Cправа № 2- 2088
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2008 року Калуський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Бердан Н.В.

секретаря Ковальчук Т.М.

з участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідачки
ОСОБА_3

представника відповідачки
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом

ОСОБА_1
до
ОСОБА_3
про поділ майна подружжя
, -

ВСТАНОВИВ:

що позивачка звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 2000 по 2005 рр. В 2005 році сторони шлюб розірвали, але продовжували проживати разом до вересня 2007 року. Під час розірвання шлюбу питання поділу майна не вирішувалося. За час шлюбу сторони придбали майно:

- кухонний набір, світлокоричневого кольору, вартістю - 1700 грн.;

- стіл кухонний та 4 табуретки до нього, вартістю - 550 грн.;

- спальний набір «Екстаза» (двоспальне ліжко,шафа,

комод, дзеркало з тумбою, дві малі тумбочки) вартістю- 3000 грн.

- холодильник «Снайга» білого кольору вартістю - 2000 грн.

- пилосос «Самсунг», темно синього кольору, вартістю - 300 грн.

- газова плита, білого кольору, вартістю - 1000 грн.

- телевізор чорного кольору, вартістю - 1400 грн.

- конвектор, білого кольору, вартістю - 1200 грн.

- праска, вартістю - 150 грн.

-«ДВД» програвач вартістю - 150 грн.

- телевізор «Старт» сірого кольору, вартістю - 500 грн.

- диван коричневого кольору, вартістю - 500 грн., а всього на загальну суму 12300 грн. ,

Майно є спільною сумісною власністю і їй як подружжю належить Ѕ частина із спільно- придбаного майна. Деякі речі, а саме: «ДВД» програвач, телевізор «Старт» та диван знаходяться за її місцем проживання в с. Бринь Галицького району Ів.Франківської області. Решта майна знаходиться в нього в с. Боднарів
АДРЕСА_1
Калуського району. Просить суд присудити їй спальний набір «Екстаза» вартістю 3000 грн., холодильник «Снайга» вартістю 2000 грн., праску вартістю 150 грн., «ДВД» програвач вартістю 150 грн., телевізор «Старт» вартістю 500 грн., диван вартістю 500грн., а всього на загальну суму 6150 грн.;

Відповідачу просить присудити наступне майно:

Кухонний набір вартістю 1700 грн, стіл кухонний та 4 табуретки вартістю 550 грн., пилосос «Самсунг» вартістю 300 грн., газову плиту вартістю 1000 грн., телевізор чорного кольору вартістю 1400 грн., конвектор білого кольору вартістю 1200 грн., а всього майна на загальну суму 6150 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити, виходячи з того, що майно було придбано у шлюбі. 20.09.2001 року вона перейшла проживати до матері і відповідач не відвідував її в роддомі та не приймав участі в хрещенні дитини, але через сім днів після хрестин вони помирилися. Згодом він поїхав у Чехію, а повернувшись разом вирішили перейти проживати знову до нього. Це було в грудні 2002 року.

Відповідач та його представник, позовні вимоги позивачки не визнали та в задоволенні позову просять відмовити. В своєму запереченні поданому в попередньому судовому засіданні відповідач зазначив, що через сварки та неполадки сторони припинили спільне проживання ще задовго до розлучення. Так вони не жили разом та не придбали ніяких речей в період з 20.09.2001 року по січень 2003 року. Саме у цей період відповідач виїздив на роботу в Чехію, звідки привіз вживаний телевізор, який на даний час не працює. Кухонний набір він купив з мамою за 700 грн. Стіл і табуретки коштували 150, а не 550 грн. Спальний набір він купив з мамою за 1500 грн. Холодильник «Снайга» коштував 1400 грн, і придбала мама відповідача. Газову плиту мама відповідача купила в 2002 році за 450 грн., а також придбала конвектор з усім газовим обладнанням за 700 грн. Позивачка до даних речей будь якого відношення не має.

