РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008р.                                                                                  м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої:                                                        Пнівчук
О.В.,

суддів:                                                                 Мелінишин
Г.П.,  Горблянського Я.Д.,

секретаря:                                                           Самуляк
О.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
третя особа -комунальне
підприємство „Житловик" про укладення окремого договору найму житлового
приміщення,  вселення та усунення
перешкод у користуванні житловим приміщенням та зустрічним позовом
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про втрату
права на користування житловим приміщенням,
- за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду від 10 грудня 2007 року, -

встановила:

ОСОБА_1
звернувся з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  третя особа: КП
„Житловик" про укладення окремого договору найму житлового
приміщення,  вселення та усунення
перешкод в користуванні житловим приміщенням.

Позивач
свої вимоги мотивував тим,  що
відповідачі чинять йому перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1,  не зважаючи на те,  що він являється основним її
квартиронаймачем.  Оскільки квартира
складається із трьох ізольованих кімнат просив виділити йому кімнату площею 9, 7 кв.м. ,  кухню,
коридор,  балкон-лоджії залишити в
спільному користуванні та укласти окремий договір житлового найму.

Посилаючись
на те,  що відповідачі не впускають його
в квартиру,  позивач просив вселити його
в квартиру та зобов"язати їх не чинити перешкод в користуванні житлом.

ОСОБА_2
та ОСОБА_3 звернулися із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання його
таким,  що втратив право на

Справа № 22-ц-332/2008р.                                Головуючий у І
інстанції Клюба В.В.

Категорія
32                                                          Доповідач:
Пнівчук О.В.

2

користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1 з тих
підстав,  що ОСОБА_1 більше дев"яти
місяців без поважних причин в квартирі не проживає.

Рішенням
Галицького районного суду від 10
грудня 2007 року в
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  третя особа КП „Житловик" про укладення
окремого договору найму житлового приміщення,
вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - відмовлено.

Задоволено
зустрічний позов ОСОБА_2,  ОСОБА_3

ОСОБА_1
визнано таким,  що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1
Галицького району.

Стягнуто з
ОСОБА_1 в дохід держави 17
грн. судового збору.

На дане
рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права та невідповідність висновків рішення суду
зібраним доказам по справі.

Апелянт
зазначив,  що судом не взято до уваги
те,  що саме він являється основним
квартиронаймачем спірної квартири і сам проводив оплату за комунальні послуги,  згідно виконавчого листа з нього також
стягувалася заборгованість по оплаті комунальних послуг.

В
спірній квартирі на час ремонту -
протягом 9-ти місяців ніхто не проживав. Зазначена обставина є
підтвердженням поважності причин його непроживання в квартирі.

Суд,  вважає апелянт,  прийшов до помилкового висновку,  що він добровільно відмовився від спірної
квартири та отримав грошову компенсацію за житло.

Посилаючись
на зазначені обставини апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення його позову та відмову в задоволенні позову
ОСОБА_2,  ОСОБА_3

В
засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги
підтримав.

ОСОБА_2,  ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечили.

Представник
КП „Житловик" в засідання апеляційного суду не з"явився,  про час і місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Вислухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Постановляючи
рішення про визнання ОСОБА_1 таким,  що
втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1,  суд першої інстанції виходив із того,  що він із грудня 2006 року по вересень
2007 року не
проживав в квартирі без поважних причин.

3

Однак,  із таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно
до ч. 1,  2  ст.  71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо
наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість
місяців,  цей строк за заявою відсутнього
може бути продовжено наймодавцем,  а в
разі спору - судом.

Судом
встановлено,  що позивач ОСОБА_1
являється основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1,  в якій
зареєстровані та проживають ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з двома неповнолітніми дітьми.

Сторони
ствердили,  що в зазначеній квартирі на
час проведення ремонту в 2006
році ніхто не проживав,  а по
завершенні ремонту з грудня 2006
року в квартирі стала проживати сім"я ОСОБА_2. ОСОБА_1 в зазначеній
квартирі з грудня 2006 року не проживав,
оскільки між ним та ОСОБА_2 існувала домовленість щодо добровільного
вирішення питання про право ОСОБА_1 на дану квартиру,  в зв"язку з цим,  ОСОБА_2 пропонували апелянту придбати іншу
квартиру чи сплатити грошову компенсацію,
однак такої домовленості між ними не було досягнуто.

Колегія
суддів вважає,  що зазначені обставини
дають підстави прийняти до висновку,  що
ОСОБА_1 не проживав в спірній квартирі з грудня 2006 року по вересень 2007 року
з поважних причин з метою добровільного врегулювання спору між ним та сім"єю
ОСОБА_2 щодо можливості проживання в одній квартирі.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що у суду першої інстанції не було підстав
для визнання ОСОБА_1 таким,  що втратив
право на проживання в спірній квартирі. А тому рішення суду підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2,  ОСОБА_3

Разом з
тим,  встановлено,  що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечують щодо
проживання ОСОБА_1 в спірній квартирі,  а
тому позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою та
вселення підлягають до задоволення.

Що
стосується позовних вимог про встановлення порядку користування квартирою та
укладення окремого договору найму житлового приміщення,  то такі не підлягають до задоволення.

Відповідно
до вимог  ст.  104
ч.1 ЖК України член сім"ї наймача вправі вимагати,  за згодою інших членів сім"ї,  які проживають разом з ним окремого договору
найму,  якщо жилу площу,  що припадає на нього,  може бути виділено у вигляді приміщення,  яке відповідає вимогам  ст.  63 цього кодексу.

4

Позивачем
не представлено доказів на обґрунтування позовних вимог щодо укладення окремого
договору житлового найму,  а тому в
задоволенні даних вимог слід відмовити.

На
підставі  ст.  ст.  63,
64,  104,  71,  72
ЖК України,  керуючись  ст.
ст.  307,  309,
313-314,  316 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

вирішила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Галицького районного суду від 10
грудня 2007 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вселити
ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 та
зобов"язати ОСОБА_2,  ОСОБА_3 не
чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В решті позовних
вимог відмовити.

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання його таким,  що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення
набирає законної сили з часу проголошення,
однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання законної сили.