№ 2-546/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

«2» жовтня 2008 року                 Гайсинський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого - судді Панасюка О.С.

з участю секретаря Отрошко Н.М.,

представника позивачки - адвоката ОСОБА_4.,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайсині справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -

встановив:

В квітні 2008 року ОСОБА_1 звернулась в суд з цим позовом,
вказуючи, що 8.11.2006р. правлінням гаражного товариства «Сигнал» її обрано
виконуючою обов'язки голови правління; з метою перешкодити її законній
діяльності на цій посаді ОСОБА_2 змінив замок у дверях її службового кабінету,
а ОСОБА_3. забрала штамп «Оплочено»; рішенням Гайсинського районного суду від
4.04.2007р. ОСОБА_2зобов'язано не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні
службовим кабінетом, а ОСОБА_3. - повернути їй штамп «Оплочено», проте
відповідачі умисно ухиляються від виконання вказаного рішення, що призводить до
моральних страждань позивачки.

В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала і
вимагала стягнути з відповідачів солідарно на її користь 1700 грн.
відшкодування моральної шкоди, пояснивши, що в зв'язку із неправомірними діями
відповідачів та тривалим невиконанням судового рішення вона не може виконувати
обов'язки голови правління гаражного товариства, не отримує заробітну плату, що
призводить до значного погіршення якості і рівня її життя, погрозами та
вигадками відповідачі принизили її честь і гідність, в результаті протиправних
дій ОСОБА_2та ОСОБА_3 значно погіршився її стан здоров`я.

Відповідачка ОСОБА_3. до суду не з`явилась, подала заяву
про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнав зовсім і пояснив, що
рішенням Гайсинського районного суду від 1.11.2006р. було визнано неправомірним
і скасовано рішення загальних зборів гаражного товариства «Сигнал» про обрання
ОСОБА_1 головою правління; 18.11.2006р. члени товариства виявили, що в робочому
кабінеті голови правління, який займала ОСОБА_1, відсутня
фінансово-господарська документація, в зв'язку з чим було вирішено змінити
замок на дверях цього кабінету; хто запропонував поміняти замок і де він взявся
відповідач не пам'ятає, міняв же його він, тому що мав при собі викрутку, про
рішення правління, яким ОСОБА_1 було уповноважено виконувати обов'язки голови,
йому відомо не було, іншим чином не перешкоджав їй у виконанні службових
обов'язків, жодних погроз чи вигадок щодо позивачки ніколи не висловлював.

З`ясувавши позицію учасників розгляду справи, дослідивши та оцінивши її
матеріали, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно
відмовити повністю з таких міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз'яснено в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного зв'язку із шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В позовній заяві і впродовж судового розгляду справи
позивачка послідовного стверджувала, що моральна шкода полягає в погіршенні
якості і рівня її життя та стану здоров`я через неможливість дотепер
здійснювати повноваження голови правління гаражного товариства та отримувати
заробітну плату.

Проте, рішенням Гайсинського районного суду від 4.04.2007р.
ОСОБА_2зобов'язано не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні службовим
кабінетом, а ОСОБА_3. - повернути їй штамп «Оплочено». Як видно з актів
державного виконавця від 10.08.2007р.та 27.08.2007р, постанови від 8.05.2008р.
про відмову у відкритті виконавчого провадження, ОСОБА_2 після набрання
рішенням законної сили не чинив будь-яких перешкод ОСОБА_1 в користуванні
службовим кабінетом голови правління гаражного товариства «Сигнал»
(а.с.84,85,24). Тобто будь-яких об'єктивних перешкод для виконання позивачкою
обов'язків голови правління, в тому числі і нарахування та виплати заробітної
плати, дії відповідачів не створювали (ОСОБА_1 визнала, що може безперешкодно
потрапити до кабінету і могла відновити штамп, який, як видно з акту від
30.12.2006р., цього ж дня з бухгалтерськими документами ОСОБА_3. передала
голові правління кооперативу ОСОБА_6 (на той час питання про незаконність його
обрання у встановленому законом порядку не вирішувалось) (а.с.87)). Таким чином
беззаперечно доведено, що негативні наслідки у виді погіршення якості і рівня
життя позивачки, її стану здоров`я не перебувають у причинному зв'язку із
неправомірною поведінкою відповідачів.

Також, з матеріалів справи та пояснень сторін видно, що
частина членів гаражного товариства «Сигнал» з 2006 року намагаються усунути
від керівництва товариством незаконно обрану головою його правління ОСОБА_1,
але не зважаючи на рішення Гайсинського районного суду від 1.11.2006р., вже
8.11.2006р. правлінням товариства її було призначено виконуючою обов'язки його
голови, однак з того часу і дотепер загальні збори, як єдиний повноважний
орган, який обирає правління товариства та його голову, проведені не були, що
створює можливість і піґрунтя для виникнення конфліктних ситуацій, боротьби за
контроль над фінансово-господарською діяльність товариства різними особами і є
основною причиною неможливості ОСОБА_1 здійснювати повноважень голови правління
і, як наслідок, отримувати заробітну плату.

Сама ж ОСОБА_1 заявила в судовому засіданні, що метою її
звернення до суду було покарання позивачів, натомість, відповідно до ч.1 ст.1
ЦПК України, метою цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави. Відшкодування ж моральної шкоди є, згідно з
п.9 ч.1 ст.16 ЦК України, саме способом захисту порушеного цивільного права
особи і ні в якому разі не може бути застосовано як вид покарання за
неправомірну поведінку іншої особи, за відсутності прямого причинного зв'язку між
діями цієї особи та заподіяною шкодою.

Щодо поширення відповідачами погроз та вигадок на адресу
позивачки, то вона в судовому засіданні не змогла пояснити які саме, коли і
яким чином погрози і вигадки були ними поширені, жодних доказів щодо такого
поширення суду не навела.

Оскільки негативні наслідки у виді погіршення якості і
рівня життя позивачки через неможливість здійснювати обов'язки голови правління
гаражного товариства «Сигнал» і отримувати заробітну плату не перебувають у
причинному зв'язку з діями відповідачів, а жодних доказів про поширення ними
негативної інформації щодо позивачки (погроз та вигадок) ОСОБА_1 суду не
навела, то у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

У задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди відмовити повністю
через недоведеність позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 400 (чотириста)
грн. витрат на юридичну допомогу адвоката.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано позивачкою та її представником
протягом десяти днів з часу оголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення
суду може бути подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження; апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,  встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження до апеляційного суду Вінницької області через Гайсинський районний
суд.

Суддя