Апеляційний суд Запорізької
Справа №22-2672/08
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 року                                                              м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді      Бондаря
М.С.

суддів                         Гончара
О.С., Ломейко В.О.

при секретарі              Белименко
С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства “Червоний фронт” на рішення
Василівського районного суду Запорізької області від 29 червня 2006 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства “Червоний
фронт” (надалі Товариства) про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та
стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 1998 року ОСОБА_1звернувся в суд з позовом до
Товариства про визнання дійсними договорів купівлі-продажу рухомого і
нерухомого майна на загальну суму 21016,98 грн., укладених між сторонами у
справі на протязі 1991-1992 років. Просив визнати за ним право власності на це
майно.

Проте в січні 1999 року змінив свої позовні вимоги і
просив суд визнати вказані угоди недійсними і стягнути з відповідача зазначену
суму.

Зазначав, що на протязі 1991-1992 років позивач вніс до
каси підприємства грошові кошти на загальну суму 49150 крб. в рахунок оплати
купівлі ним у відповідача двох тракторів, причепу, ємність, двох
контейнеровозів, будиночку бджоляра та омшаника.

Відповідач одпочатку передав дане майно у володіння
позивача, проте згодом забрав його. В зв'язку з цим, ОСОБА_1просив визнати
вказану угоду недійсною та стягнути з Товариства 21016,98 грн.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області
від 29 червня 2006 року позов задоволено. Стягнуто з Товариства на користь
ОСОБА_1. 21016,98 грн.. Вирішено питання про судові витрати.

З рішенням суду Товариство не згодне, тому звернулося до
суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши доповідача, позивача по справ, дослідивши обставини справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач безпідставно набув грошові кошти позивача, сплачені останнім у
відповідності з квитанціями до приходних касових ордерів, копії яких долучені
до матеріалів справи.

Аналізуючи копії цих квитанцій, суд першої інстанції дійшов висновку, що
позивач сплачував відповідачеві грошові кошти на викуп основних засобів та
акції в сумі 49150 грн.. За перераховані кошти позивачеві видано сертифікати на
викуп основних фондів на вказану суму. Проте, ніяких акцій та основних фондів позивачеві
надано не було.

Тому суд першої інстанції, посилаючись на ст. 469 ЦК України (1963р.),
вважав, що відповідач одержав майно позивача без достатньої правової підстави,
а тому повинен повернути це безпідставно придбане майно цій особі.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з
наступних підстав.

Так, ОСОБА_1звертався до суду з вимогою про визнання
недійсними договорів купівлі продажу рухомого і нерухомого майна (двох
тракторів, причепу, ємність, двох контейнеровозів, будиночку бджоляра та
омшаника), укладених між сторонами у справі на протязі 1991-1992 років. І лише
як наслідок визнання цих договорів недійсними позивач просив суд застосувати
реституцію і повернути йому сплачені грошові кошти.

Проте суд першої інстанції, ігноруючи положення ст. 11
ЦПК України, вийшов за межі позовних вимог та підстави їх задоволення і стягнув
з відповідача грошові кошти, як отримані без належних правових підстав.

Суд не прийняв до уваги, що з іншим позовом ніж поданим в
січні 1999 року ОСОБА_1до суду не звертався. В судовому засіданні від
17.04.06р. позивач давав пояснення суду, що ним сплачувались грошові кошти саме
за вищезазначене майно на виконання договорів купівлі-продажу. ОСОБА_1навів
перелік цього майна і його вартість на загальну суму 49150 крб. (а.с. 78)

В судовому засіданні 29.06.06р. в день ухвалення рішення
свої позовні вимоги та підстави їх задоволення підтвердив (а.с. 98)

За змістом статей 10, 58 ЦПК України позивач повинен довести належними
доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Так, позивач як доказ оплати ним вартості майна (двох тракторів, причепу,
ємність, двох контейнеровозів, будиночку бджоляра та омшаника) надав суду копії
квитанцій до приходних касових ордерів (а.с. 5-8).

Проте, судова колегія ставиться критично до такого доказу і не приймає його
до уваги, оскільки він є неналежним, оскільки квитанції не містять інформацію
щодо предмета доказування.

Так, в зазначених копіях квитанцій відсутній підпис особи, що нібито
прийняла кошти; відсутня печатка Товариства; підставами “отримання” коштів
зазначено майно, яке не є предметом спору (пасіка, акції).

Крім того, відповідно до ст. 71 ЦК України (1963р.) загальний строк для
захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), був
встановлений в три роки.

На час звернення позивача до суду в 1998 році за захистом
свого порушеного в 1992 році права, трирічний термін захисту порушеного права
сплинув. Поважність пропуску цього строку позивач не навів.

Дані обставини суд першої інстанції не врахував, а тому
ухвалив неправильне рішення, яке підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 314, 316,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства
“Червоний фронт” задовольнити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області
від 29 червня 2006 року у цій справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців.

Головуючий суддя

суддя

суддя

Бондар М.С.

Ломейко В.О.

Гончар О.С.