Справа № 22ц-2017/2006
Головуючий у 1 інстанції - Луговець А.О.
Категорія - цивільна
Доповідач - Лазоренко М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді

Мамонової
О.Є.,

суддів:

Лазоренка
М.І., Зінченко С.П.,

при секретарі:

Штупун
О.М.,

за участю:

ОСОБА_1, ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської
області від 13 жовтня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
ОСОБА_2про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до
ОСОБА_3., ОСОБА_2., в якому просив стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в
сумі 2708 грн. і моральну шкоду в сумі 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог
вказував, що 09 травня 2008 року підчас випасання корів відповідачами проявлено
недогляд по відношенню до його корови, яку відповідачі без його згоди поспішно
забили і в добровільному порядку відмовляються відшкодовувати заподіяні йому
збитки.

Рішенням Борзнянського районного суду
Чернігівської області від 13 жовтня 2008 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення Борзнянського
районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2008 року скасувати і
ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального
права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того, що загибеллю корови, що сталася в
результаті недогляду відповідача при її випасанні, йому було завдано
матеріальну шкоду, яку відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України ОСОБА_3. повинен
відшкодувати, оскільки не довів, що шкода завдана не з його вини. Позивач вважає,
що вина ОСОБА_3. доведена постановою Борзнянського РВ УМВС України від
05.06.2008 року про відмову в порушенні кримінальної справи, в якій зазначено,
що в діях ОСОБА_3. вбачаються ознаки злочину, ст. 194 КК України, однак
відмовлено в порушенні кримінальної справи в силу малозначності суспільної
небезпеки.

В
письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2. просить відхилити
апеляційну скаргу ОСОБА_1, а рішення Борзнянського районного суду Чернігівської
області від 13 жовтня 2008 року залишити без змін, посилаючись на те, що
рішення суду є законним і обґрунтованим, винесеним у відповідності до норм
матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_3. просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1, а рішення Борзнянського
районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2008 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та третьої особи, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню
в частині відмови в задоволенні відшкодування моральної шкоди виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що  між діями  відповідачів і завданою позивачеві  шкодою
у  вигляді  загиблої
корови  відсутній  прямий
причинний  зв'язок, також немає
вини  відповідачів  у
загибелі належної позивачеві
корови, оскільки її  смерть  настала
від  попадання  кормових мас
у дихальні  шляхи. Здійснюючи  доріз вже
мертвої  корови  ОСОБА_3.
вжив всіх  можливих  заходів
до  зменшення  збитків
відповідача.

Проте повністю з таким висновком суду 1 інстанції апеляційний суд
погодитись не  може, оскільки він  не в повній
мірі  відповідає матеріалам справи
та  не в повній мірі ґрунтується на
законі.

З матеріалів  справи  вбачається, що 9 травня 2008 року ОСОБА_3. та
ОСОБА_2. здійснювали випасання корів мешканців села Велика Доч Борзнянського
району, серед яких була корова по кличці Марта, що належала на праві приватної
власності ОСОБА_3. В першій половині дня
корова впала на ноги. Відповідачі та
мешканці  села, які  були
присутні  на  пасовищі
вирішили, що  корова  загинула. З
метою зменшення  збитків  від загибелі
корови та  з метою забезпечення  можливості
здати  корову  на
м”ясо  відповідач  ОСОБА_3. перерізав  корові
горло, після чого  почав  розчленять
тушу корови.

Ветеринарним  лікарем  Лисенком
М.Д., який  прибув  на
виклик о 14 годині 09.05.2008 року, відповідно  до
акту обстеження  від 10.05.2008
року,  в присутності  відповідача
та  ОСОБА_4 провів  обстеження
корови на  випасі, яка
належала  позивачу,  відповідно
до  якого в порожнинах серця
загиблої корови, маються згустки крові, а в глотці та трахеї наявні  кормові маси.
Також були  відібрані  матеріали
для  дослідження  у
ветлабораторії. (а.с.8)

Відповідно  експертизи № 640  від 11 травня 2008 року  проведеним
дослідженням  встановлено, що  органи
черевної  порожнини  без
видимих   змін, у  вмісті
шлунку  та  зеленій
масі  нітратів  та
повареної  солі не виявлено.
(а.с.10).

