Справа № 22-6143/2006 р.
Головуючий у першій інстанції- суддя Сватаненко В.І.
Доповідач: суддя Кварталова A.M.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 р.                                                                               м.
Одеса

Колегія суддів    судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді-
Кварталової A.M., суддів -  Плавич Н.Д., Станкевича В.А., при секретарі - Чебан Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м. Одесі   заяву   ОСОБА_1
про   ухвалення   додаткового рішення   у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна ; ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинку
;ОСОБА_3 , ОСОБА_4  до ОСОБА_5,  ОСОБА_1 про витребування майна із незаконного
володіння та визнання права власності на 1/3 частину будинку ,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 1992
року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про розділ спільного подружнього майна у вигляді будинку
АДРЕСА_1, предметів побуту,
домашнього вжитку, будівельних матеріалів, автомобіля "УАЗ". На протязі
тривалого часу справа знаходилась у провадженні декількох судів: Овідіопольського, Білгород-Дністровського,
Київського районного суду м. Одеси. У Київському районному суді м. Одеси
позивачка змінила вимоги і просила ухвалити рішення тільки про розподіл
будинку, посилаючись на те, що за період тривалого розгляду спору майно або
зробилося непридатним, або використано по призначенню: (автомобіль, побутові
прибори, меблі, посуд, будівельні матеріали). В цій частині ухвалою суду
провадження було закрито. Тому, позивачка просила розподілити спільне майно
подружжя - будинок, визнавши за нею право власності на 10/25 частини
зазначеного будинку, а за відповідачем на 15/25 частин будинку згідно висновку
експертизи.

У серпні 1992 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про розподіл будинку та просив розподілити будинок на дві
рівні частини. При розгляді справи у Київському районному суді м. Одеси ОСОБА_2
позов визнав частково: не оспорюючи право ОСОБА_1 на
частину будинку просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину будинку, за ним також на 1/3 частину і за
ОСОБА_3. таОСОБА_4. на 1/3 частину
спірного будинку. При цьому ОСОБА_2 посилається на те, що його брат ОСОБА_3 з дружиноюОСОБА_4.
у 1989 році домовилися про сумісне будівництво спірного будинку і брат передав
для цієї мети 25 тис. руб.
Та був складений письмовий договір у вигляді
розписки-між ним і братом, тому його брат є власником 1/3 частини спірного
будинку.

2

У листопаді 1992 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, в
якому просили про визнання права власності на 1/3 частину спірного будинку,
посилаючись на те, що в 1989 році вони домовились з братом ОСОБА_5. та
його колишньою дружиною ОСОБА_1 про сумісне будівництво будинку АДРЕСА_1. З
цією метою ОСОБА_3 передав брату 25 000 руб.
Згідно цієї домовленості до них мало перейти у власність 1/3 частина
будинку, однак ОСОБА_1 відмовляється
визнавати за ними право власності на 1/3 частину будинку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволене частково. Розподілено
спільне подружнє майно сторін: будинокАДРЕСА_1та виділено на праві власності
ОСОБА_1 10/25 частини будинку і виділено в натурі
в літ. "А": 1-3 - жилу кімнату площею 18,6 кв.м., 1-4 - жилу кімнату площею 32,9 кв.м., II - підвал площею 50,3 кв.м., літ.
"Б": сарай площею 8,8 кв.м., І -огорожа, II -
зовнішня каналізація площею 17 кв.м.;

Виділено на праві власності ОСОБА_3 15/25 частини будинку та виділено в
натурі в літ.»"А" 1-1 - веранда
площею 17,3 кв.м., 1-1 - коридор площею 12,5 кв.м., 1-5 -туалет площею 2,4 кв.м.,
1-6 - ванна площею 4,7 кв.м., 1-7 кухня площею 14,7 кв.м., 1-8 - жилу кімнату
15,8 кв.м., І - котельня площею 15,8 кв.м,, III -
підвал площею 50, 2 кв.м., IV - підвал площею 19, 6
кв.м., ґанок. У задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 5 грудня 2006 року рішення
Київського районного суду м. Одеси від 12
жовтня 2006 року змінено шляхом викладення резолютивної частини в новій
редакції.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнано право власності за ОСОБА_1 на 10/25 частини зазначеного будинку, виділено їй в натурі в
літ. "А": жилу кімнату 1-3 площею 18,6 кв.м., жилу
кімнату 1-4 площею 32,9 кв.м., II - підвал площею 50,3 кв.м.; літ. "Б": сарай площею 8,8 кв.м., І - огорожу площею 18 кв.м., II -зовнішню каналізацію площею 17
кв.м.

