РІШЕННЯ                                                копія

Іменем
України

„ 13 " лютого 2008 року                  апеляційний суд Житомирської області

в складі:

головуючого - судді                      Головчук С.В.,

суддів:                                              Забродського М.І.,

Миніч Т.І., при
секретарі судового

засідання                                       Прищепі О.А.,

з участю                                         позивачки та адвоката ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  в залі
суду в

м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 5
грудня

2007 року

у справі за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_2про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У вересні 2007
року ОСОБА_3. звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з відповідачки
15000 грн. на відшкодування моральної шкоди. При цьому посилалася на те, що у
поданій до суду позовній заяві відповідачка безпідставно звинуватила її у
перекритті холодної води. Необґрунтованість таких тверджень встановлена
рішенням суду від 24.04.2007 року. Вважає, що у зв"язку із перенесеними з
вини відповідачки хвилюваннями, пов"язаними з явкою до суду, їй заподіяно
моральну шкоду.

Рішенням
Корольовського районного суду м.Житомира від 5 грудня 2007 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 500 грн. на
відшкодування моральної шкоди та 16 грн. понесених судових витрат.

У поданій
апеляційній скарзі ОСОБА_2. порушує питання про скасування зазначеного рішення
з ухваленням нового - про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм
матеріального права. Зокрема, зазначає, що відшкодування моральної шкоди в даному випадку діючим цивільним законодавством не
передбачено.

Розглянувши справу
в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає., що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частково
задовольняючи позов, суд виходив з того, що моральна шкода  заподіяна
позивачці  неправомірними діями  відповідачки,

Справа №22ц/225                                                 Головуючий у суді 1-ї інст. Колупаєв В.В.

Категорія 36                                                            Суддя-доповідач Миніч Т..І.

2

пов"язаними із безпідставним
зверненням до суду.

Проте з такими висновками суду
погодитись неможливо.

Перелік випадків порушення прав особи, з якими закон пов"язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди,
визначений частиною другою ст.23 ЦК. Згідно з п.2 ч.2 ст.23 ЦК моральна шкода може полягати у душевних
стражданнях, яких особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Зміст поданої ОСОБА_3. позовної заяви свідчить про те,

що
заподіяння  їй  моральної
шкоди  позивачка  пов"язує
із

безпідставним  зверненням
відповідачки  до  суду.
Тобто,  із

заподіянням їй душевних страждань
протиправною, на її погляд,

поведінкою відповідачки.

Із змісту ч.1 ст.1167 ЦК випливає, що завдана фізичній особі
моральна шкода відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини та за умови, що
такі дії чи бездіяльність носили неправомірний характер.

Проте позивачкою не доведено, що дії відповідачки носили протиправний характер. Звернення останньої до суду
обумовлено її правом на захист свого цивільного права чи інтересу, передбаченого ст.53 Конституції України, ст.3 ЦПК
та ст.15 ЦК.

Негативні наслідки, які настають для особи у разі відмови їй у позові, передбачені 8 ЦПК. Відшкодування моральної
шкоди у такому випадку не передбачено.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для задоволення
вимог позивачки.

Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового -
про відмову в позові.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.23,1167 ЦК України, ст.ст.209,307,309,313,314,316 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задоволити.

Рішення Корольовського районного
суду м.Житомира від 5 грудня

2007 року скасувати, ухваливши
нове.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні
позову до

ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди за

безпідставністю вимог.

Рішення може бути оскаржене
безпосередньо до Верховного Суду

України протягом двох місяців з дня його проголошення.