АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
22ц-324 2008 р.                                                        Головуючий
спори про право                                                   Штих
Доповідач в апеляційній Інстанції Василенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008
р. колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області в складі:

головуючого                               Бородійчука В.Г.

суддів                                           Василенко Л.І. Демченка
В.А.

при
секретарі                              Шульзі
Я.В.

З участю
адвоката                      ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2007
р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та
піклування Канівської районної державної адміністрації про визнання права
власності на 1/2 частину будинку та 1/2 частину земельної ділянки та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на
майно,

встановила:

24.04.2007 р. ОСОБА_2
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про
визнання права власності на 1/2 частину будинку та 1/2 частину земельної
ділянки.

В
обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що вона з відповідачем
перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.05.2004
p., справа
про розірвання шлюбу перебуває на розгляді в суді.

В період
шлюбу 28.05.2007 р. ними
було куплено будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1, загальною вартістю 20 000  грн.  та земельну ділянку біля даного домоволодіння
розміром 0, 57 га
вартістю 17 923  грн.

У
березні 2006 р. вона
взяла банківський кредит в розмірі 4
000  грн.
та добудували до будинку прибудову розміром 7, 5 х 4м. Кредит нею
виплачено частково в сумі 2
700  грн. , суму якого просила врахувати
при розподілі майна, визначивши її частку більшою на суму кредиту.

Позивачка
просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку виділити їй в
натурі спальню, вітальню, кухню та два сараї, вартістю 17 000  грн.
Виділити їй 0, 285 га земельної ділянки біля будинку вартістю 8961  грн.
Всього на загальну суму 25
961  грн.

Виділити
відповідачу в будинку дві кімнати та гараж на суму 17 000  грн.  та
земельну ділянку розміром 0,
285 га.

2

В доповненнях до
позовної заяви від 30.05.2007 р. позивачка
просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного будинку,
виділивши її в натурі та на 1/2 частину земельної ділянки.

17.12.2007 р. ОСОБА_2
збільшила позовні вимоги, зазначивши що будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 і земельна
ділянка ними були куплені за спільні кошти, так як в неї було 800 доларів США
та ОСОБА_3 було позичено 2500  грн. , які
повертались ними спільно, за спільні кошти також були здійснено і прибудову.
Просила суд визнати, що спірні будинок та земельна ділянка були куплені за
спільні кошти та є спільною сумісною власністю сторін, визнавши за нею право
власності на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки.

Ухвалою
Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.07.2007 р. до участі
в справі в якості третьої особи було залучено орган опіки та піклування
Канівської районної державної адміністрації.

02.08.2007 ОСОБА_3
звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права особистої
приватної власності на майно.

В
обґрунтування заявлених вимог вказав, що 27.05.2004
р. зареєстрував шлюб з ОСОБА_2За власні кошти, які він мав до шлюбу 28.05.2004 р. він купив
будинок АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,
65 га.

Просив
суд визнати спірний будинок та земельну ділянку його особистою приватною
власністю.

Рішенням
Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2007 р. В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за недоведеністю. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені,
визнано будинок АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,65
га в с. Межиріч Канівського району Черкаської області його
особистою приватною власністю.

В
апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_2 просить рішення суду, як
постановлене при невідповідності висновків суду обставинам справи та з
порушенням норм матеріального і процесуального права скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги. В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3
частково відмовити. Повернути їй переплачену суму державного мита, у зв'язку зі
зменшенням суми позовних вимог.

При цьому
вказується, на ті ж підстави, що і в позовній заяві та доповненнях до неї.

ОСОБА_3
у своїх запереченнях на скаргу її доводи не визнав, вказавши на їх
безпідставність і на законність та обгрунтованість рішення суду.

Судова
колегія, заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення сторін, що з'явились, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4,
адвоката ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з
наступних підстав.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог позивачки за первісним позовом та задовольняючи
вимоги ОСОБА_3 за
зустрічним позовом, районний суд виходив з того, що спірне домоволодіння та
земельна ділянка набуті ОСОБА_3 за час шлюбу, але за кошти, які належали йому
особисто і є його особистою власністю.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно
до ст. 60 СК
Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку доходу.

Разом з
тим, згідно з п. 3 статті 57
наведеного Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

3

Судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи, а саме свідоцтвами про одруження
та розірвання шлюбу, що дійсно сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.05.2004 р. по 25.04.2007 p., спільних
дітей від шлюбу не мають. ОСОБА_2 має трьох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2
народження та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, неповнолітні діти, згідно до довідки Межиріцької сільської ради
разом зі сторонами зареєстровані у спірному будинку.

У
відповідності до договорів купівлі -
продажу від 28.05.2004
р. ОСОБА_3, наступного дня після одруження, купив житловий будинок з
надвірними спорудами АДРЕСА_1 за 1 500  грн.  та
земельну ділянку в с. Межиріч площею 0, 65 га, вартістю 1 000  грн.

З заяви
ОСОБА_2, поданої Канівській державній нотаріальній конторі 28.05.2004 p.,
вбачається, що вона дала згоду на покупку її чоловіком ОСОБА_3 житлового
будиноку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 за його власним розсудом а. с. 68.

Згідно
до довідки Канівського відділення ЧОФ АКБ «Укрсоцбанк» за № 29 - 057/100 від 27.04.2007
р. ОСОБА_3 в Канівському відділенні АКБ «Укрсоцбанк» отримав кошти на виплату
допомоги остарбайтерам 24.07.2003 р. в сумі 1 429, 06 євро та 17.09.2004 р. в
сумі 769, 49 євро.

Надана
ОСОБА_2 довідки свідчить про те, що вона до одруження не працювала, була
працевлаштована з серпня 2004
р.

Реєстрацію
права власності спірного домоволодіння, згідно до витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно здійснено 12.12.2007
р. а. с. 186.

За
викладених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, у
відповідності до вимог ст. 57
СК України, встановивши, що спірне домоволодіння та земельна ділянка були
куплені наступного дня після одруження сторін, проте за кошти які належали
особисто ОСОБА_3, що
стверджується зібраними по справі доказами, до укладання шлюбу сторони спільно
не проживали, спільне господарство не вели, здійснена ж за період шлюбу
добудова являється самочинною забудовою, від проведення експертизи, яка була
призначена за клопотанням представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, вони в подальшому відмовились, проаналізувавши
надані сторонами докази, покази свідків обґрунтовано прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задоволення зустрічного позову.

Доводи
апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і на їх
правильність не впливають. Крім того вони були предметом розгляду суду першої
інстанції та обґрунтовано визнані безпідставними.

Рішення
суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому
підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги судова колегія не
вбачає.

Керуючись ст.
ст. 304, 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

Ухвалила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2007 р. залишити без
змін.

Ухвала
набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржене до Верховного
Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.