У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3
грудня  2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючий                  Гнатенко А.В.,

суддів:                              Григор'євої
Л.І.,     Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,            Гуменюка
В.І.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом відкритого акціонерного
товариства “Луцький авторемонтний завод” (далі - ВАТ “Луцький авторемонтний
завод”) до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Підгайцівської сільської ради, управління
земельних ресурсів у Луцькому районі Волинської області про визнання недійсними
державних актів та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за
касаційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3
на  рішення  Луцького міськрайонного суду Волинської
області від 25 червня 2008  року  та
ухвалу  апеляційного  суду
Волинської   області  від 15 серпня 2008 року,

встановила:

У лютому 2008 року ВАТ “Луцький авторемонтний завод” звернулося
до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що згідно з державним актом
на право постійного користування землею від 2 жовтня 2000 року йому належить право
постійного користування земельною ділянкою для обслуговування адміністративних і
виробничих будівель площею 6, 58 га на території с. Струмівка Луцького району.

Рішенням Підгайцівської сільської ради від 26 вересня
2005 року № 22-8 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки
для будівництва та обслуговування житлового
будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 1317 га в с. Струмівка,
а згодом передано зазначену земельну ділянку у власність ОСОБА_1

27 червня 2006 року ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажу
належної йому земельної ділянки з ОСОБА_2, згідно з яким останньому виданий державний акт на право
приватної власності на землю.

Вважаючи,  що  зазначені
державні   акти  видані ОСОБА_1. та ОСОБА_2 незаконно, ВАТ “Луцький
авторемонтний завод”  просило
суд визнати  недійсними державні  акти  на  право приватної  власності
на  землю   серії
ЯА   № 662100 та серії ЯГ №
063493, зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою
шляхом знесення житлового будинку, який розташований на земельній ділянці, що знаходиться
на АДРЕСА_1

Рішенням   Луцького   міськрайонного   суду
Волинської   області   від 25 червня 2008 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2008 року, позов задоволено.

У поданих до Верховного Суду України касаційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять
скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що на підставі
Державного акта на право постійного користування землею серії 11-ВЛ № 002060
від 2 жовтня 2000 року, виданого
на  підставі  рішення
Підгайцівської   сільської   ради
від 21 квітня 2000 року №11-15, ВАТ “Луцький авторемонтний завод”
належить право постійного користування земельною ділянкою для обслуговування
адміністративних і виробничих будівель на території с. Струмівка в розмірі 6,58
га в межах згідно з планом землекористування.

Рішенням  Підгайцівської  сільської
ради  від  26
вересня  2005  року № 22-8 затверджено   проект землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_1 площею 0,1317 га в с. Струмівка для будівництва та
обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, передано
ОСОБА_1. у власність земельну ділянку площею
0,1317  га  та
видано   Луцьким   райвідділом
земельних ресурсів 20 жовтня 2005 року державний акт серії ЯА № 662100 на
право власності на земельну ділянку.

27 червня 2006 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 укладено договір
купівлі-продажу  земельної  ділянки,
згідно  з яким  продавець ОСОБА_1 передав, а покупець  ОСОБА_2 прийняв у власність земельну ділянку
площею 0,1317 га в с. Струмівка.

На підставі зазначеного договору
ОСОБА_2 Луцьким райвідділом земельних ресурсів видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ № 063493.

Постановою господарського суду Волинської області від 30
жовтня 2006 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства
“Луцький авторемонтний завод” до Підгайцівської сільської ради про визнання
нечинними  рішень, залишеною  без
змін  ухвалою   Львівського    апеляційного господарського суду від 4
червня 2007 року, встановлено, що земельна ділянка в с. Струмівка, яка виділена
ОСОБА_1. згідно з рішенням Підгайцівської сільської ради від 26 вересня 2005
року, розташована в габаритах (тобто накладається) площі земельної ділянки, яка
належить ВАТ “Луцький авторемонтний завод” на праві постійного користування
згідно з державним актом від 2 жовтня 2000
року.

Цією ж постановою
господарського суду Волинської області визнано нечинними й скасовано рішення
Підгайцівської сільської ради від 31 березня 2004 року № 12-4   “Про надання дозволу  на
розроблення   проекту   відведення
земельної  ділянки   для
будівництва  та  обслуговування   житлового
будинку,   господарських   будівель,
споруд   та   рішення Підгайцівської сільської ради від 26
вересня 2005 року № 22-8 “Про    затвердження
проекту землеустрою щодо відведення і надання земельної ділянки у власність” як
такі, що прийняті з порушенням вимог цивільного та земельного законодавства та
порушують права  ВАТ “Луцький
авторемонтний завод”, оскільки перешкоджають йому користуватись земельною
ділянкою.

Рішенням Луцького
міськрайонного суду від 30 жовтня 2007 року визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від 27 червня 2006 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Державний акт на право
постійного користування землею від 2 жовтня 2000 року, згідно з яким ВАТ
“Луцький авторемонтний завод” належить право постійного користування земельною
ділянкою для обслуговування адміністративних і виробничих будівель на території
с. Струмівка в розмірі 6,58 га, є чинним, ніким не скасований і не визнаний
недійсним.

Задовольняючи позов ВАТ
“Луцький авторемонтний завод”,  суд
першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що
оскільки рішення Підгайцівської сільської ради від 31 березня 2004 року № 12-4,
на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку,
скасовано,  а  договір
купівлі-продажу  цієї  земельної ділянки від 27 червня 2006 року,
укладене між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, визнано недійсним, то відсутні підстави для
набуття відповідачами права власності на цю земельну ділянку, тому й видані їм
державні акти на право власності на землю повинні бути визнані недійсними, а
ОСОБА_2зобов'язано знести житловий будинок, зведений на цій земельній ділянці,
з метою усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою законному
користувачу цієї ділянки.

Однак з такими
висновками не можна погодитись, оскільки суди дійшли їх із порушенням норм
матеріального й процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим
є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, згідно  з
державним актом на право постійного користування землею від 2 жовтня 2000 року ВАТ “Луцький авторемонтний завод”
надано в постійне користування земельну ділянку площею 6, 58 га.

Дійшовши висновку про
захист права ВАТ “Луцький авторемонтний завод”
на   користування спірною
земельною ділянкою відповідно до норм ст. ст. 95, 152 ЗК України шляхом
знесення житлового будинку, суд не дав оцінки тій обставині, що це нерухоме
майно є об'єктом права приватної власності,
набутого й зареєстрованого  за
ОСОБА_2 у  встановленому  законом
порядку, а видане ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на житловий
будинок не оспорено й не визнано недійсним
( а.с. 48).

Крім того, зобов'язуючи
ОСОБА_2знести будинок, суд не дав оцінки тій обставині, що цей будинок
збудовано ОСОБА_2 у період шлюбу з ОСОБА_3, яка, оскарживши ухвалені без її
участі рішення, посилається на порушення вказаним рішенням її законних прав і
інтересів, оскільки спірний будинок є їхньою спільною з ОСОБА_2 власністю.

Ухвалюючи рішення, суди
також залишили без належної правової оцінки доводи ОСОБА_2про те, що він є
добросовісним набувачем як спірної земельної ділянки, так і житлового будинку,
а його права власника підлягають захисту, оскільки у ВАТ “Луцький авторемонтний
завод” відсутні підстави для витребування земельної ділянки й знесення
нерухомого майна, яке є його власністю, ураховуючи, що спірна земельна ділянка
вибула з володіння ВАТ “Луцький авторемонтний завод” не з підстав, передбачених
ч.1 ст. 388 ЦК України, а за його власною волею - на підставі звернення голови
правління ВАТ “Луцький авторемонтний завод” від 26 червня 2004 року № 264 до
Підгайцівської сільської ради про вилучення з користування заводу земельної
ділянки площею 1,8 га, відповідно до якого рішенням Підгайцівської сільської
ради ця земельна ділянка була вилучена з користування заводу та надана іншим
особам, зокрема ОСОБА_1. (довідка сільського голови № 283 від 26 серпня 2008
року).

Суд зазначеним доводам і
наданим на їх підтвердження доказам оцінки не дав.

Крім того, суди не вжили
передбачених ч. 4 ст. 10 ЦПК України заходів з метою здійснення сторонами їхніх
прав, шляхом попередження відповідачів про наслідки вчинення ними процесуальних
дій, зокрема оскарження постанови господарського суду Волинської області від 30
жовтня 2006 року та ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 4
червня 2007 року, ухвалених у цивільно-правовому спорі в порядку
адміністративного судочинства ( а.с. 12-14).

Таким чином, ураховуючи,
що судові рішення ухвалені з порушенням процесуальних
і матеріальних норм  права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а апеляційний суд ці порушення не усунув, вони підлягають
скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
ст. ст.  336. 338  ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційні скарги
ОСОБА_2, ОСОБА_3  задовольнити.

Рішення
Луцького   міськрайонного   суду
Волинської   області   від
25 червня 2008  року  та
ухвалу  апеляційного  суду
Волинської   області  від 15 серпня 2008 року скасувати, передати
справу на новий розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                 А.В.
Гнатенко

Судді:
Л.І. Григор'єва

М.І.
Балюк

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк