АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД  КІРОВОГРАДСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Справа №  22-1553/2008 р.
інстанції  Куковенков С.В.
Доповідач   Пономаренко В.Г
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17
вересня  2008 року.    Колегія суддів судової  палати
у цивільних справах
апеляційного  суду  Кіровоградської   області
у складі :

головуючого
-  судді Кодрула М.А.,

суддів:  Потапенка В.І.,
Пономаренко В.Г.

при
секретарі  - Донець А.Ю.,

розглянувши
у  відкритому судовому засіданні у місті
Кіровограді цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 та органу опіки та піклування Олександрійської міської
ради на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області
від 30 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії
Державної холдингової компанія „Олександріявугілля” про визнання права
користування квартирою та зустрічним позовом ліквідаційної комісії Державної
холдингової компанії „Олександріявугілля” до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа
орган опіки та піклування Олександрійської міської ради, про виселення з
житлового приміщення,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2007 року ОСОБА_1. звернувся  в суд з позовом  ліквідаційної комісії Державної
холдингової  компанії
«Олександріявугілля» (далі ДХК „Олександріявугілля”) про визнання
незаконними  дій ліквідаційної комісії
щодо продажу житлової АДРЕСА_1, що знаходиться в його користуванні;  заборони
здійснення продажу  зазначеної
квартири, визнання за ним і членами його сім'ї права на користування жилою
площею цієї квартири.

Позивач зазначав, що 11 травня 2007 року ліквідаційна
комісія ДХК «Олександріявугілля» направила
на його адресу лист, яким вимагала щоб він та члени його сім'ї  звільнили
квартиру, в якій вони проживають, оскільки квартира  повинна бути продана з торгів, а виручені
кошти  будуть направлені    на погашення заборгованості   працівникам
компанії.

Вважає дії
ліквідаційної комісії незаконними, оскільки квартира була надана йому та членам
його родини розпорядженням головного
директора  ДХК
«Олександріявугілля». Посилаючись на те, що дії ліквідаційної комісії  ДХК «Олександріявугілля»  суперечать вимогам ст.ст. 108, ч.2 ст. 109 ЖК
України і  вона не наділена
повноваженнями на його виселення  без
вирішення питання про забезпечення його та членів родини іншим житлом та на
продаж квартири, яка  йому була надана
підприємством, просив позов задовольнити.

Ліквідаційна комісія ДХК «Олександріявугілля»  пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_1
про  виселення  його з жилої площі спірної квартири  мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1
працював у ДХК «Олександріявугілля» з 01.06.2002 року по 13.05.2004 року.
Оскільки він прибув на роботу  з
Донецької області  і не мав умов для
проживання генеральним директором ДХК «Олександріявугілля»  йому безпідставно  було надано для тимчасового проживання
службове приміщення АДРЕСА_1 13 травня 2004 року ОСОБА_1.  припинив трудові відносини  з ДХК «Олександріявугілля»  і тому листами  від 11.05.2007 року  та від 13.05.2007 року йому було
запропоновано  звільнити надану службову
квартиру у зв'язку з відсутністю ордеру та договору найму службового жилого
приміщення.  Посилаючись на те, що
ОСОБА_1. безпідставно займає жилу площу спірної квартири, яка  є власністю ДХК”Олександріявугілля”,  на відчуження якої надано згоду  Міністерством вугільної промисловості,
позивач на підставі ст.ст. 123, 124 ЖК України
просив визнати незаконним проживання ОСОБА_1. в службовому приміщенні
спірної квартири та виселити його з цієї квартири.

У процесі розгляду справи позивач за зустрічним позовом
уточнив позовні вимоги і не змінюючи обставин, якими обґрунтовував первісний
позов, на  підставі  ст. 99 ЖК України просив виселити  з жилої площі спірної квартири  ОСОБА_1, його дружину  ОСОБА_2 та двох їх неповнолітніх дітей, без
надання іншого жилого приміщення .

Ухвалою суду від 13.03.2008 року   ОСОБА_2 залучена до участі в справі в якості
співвідповідача.

Ухвалою суду від 27.03.2008 року до участі в справі в
якості третьої особи залучено орган опіки та піклування Олександрійської
міської ради.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 30 травня
2008 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ліквідаційної  комісії ДХК «Олександрівявугілля»  про визнання права користування АДРЕСА_1
відмовлено.

Вимоги зустрічного позову ліквідаційної комісії ДХК
«Олександріявугілля» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено. Суд постановив виселити
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з АДРЕСА_1, без надання іншого жилого
приміщення.

Суд дійшов висновку, що
відповідачі за зустрічним позовом
вселилися  до спірного жилого  приміщення
на підставі усного розпорядження
колишнього керівника  ДХК
„Олександріявугялля” на умовах
тимчасового проживання  без
відповідних правових підстав,  оскільки
ордер  на зазначене приміщення їм не
видавався, договір найму жилого приміщення з ними не укладався, за даною
адресою вони не зареєстровані і за ними зберігається  жиле приміщення  АДРЕСА_2, на жилій площі якої вони
зареєстровані разом з неповнолітніми дітьми, а тому вони  підлягають виселенню, без надання  іншого жилого приміщення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. та  орган опіки та піклування при
Олександрійській сільській раді просять скасувати  рішення суду та ухвалити нове - про
задоволення позову ОСОБА_1 та відмову в задоволенні позову ліквідаційної
комісії ДХК „Олександріявугілля”, посилаючись
на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема
зазначали, що  , судом не встановлено і
не надано належну оцінку законності вселення та проживання позивача та членів
його сім'ї в спірній квартирі, не з'ясовано правовий статус спірної квартири та
не застосовано до спірних правовідносин строків позовної давності на чому вони
в судовому засіданні наполягали.

Заслухавши суддю -
доповідача,  пояснення сторін у справі,
які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи  в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково а рішення
суду скасуванню  з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення  суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі
своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову
ОСОБА_1 і  задовольняючи вимоги
зустрічного позову  ліквідаційної комісії
ДХК „Олександріявугілля”, суд  керувався
тим, що  ДХК „Олександріявугілля” є
власником спірної квартири     і
відповідно до ст.. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні права користування та розпорядження
своїм майном і дійшов висновку, що відповідачі,  які проживають у спірній  квартирі без відповідних правових підстав,
разом з неповнолітніми дітьми підлягають виселенню зі спірної квартири без
надання їм іншого жилого приміщення

Однак, погодитися з таким висновком не можна, оскільки на
порушення вимог ст..ст. 60, 212, 213 ЦПК України  суд належним чином не з'ясував характер та
суть заявлених сторонами вимог,  норми
права, якими вони регулюються, докази, якими стверджуються та не дав їм
належної правової оцінки.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні
права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх
переконливості, а суд зобов'язаний забезпечити реалізацію принципу змагальності
і рівності сторін у здійсненні процесуальних прав. Зі змісту частини 4
зазначеної статті вбачається, що суд має сприяти здійсненню сторонами
процесуальних прав та виконання обов'язків.

Обґрунтовуючи
рішення, суд  послався на рішення
Олександрійського районного суду від 10 березня 2004 року, яким визнано дійсним
договір купівлі продажу АДРЕСА_1 від 23.08.2002 року і за ДХК
„Олександріявугілля” визнано право власності на цю квартиру  та баланс ДХК „Олександріявугілля”, як
докази  на підтвердження права власності
ДХК „Олександріявугілля”  на спірну квартиру
і належним чином не з'ясував наявність
державної реєстрації  права
власності ДХК „Олександріявугілля” на спірну квартиру, що відповідно до ст. 182
ЦК України є обов'язковим  відносно
об'єктів нерухомості, та наявність свідоцтва про  право власності на спірну нерухомість, що
призвело до неповноти з'ясування обставин справи, які мають суттєве значення
для вирішення спору.

Так, заперечуючи вимоги зустрічного позову  про виселення його та членів його сім'ї зі
спірної квартири  ОСОБА_1. посилався не
відсутність  у  ліквідаційної комісії ДХК
„Олександріявугілля”  таких
повноважень.  Такі ж вимоги в суді першої
інстанції  підтримав і представник  органу опіки та піклування, діючи в інтересах
неповнолітніх членів  сім'ї  ОСОБА_1

На підтвердження своїх доводів  ОСОБА_1. і представник органу опіки і
піклування Олександрійської міської ради
в засіданні апеляційного суду надали
письмові докази, які досліджені судом в порядку ч.2 ст. 303 ЦПК України,
а саме:  довідку Олександрійського
міжміського бюро технічної інвентаризації
від 1.07.2008 року за № 469, згідно якої спірна  АДРЕСА_1
на підставі договору купівлі продажу від 23.09.2002 року , реєстраційний
номер 995 зареєстрована на праві власності за розрізом „Костянтинівський” ДХК,
та  витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб, відповідно до якої
розріз „Костянтинівський”  не
є  структурним підрозділом  ДХК „Олександріявугілля”.

Докази про скасування державної реєстрації  права власності на спірну квартиру за
розрізом „Костянтинівський”  ДХК  та реєстрацію права власності на спірну
квартиру  за ДХК „Олександріявугілля” в
матеріалах справи відсутні.

Таким чином,  суд
вирішив права і обов'язки  розрізу  „Костянтинівський”, який участі у справі не
брав, що є порушенням норм процесуального права і відповідно до п.4 ч.1 ст.311  ЦПК України підставою для скасування рішення
суду і передачі справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду належить   залучити до участі в справі  в якості третьої особи розріз
„Костянтинівський” ДХК  і в процесі
розгляду справи визначитися, хто є власником спірної квартири і , відповідно,
належним позивачем за зустрічним та відповідачем за первісним позовом.

Крім того, задовольняючи
зустрічний позов ліквідаційної комісії ДХК „Олександріявугілля” про
виселення ОСОБА_1 і членів його сім'ї зі спірної квартири з тих підстав, що ДХК
„Олександріявугілля”  є власником  цієї квартири, суд не звернув уваги на те, що
ліквідаційна комісія ДХК „Олександріявугілля” у позовній заяві просила
виселити  ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх
неповнолітніх дітей на підставі ст. 99
ЖК України.

Поза увагою суду
при розгляді справи залишилися
наявний у справі  договір на
участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території на строк з
2004 року по 2009 рік, укладений між ПП „Житло-сервіс” та мешканцем АДРЕСА_1
ОСОБА_1,  та дані про наявність
реєстрації за жилою площею цієї ж квартири ОСОБА_5, 1974 року народження  та ОСОБА_6, 1962 року народження, на ім'я
якої згідно довідки КП „Теплокомуненерго” від 16.06.2007 року та  довідки Олександрійського управління по
експлуатації газового господарства ВАТ „Кіровоградгаз”  від 18.06.2007 року відкриті особисті рахунки
(а.с.49,68,83,84) .

Вказаних обставин суд не перевірив, зареєстрованих за
жилою площею спірної квартири зазначених осіб, на права і обов'язки яких щодо
спірної квартири може вплинути ухвалене судом рішення , до участі в справі не
залучив.

За таких обставин ухвалене у справі судове рішення
підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої
інстанції з підстав передбачених  п.4 ч.1
ст.311  ЦПК України.

Керуючись  ст..ст.
303,304, п.5. ч.1 ст. 307, п.4.ч.1 ст. 311,314,315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та органу опіки та піклування
Олександрійської міської ради
задовольнити частково.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 травня 2008 року у
справі   за позовом ОСОБА_1 до
ліквідаційної комісії Державної холдингової компанія „Олександріявугілля” про
визнання права користування квартирою та зустрічним позовом ліквідаційної
комісії Державної холдингової компанії „Олександріявугілля” до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Олександрійської міської ради,
про виселення з житлового приміщення скасувати,
а справу повернути на новий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду  набирає законної сили з моменту її проголошення
і може бути оскаржена  в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців  з дня набрання  нею
законної сили.

Головуючий:

Судді: