У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 листопада 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого  Яреми
А.Г.,

суддів:            Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук
Л.І.,   Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю (далі -
ТОВ) “ЛТД”, приватного підприємства (далі - ПП) “Грандбуд-М” про виконання
договору, стягнення боргу, пені й відшкодування моральної шкоди та за
зустрічним позовом ТОВ “ЛТД” до ОСОБА_1 про стягнення 40 тис. грн.,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеним позовом до             ТОВ “ЛТД”, посилаючись на те, що 6
червня 2003 року він уклав із відповідачем договір про дольову участь у
будівництві жилого будинку по вул. Зарічанській у м. Хмельницькому, за умовами
якого відповідач зобов'язався побудувати та передати йому у власність
трикімнатну квартиру в будинку АДРЕСА_1, а також сплатити грошима вартість
однокімнатної квартири - 54 940 грн., він обов'язки за договором виконав у
повному обсязі, натомість ТОВ “ЛТД” свої зобов'язання не виконало, не передало
йому трикімнатну квартиру та лише частково сплатило вартість однокімнатної
квартири; порушенням з боку відповідача зобов'язання йому завдано моральну
шкоду.

Під час розгляду справи позивач
уточнив позов і просив зобов'язати ТОВ “ЛТД” виконати умови договору й передати
йому у власність трикімнатну квартиру загальною площею 97,15 кв. м. в будинку
по АДРЕСА_1, стягнути з відповідача невиплачену частину вартості однокімнатної
квартири - 14 940 грн., 57 840 грн. 42 коп. пені та 20 тис. грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Судом до участі у
справі як відповідача залучено ПП “Грандбуд-М”.

ТОВ “ЛТД” пред'явило
зустрічний позов до ОСОБА_1 й просило стягнути з нього 40 тис. грн., сплачених
за договором від 6 червня 2003 року, посилаючись на те, що             ОСОБА_1 належним чином не виконав
своїх обов'язків за цим договором.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 20 лютого 2008 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Хмельницької області від 11 квітня 2008 року, позов ОСОБА_1
задоволено частково, постановлено зобов'язати ТОВ “ЛТД”, ПП “Грандбуд-М”
солідарно після прийняття в експлуатацію жилого будинку АДРЕСА_1 (першої черги
будівництва) передати ОСОБА_1 у власність трикімнатну квартиру загальною площею
97,15 кв.м. на п'ятому поверсі зазначеного будинку, стягнути з ТОВ “ЛТД”, ПП
“Грандбуд-М” солідарно на користь ОСОБА_1
14 940 грн. заборгованості за договором, 10 тис. грн. пені та 2 тис.
грн. на відшкодування моральної шкоди, а також з кожного на користь ОСОБА_1 по
15 грн. на відшкодування судових витрат та в дохід держави по 610 грн. судового
збору; в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічного позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ “ЛТД”
просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та постановити нове рішення,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Судом установлено, що рішенням
виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 833 від 25 листопада 1999 року
ТОВ “ЛТД” було визначено замовником будівництва будинку АДРЕСА_1, ТОВ “ЛТД” за
договором без номеру та дати передало ОСОБА_1 свайне поле та
проектно-кошторисну документацію на цей будинок, станом на           1 червня 2003 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 передали ОСОБА_3 права засновників ТОВ “ЛТД” і 6 червня 2003 року між
ТОВ “ЛТД” та ОСОБА_1 було укладено договір, за умовами якого ОСОБА_1
зобов'язався передати товариству виконані земельні роботи, свайне поле та
проектно-кошторисну документацію на будівництво будинку по                        АДРЕСА_1, а ТОВ “ЛТД”
зобов'язалося побудувати та передати ОСОБА_1 у власність до 31 грудня 2004 року
трикімнатну квартиру НОМЕР_1 на п'ятому поверсі зазначеного будинку загальною
площею 97,15 кв. м., а також у строк до 30 липня 2003 року сплатити вартість
однокімнатної квартири - 54 940 грн.; гарантом виконання ТОВ “ЛТД” зазначених
обов'язків виступило ПМП “Гутор” (на даний час ПП “Грандбуд-М”).

