У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 листопада 2008 року                                                                                         м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                      Гнатенка
А.В.,

суддів:                                 Балюка
М.І., Барсукової В.М.,

Косенка В.Й., Луспеника Д.Д.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
витребування майна з чужого незаконного володіння, третя особа - відкрите
акціонерне товариство “Родовід” за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2008 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 липня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2008 року ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до своєї дочки ОСОБА_2 про витребування з чужого
незаконного володіння грошових коштів в сумі 48000 доларів, які знаходяться на
валютному строковому депозитному рахунку у ВАТ “Родовід”, посилаючись на те, що
від продажу власної квартири мала на зберіганні кошти, частину з яких у сумі
242400 грн., що еквівалентно 48000 доларів США, її дочка безпідставно, без
достатньої правової підстави взяла та 18 грудня 2007 року помістила у банк. З
посиланням на ст. 1212 ЦК України просила про задоволення позову.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2008 року,
залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 липня 2008 року,
задоволено клопотання відповідача та провадження у справі зупинено до розгляду
іншої цивільної справи.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на
неправильне застосування судами норм процесуального права, просить постановлені
ухвали скасувати, відмовити в задоволенні клопотання про зупинення провадження
у справі та направити справу до суду для розгляду справи по суті.

Колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Зупиняючи провадження у справі, суд
першої інстанції виходив з того, що до розгляду справи за заявою ОСОБА_2 про
визнання недієздатною ОСОБА_1, яка знаходиться в провадженні суду, розглянути
вказану справу неможливо, оскільки в разі визнання позивачки за даним позовом
недієздатною це вплине на розгляд справи.

Апеляційний суд погодився з таким
висновком суду першої інстанції.

Проте до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неправильним
застосуванням норм процесуального права, а апеляційний суд зазначені порушення
не усунув.

Судами встановлено, що   в провадженні суду наявна цивільна справа за
заявою ОСОБА_2 (відповідачки за вказаним вище позовом) про визнання
недієздатною ОСОБА_1 (позивачки за вказаним позовом).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити
провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення
іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у
випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в
іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються, повинен існувати
тісний матеріально-правовий зв'язок. Як правило, це виражається в тому, що
факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для
іншої справи.

Проте посилання суду першої
інстанції на те, що рішення у справі про визнання позивачки недієздатною буде
преюдиціальним (ч. 3 ст. 61 ЦПК України) для справи за позовом про витребування
майна з чужого незаконного володіння є помилковим.

Визнання особи недієздатною впливає
лише на суб'єктний склад учасників процесу, а не на вирішення справи у
матеріально-правовому розумінні. Факт недієздатності позивача, якщо це буде
виявлено в ході розгляду справи, буде підставою для залишення заяви без
розгляду (п. 1 ч. 1 ст. 207 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 342 ЦПК
України, розглянувши касаційну скаргу, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу
і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено всупереч нормам
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2008 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 липня 2008 року скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для розгляду справи по суті.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                              А.В.
Гнатенко

Судді:                                                          М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова

В.Й.
Косенко

Д.Д.
Луспеник