Справа № 22ц -514/2008 р.                                    Головуючий
26                                                            Фетісова
апеляційній інстанції
УХВАЛА

іменем України

18
березня 2008 року                                        Колегія
суддів судової палати в

цивільних
справах  апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого                                    Бородійчука
В.Г.

суддів                                               Корнієнко
Н.В.,  Скіця М. І.

при
секретарі                                   Шульга
Я.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення
Черкаського районного суду Черкаської області від 5 грудня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  Черкаської райдержадміністрації,  третя особа - служба у справах неповнолітніх
Черкаської райдержадміністрації про визнання права власності на частину
житлового будинку,  -

встановила:

Позивачка
ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  Черкаської райдержадміністрації,  третя особа - служба у справах неповнолітніх
Черкаської райдержадміністрації про визнання права власності на частину
житлового будинку.

В позовній
заяві зазначила,  що після смерті її сина
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилася спадщина у вигляді домоволодіння,  розташованого по АДРЕСА_1,  яку успадкували відповідачі в рівних
частинах.

Цей
будинок побудований на її кошти та кошти її чоловіка,  хоча оформлений він був на сина..

В
будинкулроживали її батьки,  які померли
в 2001 і 2004 роках.

Після
смерті батьків вона доглядала за будинком та присадибною ділянкою до і після
смерті сина. Тому вважає себе,
відповідно до норми  ст. 1268 ЦК,
спадкоємцем 1/3 частини будинку,  який прийняв спадщину.

Просить
визнати за нею ОСОБА_1 право
власності на 1/3 частину будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням
Черкаського районного суду Черкаської області від 5 грудня 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Вважаючи
незаконним рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків
суду обставинам справи,  порушення норм
матеріального та процесуального права,
позивачка ОСОБА_1
оскаржила його та просить скасувати таке рішення суду і ухвалити нове по
суті позовних вимог.

Заслухавши
учасників судового розгляду,  вивчивши
матеріали справи та доводи апеляції,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно
до ч.3  ст. 1268 ЦК України,  спадкоємець,
який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини,  вважається таким,  що прийняв спадщину.

При
ухваленні оскаржуваного рішення про відмову в задоволенні позову,  суд першої інстанції виходив з того,  що позивачка не прийняла спадщину після смерті
сина ОСОБА_4,  оскільки вона постійно із
спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала. Заяви про прийняття
спадщини у встановлений законом шестимісячний строк вона до нотаріальної
контори також не подавала.

Відповідно
до норми ч.1  ст.   303 ЦПК України,  під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції.

В
позовній заяві позивачка зазначила,  що в
будинку по АДРЕСА_1 проживали її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6,  які померли відповідно в 2001 та 2004 роках.
Після їх смерті вона «доглядала за будинком та присадибною ділянкою до і після
смерті сина».

Про це вона
підтвердила і в судовому засіданні.

Це
підтверджується і довідкою виконкому Руськополянської сільської ради № 568 від
5 травня 2007 року (а.с. 7).

Зареєстрована
і фактично проживала та проживає позивачка ОСОБА_1 по іншій адресі: в АДРЕСА_2.

Не є
предметом оспорювання та обставина,  що спірне
домоволодіння в АДРЕСА_1 належало спадкодавцю ОСОБА_4 згідно свідоцтва про
право власності від 24 грудня 1997 року (а.с. 15),  хоча сам ОСОБА_4 весь час проживав в АДРЕСА_3 разом з своєю сім'єю - відповідачами по справі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,  про що також ствердила і сама позивачка.

Посилання
апелянта у скарзі як на підставу скасування рішення на ту обставину,  що до і після смерті сина вона «доглядала за
будинком,  сплачувала комунальні послуги,  вела домашнє господарство» не впливають на
законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції про відмову в
задоволенні позову,  оскільки судом дана
належна оцінка даним обставинам.

Суд
вірно вказав в своєму рішенні,  що
позивачкою не доведено ті обставини,  на
які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Колегія
суддів погоджується з таким висновком та вважає,  що судове рішення є законним і не підлягає
скасуванню,  оскільки суд,  всебічно перевіривши обставини справи,  вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права,  що підлягають
застосуванню до даних правовідносин та на підставі закону,  що регулює їх.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України,  апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу позивачки ОСОБА_1,  відхилити.

Рішення
Черкаського районного суду Черкаської області від 5 грудня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  Черкаської райдержадміністрації,  третя особа - служба у справах неповнолітніх
Черкаської райдержадміністрації про визнання права власності на частину
житлового будинку,  залишити без змін.

Ухвала може
бути оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня її
проголошення.