УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5 листопада 2008 року                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого       Григор'євої Л.І.,

суддів:
Барсукової В.М.,                Гуменюка
В.І.,

Балюка М.І.,                      Луспеника
Д.Д., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом закритого акціонерного товариства «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА»    до ОСОБА_1,
третя особа - ОСОБА_2, про повернення виплаченого страхового відшкодування; за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА» (далі - ЗАТ УАСК «АСКА»), третя особа -
ОСОБА_2, про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о
в и л а:

У вересні 2006 року ЗАТ УАСК «АСКА» звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1 про повернення виплаченого страхового відшкодування, посилаючись
на те, що 7 січня 2005 року між ними був укладений договір страхування будинку
АДРЕСА_1

На підставі заяви відповідача від 30 серпня 2005 року про
виплату страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням майна внаслідок
просідання ґрунту йому було виплачено 20 650 грн. 08 коп.

3 квітня 2006 року від
ОСОБА_1 надійшла нова заява про настання страхового
випадку внаслідок просідання ґрунту. У зв'язку з необхідністю
призначення експертизи для з'ясування обставин виникнення, характеру та розміру
збитків ЗАТ УАСК «АСКА» звернулося до відповідача із
заявою про одержання дозволу на буріння свердловин у ґрунті, однак ні
відповідач, ні власник будинку ОСОБА_2 відповіді не надали.

Вважаючи, що відповідач перешкоджає в
розслідуванні обставин виникнення, характеру та
розміру збитків, ЗАТ УАСК «АСКА» просило стягнути з нього виплачену суму
страхового відшкодування.

ОСОБА_1 звернувся до ЗАТ УАСК «АСКА» із зустрічним позовом, в якому просив стягнути з
відповідача на його користь дійсні збитки у зв'язку з пошкодженням майна в сумі
416 061 грн.

У подальшому він доповнив свої вимоги, просив також
відшкодувати 50 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від              18
жовтня 2007 року позов ЗАТ УАСК «АСКА» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 20 650 грн. 08 коп. У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2007 року стягнуто з ОСОБА_1
на користь держави 3 408 грн. 50 коп. судових витрат та 60 грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської
області від 15 травня 2008 року рішення Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 18 жовтня 2007 року скасовано частково, а додаткове
рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2007
року скасовано в повному обсязі. Ухвалено нове рішення, яким стягнуто із ЗАТ УАСК «АСКА» на користь
ОСОБА_1 416 061 грн. на відшкодування майнової шкоди та 530 грн. судових
витрат, стягнуто на користь держави 1 200 грн. судового збору. У іншій частині
рішення щодо позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди залишено без
змін. У задоволенні позову ЗАТ УАСК «АСКА»
відмовлено.

У касаційній скарзі ЗАТ УАСК «АСКА» просить рішення
апеляційного суду змінити та відмовити в позові в частині стягнення на користь ОСОБА_1 416 061 грн. та судових витрат, посилаючись
на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа
розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справ
судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1
розділу V.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення районного
суду та ухвалюючи рішення про стягнення зі страхової компанії на користь
ОСОБА_1 збитків, пов'язаних із невиплатою страхового відшкодування, виходив із
того, що в страхової компанії не було законних підстав для відмови
страхувальнику у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з настанням другого
страхового випадку.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не
можна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 7
січня 2005 року уклав із ЗАТ УАСК
«АСКА» договір страхування будинку АДРЕСА_1, який належав на праві власності
ОСОБА_2 Страхова сума за договором складає 500 тис. грн. (а.с. 8).

30 серпня 2005 року від ОСОБА_1
до страхової компанії надійшла заява про виплату страхового відшкодування у
зв'язку з пошкодженням майна внаслідок просідання грунту. Страхова компанія
відповідно до пп. 3.4.2, 3.4.3 договору провела додаткову перевірку обставин
страхового випадку та 6 березня 2006 року перерахувала ОСОБА_1 страхове
відшкодування в сумі 20 856 грн. 58 коп.

3 квітня 2006 року від ОСОБА_1
до ЗАТ УАСК «АСКА» надійшла друга заява про виплату страхового
відшкодування внаслідок настання страхового випадку. 11 квітня 2006 року ОСОБА_1 подав документи для оформлення та підписання
страхового акта й просив виплатити йому страхове відшкодування в сумі 416 061 грн., яке включає такі складові: 14 020 грн. за
робочий проект капітального ремонту будинку; 6 230 грн. за інструментальне
обстеження будинку; 395 811 грн. за вжиття протиосадних заходів щодо будинку
(т. 1, а.с. 87-95).

Пунктом 5.3 договору передбачено перелік основних
документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитку,
серед яких повинен бути висновок експерта (експертної комісії) про розмір
матеріального збитку та про вартість майна.

У порушення вимог ст. 213 ЦПК України
апеляційний суд не перевірив: чи відповідає висновок ЗАТ НПФ
«Укрспецмонтажпроект» вимогам, викладеним у
ст. ст. 3, 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в Україні»; чи є це товариство суб'єктом
оціночної діяльності та чи має воно відповідний сертифікат. Тобто чи може бути
цей висновок прийнятий замість висновку експерта.

Також судом не враховано, що експерт ОСОБА_3
при дослідженні причин першого страхового випадку у вересні - жовтні 2005
року  рекомендував саме страхувальнику
(ОСОБА_1) вести інженерне спостереження за технічним станом будівель; у випадку
подальшого нерівномірного просідання ґрунту посилити фундамент будівель (т. 1,
а.с. 83, 84).

Заходів щодо запобігання збиткам, завданим
настанням страхового випадку, та їх зменшення страхувальник зобов'язаний
вживати й у силу положення п. 4 ч. 1 ст. 989 ЦК України.

Для з'ясування характеру виникнення ушкоджень будівлі у
зв'язку з другою заявою про виплату страхового відшкодування ЗАТ УАСК «АСКА»
звернулося до ДП «Укргіпромез» з проханням провести обстеження та з'ясувати: чи
нові збитки є наслідком попередньої події, чи пов'язані з просідання ґрунту, чи
причиною збитків є інші обставини.

Від ДП «Укргіпромез» надійшла відповідь про те, що для
виконання даного обстеження необхідно отримати письмовий дозвіл власника
будинку на буріння свердловин для взяття проб ґрунту.

Страховою компанією ОСОБА_1,
який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_2, та ОСОБА_2 20 квітня 2006 року були
надіслані листи з проханням надати таку згоду, однак відповіді від них отримано
не було.

Частиною 1 ст. 990 ЦК України передбачає, що
страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 5.6.6 договору страхування
виплата страхового відшкодування не проводиться, якщо страхувальник перешкоджає
страховику в розслідуванні обставин виникнення, характеру та розміру збитків.

Відмова в проведенні такої експертизи, про що
ОСОБА_1 не заперечував у судових засіданнях, є перешкодою страховій компанії в
розслідуванні обставин виникнення, характеру та розміру збитків і відповідно до
п. 5.6.6 договору підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Суд, стягуючи 416 061 грн., у порушення вимог
ст. 213 ЦПК України не врахував вищевикладене, не обґрунтував указану суму. До
того ж суд не взяв до уваги положення ч. 17 ст. 9 Закону України «Про
страхування», відповідно до якого страхове відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Оскільки апеляційним судом допущені порушення норм
матеріального та процесуального права при вирішенні позову про стягнення із ЗАТ
УАСК «АСКА» на користь ОСОБА_1 416 061 грн. страхового
відшкодування, рішення апеляційного суду в цій частині підлягає скасуванню з
передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Як наслідок, не може залишатися в силі
рішення апеляційного суду в частині стягнення із ЗАТ УАСК «АСКА» на користь ОСОБА_1 530
грн. судових витрат, а також у частині стягнення 1 200 грн. судового збору на
користь держави.

Щодо залишення без змін рішення районного
суду в частині відмови в позові ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, то
рішення апеляційного суду в цій частині є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 травня 2008 року в частині позову про
стягнення із закритого акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова
компанія «АСКА» на користь ОСОБА_1 416 061 грн. страхового
відшкодування та 530 грн. судових витрат, а також у частині стягнення 1 200
грн. судового збору на користь держави скасувати та в
цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У решті -
рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від      15 травня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                                      В.М.
Барсукова

М.І.
Балюк

В.І.
Гуменюк

Д.Д.
Луспеник