Справа № 2-97
Р І Ш Е Н Н Я

І М ' Я М    У К Р А Ї Н И

1 лютого 2008 р.
Миколаївський районний суд Львівської області в складі : головуючого - судді
Березюка Г.М. при секретарі Кочірко Л.В. розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
втратившою право на житло та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
вселення,

в с т а
н о в и в :

Сторони по
справі перебували в родинних відносинах, так як відповідач ОСОБА_2 перебував у
зареєстрованому шлюбі з 3.02.1995 року по 23.03.2007року з дочкою позивачки,
яка добровільно прописала до свого будинку в АДРЕСА_1  ОСОБА_2 як зятя.

ОСОБА_1
17.10.2007 року звернулася з позовом про визнання відповідача, як бувшого зятя,
втративши право на житло в її житловому будинку мотивуючи тим, що ОСОБА_2 у
лютому 2007 року добровільно залишив її будинок, забрав свої особисті речі і з
того часу став постійно проживати в будинку своїх батьків у АДРЕСА_2. Вона не
чинила жодних перешкод зятю в користуванні житлом.

Так як
відповідач більше семи місяців не проживає в її будинку, а постійно перейшов в
її будинку, а постійно перейшов проживати в будинок своїх батьків і не бажає
сам виписатись, позивачка просить в судовому порядку визнати ОСОБА_2 таким що
втратив право на проживання в будинку АДРЕСА_1.

Зустрічний позов
відповідача про вселення в її будинок не визнає оскільки ОСОБА_2 є чужою їм
людиною, з яким неможливо спільно проживати через його пияцтво, постійне  вчинення ним
сварок і скандалів під час його проживання в будинку, і вона з дочкою
бояться відповідача, щодо поведінки якого вони неодноразово звертались в органи
міліції.

Відповідач
ОСОБА_2 основного позову не визнав  та
пояснив, що з дочкою позивачки ОСОБА_1 знаходився 12 років у шлюбі і вони мають
трьох неповнолітніх дітей і весь цей час вони проживали в мирі та злагоді, він
піклувався про свою сім'ю, постійно працював на роботі, а жінка займалась
дітьми, спільно проживали в спальній кімнаті. Будучи прописаним позивачкою до
будинку він піклувався про нього. Сам перекрив будинок шифером, поштукатурив
його ззовні, викопав колодязь і провів воду, завів господарство, поставив
кругом загорожу. В кінці 2006 року його дружина пішла на роботу в кафе с.
Розвадів і з того  часу в сім'ї почались
непорозуміння, скандали і сварки так як жінка стала гуляти, не ночувати дома.
При цьому позивачка ОСОБА_1 підтримуючи свою дочку стали провокувати сварки з
ним, викликати міліцію і виганяти його з хати. Дружина в судовому  порядку розірвала з ним шлюб 23.03.2007 року
і через  чотири дні до хати привела
другого чоловіка, а згодом і третього. Побачивши це після розлучення він забрав
свої речі з будинку позивачки і став тимчасово жити в батьківській хаті
АДРЕСА_2. Літом 2007 року знову був зійшовся з жінкою і дітьми, давав гроші , але
побачивши знову іншого мужчину в будинку він не міг дальше жити. Однак з своїми
дітьми він дальше спілкується, він приходить до них, дає гроші, вони також
приходять до нього. Тому він хоче жити з дітьми в будинку ОСОБА_1, де є багато
його майна, настоює на своєму вселенні до будинку ОСОБА_1, де він не втратив
права на жило, хоче помиритись з дружиною і жити з нею та трьома дітьми разом,
відновити свою сім'ю, так як в будинку його батьків немає місця, там проживає
дві сім'ї.

Суд, вислухавши
та перевіривши пояснення сторін, покази їх свідків, перевіривши  матеріали справи вважає, що позов ОСОБА_1 не
підлягає до задоволення . а  зустрічний
позов ОСОБА_2 слід задоволити виходячи з таких підстав.

З показів свідка
ОСОБА_3 вбачається, що відповідач тривалий час проживав у будинку позивачки як
зять, а з початку 2007 року в сім'ї ОСОБА_2 тривали сварки, так як
відповідач  любить випивати і в них були
сварки, скандали, тому ОСОБА_2 у лютому 2007 року пішов з будинку батьків і
живе з своїми батьками та братом.

Показами
допитаних судом свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 стверджується, що вони як брати
відповідача безпосередньо допомагали ОСОБА_2 ремонтувати будинок позивачки
ОСОБА_1, провели в ньому опалення і воді, перекрили верх і поштукатурили з
двору, викопали криницю і дали кругом загорожу. Коли дружина  брата стала гуляти і нічого не робити між
ними почались сварки, бійки. Позивачка з своєю дочкою стали викликати міліцію,
виганяти брата з хати, тому вони тимчасово забирали ОСОБА_2 до батьківської
хати на вАДРЕСА_2. Згодом вже літом відповідач помирився був із жінкою, хотів
знову з нею жити так як її мати була в лікарні, дав їм гроші, однак згодом його
знову не впустили до будинку АДРЕСА_1, хоча там залишилось майно брата.

Вважають що
ОСОБА_2 не може жити у батьківському будинку по вАДРЕСА_2 так як крім двох
перестарілих батьків проживає і прописана сім'я ОСОБА_4, де живуть двоє дітей
із батьками та дідусем і бабусею.

Свідок ОСОБА_6 у
судовому засіданні показав, що як працівник міліції знаходячись по просьбі
ОСОБА_2 в будинку ОСОБА_1 бачив, що дочка позивачки привела собі другого
чоловіка, а ОСОБА_2 забирав свої речі оскільки він його перед цим бачив у
райвідділі міліції з приводу сімейного скандалу.

Тому судом не
можуть бути прийняті до уваги покликання. позивачки ОСОБА_1 про те,  що вона не чинила перешкод в  користуванні житлом ОСОБА_2 і він добровільно
залишив її будинок, - оскільки дані твердження позивачки є суперечливі ,
спростовуються показами допитаних свідків - очевидців.

Крім того свідок
ОСОБА_5 дочка позивачки, сама пояснила що бешкети між її бувшим чоловіком
ОСОБА_2 відбувались із позивачкою, вони викликали міліцію, вона була
ініціатором розлучення, приводила до хати іншого чоловіка. Однак коли її мати
літом 2007 року знаходилась в лікарні вона з відповідачем помирилися, він їй
давав гроші і думала жити разом , однак потім чоловік прийшов п'яний і вона
його не впустила до хати.

Крім того з оглянутої судом цивільної справи
№2-386 за 2007 рік Миколаївського районного суду пред'являючи 26.02.2007 року
позов про розлучення ОСОБА_5 вказувала місцем проживання відповідача будинок
своєї матері АДРЕСА_1.

У відповідності
з ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Ставлячи вимоги
про визнання ОСОБА_2 втративши право на житло внаслідок не проживання
відповідача в будинку більше шести місяців та переїзду на проживання в будинок
своїх батьків позивачка не довела достатніх доказів того, не проживання ОСОБА_2
в її будинку є постійним , а переїзд його до будинку по АДРЕСА_2 є остаточним.

Коли судом
встановлено що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не укладалось жодного договору найму
жилого приміщення, не проживання ОСОБА_2 в будинку позивачки є тимчасовим,
викликаним сімейними конфліктами з метою уникнення скандалів із ОСОБА_1, в той
час як  сім'я ОСОБА_2 між собою
помирились, мал. Намір проживати разом із трьома дітьми, а відсутність у
позивачки ОСОБА_1 права на субсидії по оплаті комунальних послуг фактично
спонукали її звернутись з позовом.

В той час коли
згідно повідомлення Миколаївського РВ ГУ МВСУ у Львівській області за № 77 від
07.12.2007 року ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Тому суд вважає
що ОСОБА_2 як член сім'ї власника житла не втратив права на користування цим
житлом і має право на своє вселення та проживання в ньому - а відтак
зустрічний  позов ОСОБА_2 слід
задоволити.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст. 64, 167 Житлового Кодексу України, ст. 405 ЦК
України, ст. ст. 10,60, 209, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і
ш и в :

В позові ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право на житло відмовити за
недоведеністю.

Зустрічний позов
ОСОБА_2 задоволити.

Вселити ОСОБА_2
в будинок АДРЕСА_1.

Дане рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області протягом двадцяти
днів після подання в десятиденний строк заяви про апеляційне оскарження  з дня проголошення рішення.

Суддя: ( підпис)

З оригіналом
згідно.

Голова суду
Г.М.Березюк