Справа
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2008 року
Красноармійський  міськрайонний
суд Донецької  області у складі:
головуючого - судді   Стоілової Т.В..

при секретарі
Коваленко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Красноармійську цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Красноармійської міської Ради
Донецької області, третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_2 про
визнання часток у спільній сумісній власності
рівними та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

07.08.2008р.
позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до Красноармійської міської Ради про
визнання часток у спільній сумісній власності
рівними та визнання права власності на спадкове майно.

Під  час попереднього розгляду  справи до суду  звернулась гр.ОСОБА_2.  з заявою
про  допуск її до участі  в справі
в якості  третьої особи  з
самостійними вимогами, оскільки  у
неї  є також право  на спадкове майно. Крім того, вона   просила
суд   об"єднати  її
цивільну  справу  за
позовом  до  Красноармійської  міської
ради  з  цивільною
справою  ОСОБА_1, оскільки  їх
позовні  вимоги  заявлені
щодо одного  і того ж  спадкового майна.

Ухвалою  суду від 29
серпня 2008 року  справа  за  №
2-2768/2008  та справа  за
№2771/2008  об'єднані  в одне провадження  з
присвоєнням їм  номеру
2-2768/08  та  залученням
гр.  ОСОБА_2.  до участі
в справі  в  якості
третьої особи  з самостійними
вимогами.

В
обґрунтування позову ОСОБА_1. зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла його дружина
ОСОБА_3., з якою він проживав за адресою: м.Красноармійськ АДРЕСА_1.  Він є   спадкоємцем першої черги  на майно, що залишилося після її смерті, а саме 1/2 частини зазначеної квартири, що складається з двох жилих кімнат, кухні,
вбиральні, передпокію, сбудованої шафи, балкона, загальною площею разом з
балконом 43,31кв.м., загальною площею без балкону - 42,5кв.м., жилою -
27,8кв.м., вартістю 6863грн. Квартира належала йому та його дружині на підставі
свідоцтва про право власності на житло. Спадщину  він прийняв, оскільки постійно мешкав в цій
квартирі на час смерті спадкодавця і мешкає в ній на цей час. Інших  спадкоємців на вказане майно немає

На цей час позивач не може оформити своє
спадкове право на вказану квартиру, оскільки у свідоцтві про право власності на
житло не вказані частки квартири, які належали кожному з власників квартири.
Тому позивач просить суд визнати за ним, а також за померлою  ОСОБА_3. право власності в рівних частках, по
&frac12;  зазначеної
квартири. А також визнати за ним право власності на спадкове майно, що
залишилось після смерті дружини, на 1/2 частину вказаної квартири.

В
судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні  вимоги.

Третя особа  з самостійними вимогами   ОСОБА_2.
суду  пояснила,  що
вона є рідною сестрою спадкодавця
ОСОБА_3. Згідно  заповіту,
посвідченого  державним нотаріусом  Першої
Красноармійської державної нотаріальної контори    21.04.1999 року  за реєстром №337, сестра  заповідала
все  своє майно, зокрема свою долю
спірної квартири, їй. Спадщину  вона  прийняла, оскільки в  шестимісячний
строк  подала  до
нотаріальної  контори  заяву
про прийняття  спадщини.  Просила
суд  визнати  за  нею
право власності  на спадкове майно.

Представник відповідача
Красноармійської міської ради Донецької області до суду  не з'явився, про дату  та час слухання справи повідомлений  належним чином.

Суд,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши  матеріали  справи, дійшов  висновку, що позовні  вимоги ОСОБА_1 та самостійні  вимоги ОСОБА_2. підлягають частковому
задоволенню з  таких  підстав.

Судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1померла ОСОБА_3(л.с.11), яка була дружиною позивача
ОСОБА_1.(л.с.10).

Померла ОСОБА_3. постійно проживала в квартирі АДРЕСА_1 в м.Красноармійськ
Донецької області разом з позивачем ОСОБА_1.,
(а.с.9).

Зазначена квартира належала  спадкодавцю
ОСОБА_3.. та позивачу ОСОБА_1. на підставі свідоцтва про право власності
на житло НОМЕР_1, виданого Красноармійським представництвом Фонду держмайна
України 23.09.1996р., зареєстрованого в БТІ м.Красноармійська 27.09.1996р. за
реєстром 7(а.с.8) .

Квартира
складається з двох жилих кімнат, кухні,
вбиральні, передпокію, вбудованої шафи, балкона, загальною площею разом з
балконом 43,31кв.м., загальною площею без балкону - 42,5кв.м., жилою -
27,8кв.м., вартістю 6863грн.(а.с.6-7).

Із  пояснень
позивача  ОСОБА_1.  вбачається, що він не може оформити своє
спадкове право на вказану квартиру, оскільки у свідоцтві про право власності на
житло не вказані частки квартири, які належали кожному з власників квартири.

Відповідно
до ст.357 ч.1 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються
рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або
законом.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає,  що  вимоги позивача  про
визнання  часток  у
спільній  сумісній  власності
його та  дружини  є
законними  і такими, що підлягають  задоволенню, слід визнати  за
ОСОБА_1.  та ОСОБА_3.  право власності  на &frac12;  частку  квартири за кожним.

Щодо
вимог про визнання права  власності  на &frac12;  частку    спадкового майна  за
позивачем  та третьою особою  з самостійними вимогами, суд вважає,  що
їх  вимоги в цій  частині підлягають  частковому
задоволенню.

Згідно  ст. 1233 ЦК
України заповітом  є особисте  розпорядження
фізичної особи  на випадок  своєї смерті.

Спадкоємець  за
заповітом  чи  за
законом має право  прийняти
спадщину  або  не прийняти її. Спадкоємець, який
постійно  проживав  разом
зі  спадкодавцем  на час відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв  спадщину, якщо протягом
строку, встановлено ст.1270  цього  кодексу (шість місяців), він не  заявив
про відмову.

Згідно
ст.1269 ЦК  України, спадкоємець,
який  бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття  спадщини не проживав  постійно
із спадкодавцем, має подати  до
нотаріальної  контори  заяву
про прийняття  спадщини.

Судом  встановлено,
що ОСОБА_2. є  спадкоємцем  за
заповітом  (л.с.14)  на спадкове майно,  що
залишилось після смерті  ОСОБА_3.

Із
довідки,  наданої  суду
Першою  Красноармійською  державною нотаріальною конторою  за №2159
від 10.09.2008  року  вбачається,
що  ОСОБА_2. звернулась  до нотаріальної контори  з заявою про прийняття спадщини, тобто
спадщину  прийняла.

Разом з
тим, позивач  ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_2  є
спадкоємцем,  що має право  на обов'язкову частку  у спадщині.

Згідно
ст.1241 ЦК  України  непрацездатний  вдівець, незалежно  від змісту
заповіту, спадкує  половину  частки, яка
належала б  кожному  спадкоємцеві
у  разі  спадкування
за  законом(обов'язкова  частка).

Таким
чином  вимоги  ОСОБА_1
та  ОСОБА_2.  щодо визнання
за ним  права  власності
на все спадкове майно  є  частково обгрунтованими. Суд вважає,  що1/2
частка спадкового майна - квартири, розташованої  за
адресою: м. Красноармійськ, АДРЕСА_1 підлягає  розподілу
між  спадкоємцями, тобто  за кожним з них  слід
визнати  право власності  на  &frac14;  частку  спадкового майна.

В
іншій  частині  позовних
вимог сторонам слід відмовити як
необґрунтованих.

Керуючись   ст.ст.316,357, 1233, 1241, 1268, 1269 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
та  третьої особи з самостійними вимогами
ОСОБА_2 до Красноармійської міської Ради Донецької області
про визначення часток у спільній сумісній власності   рівними та визнання права власності на
спадкове майно задовольнити частково.

Визнати,
що долі ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в квартирі АДРЕСА_1 в м.Красноармійську
Донецької області, що є їх спільною сумісною власністю   рівні, тобто складають по 1/2 частці  кожного.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в
м.Красноармійську Донецької області, як обов'язкову частку в спадщині  після смерті ОСОБА_3, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати
за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку спадкового майна - квартири
АДРЕСА_1 в м.Красноармійську Донецької області, згідно заповіту ОСОБА_3 від
21 квітня 1999р.

В іншій
частині позовних вимог сторонам відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в Апеляційний суд Донецької області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги,  або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя