УХВАЛА

Іменем  України

17  січня
2008  року  колегія
суддів  судової палати  у
цивільних  справах

апеляційного
суду Житомирської області в складі:

головуючого -
судді Матюшенка І.В.

суддів:
Малахової Н.М. ,  Жизневської А.В.

при секретарі
судового

засідання
Лаговській О.О.

з участю сторін

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Житомирі

апеляційну   скаргу
ОСОБА_1   на   рішення
Луганського

районного суду
від 30 серпня 2007 року у справі за позовом.
ОСОБА_1 до

Луганської державної
нотаріальної контори,  ОСОБА_2 та

Савчука Петра Кіндратовича про визнання права на спадкове майно,

встановила:

У
поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
права,  просить скасувати рішення суду
першої інстанції,  яким відмовлено у
задоволенні її позову до Луганської державної нотаріальної контори,  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання житлового
будинку АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності її та померлого ОСОБА_4,  визнання за нею права власності на спірний житловий
будинок у порядку спадкування та зобов'язання Луганську держнотконтору видати
їй свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4. Апелянт
зазначає,  що судом першої інстанції
неправильно застосовані положення
ст.   ст. 3,  21 та 74 СК України,  оскільки вона проживала у спірному будинку зі
спадкодавцем понад 20 років однією сім'єю і за цей час своєю працею та коштами
суттєво збільшила вартість спірного майна.

ОСОБА_2
та ОСОБА_3 заперечують
проти задоволення апеляційної скарга,
вважають рішення законним та обґрунтованим.

Апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено,  що спірний жилий будинок належав на праві
власності ОСОБА_4 (а.с.
9,  38-42),  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Луганського
районного суду від 6 квітня 2007 року встановлено факт проживання однією сім'єю
позивачки ОСОБА_1 зі спадкодавцем.  За
таких обставин,  позивачка є спадкоємцем
четвертої черги ( ст.  1264 ЦК України).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
є рідними сестрою та братом спадкодавця,
а тому є спадкоємцями другої черги ( ст.
1262 ЦК України).
Останніми спадщину (жилий будинок АДРЕСА_1) прийнято у порядку,  встановленому  ст.   ст.  1269 та
1270 ЦК України
(а.с. 50,  60),  а відтак,
відмова Луганської державної нотаріальної контори (а.с. 6) видати
ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний будинок є
законною.

Суд
першої інстанції повно та об'єктивно з'ясував обставини справи,  вірно визначився з характером спірних
правовідносин,  дав вірну оцінку
представленим сторонами доказам та дійшов обґрунтованого висновку про те,  що проживання ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_4 однією сім'єю
без шлюбу не є підставою для виникнення у позивачки прав подружжя (ч. 2  ст.  21
СК України). Крім того,  спірний житловий
будинок не було набуто позивачкою та спадкодавцем під час проживання однією
сім'єю,  а тому він не може належати
ОСОБА_1 та спадкодавцю на праві спільної сумісної власності,  як то передбачено  ст.  74
СК України. Участь апелянта у спорудженні господарської будівлі (хліва) та її
участь в утриманні спірного житлового будинку не є підставою визнання за нею
права власності на останній.

Враховуючи
викладене,  доводи апеляційної скарги
щодо неправильного застосування судом норм матеріального права є
безпідставними.

Рішення
ухвалене судом з додержанням норм матеріального та процесуального права,  підстави для його скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Луганського районного суду від 30 серпня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Справа №
22ц/ 40                                 Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Галацевич О.М.

Категорія
26        Суддя-доповідач Матюшенко І.В.