Справа № 2-2257/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2008 року

Ковельський міськрайонний суд

Волинської області

в складі : головуючого – судді Наваляного А.Д.

з участю секретаря Федорук Г.Б.

позивача –
ОСОБА_1

відповідача –
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковель цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1

звернулась до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2
про втрату нею та неповнолітнім
ОСОБА_3
права на користування житловим приміщенням – будинком
АДРЕСА_1
в с. Довгоноси Ковельського району а також прохає скасувати їх реєстрацію за вказаною адресою. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що житловий будинок по
АДРЕСА_1
в с. Довгоноси належить їй на праві приватної власності. Відповідач а також неповнолітній
ОСОБА_3
на правах членів сім’ї проживали та були зареєстровані у вказаному будинку. З 2000 року відповідач разом з неповнолітнім сином вибули на постійне місце проживання в м. Ковель. Оскільки відповідач тривалий час не проживає у спірному житлі, має інше постійне місце проживання, особистих речей у спірному житловому приміщенні не зберігає, оплату за користування житловим приміщенням та оплату комунальних послуг не здійснює, будь-якої заінтересованості у даному житлі не проявляє, а тому прохає визнати відповідача та неповнолітнього
ОСОБА_3
такими, що втратили право на користування житловим приміщенням – будинком
АДРЕСА_1
в с. Довгоноси Ковельського району та скасувати їх реєстрацію за вказаною адресою.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, з підстав, викладених у заяві, прохає його задовольнити з тих підстав, що відповідач та її неповнолітній син тривалий час (більше п’яти років) не проживають у належному позивачу будинку.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти його задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно вбачається, що житловий
АДРЕСА_1
в с. Довгоноси Ковельського району належить на праві приватної власності
ОСОБА_1
- позивачу по справі.

З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що після укладення шлюбу подружжя
ОСОБА_4
та
ОСОБА_2
поселилось у
АДРЕСА_1
в с. Довгоноси Ковельського району, що стверджується копією будинкової книги (а.с.7-9) та, відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України відповідач, як член сім’ї власника житла набула право користування вказаною жилою площею.
ІНФОРМАЦІЯ_1
року у подружжя народилась спільна дитина –
ОСОБА_3
, який також зареєстрований за вказаною адресою, що стверджується письмовими доказами у справі.

В судовому засіданні також встановлено, що шлюб між
ОСОБА_4
та
ОСОБА_2
розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач разом з неповнолітнім сином переїхала на постійне проживання в м. Ковель. Дана обставина сторонами не оспорюється.

Крім того, свідки
ОСОБА_5
,
ОСОБА_6
,
ОСОБА_4
кожен зокрема пояснили, що відповідач
ОСОБА_2
разом з неповнолітніми сином виїхали з будинку
ОСОБА_1
по
АДРЕСА_1
в с. Довгоноси Ковельського району та більше чотирьох років не там проживають.

Вказаний факт також стверджується й актом обстеження будинку
АДРЕСА_1
в с. Довгоноси Ковельського району від
ІНФОРМАЦІЯ_2
року (а.с.6).

Таким чином, з пояснень позивача, показів свідків, даних в ході судового розгляду та матеріалів справи вбачається, що відповідач разом із неповнолітнім сином залишила житло у буд.
АДРЕСА_1
в с. Довгоноси Ковельського району та переїхала на постійне місце проживання в м. Ковель, даний факт в судовому засіданні не заперечила також відповідач в справі.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім’ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в ході судового розгляду докази в їх сукупності судом встановлено, що позивач по справі є власником спірного житла. Відповідач разом із неповнолітнім
ОСОБА_3
більше чотирьох років без поважних причин не проживають у спірному будинку та будь-яких домовленостей між сторонами щодо порядку користування спірним житлом не встановлено.

За таких обставин суд приходить до висновку про підставність вимог позивача.

Судові витрати по справі залишити за позивачем – за її клопотанням.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК

України, ст. 405 ЖК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати
ОСОБА_2
та неповнолітнього
ОСОБА_3
такими, що втратили право на користування житлом в будинку
АДРЕСА_1
в с. Довгоноси Ковельського району та скасувати їх реєстрацію за даною адресою.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області в наступному порядку через Ковельський міськрайонний суд: заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення; апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Головуючий:

А.Д. Наваляний