Справа
№ 4с-0020-2008 рік
у х в а л а

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

29 липня 2008 року Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючої
судді                                                                    Дубіжанської Т.О.

при
секретарі
Рожко Я.С.

за
участю заявника
ОСОБА_1

за
участю державного виконавця                                              Потапенко В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за скаргою ОСОБА_1
про визнання незаконними та скасування постанов В3-91/06, В3-92/06 від
05.10.2006 року державного виконавця Потапенко В.В. державної виконавчої служби
у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі
скаргою, в якій просила визнати незаконними та скасувати постанови В3-91/06,
В3-92/06 від 05.10.2006 року державного виконавця Потапенко В.В. Бабушкінського
відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління
юстиції. В обґрунтування скарги заявниця вказала на те, що оскарженими
постановами їй були повернуті без виконання 2 виконавчі листи № 2-152, видані 20.12.2005
року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з
ОСОБА_2 на її користь суми боргу у розмірі 16 404 грн. 07 коп. та 2 000 грн.
Вона вважає, що такі дії державного виконавця являються незаконними, оскільки,
згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, за
дружиною боржника зареєстрована квартира АДРЕСА_1. За таких обставин, вона
вимушена звернутися до суду з даною скаргою.

У судовому засіданні заявниця вимоги скарги підтримала та просила їх
задовольнити, посилаючись на підстави зазначені у скарзі. Крім того, зазначила,
що не має ніякої інформації та документів, які б підтверджували належність
боржнику ОСОБА_2 будь-якого рухомого чи нерухомого майна.

Державний виконавець у судовому засіданні вимоги скарги не визнала та
просила в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що не порушувала вимог
закону при виконанні виконавчих листів.

Вислухавши заявницю та державного виконавця, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що необхідно відмовити в задоволенні скарги з таких підстав.

Згідно п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 40 Закону України від 21.04.1999 року № 606-ХІV «Про
виконавче провадження» виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до
виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково,
повертається стягувачеві якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути
звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону
заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність обставин,
зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, державний виконавець складає
акт.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про
повернення виконавчого документа і авансового внеску стягувачеві державний
виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного
органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, і
може бути оскаржена до суду в 10-денний строк.

У судовому засіданні встановлено, що постановами В3-91/06 та В3-92/06 від
05.10.2006 року державного виконавця Потапенко В.В. Бабушкінського відділу
державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, які
затверджені начальником цього відділу, були повернуті без виконання виконавчі
листи № 2-152, видані 20.12.2005 року Красногвардійським районним судом м.
Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сум боргу у
розмірі 16 404 грн. 07 коп. та 2 000 грн. Цими постановами встановлено, що
майно боржника, в рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувача,
відсутнє, а здійснені державним виконавцем заходи щодо виявлення такого майна,
виявилися безрезультатними. З оглянутого у судовому засіданні виконавчого
провадження щодо виконання вказаних виконавчих листів вбачається, що 10.02.2006
року постановою державного виконавця оголошено розшук майна боржника ОСОБА_2
10.08.2006 року та 05.10.2006 року державним виконавцем складено Акти про
відсутність майна ОСОБА_2 за адресою його проживання, яка вказана у виконавчих
листах як: АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 за цією адресою не проживає. ОСОБА_2 не
перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська, не є клієнтом Державного Ощадного банку України, не
має у власності рухомого майна у вигляді автомобілів, причепів, річкового
транспорту та будь-якого нерухомого майна, що підтверджено довідками Управління
Пенсійного Фонду України у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська та ДАІ,
повідомленнями КП «ДМБТІ», Державного Ощадного банку України, Державної
річкової інспекції з судноплавства України, виконавчого комітету Бабушкінської
районної у м. Дніпропетровську ради, Дніпропетровського міського управління
земельних ресурсів України та Витягом з реєстру прав власності та заборон на
відчуження майна. 04.03.2003 року ухвалою Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить саме
дружині боржника. Згідно копії виконавчого листа № 2-152/2005 року, виданого
20.12.2005 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 16 404 грн. 07
коп., ОСОБА_2 не працює, а з пояснень у судовому засіданні державного виконавця
Потапенко В.В. вбачається, що встановити місце роботи боржника не можливо,
оскільки Державна податкова інспекція відмовляється надавати інформацію такої
форми. ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначила, що не має ніякої інформації щодо
наявності у власності ОСОБА_2 будь-якого майна.

Таким чином, наведені вище обставини спростовують доводи скарги ОСОБА_1 про
незаконні дії державного виконавця, що є підставою для відмови в задоволенні
скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»
повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пунктом 2
частини першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред'явити
виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 цього
Закону.

Як передбачено п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про виконавче
провадження», виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені
до виконання протягом трьох років. Строки, зазначені у частині першій цієї
статті, встановлюються для виконання рішень і вироків судів у частині майнових
стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення
строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у
випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після
його постановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення
суми, за яким видано виконавчі листи № 2-152, набрало законної сили 12.11.2005
року.

Отже, ОСОБА_1 має право повторно пред'явити виконавчі документи до
виконання на протязі трьох років з дати набрання рішенням законної сили -
12.11.2005 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 21, 40 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 57-61,
383-387 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування
постанов В3-91/06, В3-92/06 від 05.10.2006 року державного виконавця Потапенко
В.В. державної виконавчої служби у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська -
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду
Дніпропетровської області шляхом подачі через Красногвардійський районний суд
протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали заяви про апеляційне оскарження
рішення. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Т. О. Дубіжанська