Справа № 2- 3222008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 квітня 2008 року
Рожищенський районний суд Волинської області

в складі:      головуючого -                    судді Сіліча І.І.

при
секретарі -
Романчук С.М

з
участю  представника позивача- ОСОБА_5

відповідачів-                                ОСОБА_2,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рожище справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності
на  будинковолодіння-

В С Т
А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності на  будинковолодіння,
обгрунтовуючи  свої позовні  вимоги тим, що їй та її чоловіку ОСОБА_6 належало
будинковолодіння  АДРЕСА_1 на праві
спільної сумісної власності подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_6 помер не
залишивши заповіту. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина до складу якої
ввійшло право власності на 12 частину будинковолодіння. До кола спадкоємців
1-ї черги за законом ввійшла вона, як дружина спадкодавця та ОСОБА_7, ОСОБА_8,
як діти спадкодавця..Факт прийняття спадщини підтверджується тим, що з моменту
смерті спадкодавця вона прийняла спадщину шляхом вступу в управління спадковим
майном..  Інші спадкоємці  ОСОБА_7, ОСОБА_8,в шестимісячний строк для
прийняття спадщини до державної нотаріальної контори з заявами не зверталися ,
на момент смерті її чоловіка проживали окремо та не вчинили жодних дій які б
свідчили про прийняття ними спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 її син ОСОБА_7 помер, тому
як спадкоємці 1-ї черги спадкування за законом після смерті її сина є ОСОБА_4
та ОСОБА_2

Просить  визнати за нею
право власності на 12 частину будинковолодіння
АДРЕСА_1 , як на спадкове  майно
та на 12 частину будинковолодіння
АДРЕСА_1 , як на  частку в
спільній сумісній власності подружжя .

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з
підстав, зазначених в позовній заяві, просив їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов
визнала, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на 12
частину будинковолодіння  АДРЕСА_1 , як
на спадкове  майно та на 12 частину
будинковолодіння  АДРЕСА_1 , як на  частку в спільній сумісній власності подружжя
.

Відповідач
ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти визнання
за позивачем права власності на 12 частину будинковолодіння  АДРЕСА_1 , як на спадкове  майно та на 12 частину будинковолодіння  АДРЕСА_1 , як на  частку в спільній сумісній власності подружжя
.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засіданні не
з"явилася, проте подала до суду заяву, у якій просить справу слухати у її
відсутності, не заперечує проти вимог позивача.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини  справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов підлягає до
задоволення з таких підстав.

2

Судом
встановлено,  що будинковолодіння, яке
являється предметом спору по даній справі, споруджено позивачем та ОСОБА_6 під
час їхнього перебування у зареєстрованому шлюбі. (а.с.4). Як вбачається з
свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння , будиковолодіння
АДРЕСА_1 було споруджено в 1965 році.

Так-як
спірні правовідносини виникли в минулому
то на думку суду при їх вирішенні слід керуватися законодавством, яке
діяло на момет виникнення цих правовідносин.

Відповідно
до ч. 1 ст. 22 КпШС України ( в редакції від 1969 року) майно нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Статтею
28 КпШС ( в редакції від 1969 року) передбачено, що в разі поділу майна, яке є
спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до свідоцтва про смерть
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті чоловіка позивача відкрилася спадщина до
складу якої ввійшло право власності на &frac12; частину
будинковолодіння АДРЕСА_1 ( а.с.6).

Згідно
довідки АТ"Волинське агенство нерухомості" орієнтовна ринкова
вартість будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 становить 20000 (двадцять
тисяч) гривень (а.с.11).

Згідно з
ст. 524 ЦК Української РСР ( в редакції від 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство
за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Так-як
спадкодавцем заповіт не складався то спадкування відбувалося за законом. В силу
вимог ст.529 ЦК Української РСР ( в редакції від 1963 року)   спадкоємцями першої черги спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6  була
ОСОБА_1, як дружина спадкодавця(а.с.4), та відповідачі по справі  ОСОБА_8 , як діти спадкодавця (а.с.5).

Згідно
ст.1266 ЦК України  внуки, правнуки  спадкодавця
спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім
матері,батькові , бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття
спадщини,  так-як ОСОБА_7, як дитина
спадкодавця,  ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.9),то відповідач
по справі ОСОБА_2, як внука спадкодавця є
спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті свого
батька ОСОБА_7 (а.с.8)

Разом з тим судом встановлено, що відповідачі не прийняли
спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , так-як не вчинили дій які б
свідчили про прийняття ними спадщини .

Як
вбачається з відповіді Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської
області від 22.04. 2008 року та витягу зі Спадкового реєстру (спадкової справи)
позивач в передбачений шестимісячний строк не звернулася до Рожищенської
державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, що
відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_6, відповідачі до нотаріальної
контори з заявами про прийняття спадщини за законом також не
зверталися.(а.с.28,29).

Разом з
тим відповідачі не вступили в фактичне володіння чи розпорядження спадковим
майном, а відтак не прийняли спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6.
Дана обставина відповідачами не оспорювалася, а відтак в силу вимог ч. 1 ст. 61
ЦПК України вони звільняються від доказування.

Статтею
549 ЦК Української РСР ( в редакції від 1963 року) передбачено, що визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном чи/або подав державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

За таких
обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за
ОСОБА_1 право власності  на 12 частину
будинковолодіння  АДРЕСА_1 , як на
спадкове  майно та на 12 частину
будинковолодіння  АДРЕСА_1 , як на  частку в спільній сумісній власності подружжя
.

Керуючись
ст.ст.  3, 10, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 524,529, 548, 549 ЦК України ( в редакції від 1963 року), ст.1266 ЦК
України суд,

В И Р І
Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1  право власності на 12
частину будинковолодіння  АДРЕСА_1 , як
на  частку в спільній сумісній власності
подружжя

Визнати
за ОСОБА_1  право власності на &frac12; частину будинковолодіння  АДРЕСА_1 як на спадкове майно, що ввійшло до
складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області. На рішення може бути
подана заява на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на дане рішення суду може бути подана протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення
суду  набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не була подана. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20 денний строк рішення суду
набирає законної сили.

Суддя
/підпис /:                                                                                                   І.І.Сіліч

Оригіналу
відповідає:

Суддя Рожищенського районного суду
І.І.Сіліч