Визнано право
власності за ОСОБА_5. на 15/25 частини зазначеного будинку, виділено в натурі в
літ. "А": 1-1-веранду площею 17,3 кв.м., 1-2 - коридор площею 12,5
кв.м., 1-5 - туалет площею 2,4 в.м., 1-6 -
ванну площею 4,7 в.м., 1-7 - кухню площею 14, 7 кв.м., 1-8 -жилу кімнату
площею 15,8 кв.м., І - котельню площею 15,8 кв.м., III -підвал
площею 50,2 кв.м., IV - підвал площею 19,6 кв.м., ґанок.
Для побудови окремих виходів до жилого будинку № 15 по вул. Свердлова в смт. Овідіополь зобов'язано виконати будівельні
роботи, вартість яких покласти на ОСОБА_1

Ухвалою судді Верховного Суду України від 25 липня 2007р. у відкритті
касаційного провадження ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду від 05.12.2006р. відмовлено.

11.12.2007р.
ОСОБА_1. звернулася до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового
рішення, посилаючись на те, що 05 грудня 2006р. апеляційним судом змінено
рішення суду першої інстанції, відповідно до якого за нею визнано право
власності на 10/25

3

частин жилого будинку з господарськими спорудами
уАДРЕСА_1 При цьому згідно рішення їй було виділено в натурі в літері „А":
жилу кімнату 1-3, 18,6 кв.м.; жилу кімнату 1-4, 32,9 кв.м.; 11 - підвал - 50,3
кв.м.; літера „Б" - сарай - 8,8 кв.м.; 1 -огорожу - 18к в.м.; 11 -
зовнішню каналізацію -17 кв.м.

Між тим, водопровід не увійшов в цей перелік, незважаючи на те, що згідно
експертизи водопровід входить в її 10/25 частини будинку з господарськими
спорудами, і про це вказано в рішеннях суду, а тому вона просить постановити додаткове
рішення та вказавши водопровід в резолютивній частині рішення, оскільки
він  входить в її 10/25 частини.

Відповідач
ОСОБА_2 заперечував проти заяви ОСОБА_1.,
посилаючись на те, що водопровід
збудований на його кошти.

Судова колегія
вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку про можливість ухвалення додаткового рішення з
наступних підстав.

У відповідності
до ч.іп.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які
брали участь у справі, чи за власною ініціативою ухвалити додаткове рішення,
якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалене рішення.

Як вбачається з
матеріалів справи, згідно висновку експертизи від 25.09.2002р.(а.с.11-15 т.2) в
частину ОСОБА_1 в її 10/25 частини будинку з господарськими спорудами ,
розташованого у смт. Овідіополь по вул. Свердлова, 15, входить водопровід.

На ці обставини
посилався в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції та колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
рішенні   від 05 грудня 2006р.(а.с.335
т.2).

Однак, в
резолютивній частині рішення водопровід не був вказаний , а тому колегія суддів
вважає, що заява ОСОБА_1. підлягає задоволенню, необхідно доповнити резолютивну частину рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області
від 05 грудня 2006р. в частині визнання права власності за ОСОБА_1 наАДРЕСА_1 ,
вказавши  водопровід вартістю 378 грн.

Керуючись
ст.ст.218, 220, 316,317 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області ,-

ВИРІШИЛА:

Заяву ОСОБА_1       -
задовольнити.

Доповнити
резолютивну частину рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2006р. у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна ; ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
поділ будинку ; ОСОБА_3,ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про витребування майна із
незаконного володіння та визнання права власності на 1/3 частину будинку , в
частині визнання права власності за ОСОБА_1 наАДРЕСА_1 , вказавши водопровід
вартістю 378 грн..

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може
бути

оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ним законної

сили.