В той же час відповідач в судовому засіданні пояснив, що у вересні 2001 року мама позивачки забрала її проживати до себе. В березні 2002 року поїхав на заробітки у Чехію. Після приїзду з Чехії, він 07.12.2002 року пішов відвідати дитину та разом з дружиною вирішили перейти проживати до нього таки в грудні 2002 року. Тоді ж було придбано кухонний набір, спальний набір, пилосос, праску, ДВД, холодильник придбали пізніше. Газову плиту його мама купила сама, і дала їм. Конвектор купила один для себе, а другий для нього. Телевізор «Старт» він передав з Чехії і позивачка його тут отримала. Диван купив він за свої гроші, але як проживали разом. Всі речі купляв для сім»ї і ними користувалися всі, але за його кошти.

Суд, вислухавши сторін, свідків, дослідивши докази приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо ) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 2000 року по 2005 рік /а.с.8/.

Свідок
ОСОБА_5
засвідчила наявність спірних речей в с.Боднарів Калуського району, на той час за місцем проживання сторін.

Свідок
ОСОБА_6
підтвердила суду той факт, що дочка із зятем проживали погано, внаслідок чого дочка перейшла жити до них в с. Бринь Галицького району, де і народилася онучка. Однак обоє стверджували, що люблять один одного і тому сходились знову. В 2002 році стали проживати разом. В цей період придбали кухонний, спальний набір, пилосос, телевізор, газову плиту та інші речі. За час шлюбу також був придбаний і холодильник. Газ проводив їх родич. В 2005 році розлучилися, але і після розлучення проживали спільно до 2007 року.

Свідок
ОСОБА_7
засвідчила, що після весілля сторін була у них у с. Боднарів Калуського району та бачила старі меблі, а після того як вони помирилися в 2002 році вона бачила нові меблі: спальний набір, кухонний набір, телевізор, килими.

Свідок
ОСОБА_8
, мама відповідача, суду пояснила, що син не проживав з невісткою з 20.09.2001 року по 2002 рік до кінця. Кухонний набір вона з сином та сусідкою придбали в грудні 2002 року. Газову плиту та конвектор вона купила для сина і дала їм в 2002 році. Холодильник син з невісткою купили, але за її гроші. Телевізор привезли йому з Чехії. І взагалі всі речі син купив за свої гроші, а тому невістка не може претендувати на них.

Свідок
ОСОБА_9
засвідчила, що є сусідкою відповідача і знає, що сторонам мама відповідача дала плиту газову, він з мамою на ринку купили кухонний набір за 640 грн., мама відповідача купила їм холодильник. Телевізор з Чехії відповідач передав через чоловіка, який з ним працював. Меблі були куплені в 2002 році. Позивачка перейшла проживати до сусіда на Великодні свята 2003 року.

Свідок
ОСОБА_10
суду пояснив, що разом з відповідачем купували спальний набір за 340-350 дол. США. Завозили його в порожній будинок. Позивачки не було. Вона прийшла жити до нього десь через півтора місяці після його приїзду з Чехії. Конвектори та газову плиту він купив на просьбу матері відповідача.

Виходячи з пояснень сторін та свідків, суд приходить до висновку, що відсутній спір щодо переліку придбаного майна, а саме було придбано: - кухонний набір, стіл кухонний та 4 табуретки до нього, спальний набір білого кольору (двоспальне ліжко, шафа, комод, дзеркало з тумбою, дві малі тумбочки), холодильник «Снайга», пилосос «Самсунг»,газова плита, телевізор, конвектор, праска, «ДВД» програвач, телевізор «Старт», диван. З них «ДВД» програвач, телевізор «Старт» та диван знаходяться в с.Бринь Галицького району за місцем проживання позивачки. Всі інші придбані речі знаходяться в будинку
АДРЕСА_1
с. Боднарів Калуського району.

І сторони і допитані в судовому засіданні свідки, як із сторони позивачки, так зі сторони відповідача підтвердили про те, що спірні речі були придбані в грудні 2002 року, за винятком холодильника Снайга», якого придбали в лютому 2005 року.

В судовому засіданні відповідач суду пояснив, що перебуваючи в Чехії думав про дружину та дитину, заробляв для сім»ї гроші. Після приїзду з Чехії, він 07.12.2002 року пішов відвідати дитину та разом з дружиною вирішили перейти проживати до нього. Купив всі названі речі за свої гроші, для сім»ї і дбаючи про сім»ю.

Суд не може вважати твердження свідка
ОСОБА_8
про те, що холодильник, газову плиту та конвектор вона дала синові і тому це майно належить тільки йому, оскільки такі наміри вона не оформила в установленому законом порядку.

Судом встановлено, що в період шлюбу відповідач заробляв в Чехії гроші, а позивачка доглядала за дочкою Вірою 22.09.2001 року народження /а.с. 6/, що дає можливість суду вважати, що набуте подружжям за час шлюбу майно, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, хоч придбане за кошти зароблені ним.

У відповідності до вимог ст..70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Суд вважає, що сторонам належить по Ѕ частці спірного майна. В позовній заяві при підрахунку вартості всього придбаного майна допущена помилка і сума всього придбаного майна становить 12450 грн. В судовому засіданні відповідач спростував вартість холодильника «Снайга» представивши про це чек на суму 1600 грн. /а.с. / В решті, хоч відповідач і заперечував вартість майна зазначену позивачкою, однак жодних доказів для спростування не представив та не заявив з цього приводу будь яких клопотань. Твердження свідків про вартість придбаних речей не збігаються з поясненнями сторін про вартість майна. Тому суд погоджується з наведеними цінами позивачки в позовній заяві, а отже сума всього придбаного майна становить 12050 грн. і частка кожного з них в майні становить 6025 грн.

Як зазначає ст.. 71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя.

Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку що позовні вимоги
ОСОБА_1
слід задоволити частково та поділити між
ОСОБА_1
та
ОСОБА_3
спільно нажите майно.

Визнати за
ОСОБА_1
право власності на :

спальний набір вартістю 3000 грн., холодильник «Снайга» вартістю 1600 грн., праску вартістю 150 грн., «ДВД» програвач вартістю 150 грн., телевізор «Старт» вартістю 500 грн., диван вартістю 500 грн., а всього на загальну суму 5900 грн.

Визнати за
ОСОБА_3
право власності на :

кухонний набір вартістю 1700 грн., стіл кухонний та 4 табуретки вартістю 550 грн., пилосос «Самсунг» вартістю 300 грн., газову плиту вартістю 1000 грн., телевізор чорного кольору вартістю 1400 грн., конвектор білого кольору вартістю 1200 грн., а всього майна на загальну суму 6150 грн.

Стягнути з
ОСОБА_3
на користь
ОСОБА_1
як компенсацію різниці вартості отриманих часток майна в розмірі 125 грн..

Стягнути з
ОСОБА_3
в дохід держави 61 грн. державного мита.

На підставі викладеного, ст.. 57, 60, 61, 69, 70-72 СК України, керуючись ст.. 209, 213-215 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1
задоволити частково . Поділити між
ОСОБА_1
та
ОСОБА_3
спільно нажите майно.

Визнати за
ОСОБА_1
право власності на :

спальний набір вартістю 3000 грн., холодильник «Снайга» вартістю 1600 грн., праску вартістю 150 грн., «ДВД» програвач вартістю 150 грн., телевізор «Старт» вартістю 500 грн., диван вартістю 500 грн., а всього на загальну суму 5900 грн.

Визнати за
ОСОБА_3
право власності на :

кухонний набір вартістю 1700 грн., стіл кухонний та 4 табуретки вартістю 550 грн., пилосос «Самсунг» вартістю 300 грн., газову плиту вартістю 1000 грн., телевізор чорного кольору вартістю 1400 грн., конвектор білого кольору вартістю 1200 грн., а всього майна на загальну суму 6150 грн.

Стягнути з
ОСОБА_3
на користь
ОСОБА_1
як компенсацію різниці вартості отриманих часток майна в розмірі 125 грн.

Стягнути з
ОСОБА_3
в дохід держави 61 грн. державного мита.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

ГОЛОВУЮЧА: