УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

1 лютого 2008 року                                                                                          м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської

області в складі:

головуючої Плавич Н.Д,,

суддів:             Мартинової
К.П.,       Кварталової А.М.,

Журавльова О.Г.,    Доценко Л.І.

у відповідності
до ст.1 Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007
року № 697-V розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ЗАТ „Таврідатрансавто",
ТОВ „Кріоген", ТОВ „Хортиця-консалтінг",ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу акцій недійсним, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу судді апеляційного суду Запорізької області від 23
грудня 2005 року,

встановила:

У березні 2005 року позивачі звернулись до суду із позовом до відповідачів
про визнання договору купівлі-продажу пакета акцій ВАТ
„Мелітопольське АТП-0864" від 23.10.00р. недійсним.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 жовтня 2005 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.(а.с.55)

Ухвалою судді апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2005 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною і повернуто апелянту.(а.с. 69)

Ухвалою Вищого господарського суду України від 28 грудня 2007 року справу
повернуто до апеляційного суду Одеської області для розгляду касаційної
скарги(а.с. 84-86)

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про
скасування ухвали судді суду апеляційної інстанції, а справу
просить повернути до суду апеляційної інстанції для вирішення
питання про прийняття скарги.

Справа № 33ц-  75/2008                                                                                        Категорія ЦП:

Головуючий у першій інстанції
Купавська Н.М. Доповідач Плавич Н.Д.

2

Дослідивши   матеріали
справи   та перевіривши   наведені
в   скарзі   доводи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення скарги заявнику, суддя апеляційної інстанції послався на те, що заявник сплативши 25,50 грн.
державного мита, сплатив таке не у повному обсязі і мав доплатити 531,55 грн..(а.с. 63,
69)

Між тим, з обґрунтованістю такого висновку погодитися не можна.

Звертаючись до суду із позовом, позивачі зазначали, що вони є акціонерами
товариства, головою правління якого був складений фіктивний протокол про згоду загальних зборів акціонерів товариства на продаж належних
ним акцій і укладений договір купівлі-продажу цих акцій з
іншим товариством. Відносно голови правління товариства, що здійснила такі дії,
Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 06 листопада 2003 року постановлено вирок, копію якого позивачі
надали до суду. Посилаючись на те, що внаслідок
злочину були позбавлені належних ним прав у майні товариства,
позивачі просили про задоволення позову (а.с. 2-9).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 1993р.
№ 7-93 „Про державне мито", від
сплати державного мита звільняються позивачі - за позовами про
відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином.

Проте, із наданої позивачами копії вищезазначеного вироку не зрозуміло, чи набрав
він законної сили.

За таких обставин суду апеляційної інстанції слід було з'ясувати зазначені обставини, залежно від яких зробити належний висновок, проте
докази їх з'ясування у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, апеляційним судом при прийнятті оскаржуваної ухвали допущено
порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття необгрунтованого судового
рішення.

29 грудня 2006 року набрав чинності Закон України № 483-V від 15 грудня 2006 року, яким внесено зміни до ст.ст. 12, 16 Господарського
процесуального кодексу України, відповідно до яких
господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його
учасником, а також між учасниками господарських
товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням
діяльності товариства, крім трудових спорів. Відповідно до прикінцевих положень
зазначеного закону судові рішення у справах, які ухвалені судами до набрання
чинності цим Законом і не набрали законної сили, можуть бути оскаржені до
апеляційного господарського суду за місцезнаходженням господарського товариства
в порядку встановленому Господарським процесуальним
кодексом України, і в строки визначені процесуальним законом, за
правилами якого була розглянута справа чи постановлено рішення суду першої інстанції. Відповідні роз'яснення
містяться і у інформаційно-методичному листі
Верховного суду України № 1-5 від 06 лютого 2007 року (п.3).

Із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглядав спір,
який виник із корпоративних відносин.

З наведених підстав касаційна
скарга підлягає задоволенню частково, а постановлена
ухвала - скасуванню, з направленням справи до Запорізького апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття
скарги до свого провадження.

3

Керуючись ст.ст. 332, 336, 342 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу судді апеляційного
суду Запорізької області від 23 грудня 2005 року, а матеріали справи направити до Запорізького апеляційного
господарського суду для вирішення питання про прийняття скарги