УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„08" лютого 2008р.                                                                                    м.  Івано-Франківськ

Колегія  судців
судової палати у цивільних
справах Апеляційного  суду  Івано-Франківської області в складі:

головуючого       Соколовського В.М. ,

суддів:                                                                        Матківського
Р.Й.,  Девляшевського В.А.,

секретаря                                                                   Самуляк
О.М. ,

з участю
позивачки                                                  ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Богородчанського районного суду від 10 грудня 2007
року, -

встановила:

ОСОБА_1 23 липня 2007 року звернулася
в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1. Просила ,
згідно змінених в судовому засіданні позовних вимог,  виділити їй в користування кімнати,  площею 18, 1 кв.м.  та 9, 6 кв.м. ,  відповідачу - кімнату площею 7, 4 кв.м.
,  а інші приміщення зилишити в спільному
користуванні. При цьому зазначала,  що в 1995 році придбала
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.
Відповідач є її співвласником.  В цій
квартирі є зареєстровані ,  окрім
них,  також і їх діти. В 2002 році вона
зверталася в суд з позовом про усунення перешкод в її користуванні. Однак,  відповідач по даний час в добровільному
порядку визначити порядок користування спільною квартирою не бажає,  в зв"язку з чим змушена була звернутися
в суд.

Рішенням
Богородчанського районного суду від 10
грудня 2007 року
позов задоволено. Встановлено порядок користування трьохкімнатною квартирою АДРЕСА_1,

Справа № 22-ц-228/2008р.                               Головуючий у І
інстанції Могила А.Б.

Категорія
29                                                       Доповідач
Соколовський В.М.

2

згідно з яким ОСОБА_1 виділено в користування житлові
кімнати,  площею 18, 1 кв.м.  та 7,
4 кв.м. ,  а ОСОБА_2 виділено житлову
кімнату,  площею 9, 6 кв.м.  В спільному користуванні сторін залишено
кухню,  площею 7, 6 кв.м. ,  ванну кімнату,  коридор,
площею 6, 1 кв.м.

На дане
рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу,
вказуючи на порушення судом при постановленні рішення норм матеріального
і процесуального права. Зокрема,  вважає
апелянт,  суд безпідставно не визнав
поважною причину неявки його в судове засідання 10.12.2007 року в зв"язку з різким погіршенням
здоров"я,  хоча інформація про це
була заздалегідь надана суду.

Окрім
того,  суд не врахував,  що в 2002
році Богородчанським районним судом було затверджено між ним та позивачкою
мирову угоду,  по якій сторони
зобов'язувалися не чинити перешкод в користуванні квартирою,  однак позивачка самовільно змінила замки і
закрила дві кімнати у спірній квартирі,
після чого переїхала проживати до своїх батьків в с Глибівка
Богородчанського району,  де проживає по
даний час.

22.11.2002 року шлюб між
ними розірвано і він проживає в спірній квартирі з громадянкою ОСОБА_3,  з якою перебуває в цивільному шлюбі. Всі
витрати по утриманню квартири несе самостійно. З позивачкою знаходиться в
неприязних стосунках і примирення між ними не можливе. Вважає,  що розподілити обов"язки по утриманню
квартири неможливо,  як не
представляється можливість встановити порядок користування квартирою чи її
розподілу в натурі. На його пропозицію продати квартиру та поділити між собою
отримані від цього кошти,  позивачка
відповіла відмовою.

В
зв"язку з наведеним,  просив
скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення,  згідно якого виплатити йому грошову
компенсацію в розмірі половини вартості від продажу квартири,  яка йому належить як учаснику права спільної
сумісної власності.

В судове
засідання апелянт ОСОБА_2 не прибув,
хоча належно був повідомлений про розгляд справи,  що дає право суду розглядати справу у його
відсутності.

Позивачка
ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги не визнала,  вважає її безпідставною,  яку просить залишити без задоволення,  а рішення суду,  як законне і обгрунтоване,  без змін. Рахує,  що судом правомірно визначено порядок
користування спірною квартирою,
оскільки,  коштів для надання
відповідачу грошової компенсації за його частку в квартирі не має,  як і не має у власності іншого житла,  де б вона могла проживати з дітьми.

Вислухавши
доповідача,  пояснення позивачки
ОСОБА_1,  перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

3

Судом встановлено ,
що сторони проживали у шлюбі,  який було розірвано 22 листопада 2002 року (а.с.  9).

Перебуваючи
у шлюбі,  позивачка ОСОБА_1 придбала
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1,  що стверджується нотаріально посвідченим
договором купівлі - продажу від 23.06.1995 року,  реєстраційний № 1392 (а.с.  5-6).
По технічному паспорту (а.с.  7-8) квартира,  загальною площею 53, 9 кв.м. ,  складається із трьох кімнат: 1-а кімната 18,
1кв.м. ; 2-а кімната 9, 6 кв.м. ; 3-я кімната 7, 4 кв.м. ,  кухні,
площею 7, 6 кв.м. ,  ванної
кімнати 2, 7 кв.м. ,  туалету 0, 8 кв.м.  та коридору 6, 1 кв.м.

Відповідно
до  ст.
22 КпШС (в
редакції 1984 року),  придбане в шлюбі майно є спільною власністю
подружжя.

Жодних
доказів щодо неможливості встановлення порядку користування трьохкімнатною
квартирою АДРЕСА_1
сторонами не було представлено.

Також
сторонами не спростовано і того,  що не
було досягнуто будь-яких домовленостей стосовно користування сторонами та членами
сім"ї зазначеною квартирою.

Статтею 369 ЦК України
визначено,  що співвласники майна,  що є у спільній сумісній власності,  володіють і користуються ним спільно,  якщо інше не встановлено домовленістю між
ними. Розпорядження майном,  що є у
спільній сумісній власності,
здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно  ст.
104 ЖК України,  член сім"ї
наймача вправі вимагати,  за згодою інших
членів сім"ї,  які проживають разом
з ним,  укладення з ним окремого договору
найму,  якщо жилу площу,  що припадає на нього,  може бути виділено у вигляді приміщення,  яке відповідає вимогам статті 63 цього
Кодексу. У разі відмовлення членів сім"ї дати згоду на укладення окремого
договору найму,  а також у разі відмови
наймодавця в укладенні такого договору,
спір може бути вирішено в судовому порядку.

Як
вбачається із довідок Богородчанського виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного підприємства від 20.06.2007 року №№
406,  407 (а.с.  10,
11),  в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована
позивачка ОСОБА_1 із членами сім'ї: ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

За таких
обставин,  суд першої інстанції,  на думку колегій суддів,  прийшов до вірного висновку про можливість
встановлення між сторонами порядку користування трьохкімнатною квартирою за
відсутності домовленостей між ними з приводу такого користування квартирою. А
враховуючи склади членів сім'ї позивачки і відповідача,  те,  що
у сторін іншого житла не має,  суд
обгрунтовано відійшов від рівності часток колишнього подружжя і правомірно
виділив позивачці в користування дві кімнати,
площею 18, 1 кв.м.  та

4

7, 4  кв.м.
,   залишивши  відповідачу
одну  кімнату,   площею
9, 6  кв.м. ,   та  в
спільному користуванні сторін кухню,
коридор,  ванну кімнату і туалет.

Твердження
апелянта про те,  що встановити порядок
користування квартирою неможливо із-за неприязних стосунків між сторонами,  а тому на його користь необхідно присудити
грошову компенсацію за половину вартості квартири,  є безпідставним і не може бути взятим до
уваги колегією суддів.

Необгрунтованим
є посилання відповідача і про те,  що суд
безпідставно вирішив справу в його відсутність через хворобу,  оскільки,
як вбачається із матеріалів справи,
судом неодноразово відкладався розгляд справи із-за неявки відповідача
ОСОБА_2 На останнє судове засідання відповідач не прибув,  подавши заяву,  що хворіє. Однак,  він знаходився на амбулаторному лікуванні з
приводу гострого фарингіту по 10.12.2007
року (а.с.  37) і суд правомірно
не визнав зазначену причину неявки поважною.

Постановлене
судом першої інстанції рішення відповідає нормам матеріального і процесуального
права,  а доводи апеляційної скарги не
спростовують його законності та обгрунтованості,  тому підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  307,
308,  313 - 315,  317,
218 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Богородчанського районного суду від 10
грудня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.