Справа
№ 4265
в 1 інстанції Голуб А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2008
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі: головуючого - Лащенка В.Д. суддів - Березовенко
Р.В.,  Оношко Г.М.  при секретарі - Гашицькому К.О.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 17 жовтня 2007 року у
справі за позовом Білоцерківського державного аграрного університету до ОСОБА_1
про виселення,

встановила:

У липні
2007 року Білоцерківський державний аграрний університет звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_1 про виселення. Свої вимоги мотивував тим,  що відповідачка мешкає в кімнаті гуртожитку
малосімейного типу Білоцерківського державного аграрного університету. Кімната
у гуртожитку була надана чоловікові відповідачки,  ОСОБА_2,  на період роботи у Білоцерківському
державному аграрному університеті.

Після
звільнення з роботи ОСОБА_2 добровільно звільнив займану ним кімнату,  однак його дружина,  ОСОБА_1,
продовжує проживати в кімнаті АДРЕСА_1. Просили виселити ОСОБА_1 з
кімнати гуртожитку без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду від 17 жовтня 2007 року позов
задоволено,  ОСОБА_1 виселено з кімнати
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду,  посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,  що чоловік відповідачки
ОСОБА_2 працював у відповідача водієм.  У
зв"язку з трудовими відносинами ОСОБА_2 була надана кімнату в сімейному
гуртожитку. Відповідно до виданого відповідачем ордеру від 11 травня 1990 року
про вселення у гуртожиток,  ОСОБА_2 разом
з відповідачкою та неповнолітньою дочкою вселився до кімнати АДРЕСА_1
(а.с.  31),  на даний час АДРЕСА_1.

Відповідно
до наказу № 86ОС від 9 липня 1997 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи за
власним бажанням.  Починаючи з 1997 року
ОСОБА_2

виписався
з кімнати гуртожитку та не проживає в ній. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,  відповідачкою по справі,  було розірвано в органах РАЦС 19 травня 1998
року.

Відповідно
до вимог  ст.  132 ЖК сезонні,  тимчасові працівники і особи,  що працювали за строковим трудовим
договором,  які припинили роботу,  а також особи,  що вчились у навчальних закладах і вибули з
них,  підлягають виселенню без надання
іншого жилого приміщення з гуртожитку,
який їй було надано у зв"язку з роботою чи навчанням.

Інших
працівників підприємств,  установ,  організацій,
які поселилися в гуртожитку в зв"язку з роботою,  може бути виселено без надання іншого жилого
приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин,  за порушення трудової дисципліни або вчинення
злочину.

За таких
обставин суд прийшов до правильного висновку про необхідність виселення
відповідачки з кімнати гуртожитку без надання іншого жилого приміщення.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що жиле
приміщення,  в якому проживає
відповідачка,  не є гуртожитком,  не можуть бути прийняті до уваги. Відповідно
до рішення виконкому Білоцерківської міської ради від 23 липня 1987 року
АДРЕСА_2,  в якому проживає
відповідачка,  зареєстровано як сімейний гуртожиток
(а.с.  42). Вказане підтверджується і
довідкою виконкому від 18 грудня 2000 року (а.с.  44). На підставі спільного рішення
адміністрації та профкому сільськогосподарського інституту від 11 червня 1990
року було видано ордер на жилу площу в гуртожитку,  що передбачено  ст.
ст.  128,  129 ЖК України.

Посилання
апелянта на рішення виконкому Білоцерківської міської ради від 30 листопада
1989 року,  яким затверджено акт
Державної приймальної комісії від 28 листопада 1989 року про прийняття в
експлуатацію 116 квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1,  не можуть бути враховані апеляційною
інстанцією,  оскільки зазначене рішення
не спростовує висновків суду про проживання відповідачки в гуртожитку.

Інші
доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування рішення суду.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Білоцерківського міськрайонного суду від 17 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.