УХВАЛА

Іменем   України

12 березня 2008
року

Колегія    суддів
судової   палати    в
цивільних    справах    апеляційного    суду
Житомирської області в складі:

головуючого
- судді                                Франовської
К.С.

суддів                                                      Широкової
Л.В., Худякова A.M.

при секретарі
судового

засідання                                                 Копій
Г.В.

з участю                                                  сторін
та їх представників

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу
представника відповідача та третьої особи ОСОБА_1,  подану на рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду від 22 січня 2008 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю „Сільвер Фуд",  третя особа - Касінов Сергій Михайлович,  про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  завданої в результаті дорожньо-транспортної
пригоди,  -

встановила:

У липні
2007 р. ОСОБА_2 пред»явив
позов до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільвер Фуд ( далі- ТОВ
«Сільвер Фуд» ),  третя особа-
ОСОБА_3  про відшкодування матеріальної
шкоди у розмірі 87 700 грн. ,  з яких 38
376 грн. витрати на протезування,  6 340
грн. витрати на проїзд з приводу консультацій по протезуванню,  24 194 грн. вартість відновлювального ремонту
автомобіля,  2 940 грн. -вартість путівки
на санаторно-курортне лікування,  388грн.
- витрати по оплаті товарознавчої експертизи,
700грн.-витрати на придбання ліків,
1300 грн.- вартість медпрепараттів для проведення повторної
операції,  13 462грн. вартість ремонту по
переобладнанню автомобіля з урахуванням обмеження опорно-рухового апарату
,  та моральної шкоди у розмірі 150 000
грн.

На
обгрунтування позову позивач посилався на те,
що 4 липня 2006 року на автодорозі Київ-Чоп в результаті порушення
Правил дорожнього руху водієм ТОВ «Сільвер Фуд» ОСОБА_3 ,  зіткнулись два автомобілі «Mercedes-Benz",  який використовувався відповідачем на умовах
договору оренди і був керований ОСОБА_3 ,
та Зіл-130,  який належить йому на
праві власності і яким керував він. В результаті зіткнення,  належний йому автомобіль ЗІЛ-130 дістав
механічні пошкодження,  а він одержав
травму,  внаслідок чого йому було
ампутовано ліву нижню кінцівку на рівні середньої третини стегна і це призвело
до інвалідності та непрацездатності.

Справа №
22ц/643                                                           Головуючий
у суді 1-ї  інстанції Халепа В.Г.

Категорія
30                                                                      Суддя-доповідач
Франовська К.С.

Рішенням
Новоград-Волинського міськрайонного суду від 22 січня 2008 року позов
задоволено частково,  стягнуто з ТОВ
„Сільвер Фуд" на користь ОСОБА_2 72 238 грн. на відшкодування матеріальної шкоди,  з яких 38 376 грн. складає вартість
протезування,  2 940 грн.- вартість
санаторно-курортної путівки , 24 194 грн.- вартість відновлювального ремонту
автомобіля,  6 340 грн.- витрати на
проїзд на консультації щодо протезування,
388 грн. витрат за проведення товарознавчої експертизи,  та 50 000 грн. морального відшкодування,  а всього 122 238 грн.,  в дохід держави стягнуто 7 724 грн. судового
збору ,  на користь ТУ ДСА України в
Житомирській області 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу. В задоволенні решти частини цивільного позову відмовлено за
необґрунтованістю.

Не
погоджуючись з даним рішенням,
представник відповідача та третьої особи ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу,  в якій просить рішення скасувати
та ухвалити нове,  яким відмовити в
задоволенні позову з підстав порушенням судом першої інстанції норм
процесуального права та невідповідності висновків суду дійсним обставинам
справи.

Так,  зазначає представник ОСОБА_1,  суд упереджено вирішив даний спір,  рішення ухвалив за відсутності належних
доказів на обгрунтування позову та підтвердження вини водія ОСОБА_3 у порушенні Правил
дорожнього руху і скоєнні ДТП.
В порушення вимог ЦПК суд не перевірив версію ОСОБА_3 щодо обставин ДТП,
не дав належної оцінки висновкам
спеціаліста-автотехніка,  яким
спростовано версію позивача. Суд безпідставно послався на обвинувальний
висновок щодо ОСОБА_3 та постанову про закриття щодо нього кримінальної справи
по амністії,  як на докази вини ОСОБА_3 у скоєнні ДТП,
оскільки ці процесуальні документи не можуть бути
належними та допустимими доказами.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги,  колегія суддів
приходить до висновку про те,  що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,  рішення- скасуванню з поверненням справи на
новий розгляд,  з таких підстав.

Як
встановив суд,  4 липня 2006 року ,  близько 13 години 30 хвилин,  на 227-му км автодороги Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода,  в результаті якої зіткнулись автомобіль «Mercedes-Benz» ,  який належить ОСОБА_4 і використовується
товариством «Сільвер Фуд» на умовах договору оренди від 21.10.2005 року (а.с.
66),  під керуванням водія ОСОБА_3,
та автомобіль Зіл-130 під керуванням ОСОБА_2,
який належить йому.

Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі дістали механічні
пошкодження,  а водії - травми.

За
висновком автотоварознавчої експертизи матеріальний збиток,  заподіяний пошкодженням автомобіля ЗІЛ
складає 24 194 грн.90 коп. (а.с. 12).

Згідно
медичному висновку ОСОБА_2
в результаті травми ноги,  було
ампутовано верхню третину лівого стегна,
у зв»язку з чим його визнано інвалідом 2 групи (а.с. 8-9).

По факту
дорожньо-транспортної пригоди 5 липня 2006 року була порушена кримінальна
справа,  за результатами розслідування
якої обвинувачення по  ст. 286ч.2 КК
України пред»явлено ОСОБА_3 (а.с. 5-6)

Постановою
Новоград-Волинського міськрайонного суду від 27 червня 2007 року кримінальна
справа щодо ОСОБА_3 провадженням закрита на підставі Закону України «Про
амністію» (а.с. 7).

Задовольняючи
вимоги позивача ОСОБА_2,  суд першої інстанції виходив з того,  що факт винності ОСОБА_3 у скоєнні ДТП встановлений під
час розслідування порушеної щодо нього кримінальної справи та розгляду її в
суді і не потребує доказування у цивільному процесі. У зв»язку з цим рішення
суд обгрунтував висновками суду про
винність  ОСОБА_3 ,
викладеними  у  постанові
Новоград-Волинського

міськрайонного
суду від 27 червня 2007 року про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_3 по амністії.

Проте,  з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно
до положень ч.3 та 4  ст. 61 ЦПК України
законодавець визнав підставами звільнення від доказування у цивільному процесі
обставини,  встановлені судовим рішенням
у цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили та вирок у кримінальній справі,
що набрав законної сили,  або

Постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення. Даний перелік є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.

Тому,  обставини,
які викладені слідчим у обвинувальному висновку та судом у постанові про
закриття справи не можуть бути визнані преюдиційними фактами,  а відтак,
доказування у цивільній справі має відбуватись на загальних підставах,  відповідно до положень  ст. 60 ЦПК.

Крім
того,  вирішуючи спір,  суд першої інстанції не з»ясував,  на якій правовій підставі та у зв»язку з чим
4 липня 2006 року керував автомобілем ОСОБА_3 ,  які
обов»язки він виконував,  оскільки ця
обставина впливає на визначення суб»єкта відповідальності за заподіяну шкоду.

В
порушення п.1 ч.1  ст. 214 ЦПК суд не
перевірив кожну обставину,  що належить
до підстав позову ,  не перевірив підстав
заперечення відповідача та третьої особи,
і не з»ясував,  якими саме
доказами кожна з них підтверджується або спростовується. У справі відсутні матеріали
по факту ДТП,  що позбавило суд можливості перевірити версії сторін про
обставини події та дати правову оцінку висновку автотехнічної експертизи.

Суд
також не входив у обговорення доказування вимог позивача щодо відшкодування як
майнової,  так і немайнової ( моральної)
шкоди і постановив рішення в цій частині за відсутності обгрунтування.

Зокрема,  постановляючи про стягнення на користь
ОСОБА_2 2940 грн. на санаторно-курортне лікування,  суд послався на лист виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування про наявність путівок та їх вартість (а.с.  11),
проте медичного висновку про потребу позивача в такому лікуванні не
зажадав.

Стягуючи
витрати на проїзд на консультації до Києва на таксі в сумі 6340грн.,  суд не з»ясував підстав для численних консультацій
з питання протезування та не витребував медичного висновку про неможливість
ОСОБА_2 за
станом здоров»я користуватись громадським транспортом.  Що стосується стягнення суми відновлювального
ремонту автомобіля Зіл-130 в розмірі 24 194 грн.,  то суд обгрунтував рішення висновком
автотоварознавчої експертизи,  що
знаходиться у справі на аркуші 12. Між тим,
висновок експертизи,  в смислі
Закону «Про судову експертизу» з вказаного питання у справі відсутній,  до справи приєднано ксерокопію витягу з вказівкою
на суму матеріального збитку в розмірі 24 194 грн.,  у якому відсутні дані про механічні
пошкодження автомобіля та дослідницька частина.

Разом з
тим,  нерозглянутими належним чином
залишились позовні вимоги ОСОБА_2
про необхідність затрат на переобладнання автотранспорту автоматичною
коробкою перемикання передач у зв»язку з інвалідністю. Суд відмовив у позові в
цій частині за відсутності висновку,  не
звернувши увагу на те,  що такий висновок
може бути даний лише МСЕК на запит суду,
якщо до того часу позивач не пройшов освідування з цього питання у
встановленому порядку.

Не
відповідає вимогам закону і рішення в частині стягнення судового збору.
Причому,  мотивувальна та резолютивна
частини рішення різняться сумами стягнення судового збору.

За таких обставин
ухвалене судом рішення
не можна визнати законним та обгрунтованим,
а тому воно підлягає скасуванню. Оскільки судом першої інстанції
допущено порушення норм процесуального права,
які не можуть бути усунуті в процесі апеляційного розгляду справи з
ухваленням нового рішення,  справа
повертається на новий розгляд до суду першої інстанції.

При
новому розгляді суду належить врахувати викладене в ухвалі,  повно і всебічно з»ясувати обставини
справи,  подані сторонами докази,  дати їм правильну правову оцінку,  і,
відповідно до встановленого,
вирішити спір.

Керуючись  ст.
ст.  303-304,  307, 311п.5,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника відповідача та третьої особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Новоград-Волинського міськрайонного суду від 22 січня 2008 року скасувати,  справу направити на новий розгляд до того ж
суду іншим суддею.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного
суду.