Також установлено, що ОСОБА_1
згідно акту виконав земельні роботи, передав свайне поле та проектно-кошторисну
документацію на будівництво будинку, а ТОВ “ЛТД” у свою чергу частково сплатило
вартість однокімнатної квартири - 40 тис. грн., інших обов'язків за договором
товариство не виконало, будівництво будинку не завершене, проект будівництва та
нумерацію квартир змінено.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та
відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив із того, що ОСОБА_1
свої обов'язки за договором виконав у повному обсязі і ТОВ “ЛТД” прийняло таке
виконання, проте в порушення умов договору від 6 червня 2003 року не оплатило в
повному обсязі вартість однокімнатної квартири, не передало у власність ОСОБА_1
трикімнатну квартиру, тому зобов'язане солідарно із  гарантом ПП “Грандбуд-М” виконати обов'язки
за договором, сплатити пеню за порушення строків виконання зобов'язань, а також
2 тис. грн. на відшкодування завданої ОСОБА_1 як споживачу моральної шкоди.

Проте з такими висновками суду
цілком погодитись не можна.

Відповідно до статей 203, 208 ЦК
УРСР 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, у разі
невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником він зобов'язаний
відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені
кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також не
одержані кредитором доходи, які він одержав би, якби зобов'язання було
виконано боржником. Зобов'язання повинно бути виконано в натурі. В разі невиконання зобов'язання передати індивідуально
визначену річ у власність або в користування кредиторові останній вправі
вимагати відібрання цієї речі у боржника і передачі її йому, кредиторові.

Такі ж правові наслідки порушення
зобов'язання передбачені статтями 611, 620 ЦК України.

З урахуванням зазначених норм
закону примусове виконання не виконаного боржником зобов'язання, якщо його
предметом є передача у власність кредитору індивідуально визначеної речі,
можливе за наявності такої речі; в решті випадків невиконання зобов'язань
вирішується питання про відшкодування завданих збитків.

Суд
установив, що будівництво будинку не завершене, після укладення договору від 6
червня 2003 року проект будівництва та нумерацію квартир змінено, при цьому в
порушення вимог статей 214, 215 ЦПК України на такий факт належної уваги не
звернув, у достатньому обсязі не визначився із характером спірних
правовідносин, зобов'язав ТОВ “ЛТД” та ПП “Грандбуд-М” після прийняття в
експлуатацію жилого будинку передати ОСОБА_1 у власність трикімнатну квартиру
загальною площею 97,15 кв. м. на п'ятому поверсі зазначеного будинку, при цьому
не перевірив, чи існує саме такий об'єкт і чи може він бути переданим
ОСОБА_1  в порядку примусового виконання
договору.

Також згідно статті 196 ЦК УРСР 1963 року правила статей 191 і 194 цього               Кодексу поширюються на гарантії,
що видаються одними організаціями в забезпечення погашення
заборгованості інших, якщо інше не встановлено законодавством.

Відповідно до статті 194 цього
Кодексу порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.
Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох місяців з дня настання
строку зобов'язання не пред'явить позову до поручителя. Якщо строк виконання
зобов'язання не зазначений, або визначений моментом вимоги, то при відсутності
іншої угоди відповідальність поручителя припиняється після закінчення одного
року з дня укладення договору поруки.

Покладаючи згідно статті 196 ЦК
УРСР 1963 року на ПП “Грандбуд-М” як гаранта за договором від 6 червня 2003
року солідарну з ТОВ “ЛТД” відповідальність перед           ОСОБА_1, суд не перевірив, чи не
припинилися обов'язки ПП “Грандбуд-М” з огляду на положення статті 194 ЦК УРСР
1963 року.

Крім того згідно діючого
законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у
випадках, коли право на її відшкодування
безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках,
передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими
нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння
моральної шкоди, у тому числі Законом України “Про захист прав споживачів”, а
також за умови, якщо така відповідальність передбачена договором.

Судом не встановлено наявності зазначених обставин,
проте ухвалено рішення про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд у порушення вимог
статей 303,  315 ЦПК України у достатній
мірі не перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні
обставини й факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

За таких обставин ухвалені в
справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з підстав, передбачених                   частиною другою статті 338
ЦПК України.

Керуючись статтею 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю “ЛТД” задовольнити частково.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 20 лютого 2008 року та ухвалу Апеляційного суду
Хмельницької області від 11 квітня 2008 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І.
Охрімчук

Ю.Л. Сенін