УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2008 року                                                                м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Сидоренко І.П.

судців - Троїцької Л.Л., Фальчука
В.П.

при секретарі - Пугачової Н.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2007року по
справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
порядку користування земельною ділянкою та визнання права власності на
самовільно зведену прибудову, -

встановила:

В 2004році ОСОБА_1звернувся до суду з вищевказаним
позовом та остаточно уточнив позовні вимоги,
просив визнати порядок користування земельною ділянкою між ним і відповідачем,
визнати за ним право власності на самовільно зведену прибудову за
адресою АДРЕСА_1

В обґрунтовані позову ОСОБА_1вказав, що згідно з договором
купівлі-продажу від 04 листопада 1982року він є власником 2/5 житлового
будинкуАДРЕСА_1. Згідно з договором дарування від
02 червня 2004року власником 3/5 вищевказаного
житлового будинку є ОСОБА_2На момент придбання 2/5 житлового будинку у 1982році
розподіл земельної ділянки не був проведений. Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 3 листопада 1997року був визначений порядок користування земельною ділянкою загальною площею 447 кв.
М. по АДРЕСА_1згідно з яким в його користування
було відведено 129кв.м., а 327кв.м. було відведено в
користування колишньому власнику - ОСОБА_3 однак, він не був згоден з рішенням
суду ні до тоді ні в цей час, вважає, що встановленим порядком користування порушуються його права. В квітні 2003р. ОСОБА_3 померла,
після її смерті власницею зазначених 3/5 житлового будинку
стала ОСОБА_4, яка згодом 02.06.2004р. подарувала свою частку домоволодіння ОСОБА_2У 1998році він ОСОБА_1 збудував двоповерхову прибудову, на яку просив визнати право
власності, так як відповідач ОСОБА_2не дає на це свою згоду.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що згідно рішення Київського
районного суду м. Одеси від 3 листопада 1997р.
було визначено порядок користування земельною
ділянкою, такий порядок відповідав та відповідає на цей час порядку користування ділянкою, що фактично склався, а твердження
позивача про те, що зведена ним самовільна прибудова виконана
технічно вірно, відповідає вимогам будівельних норм, не порушує
прав інших осіб, суперечить дійсності.

Справа № 22ц-310/08                                                                                 Категорія ЦП: 5

Головуючий у першій інстанції
Жуковський О.Г. Доповідач Сидоренко І.П.

2

Рішенням суду першої інстанції від 17.09.2007р. у задоволені позову ОСОБА_1відмовлено
(а.с.169).

В апеляційній скарги апелянт ОСОБА_1просить рішення суду скасувати з
ухваленням нового рішення про задоволення його позову, посилаючись на те, що
йому необгрунтовано було відмовлено у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, судова колегія приходить до висновку, що скарга
не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу
і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в судовому засіданні апеляційної інстанції, що ОСОБА_1на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.1982р. є власником 2/5 житлового будинкуАДРЕСА_1.

Згідно договору дарування від 02.06.2004р. ОСОБА_2є власником 3/5 вищевказаного
житлового будинку.

Відповідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 3 листопада
1997року за позовом самого ОСОБА_1 був визначений порядок користування
земельною ділянкою загальною площею 447 кв. м,
яка знаходиться по провулку АДРЕСА_1

У користуванняОСОБА_1було відведено 129кв.м., а у користування колишньої співвласниці ОСОБА_3. було відведено -
327кв.м., також було визначено межі ділянок, виходячи з порядку
користування земельною ділянкою, що фактично склався між співвласниками. Вказане рішення суду вступило в закону силу, та на
даний час не скасовано. Висновком судової будівельно-технічної експертизи
встановлено, що при порівнянні станом на день проведення
експертизи порядку користування земельними ділянками, який є міжОСОБА_1та ОСОБА_2., цей порядок повністю співпадає з
порядком, котрий був встановлений ще рішенням суду від 3 листопада 1997р.

Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що немає будь-яких правових підстав для повторного розгляду
питання про визначення порядку користування земельною ділянкою між
сторонами по вказаної справі, а позовні вимоги ОСОБА_1 в цієї
частині є безпідставними.

Відповідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а тому суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив ОСОБА_1у задоволенню позову про визнання
права власності на самовільно зведену прибудову, так як
спорудження зазначеної прибудови позивачем не було погоджено у встановленому
порядку з наглядовими органами та архітектурними установами, будівництво
проведено без проекту, з порушенням прав співвласника ОСОБА_2

3

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Однак, позивач не довів суду обґрунтованість своїх позовних
вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд 1 інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини по
справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова палата

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2007року по
справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання порядку користування земельною ділянкою та визнання права власності на
самовільно зведену прибудову залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з
дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.