Враховуючи, що факт  смерті  корови не був
зафіксований  ветеринарним  лікарем, апеляційний  суд
не може погоджується  з  висновком
суду  1 інстанції, що  смерть корови настала внаслідок асфіксії від
удушення кормовими масами та забій тварини відбувся після її смерті, оскільки
наведений висновок не узгоджується  з
наведеними  ветеринарними  дослідженнями, а отже не підтверджений  належними
доказами.

Оскільки член сім'ї  позивача прийняв
від
відповідача м'ясо  корови та  особисто його
реалізував, за що позивач  отримав
матеріальне відшкодування в сумі 3692 грн., апеляційний  суд
приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення
матеріальної шкоди необхідно відмовити.

Також  суд першої інстанції дійшов висновку про те,
що позивач не довів факту заподіяння йому моральної шкоди, однак з таким
висновком не може погодитись апеляційний суд, оскільки  відповідно
ч.1ст. 319 ЦК власник  володіє,
користується, розпоряджається  своїм  майном
на власний  розсуд.

Зі  змісту
наведеної статі  вбачає, що   відповідачі
не мали  права  вчиняти з коровою  позивача, без його  згоди, будь - які дії, що направлені  на
порушення  його права  власності,
в тому  числі здійснювати  вимушений
забій  тварини  на
випасі, розчленовувати   тушу тварини,
хоча вони, на їх розсуд й були
направлені  на  забезпечення можливості  продати
м'ясо корови  і тим  самим зменшити  збитки від
її загибелі.

Виходячи
з наведеного,  апеляційний  суд,
дійшов  висновку, що  наведеними
діями відповідачів були  порушені  права
власника, а  відповідно  до ч.1 ст. 386 ЦК  України
власник,   права якого  порушені, має
право  на  відшкодування
завданої   йому   моральної
шкоди.

Відповідно до п. 3  ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України викладених в
п. 9 постанови від 31 березня 1995 року N 4  «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та
доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості
відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан
здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має
виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд враховує
те, що забиттям корови, відповідачами заподіяна позивачу моральна шкода, яка
полягає у моральних стражданнях, що порушило його нормальні життєві зв'язки, та
потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

А тому, виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, апеляційний суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з
визначенням моральної шкоди у розмірі 1000 грн., який є адекватним тим
стражданням, які зазнав позивач.

У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог відповідно до ст. 88 ЦПК
України  з відповідачів  на користь
ОСОБА_1  та  держави підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись  ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 386,
ч.1ст. 1167 ЦК України, ст.ст.  303, 304
307, 309, 313, 314,  316, 317, 319 ЦПК
України,   апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської  області від 13 жовтня 2008 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3ОСОБА_2 солідарно, у відшкодування моральної шкоди - 1000
грн.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2і ОСОБА_3 в частині відшкодування
матеріальної шкоди - відмовити.

У відшкодування судових витрат стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_2по  7 грн. 50 коп.,  з кожного, на користь ОСОБА_1 .

У відшкодування судових витрат стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_2по  4 грн. 24 коп., з кожного, на користь
держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене
до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді:

Справа № 22ц-2017/2006

Головуючий у 1 інстанції - Луговець А.О.

Категорія - цивільна

Доповідач - Лазоренко М.І.

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/вступна та резолютивна частини/

20 листопада 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді

Мамонової
О.Є.,

суддів:

Лазоренка
М.І., Зінченко С.П.,

при секретарі:

Штупун
О.М.,

за участю:

ОСОБА_1, ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської
області від 13 жовтня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
ОСОБА_2про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У зв'язку з необхідністю затрати
значного  часу для  складання
повного  рішення, апеляційний  суд, на
підставі ст.ст. 209,218 ЦПК України, вважає за  необхідне
відкласти  його  складання
на строк 5 днів до 25 листопада 2008 року, при  цьому
проголосивши його  вступну та
резолютивну частини.

Керуючись  ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 386,
ч.1ст. 1167 ЦК України, ст.ст.  303, 304
307, 309, 313, 314,  316, 317, 319 ЦПК
України,   апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської  області від 13 жовтня 2008 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3ОСОБА_2 солідарно, у відшкодування моральної шкоди - 1000
грн.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2і ОСОБА_3 в частині відшкодування
матеріальної шкоди - відмовити.

У відшкодування судових витрат стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_2по  7 грн. 50 коп.,  з кожного, на користь ОСОБА_1 .

У відшкодування судових витрат стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_2по  4 грн. 24 коп., з кожного, на користь
держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене
до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: