартирі
меблів, які вона придбала в м.Нововолинську 12грудня 2006 року та 05 січня 2007
року,( а.с. 23,24) і повинна була, після закінчення ремонту в будинку батьків,
перевезти їх в с. Ласків.  Зазначив, що
оскільки ОСОБА_1 тривалий час не забирала цих меблів, а він 23 жовтня 2007 року
звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу, то  разом з братом ОСОБА_8 та батьком ОСОБА_9, 27
жовтня 2007  року перевезли куплені  ОСОБА_1 меблі до постійного місця проживання
позивача в с.Ласків.  Зазначив, що згідно
нотаріально посвідченого 24 жовтня 2007 року договору, як єдиний  власник, розпорядився  на свій розсуд належною йому квартирою
АДРЕСА_1, подарувавши її своїй матері ОСОБА_3, оскільки  вона купляла цю квартиру за гроші свого сина
і брата відповідача ОСОБА_8.

ОСОБА_2
ствердив, що  позивач разом з
дітьми  з жовтня місяця 2005 року  не проживають у спірній квартирі, оскільки
ОСОБА_1 залишила його і виїхала з квартири
у його відсутність. Ця обставина, що сторони протягом останніх двох
років не проживали  разом, встановлена
рішенням Володимир-Волинського райсуду від 22 листопада 2007 року  про розірвання шлюбу між ними, і згідно
ч.3  ст.61 ЦПК України, не підлягає
доказуванню при розгляді інших справ,  у
яких беруть участь ті самі  особи, щодо
яких встановлено ці обставини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
на підтвердження  обставин щодо її
проживання в спірній квартирі до 27.10.2007 року, посилається на показання
свідків, зокрема   своїх родичів
ОСОБА_10, ОСОБА_11, та колег по роботі
ОСОБА_12,ОСОБА_13, до яких суд ставиться критично і вважає їх  необ'єктивними,  так як
вони спростовані належними доказами.

В судовому засідання встановлено, що позивач, 12 лютого2004 року  разом з донькою ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1,
знялась з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1
і з 30.12. 2005 року з дітьми зареєстрована на постійне місце проживання
в с.Ласків Володимир-Волинського району. З листопада 2005 та до 26 серпня 2006 року
( 11-1У чверть) донька ІНФОРМАЦІЯ_1, навчалася
у 2-му класі  ЗОШ  с.Ласків. (а.с.47), а позивач тимчасово
проживала в родичів своєї сестри ОСОБА_11 по АДРЕСА_4.

Свідок ОСОБА_14, яка проживала в будинку АДРЕСА_5 з 1998 року по червень
2007 року, в суді показала, що вона особисто бачила як позивач в жовтні 2005
року  разом з сестрою та  молодим чоловіком, у відсутність ОСОБА_2,
вантажила  подушки, посуд, вазони в
легковий автомобіль з причіпом  і сусіди
говорили, що ОСОБА_1 залишила ОСОБА_2 та вибралася з квартири. Зазначила, що
після цього зустрічала ОСОБА_1 з дітьми тільки на зупинці маршрутного таксі, чи
по дорозі із зупинки, а в підїзді будинку № 19, де знаходиться спірна квартира,
з жовтня 2005 року ОСОБА_1, не бачила.

Свідок ОСОБА_9, показав, що в жовтні 2005 року йому зателефонували і
повідомили, що невістка ОСОБА_1 виселяється з квартири, і він, знаючи, що син
ОСОБА_2 у відрядженні, пішов до будинку, де побачив, що позивач виносить речі в
машину і на його прохання вона віддала ключ від вхідних дверей спірної
квартири, в якій вона з цього часу не проживає.

Той факт, що ОСОБА_1 виселилася  з
квартири в жовтні 2005 року та
протягом  2006  - 2007 років там не проживала, окрім
наведених  доказів, підтвердив
свідок  ОСОБА_15, що проживає по
сусідству в АДРЕСА_6.

Допитана в суді як  свідок мати
позивача ОСОБА_16 також показала, що з жовтня 2005 року її дочка ОСОБА_1 разом
з дітьми була в селі Ласків, де зареєстрована з ними з 30.12.2005 року.
Зазначила, що внучка ОСОБА_6 ходила в сільську школу, а позивач коли працювала,
то жила в сестри в АДРЕСА_7, а коли була вихідна, то знаходилася  з дітьми
в селі.

Як встановлено в суді поясненнями
ОСОБА_1 вона, після зняття  разом з
дочкою з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1,
тобто з 12.02.2004 року,   не  зверталася
до компетентних органів, в т.ч. до органу опіки і піклування щодо
сприяння у вирішенні питання реєстрації
чи визначення місця проживання дітей у спірній квартирі, після
жовтня  2005 року   не
ставила  питання  про усунення перешкод в користуванні та
вселення  її, як дружини  власника
та їх дітей у належну йому квартиру АДРЕСА_1, а 13.12. 2005 року
зареєструвалася з дітьми у будинку своїх батьків в с.Ласків
Володимир-Волинського району на постійне проживання.

У відповідності до вимог ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка
не досягла десяти років, визначається за згодою
батьків.

Як встановлено судом, діти позивача
та відповідача від народження, зокрема дочка ОСОБА_6 - з 1998 року  була зареєстрована та проживала, а син
ОСОБА_7 - без реєстрації з 2002 року   до
жовтня 2005 року проживав в спірній квартирі. В жовтні 2005 року разом з  матірю ОСОБА_1 переїхали  на постійне проживання в с.Ласків, де
зареєстровані з 13.12.2005 року по даний час.

У тому разі, коли неповнолітня
дитина вибуває разом з одним із батьків на інше місце проживання, право
користування жилим приміщенням, у якому вона проживала  або була прописана до цього разом  з другим із батьків, за нею не зберігається.

Таким чином, проаналізувавши досліджені в суді докази, суд дійшов   висновку, що при укладенні  між ОСОБА_2
та  ОСОБА_3  24 жовтня 2007 року   договору
дарування  квартири АДРЕСА_1 та
при здійсненні ОСОБА_3 продажу цієї квартири ОСОБА_4, згідно договору купівлі -
продажу, посвідченого нотаріально 14.11 2007 року, не було допущено порушень
прав та інтересів малолітніх дітей, оскільки
попередня згода  органів опіки і
піклування, як зазначено у п.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» № 2623 від 02.06.2005 року,
потрібна для здійснення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності
на яке або право користування яким  мають
діти.

Оспорювані правочини вчинені з додержанням вимог ст.203,ст.207, ст.209  ЦК України, а тому  підстав їх недійсності, передбачених ст.215
ЦК України, суд не вбачає.

Відчужуючи квартиру, відповідач ОСОБА_2 здійснив належне йому, згідно
ст.317, ст.319 ЦК України, право власника на розпорядження своїм майном.

Таке ж право власника реалізувала відповідач ОСОБА_3, продавши  нерухоме майно  відповідачу ОСОБА_4, який, на виконання вимог
ст.182 ЦК України, зареєстрував право
власності на нерухомість- в КП «Волинське бюро технічної інвентаризації»
07.12.2007 року за № 5008619 і це його право, як зазначено у ст.321 ЦК України,
є непорушним.

Керуючись ст. 60, 61, 212, 213,214, 215, 218 ЦПК України,
ст.182, 203,207,209, 319, 321ЦК України, ст.150, 156 ЖК України, ст.160,
176  ч.2
СК України,  ,- суд

В И Р І Ш И В :

У позові  ОСОБА_1 в її інтересах та в інтересах
малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7  до
ОСОБА_2, ОСОБА_3,    про визнання  недійсним договору дарування квартири за
адресою: АДРЕСА_1, укладеного 24 жовтня 2007року за № 5171 , та до ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 14
листопада 2007 року, вселення ОСОБА_1 з малолітніми дітьми в квартиру за
адресою: АДРЕСА_1 Волинської області та усунення перешкод в користуванні   вказаним жилим приміщенням, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження, яка може
бути подана протягом 10-ти днів з часу складання повного рішення суду, тобто з
10 вересня 2008 року та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом
20-ти днів після подання зави про апеляційне оскарження.  Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після
подання заяви про апеляційне оскарження, то рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення суду,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий                       підпис

Згідно
з оригіналом

Суддя
О.Р. Ференс-Піжук