Справа № 22-126708
Головуючий в 1 інстанції: Бердій М.А.
Доповідач: Хилевич С.В.
Колегія суддів Апеляційного суду Рівненської області в
головуючого - судді: Буцяка З.І.
суддів: Демянчук С.В., Хилевича С.В.,
при секретарі судового засідання Колесовій Л.В.
за участюОСОБА_1., представника ОСОБА_2. - ОСОБА_3.,
прокурора Квятковського Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргоюОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від
22 липня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про поділ житлового
будинку в натурі та зустрічним позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у користуванні власністю,
Рішенням
Рівненського міського суду від 22 липня 2008 року первісний позов задоволено
повністю: визнано за ОСОБА_1право власності на частину житлового
будинкуАДРЕСА_1, а саме на позначені на поверховому плані будинку жилу кімнату
2-5 площею 16 м. кв., жилу кімнату 2-6 площею 7, 1 м. кв., жилу кімнату 2-8
площею 8, 5 м. кв., кухню 2-4 площею 7, 5 м. кв., санвузол 2-3 площею 5, 5. м.
кв., коридор 2-1 площею 1, 4 м. кв., коридор 2-2 площею 6, 7 м. кв., кладову
2-7 площею 1, 0 м. кв. та на надвірні будівлі, позначені на плані земельної
ділянки як гараж «Д», сараї «Г» і «г» 1 «Б», вбиральню «ж», що становить 79100
частин будинковолодіння. Зустрічний позов задоволено частково: визнано за
ОСОБА_2. право власності на частину житлового будинкуАДРЕСА_1, а саме на
позначені на поверховому плані будинку жилу кімнату 1-1 площею 16 м. кв.,
веранду 1-1 площею 8, 8 м. кв., тамбур 1 площею 1, 7 м. кв., що становить
21100 частин будинковолодіння.

У решті
зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись
із ухваленим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, де вказує на
порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу, посилалася на суперечність процесуальному закону відновлення
провадження у справі, оскільки для вчинення цієї судової дії не було підстав.

Вважала, що
роз'єднання судом позовних вимог не відповідає положенням ст. 126 і ст. 209 ЦПК
України.

На думку
ОСОБА_2., суд незаконно відмовив у зупиненні провадження за її заявою, позаяк
цю справу неможливо розглянути до вирішення іншої цивільної справи, в якій
відкрито провадження.

Суд першої
інстанції викривив зміст резолютивної частини рішення суду від 2 червня 2008
року у справі за позовом ОСОБА_4до ОСОБА_2.,ОСОБА_1.,  послався на документи бюро технічної
інвентаризації щодо розрахунку часток, що відчужуються, які не були предметом дослідження
в судовому засіданні,  а також не
врахував, що рішення суду від 11 лютого 2005 року знаходиться на стадії
касаційного перегляду.

Крім того, в
апеляційній скарзі покликалася на ті обставини, що в матеріалах справи є ухвала
суду про визнання мирової угоди, згідно з якоюОСОБА_5. набув права власності на
гараж, який вказаний у рішенні Рівненського міського суду від 22 липня 2008
року як гараж «Д».

Просила
скасувати повністю рішення, що оскаржується, та направити справу на новий
судовий розгляд.

У судовому
засіданні представник ОСОБА_2.- ОСОБА_3., підтримавши апеляційну скаргу, надав
пояснення в межах її доводів.

ОСОБА_1.,
заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, покликався на її
безпідставність.

Прокурор у
судовому засіданні не визнав апеляційну скаргу.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які беруть участь в справі, і з'явились в судове
засідання, перевіривши матеріали справи й доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про її задоволення.

Ухвалюючи
рішення про повне задоволення первісного позову й часткове задоволення
зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із обгрунтованості реальних
частокОСОБА_1. та ОСОБА_2..

Між тим, з
такими висновками суду погодитись неможливо, виходячи з такого.

З матеріалів
справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 2
червня 2005 року встановлено розмір ідеальної частки будинковолодінняАДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_2., що складає 21 відсоток, аОСОБА_1. - 79 відсотків (а.с.
54).

За рішенням
Рівненського міського суду від 2 червня 2008 року, спірний гараж не входить до
складу садиби, що розташована по вулиці АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 351-352).

Ухвалою
Апеляційного суду Рівненської області від 24 листопада 2008 року визначено, що
гараж включений лише до опису будівель, що знаходяться на земельній ділянці, і
на праві власності не може належати ОСОБА_1..

З наданого
апеляційному суду державного акту на право власності на земельну ділянку, серія
ЯЕ №216770, видно, що власником земельної ділянки площею у 0, 01 га єОСОБА_5..
З'ясовано, що саме на вказаній земельній ділянці побудовано ОСОБА_4. спірний
гараж.

Виходячи з
наведених обставин, колегія суддів знаходить, що за можливого виключення гаража
зі складу спірного нерухомого майна, присудженого судом на користьОСОБА_1., та
при всій очевидності частки ідеальної, однозначно зміниться реальна частка у
цілому.

Враховуючи вирішення судом питання про права
та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, рішення, що оскаржується,
підлягає скасуванню повністю і передачі справи на новий розгляд.

При новому
розгляді суду першої інстанції необхідно взяти до уваги зазначені мотиви
апеляційного суду та залучити до участі у справі осіб, питання про права і
обов'язки яких вирішено.

Керуючись п. 5
ч. 1 ст. 307, ст. п. 4 ч. 1 ст. 311, ст.ст. 313-315, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргуОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Рішення
Рівненського міського суду від 22 липня 2008 року - скасувати, а справу за
позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі та зустрічним
позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю -
направити на новий розгляд суду першої інстанції у іншому складі.

Ухвала суду
набирає законної сили негайно. Особи, які беруть участь у справі, можуть
оскаржити ухвалу апеляційного суду в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: