№2- 53 2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23
вересня
2008 року
Центрально - Міський районний  суд
м. Макіївки, Донецької області у складі:

Головуючого
судді: Мироненко В.В.

при
секретарі:          Бережній О.М., Лазник
І.В.

за участю
позивачки : ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката:  ОСОБА_3

відповідача:
ОСОБА_2

представника  відповідача - адвоката:ОСОБА_4.

третьої особи:
ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду міста Макіївки, Донецької області,
цивільну  справу за позовом    ОСОБА_1
доОСОБА_2    про визнання   майна
спільним   майном    подружжя,
та  виплату  грошової компенсації від вартості 12  частини
квартири, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка  ОСОБА_1 звернулася до суду  із позовом до відповідача про визнання   майна спільним  майном
подружжя, та виплату грошової
компенсації  від вартості  12 частини
квартири. В обґрунтування   позову
зазначила, що  після  смерті свого першого  чоловіка у 1997 р., вона з  сином ОСОБА_6. успадкувала  квартиру , розташовану за адресою: АДРЕСА_1.
У травні  2003  р.
вона познайомилась  з ОСОБА_2., з
яким через деякий   час  вступила у зареєстрований шлюб, та після чого
переїхала мешкати у м. Макіївку, де мешкав
та працював  ОСОБА_2.
Мешкаючи  у м. Макіївці, вона  та ОСОБА_2
зіткнулися з   проблемою
відсутністю  житла, так як  тривалий
час  ОСОБА_2.  знімав квартири. Після  чого вирішив, що вони  будуть
жити  разом і в шлюбі, та  вони
обидва  зайнялись пошуком  житла, та
звернулись   до агентства  нерухомості, при цьому ними  було оглянуто
три квартири, та  зупинились вони  на двохкімнатній квартири, розташованій  за адресою: АДРЕСА_2. Знайшовши цю квартиру,
вона   порадившись  із сином ОСОБА_5., разом вирішили  продати успадковану квартиру, для придбання
житла  у м. Макіївці для спільного  мешкання
з відповідачем  ОСОБА_2. Після  цього
вона домовилась  про продаж
квартири  з ОСОБА_7.,  з яким
вирішила укласти договір
26.08.2003 р. Гроші у розмірі
1450 доларів США їй були передані 25.08.2003 р. до укладення договору, в
зв'язку з необхідністю дострокової покупки
вибраної квартири у м. Макіївці. У свідчення  факту отримання  грошей нею
була складена  розписка, яку  вона передала
ОСОБА_7 26.08.2003 р. вона уклала з ОСОБА_7. договір - дарування
квартири  АДРЕСА_1. Фактично цей  договір, був договір  купівлі - продажу, але уклали договір -
дарування, на прохання ОСОБА_7., щоб він сплатив меншу  суму
грошового
державного мита. Отримав
гроші  від ОСОБА_7., увечері того
ж  дня
25.08.2003 р.  вона  передала
їх ОСОБА_2. , при цьому  вони були
передані  у присутності її кума ОСОБА_8.
та сусіда - ОСОБА_9, які  на  момент передачі грошей відповідачу ОСОБА_2. ,
за її проханням допомогали  їй виносити   з квартири
меблі у місті Соледар.

Договір купівлі  - продажу квартири, розташованої за адресою
АДРЕСА_2, яка  є  на сьогоднішній час   спірною,
ОСОБА_2, уклав  28.08.2003 р. .
Вартість житла  складала на той момент
11083 грн. В зв'язку  з тим, що грошей,
які  вона отримала  від продажу квартири  у м. Соледар, не вистачало на повну сплату
вартості  квартири  у м. Макіївки, а власних  коштів у ОСОБА_2 не було, то він в банку взяв
кредит у доларах США.  Відповідно  до п. 6.2 договору  № DOMOOG40030020  про відкриття
картрахунку та встановлення кредитного
ліміту «VISA ELECTRON SERVISE» ВІД 01.09.2003
р. банком наданий кредитний  ліміт у
розмірі  1472 доларів  США на період
60 місяців. Відповідно  до п.6.5
вказаного договору ОСОБА_2необхідно  було
сплачувати  34,43 доларів  США щомісячно.

На
початку  вересня  2003 р.
вона переїхала  у м. Макіївку і з
відповідачем  ОСОБА_2  вони стали
жити у придбаній квартирі. 06.10.2003 р. вона зареєструвала  шлюб з
ОСОБА_2 Протягом першого року
спільного   проживання  вони
погашали  кредит  у сумі, вказаній  у договорі - по 35 доларів США щомісячно, так
як  протягом цього часу працював лише
відповідач, а вона не  мала
можливості  працювати.   У
кінці серпня 2004 р., коли вона
пішла працювати, вона з відповідачем
вирішила   сплачувати кредит  по 100
доларів США щомісячно,  тому   кредит
вони  погасили  достроково за
два  з  половиною роки, замість   запланованих
п'яти.

Таким чином, вважає, що  квартира, розташована  за адресою : АДРЕСА_2, є її та  відповідача
загальною  спільною власністю,, по
- перше, тому що  кошти  на її придбання  вона отримала
від продажу  власної квартири, а
по - друге, тому що  другу  частину
вартості  квартири  вона
сплачувала  з чоловіком - ОСОБА_2.
у час  спільного подружнього життя.

У теперішній час  вона
з  відповідачем ОСОБА_2.
мешкає  у
спільній квартирі. Іншого  житла в
неї нема, але  бажає  отримати
від ОСОБА_2 кошти, а саме
половину  вартості  квартири, так як  сумісне
проживання в цій квартирі на теперішній
час неможливо.

Ринкова вартість квартири, розташованої  за адресою: АДРЕСА_2, складає 120 000 грн.,
про що  свідчить   висновок спеціаліста по нерухомості, та
половина вартості квартири складає 60000 грн.

Зазначила, що необхідність  отримання
половини  вартості  квартири у грошовій  сумі
обумовлена наступним:

- по перше,  мешкання
з  відповідачем у одному
приміщенні неможливе внаслідок страху, що
він  може побити її та  її сина, так як  ОСОБА_2 раніш притягувався  до кримінальної  відповідальності, та був засуджений  вироком Центрально - Міського райсуду м.
Макіївки за ст.. 122 ч.1, ч.1 ст. 129 КК України;

- по - друге ,
квартира, в якій вона мешкала   у м.
Соледар,  вона та її  син ОСОБА_5.
успадкувала після смерті  свого
першого чоловіка, та при цьому вважає що
вона фактично позбавила  сина  житла;

Таким чином їй необхідно  отримати
від  відповідача   ОСОБА_2 грошову компенсацію від вартості 12
частини квартри, розташованої за адресою
АДРЕСА_2, для того, щоб придбати інше житло для  її мешкання, та мешкання її сина.

Вона
запропонувала відповідачу ОСОБА_2добровільно  сплатити
їй половину  вартості  квартири, однак  він
відмовився.

Просила  - визнати квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_2, загальною спільною власністю, а саме її та ОСОБА_2; - та
стягнути  з ОСОБА_2 на її користь   грошову компенсацію від вартості частини
квартири, розташованої  за адресою:
АДРЕСА_2, яка складає 60 000 грн.

В ході
судового розгляду справи по суті, ОСОБА_1. змінила свої вимоги у частині  грошової компенсації  від вартості частини квартири,
розташованої  за адресою: АДРЕСА_2,  та просила стягнути на свою користь з
відповідача ОСОБА_2 відповідно до
судової  будівельно - технічної  експертизи у розмірі  77207
грн.

У судовому засіданні  позивачка
ОСОБА_1  свої позовні  вимоги та
їх обґрунтування викладені у позовній
заяві підтримала, та просила
їх  задовольнити. Показала,
що  06.10.2003 р. вона зареєструвала шлюб
з ОСОБА_2. , який  10.09.2007 р.   розірваний. Вточнила, що  від покупця її квартири, розташованої у м.
Соледар, вона   25.08.2003 р. отримала  1450 доларів США, після чого  передала їх відповідачу, у присутності
свідків  ОСОБА_8., сусіда ОСОБА_9., та
сина ОСОБА_5 на придбання квартири у м. Макіївці. Розписку від  ОСОБА_2 про отримання від неї грошей
вона  не відбирала, так як   не хотіла
його образити, при передачі грошей
вона казала, що гроші у  сумі 1400
доларів США вона передає   для покупки
квартири   у м. Макіївці.   Однак грошей
на придбання квартири не вистачало, і було вирішено, що ОСОБА_2 візьме
кредит. Після  цього ОСОБА_2оформив
договір  купівлі- продажу спірної
квартири  , розташованої  за адресою: АДРЕСА_2,  лише на себе,
однак  про це  вона взнала, коли побачила  цей
договір.  У спірній квартирі  після її придбання  стали
мешкати вона  з  ОСОБА_2., та
його донька.  Коли вони стали  спільно мешкати, то   ОСОБА_2 придбав   стінку, телевізор та  два крісла,
а  все  інше, що є у спірній квартирі належить  їй. Вона просила  ОСОБА_2оформити  договір дарування не неї, і він  ій пообіцав
це зробити, коли виплатить  кредит.
Однак  коли   ОСОБА_2 сплатив   весь
кредит, то   він її повідомив, про
те що вона нічого не отримає. Через деяких час стосунки  з ОСОБА_2
погіршились, і  10.09.2007 р.  шлюб між ними був розірваний.

Просила  - визнати квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_2, загальною спільною власністю, а саме її та ОСОБА_2; - та
стягнути  з ОСОБА_2 на її користь   грошову компенсацію від вартості частини
квартири, розташованої  за адресою:
АДРЕСА_2,  відповідно до судової  будівельно - технічної  експертизи , яка  складає
77207  грн.,  а також витрати  за проведення    експертиз у розмірі  422 грн. 28 коп. та 400 грн., та витрати за
держмито  у розмірі 1200 грн., та 30
грн., і  витрати на зв'язок 92,88 грн

Відповідач  ОСОБА_2 у судовому засіданні, показав,
що  позов
не  визнає у повному обсязі, та
зазначив, що  01.05.2003  р. він
познайомився  з ОСОБА_1, та яка на
той  час
мешкала  у м. Соледар. На момент  2003
р. він  мешкав  з матір'ю за адресою: АДРЕСА_3. Спільно  мешкати з
ОСОБА_1  вони почали  20.09.2003 р., а  06.10.2003
одружились. У спірну  квартиру,
розташовану  за адресою: АДРЕСА_2,  ОСОБА_1. переїхали жити  як його
дружина, та при цьому  вона  привезла
усі свої речі, так як  у квартирі
нічого  не було. Договір купівлі -
продажу на квартиру, розташовану  за
адресою   АДРЕСА_2, був укладений
28.08.2003 р., цю квартиру,  він
купував  для  себе, та
для  спільного  мешкання разом  з ОСОБА_1 01.09.2003 р. він оформив   кредит у Приватбанку ,  для
того, щоб  обставити  спірну квартиру. Зазначив, що   він сам
вибирав  квартиру,  та
сам  звертався   до агентства нерухомості, а ОСОБА_1. лише
один раз  приїзджала до м. Макіївки,
та   оглянула  квартиру.
Спірну  квартиру, він купував   на свої власні , відкладені ним, гроші, які
він отримував від пенсії та  заробітної
платні, збирав гроші він 3 роки. Долари він купував у банку , однак чеків у
нього про це збереглося. Кредит   у  Приватбанку
він взяв  у сумі  1400 доларів США.  На
отриманий кредит у розмірі 1400 доларів США, він  купив: кухонний гарнітур вартістю  870 грн., холодильник   за 2000 грн., кухонний  уголок за 650 грн., газову плиту за 500 грн.,
музичний центр  за 1000 грн., гарнітур у
прихожу за  570 грн., стінку за 350 грн.,
та для ремонту спірної квартири, він купував леноліум, гібсокартон, та за працю
робітникам в зв'язку з  ремонтом він
сплатив  1500 грн. За спірну  квартиру він сплатив  2800 доларів США, також  сам
він  погасив  кредит. Вточнив, що   спочатку він сплачував кредит у розмірі  35 доларів США кожний місяць, а коли
ОСОБА_1.  пішла на роботу, то вони
разом  з нею стали  сплачувати кредит  у розмірі
100  доларів  на
місяць.  Між ним та  ОСОБА_1 був
укладений  договір  найму, з
метою  прописки ОСОБА_1  у
спірній квартирі, однак    в
дійсності  він в найом квартиру  ОСОБА_1
не надавав. Колишньою хазяйкою спірної квартири  була
ОСОБА_10., та  при ній та
нотаріусі у нотаріальній конторі, коли
оформляли договір купівлі - продажу, він передавав  гроші
у розмірі 2800  доларів США,
купюрами по 100 та 50 доларів. Гроші  він
передав  після  підписання
договору  купівлі - продажу.
ОСОБА_1. повідомляла, його  про те що
вона продала  квартиру  у м. Соледар, однак  ніяких грошей
вона  йому не передавала .
Чому  ОСОБА_1. говорить  про
передачу якихось грошей  у
присутності  свідків  у її квартирі, яка знаходилась у м. Соледар,
пояснити не може. Вказав, що дійсно
меблі  виносили з квартири, яка
знаходиться у м. Соледар, і це  було  у вересні
2003 р., а не  25 серпня 2003
р.,  і при цьому  був лише кум ОСОБА_1 .- ОСОБА_8 , та
інші   чоловіки, вони перевозили  дві кроваті, шафу, письмовий  стіл, холодильник,  та диван. Все
це везли до спірної квартири у м. Макіївку . Про гарнітур вивезений  25.08.2003 р. йому  стало
відомо пізніше, та  на  цей
момент він не працював. Зазначив, що з вартістю  спірної квартири вказаною  ОСОБА_1. він не згоден, та вважає, що  їй не належить частина  спірної квартири, як  вона
стверджує.   Просив  у позові
ОСОБА_1 відмовити.

Допитаний  у судовому засіданні  третя особа ОСОБА_6. показав,  що
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, та зазначив, що ОСОБА_1. його
мати, а ОСОБА_2його вітчим, котрі
познайомились   літом 2003 р.  На момент
літа  2003 р.  він мешкав
у м. Донецьк , а його мати ОСОБА_1.
мешкала  у м. Соледар, де  і
він  був  зареєстрований. Квартира  яка знаходилась у м. Соледар  належала йому у 12 частини, та його матері
ОСОБА_1  у 12 частини, її вони
успадкувала  після смерті  його
батька, а також в них  був ще
гараж.   ЗОСОБА_2  він
познайомився  літом 2003 р.,
а   у
жовтні 2003 р. його  мати
зареєструвала  шлюб  з ОСОБА_2.. На момент знайомства, у  ОСОБА_2 не було особистого житла. Він,
ОСОБА_1. та ОСОБА_2вирішили  продати
квартиру  у м. Соледар,  та
купити квартиру   у м. Макіївці, і
при цьому  внести виручені гроші  від продажу
квартири  у м. Соледар на  придбання
квартири у м. Макіївці. ОСОБА_2 вирішив
взяти  кредит , щоб внести   другу
половину  грошей  на купівлю квартири  у м. Макіївці. У   кінці серпня 2003  р. вони
продали квартиру  у м. Соледар
ОСОБА_7., який гроші  їм передав раніш,
на прохання ОСОБА_1, і про це  було
складена розписка  про отримання
грошей  у розмірі 1450 доларів США.
Отримані  гроші   ОСОБА_1. взяла собі на купівлю  квартири у м. Макіївці, і він проти цього не
заперечував. ОСОБА_1. та ОСОБА_2придбали квартиру  у м. Макіївці для  спільного мешкання, і  він також в ній  був
зареєстрований. У нотаріуса
між  ОСОБА_1. та  ОСОБА_7
був укладений  договір    дарування, і це було зроблено на прохання
ОСОБА_7, так як  це виходило  дешевше
для нього сплатити  за  послуги
нотаріуса. Зазначив також, що
він  не писав  розписку
про отримання  грошей. Писали
розписку  про отримання грошей   лише ОСОБА_1., та ОСОБА_7.  Зазначив, що 25.08.2003 р.  вдень ОСОБА_7. передав гроші матері , а
ввечері   цього ж дня  у  м.
Соледар приїхав  ОСОБА_2., та  вона
передала  йому отримані гроші від
продажу квартири у м. Соледар, і та при цьому
при передачі  грошей крім нього
були присутні  ОСОБА_8  С. та
ОСОБА_9., так як  вони допомагали
виносити   меблі  з квартири , що  у м. Соледар. ОСОБА_1.  попросила
всіх підійти до неї  ближче,
перерахувала  при них гроші,  у сумі 1400 доларів США і передала  їх ОСОБА_2., після чого  він  ще
раз сам  перерахував гроші, та  поклав
собі у карман. Показав, що  у цей
день , коли були передані гроші , ОСОБА_2 розвантажував  книги, посуд із шафи. Було 4 шафи , які  виносив він , ОСОБА_9. і ОСОБА_8 С..
Договір  купівлі  - продажу
спірної квартири, розташованої  за
адресою: АДРЕСА_2, був оформлений на ОСОБА_2, крім того  ОСОБА_2взяв кредит, який потім він та його
мати ОСОБА_1. сплатили разом, про що йому
стало  відомо  з  їх
же  слів. На той  час
він сам   знімав квартиру.
Спірну  квартиру  ОСОБА_2 придбав  у кінці серпня на початку вересня 2003 р.
Коли перевозили  меблі з квартири, що у м.  Соледар ,
ОСОБА_2 був присутній один раз, десь у період з 7 по 15 серпня 2008
р.

Допитаний  у судовому засіданні  свідок ОСОБА_9.  показав, що
ОСОБА_1  і  ОСОБА_2. знає. Зазначив, що  ОСОБА_1 знає з дитинства, так як  вона
жила у  м. Соледар по серпень -
вересень 2003 р. Потім  ОСОБА_2
познайомилась  з ОСОБА_2. та
переїхала   жити у м. Макіївку, де
вступила  у  шлюб зОСОБА_2, про  що
йому стало  відомо  з її
слів. Перед  тим як переїхати у м.
Макіївку, вона   вирішила продати  свою квартиру у м. Соледар. Йому  відомо, що
квартиру  у м. Соледар ОСОБА_1.
продала  ОСОБА_7. 25.08.2003 р. його  запросила ОСОБА_1.  до своєї квартири , що у м. Соледар, для  того, щоб
він допоміг  їй  винести
меблі, яку  вона    вирішила
продати . Коли  він прийшов  до ОСОБА_1., та  там ще знаходились її кум  ОСОБА_8
,  син ОСОБА_6. та  ОСОБА_2 Вони всі виносили  меблі. Потім
ОСОБА_1.  запросила  усіх підійти до неї поближче,  і при
них  передала ОСОБА_2..
гроші,  і при цьому говорила, що ці гроші
у  сумі 1400 доларів  США , вона отримала від  продажу її квартири  у м. Соледар,   при
цьому  вона при ньому  перерахувала гроші, та передала їх ОСОБА_2. ,
крім того, вона  зазначила, що ці
призначені гроші  для придбання
квартири  у м. Макіївки. ОСОБА_2взяв  від ОСОБА_1. ці гроші, та  при цьому підтвердив що гроші дійсно  призначені
для  придбання  квартири
у м. Макіївки.  Показав, також,
що  через
деякий  час  він
зустрічався  з  ОСОБА_5, та з його  слів
йому стало відомо, про те що
ОСОБА_1 вступила  у шлюб  з ОСОБА_2., і вони придбали квартиру у м.
Макіївки. Однак  йому  не відомо
ким з ОСОБА_1 була  куплена спірна  квартира.
ОСОБА_2 він    бачив   усього два раза  25.08.2003 р.   та
10-11.09.2003 р.

Допитаний
у судовому засіданні  свідок  ОСОБА_8
показав, що  з ОСОБА_1
знайом з дитинства, так як  вона
мешкала у м. Соледар, та  вона  хрещена
його сина.  ОСОБА_1 належала  квартира у м. Соледар, яку  вона
успадкувала  від  свого померлого чоловіка. З  ОСОБА_2. знайом  3-4 роки.
У 2003 р. ОСОБА_1. познайомилась з ОСОБА_2, а  потім
зареєструвала  з ним  шлюб. Зі слів ОСОБА_1.  йому
стало  відомо, що  ОСОБА_1. вирішила  продати
квартиру  у м. Соледар  та переїхати жити у м. Макіївку.
Квартиру  у м. Соледар  вона продала
ОСОБА_7 за 1400 доларів США. У кінці
серпня 2003 р. ОСОБА_1. продавала
стінку , та запросила  його   допомогти винести її з квартири. Коли він
допомогав  виносити  меблі, то
також  були присутні  ОСОБА_9., синОСОБА_1 - ОСОБА_5  та
ОСОБА_2  Коли вони виносили меблі,
то ОСОБА_1.  запросила його та  інших, а саме
ОСОБА_8., ОСОБА_5  підійти до
неї   ближче, та в його присутності  ОСОБА_1. передала ОСОБА_2  гроші
у розмірі  1400 долларів, які
вона  отримала  від продажу
квартири у м. Соледар., та при цьому
ОСОБА_1.  говорила, що вона
передає  ці гроші від продажу квартири у
м. Соледар   для  купівлі квартири  у м. Макіївці. ОСОБА_2 взяв гроші  та
сказав: «Добре».  Зі слів
ОСОБА_1  йому стало   відомо, що
вони придбали  квартиру у м.
Макіївці,  а також, те що квартира   оформлена
на  ОСОБА_2, за яку  ціну
вони придбали спірну
квартиру  йому не відомо.

Допитаний  у судовому засіданні  свідок ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_1
він  знає , в зв'язку з тим, що  придбав
у неї квартиру  у м. Соледар . З
ОСОБА_2  він не знайом. Зазначив, що від
свого знайомого довідався, що  продається
квартира  у м. Соледар, та прийшов за
вказаною адресою АДРЕСА_1. Поговорив  з  ОСОБА_1
він домовився з нею  придбати у
неї квартиру за  1450 доларів США, при
цьому   вона  попросила
його   дати їй  гроші
раніше, так як пояснила, що вони
їй  потрібні  для
купівлі квартири у м. Макіївки, на
що він  погодився, та передав  їй
гроші, і  засвідчив  це
розпискою про отримання грошей. При
передачі  грошей, був  присутній ОСОБА_6. синОСОБА_1  До нотаріуса він та ОСОБА_1. пішли на  наступний
день, де  вони уклали з нею
договір  дарування за його проханням, щоб  сплатити в меншому розмірі мито.  Договір дарування ніким не був оскаржений.
Він не  питав  у ОСОБА_1
куди  вона  потратила
гроші  які  він їй передав.  Пізніше
він дізнався, що   ОСОБА_1. вийшла
заміж, та  купила з чоловіком квартиру у
м. Макіївки, та  це йому   стало
відомо  зі слів   сусіда ОСОБА_8.  Показав, також що на момент  укладення договору  дарування, квартира  яка знаходиться у м. Соледар, належала  ОСОБА_1. та її сину ОСОБА_5 Розписку   про отримання  грошей
він  писав лише на  ім'я
ОСОБА_1., так як  вона  основний квартирозьомшик.   Гроші передав їй напередодні  укладення договору  - дарування.

Суд, вислухав  позивачку
ОСОБА_1 ., відповідача  ОСОБА_2,
третю особу  ОСОБА_5, свідків  ОСОБА_8., ОСОБА_9,  ОСОБА_7.,ОСОБА_11., вважає, що позов ОСОБА_1
. підлягає  частковому задоволенню, та
при цьому  суд, виходить  з наступного.

Так, судом в
судовому засіданні  з достовірністю
встановлено,  що з травня 2003 р.  ОСОБА_1.
перебувала  у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_2,  про що свідчать
показання  як позивачки ОСОБА_1., третьої
особи ОСОБА_5.,  та  чого в судовому засіданні не заперечував
сам  відповідач  ОСОБА_2.

Також, в
судовому засіданні встановлено, що  в
липні 2008 р.  ОСОБА_2.  та ОСОБА_1 вирішили проживати спільно  однією сім'єю, та переїхати у м.
Макіївку,  де вирішили спільно придбати
квартиру, цей факт,який  був встановлений
в судовому засіданні,  також не заперечував  відповідач
ОСОБА_2. При цьому встановлено, що сторони,  діяли спільно
з єдиною  метою придбати спільне майно
- квартиру. Коли ними була вибрана квартира, то не вистачало грошей, і тоді,
як   встановлено, в судовому засіданні
ОСОБА_1. разом  із  сином
ОСОБА_6. вирішили продати
успадковану ними квартиру,
розташовану  за адресою  АДРЕСА_1., для придбання квартири у м.
Макіївки.

Також судом встановлено, що  ОСОБА_1.
вирішила  укласти договір  купівлі - продажу  з
ОСОБА_7., однак  вони уклали
договір - дарування (а.с.16) ,  за
проханням ОСОБА_7. в зв'язку з меншою сплатою держмита, що підтвердив у
судовому засіданні  допитаний  свідок ОСОБА_7.

Судом встановлено, що   відповідно до розписки від  25.08.2008
р.  ОСОБА_7.  передав
ОСОБА_1  гроші у розмірі  1450 доларів ,  про свідчить
копія розписки  яка долучена до
матеріалів справи. ( а.с. 13).

Згідно
до розписки , наданої  ОСОБА_1,
видно  що вона отримала  гроші
від ОСОБА_7 у розмірі 1450 доларів за продану  йому
квартиру  в м.Соледар, і копія
розписки долучена до матеріалів справи.
( а.с. 12).

У судовому засіданні було також встановлено, що ОСОБА_7
отримані  гроші від продажу квартри,
розташованої  за адресою АДРЕСА_1  у розмірі 1450 доларів США, у кінці серпня
2003 р.  передала  ОСОБА_2. для придбання  квартири
розташованої за адресою: АДРЕСА_2, і цей
факт підтверджений свідченнями
допитаних у судовому
засіданні  свідків  ОСОБА_8.,ОСОБА_9., та свідченнями  третьої особи
ОСОБА_5  , які  були присутні
у момент передачі  ціх грошей.

28 серпня
2003 р. був укладений договір  купівлі -
продажу   між   ОСОБА_2. та
ОСОБА_10, по якому  ОСОБА_2.
придбав  двокімнатну квартиру  під номером АДРЕСА_2, і цей договір  був посвідчений приватним нотаріусом   Макіївського
міського  нотаріального  округу , і вартість  квартири складала  11083 грн., що витікає з копії договору,
який  долучений до матеріалів справи. (
а.с 15).

В
звязку з тим, що  на повну сплату  спірної квартири сторонам не вистачало
грошей, то  ОСОБА_2. , були  взяті
гроші  у кредит ,  під заставу нерухомого  майна, а саме квартири, розташованої за
адресою АДРЕСА_2, про  що свідчить  договір
застави  № 1592 И від  01.09.2003 р., копія якого долучена до
матеріалів справи ( а.с.7).          Також
встановлено,  що відповідно  до договору
№ DOMOG040030020 про
відкриття   картрахунку і
встановлення  кредитному  ліміту
«VISA ELECTRON SERVISE» від 01.09.2003
р. банком наданий ОСОБА_2 кредитний
ліміт у розмірі  1472 доларів  США на період
60 місяців. Відповідно  до п.6.5
вказаного договору ОСОБА_2необхідно  було
сплачувати  34,43 доларів  США щомісячно, про що свідчить   копія договору , яка долучена  до матеріалів справи ( а.с.  122-125).

Судом також
встановлено, що після
придбання   спірної квартири,
ОСОБА_2. та  ОСОБА_1 переїхали жити у
спірну квартиру, та 06.10.2003 р.
зареєстровули  шлюб  у Макіївському  міському
відділі  реєстрації актів
громадського стану , актовий  запис  № 1389, про що  свідчить копія свідоцтва про одруження , яка
долучена  до матеріалів справи ( а.с.10).

Згідно даних копії особистого рахунку  № 2510 від 02.07.2007 р. квартири,
розташованої за  адресою: АДРЕСА_1,
видно, що  у  спірній квартирі зареєстровані з 10.10.2003
р. ОСОБА_2, ОСОБА_1., ОСОБА_5., а з 14.01.2007 р. зареєстровані  ОСОБА_12
, та  ОСОБА_13, і при цьому копія
особового  рахунку долучена до  матеріалів справи. (  а.с. 11).

Суд
критично відноситься до  показань
відповідача  ОСОБА_2. про те що іншу
частину  грошів за спірну квартиру ним
були внесені  за його відкладені гроші,
та те що кредит він  узяв для
придбання  побутової техніки, так як це
не знайшло свого  підтвердження, а
навпаки, договір № 1592
И від  01.09.2003 р., копія якого
долучена до матеріалів справи (а.с.7), свідчить про те що ним був взятий  кредит у зв'язку з невистачанням грошей для придбання
спірної  квартири у м. Макіївці.

Обставинами того, що  кошти
у розмірі 1400 доларів США були надані
відповідачу  ОСОБА_2 в кредит, саме  для
придбання   спірної квартири,
підтверджуються відповіддю  посадової
особи начальника  юридичного  департаменту «Приватбанка», який  вказав, що
код договору  кредитування, який  саме
був укладений з ОСОБА_2.  розшифровується , як
код  технології кредитування
«Жилье та кредит» ( а.с. 246-248).

В зв'язку
з чим, суд, вважає, що  саме
ці   кошти    в сумі
1400 доларів  США були
витрачені  на придбання   спірної квартири, а не на придбання  меблі та іншої техніки, як це стверджував в
судовому засіданні відповідач  ОСОБА_2,
і   який
при цьому не наддав  суду  ніяких доказів в підтвердження цих  заяв.

Відповідно
до  ст.372 ЦК України майно, яке
знаходиться  у загальній  спільній власності може бути  поділено між співвласниками за домовленістю
сторін. При розподілі майна , яке знаходиться
у загальній  спільній власності,
вважається що частки співвласників у праві
загальної  спільної власності є
рівними.

Відповідно п. 4 прикінцевих та перехідних
положень ЦК України, набравшего чинності з 01.01.2004 року, вказано, що
цивільні відносини, які виникли до набрання чинності   Цивільного Кодекса України, положення
цього  Кодексу застосовуються і  до тих
прав  і обов'язків, що  виникли або продовжують існувати після
набрання  ним чинності.

В зв'язку
з чим, суд, вважає за необхідним
застосувати до  правовідносин по
даній справі , які  виникли у  серпні 2003 р., до набрання  чинності
Цивільного Кодексу України від 01.04.2004 р. , положення цього  Кодексу, оскільки  права та обов'язки, які виникли,
продовжують  існувати і на даний
час.

Згідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності . Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу ,
крім речей індівідуального користування, є об”єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно до ст. 61 ч.1
СК України, об”єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути
будь- які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Згідно до ст.
69  ч. 1 СК України, дружина і чоловік
мають право на поділ майна яке їм належить на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідність до ст. 70 СК України, у разі поділу
майна, що є  об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно до ст. 74 ч.1  СК України, якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю,
але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
сумісної власності.

На
підставі викладено, суд, вважає, що спірна
квартира, розташована  за адресою:
АДРЕСА_1, була придбана  у період  фактично шлюбних відносинах між ОСОБА_2. та
ОСОБА_1., які  внесли  на дату
придбання  28.08.2003 р. на її
покупку по 50 % вартості  кожний,  про що свідчать  докази зібрані по справі, а також пояснення
свідків допитаних у судовому засіданні, та вважає, що квартиру, розташовану за
адресою АДРЕСА_2 необхідно визнати загальною
спільною власністю подружжя, а саме яка належить  ОСОБА_1 -
в розмірі 12 частини  та ОСОБА_2
- у розмірі  12 частини.

Судом
також встановлено, що 10 вересня 2007 р. рішенням Центрально - Міського  районного суду м. Макіївки   шлюб
між   ОСОБА_2. та ОСОБА_1. був
розірваний. Причиною розірвання
шлюбу  стали неприязнені  стосунки
які  склалися між сторонами, на
підставі  постійних сварок  та скандалів,
цей факт підтверджений
копією  рішення  Центрально - Міського районного суду м.
Макіївки, Донецької області  від   10 .09.2007 р. , яка долучена до матеріалів
справи.(а.с. 155).

Судом
встановлено, що спільне  проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало неможливим,  на
підставі неприязнених  відносин які
склалися  між сторонами, про цей  факт
свідчить   копія  постанови
про притягнення в якості  обвинуваченого   ОСОБА_2 за ст. ст.  122 ч.1, 129 ч.1 КК України, за вчинення  тілесних ушкоджень середньої тяжкості та погрозу
вбивства, які  він скоїв  24.08.2006 р.
відносно ОСОБА_1, та погрозу вбивством
відносно ОСОБА_5. у спірній квартирі, і за  ці злочини ОСОБА_2. був визнаний  винним, та звільнений від кримінальної
відповідальності  в зв'язку із застосуванням  Закону України «Про амністію». (а.с. 19-21).

Таким
чином,  суд, визнавая право  власності за ОСОБА_1 у 12 частини квартири,
розташованої за адресою АДРЕСА_2, в той же
час  , вважає за необхідним
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову
компенсацію від вартості 12 частини спірної квартири, так як  подальше
спільне  проживання  в спірній
квартирі  неможливо і
представляє  небезпеку для  життя
позивачки.

Визначаючи
суму  компенсації вартості 12
частини   спірної  квартири, яка
підлягає  стягнення  з відповідача ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 суд, виходить з наступного.

Так,  при звернені
до  суду, та  подання
позовної заяви, позивачкою ОСОБА_1 був
наданий  звіт  № 0307 про оцінку  нерухомого майна, а  саме
спірної квартири розташованої  за
адресою:АДРЕСА_2, в якому   вказано, що
вартість спірної квартири складає  121252
грн.47  коп.,  з яким
не  погодився  відповідач ОСОБА_2, в зв'язку з чим, ухвалою
суду від 25.03.2008 р. по справі  була призначена    судова
будівельно -  технічна
експертиза.

Згідно  висновку
№ 158023 судової будівельно  -
технічної експертизи  від 25  квітня
2008 р., проведеної
Донецьким  НДІ судових експертиз,
встановлено, що ринкова   вартість
квартири АДРЕСА_2 складає 154414 грн., і саме
з цією  вартістю згодилась позивачка
ОСОБА_1 (а.с. 259-262).

Таким
чином, вартість 12 частини  спірної  квартири, а
саме  50 %  складає
77207 грн., а тому   саме цю суму
компенсації , суд, вважає за необхідним стягнути з ОСОБА_2 на   користь ОСОБА_1

Як
встановлено, в судовому засіданні, то позивачка
ОСОБА_1 звертаючись до суду понесла судові витрати  у вигляді сплачення держмита  у розмірі 600 грн.,  та  30
грн. за  інформаційне - технічне
забезпечення розгляду цивільної справи, а також
сплатила витрати за проведення
судової будівельно - технічної експертизи 422 грн.28 коп., та за звіт
про оцінку  нерухомого майна - 400 грн, і
при цьому  виходячи з вимог ст. 88 ЦПК
України, стороні на користь  якої
ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею  і документально   підтверджені судові витрати.  В зв'язку з чим, суд вважає  за необхідне, стягнути з ОСОБА_2.  на користь ОСОБА_1  сплачені нею судові витрати у розмірі
2052    грн.28 коп., а також стягнути з
ОСОБА_2.  з урахуванням збільшення
вартості  спірної квартири відповідно до
висновку № 158023 судової будівельно  -
технічної експертизи  від 25.04.2008 р. ,
держмито у розмірі 344 грн. 44 коп. на користь держави.

Також
судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 заявлені вимоги, про  відшкодування
витрат  за витрати на зв'язок  у розмірі
92,88 грн. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, дані  витрати не відносяться  до судових витрат, а тому суд, вважає у цій
частині  вимог позивачкиОСОБА_1  відмовити.

Керуючись
ст. ст. 10,11, 60,88,79, 209, 215- 218 ЦПК
України , ст.. 372 ЦПК  України,
ст..ст. 60,61,69 ч.1,70 74 ч.1 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1  доОСОБА_2    про визнання   майна
спільним   майном    подружжя,
та  виплату  грошової компенсації від вартості 12  частини
квартири - задовольнити частково.

Визнати  квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2 -
загальною  спільною власністю подружжя, а
саме яка належить  ОСОБА_1 -  в розмірі 12 частини  та ОСОБА_2 - у розмірі  12 частини.

Стягнути  зОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1, грошову компенсацію від вартості 12
частини  квартири, розташованої за
адресою : АДРЕСА_2, яка складає  77207
грн.( сімдесят сім тисяч двісті сім  гривен),
а також витрати  за проведення    експертиз у розмірі  422 грн. 28 коп. та 400 грн., та витрати за
держмито  у розмірі 1200 грн., та 30
грн., а всього стягнути  з ОСОБА_2  на користь
ОСОБА_1  79259,28 грн.( сімдесят
дев'ять тисяч двісті п'ятдесят дев'ять
гривен двадцять  вісім копійок).

У позові ОСОБА_1  про стягнення з ОСОБА_2   витрат на зв'язок  у розмірі
92,88 грн. - відмовити.

Стягнути з  ОСОБА_2 у доход держави держмито у
розмірі   344 грн. 44 коп.

Рішення  суду може бути оскаржене в апеляційному  порядку до Апеляційного суду Донецької
області  через суд першої інстанції
шляхом подачі в десятиденний строк заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч.4 ст. 295  ЦПК України.

Повне рішення виготовлено  суддею.

СУДДЯ: