АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№22ц- 407/08                                                      Головуючий
1, 5                                                                    Штих
апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 " лютого 2008
р. колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Черкаської області в складі:

головуючого                    Ювшина В.І.

суддів                                Сіренка Ю.В.,
Скіця М. І.

при
секретарі                   Наконечній М.
М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської
області від 18 грудня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення коштів, затрачених на
купівлю автомобіля, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

встановила:

ОСОБА_3
у листопаді 2007 року
звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання права
власності на автомобіль.

Зазначала,
що вона передала сину ОСОБА_4 40
000  грн.
для купівлі автомобіля ВАЗ -21150,
який останнім був придбаний в одному із автосалонів м. Черкаси. Тимчасова
реєстрація автомобіля була оформлена на ОСОБА_4 Оскільки законним власником
цього автомобіля є вона, то автомобіль за договором купівлі-продажу від 21 лютого 2007 року був оформлений
на неї. Однак, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 2 жовтня 2007
року цей договір купівлі-продажу визнаний недійсним.

В
подальшому позивачка змінила позовні вимоги, посилаючись на те, що вона
передала своєму сину ОСОБА_4 43
200  грн.
для купівлі зазначеного автомобіля, який перебуває в шлюбі з ОСОБА_1,
тому ці кошти після купівлі автомобіля підлягають стягненню з відповідачів на
її користь в рівних частках по 21 600
грн.  з кожного.

Рішенням
Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2007 року позов
задоволено частково. З ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто солідарно
40 000  грн. , переданих нею на купівлю автомобіля.

В
апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам
справи та неправильне застосування норм матеріального права, порушує питання
про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в
позові.

2

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України,
судова палата приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно
до статті 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Задовольняючи
позов суд виходив з того, що між сторонами був укладений договір позички.

Проте з
таким висновком суду погодитись неможна, оскільки він не відповідає обставинам
справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно
до ч.1 статті 827 ЦК України
за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або
зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування
протягом встановленого строку.

По
справі встановлено, що позивачка за договором позички ніяких речей відповідачам
не передавала.

Відповідно
до розписки (а.с. 44) від 14
листопада 2006 року
ОСОБА_4 від своєї матері ОСОБА_3 отримав 40
000  грн.
для купівлі автомобіля ВАЗ 21150.

Ці кошти ОСОБА_4
були витрачені на купівлю зазначеного автомобіля.

Заперечуючи
проти позову, відповідачка ОСОБА_1 зазначала, що їй позивачка кошти на купівлю
автомобіля не передавала і вона з цього приводу ніяких зобов'язань перед
ОСОБА_3 не має.

Зазначена
вище розписка не містить положень про зобов'язання відповідачів ОСОБА_4 або
його дружини ОСОБА_1 повернути позивачці кошти, надані для купівлі автомобіля.

Наведене
свідчить про те, що між сторонами договір позички не укладався.

Суд, у
порушення ст. ст. 213;
214 ЦПК України, зазначені обставини не врахував, у достатньому обсязі не
визначився з характером спірних правовідносин, що призвело до неправильного
застосування норм матеріального права та неправильного вирішення спору.

Аналіз
зібраних у справі доказів не дає підстав для задоволення позову ОСОБА_3

З огляду
на це постановлене у справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового
відповідно до статі 309 ЦПК
України за наявними у справі доказами про відмову в позові.

Керуючись ст.
ст. 307; 309; 314; 316 ЦПК України,
судова палата, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката
ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2007 року по даній
справі скасувати.

ОСОБА_3 в позові
відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.