Справа № 2-326/2008р./
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01 липня 2008 року
Центрально-Міський районний суд м. Макіївки Донецької області в складі:
головуючого - судді Андрюшиної Л.А. при секретарі Сухановій Я.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Макіївці цивільну справу за  позовом

ОСОБА_1

до    ОСОБА_2

про   поділ майна, що є спільною
сумісною власністю подружжя, визначення частки у спільному майні та визнання
права власності , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2. про поділ
майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що
з 10 жовтня 1987 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. 8
жовтня 2004 року шлюб між ними був розірваний. В період шлюбу ними була
придбана квартираАДРЕСА_1. На придбання цієї квартири як його батьки, так і
родичі відповідачки давали гроші. Відповідно до договору міни від 17.07.1991
року вони з відповідачкою обміняли цю однокімнатну квартиру, розташовану за
вище вказаною адресою, на 2-х кімнатну квартиру батьків відповідачки, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2. Він вважає, що у цій квартирі йому належить &frac14; її частини, так як був проведений
родинний обмін квартир, в результаті якого батьки відповідачки обмінялися з
ними 2-х кімнатною квартирою на однокімнатну. У добровільному порядку
відповідачка не бажає поділити вказане майно і визнати його право власності на
частину квартири, у зв”язку з чим він вимушений звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1. підтримав свої уточнені позовні вимоги і суду пояснив, що в
період знаходження у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою , у 1990 році ними
спочатку була придбана однокімнатна квартира , яка фактично придбана за гроші
його батьків та родичів  відповідачки. Квартира
була оформлена на ім.”я відповідачки . В подальшому у 1991 році вони обмінялись
квартирами з батьками відповідачки згідно договору міни, а саме : вони з
відповідачкою вселилися у 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2, а батьки відповідачки
поселилися в їх 1-кімнатну квартиру № 17, розташовану у цьому ж будинку.
Договір міни був укладений на ім.”я відповідачки. Вважає, що у квартирі, яку
вони з відповідачкою обміняли з її батьками, &frac14; її частина належить
йому, оскільки 1-кімнатна квартира була придбана ними в період зареєстрована
шлюбу і фактично за кошти їх батьків, тобто він мав права на &frac12; частину
цієї квартири і оскільки в подальшому був проведений споріднений обмін , він
також має частку у цій квартирі і вважає, що вона складає &frac14; частину. Просить суд
поділити вказану двохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, як
таку, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати його частку в цій
квартирі у розмірі &frac14; та визнати за ним право власності на цю
частку.

Відповідачка ОСОБА_2.  у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та суду пояснила, що шлюб
з позивачем був зареєстрований у 1987 році. На весілля їм подарували гроші і
вони зібрали ще грошей та придбали будинок за 4000 рублів в сел. Берестівка, а
також обладнали його. Зараз позивач проживає у цьому будинку. Через рік у них
з”явилася можливість придбати 1-кімнатну квартиру в будинку, де мешкали її
батьки, і вони купили цю квартиру. На придбання квартири гроші давали її батьки
та бабуся і повністю виплатили пай в кооперативному будинку , а батьки позивача
нічим не допомагали і грошів на придбання цієї квартири взагалі не давали, в
зв”язку з чим квартира була оформлена на її ім.”я. В подальшому , оскільки вона
вдруге завагітніла , у 1991 році її батьки вирішили провести з ними споріднений
обмін квартирами . Був укладений договір міни , відповідно до якого вони з
позивачем вселилися в 2-х кімнатну квартиру її батьків, яка розташована за
адресою : АДРЕСА_2, а її батьки зайняли їх 1-кітнатну квартиру АДРЕСА_1. Цей обмін
був здійснений без доплати. Вважає квартиру її особистою власністю, оскільки
1-кімнатна квартира була придбана її родичами , без участі позивача та його
родичів і в подальшому ця квартира , яка була її власністю обмінена на 2-х
кімнатну квартиру з її батьками, які погодилися на споріднений обмін і завдяки
ним вона стала власником цієї квартири, а тому просить в задоволенні позову
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
допитавши свідків та
дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги  підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні , сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.10.1987 року. Згідно свідоцтву про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , шлюб між позивачем ОСОБА_1. та відповідачкою ОСОБА_2.
розірвано 08.10.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу
зроблено запис № 423/а.с.11/

З довідки № 22 від 27.07.1990 року
вбачається, що за ОСОБА_2. рішенням виконкому міської ради № 224 від 25.07.1990
року закріплена однокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і їй
дозволено внести пайові внески в сумі 2333руб. на розрахунковий рахунок
ЖБК  № 2 «Першотравневий». /а.с.98/

З протоколу зборів членів ЖБК № 2
«Першотравневий» від 23.06.1990 року вбачається, що було прийнято рішення про
прийняття до членів ЖСК ОСОБА_2. та виключення з членів ЖСК ОСОБА_3 ./а.с.99/

Відповідно до ордеру на жиле приміщення № 102
від 27.07.1990 року ОСОБА_2. було надано право зайняття жилого приміщення, що
складається з однієї кімнати в ізольованій квартирі АДРЕСА_1 , на склад сім”ї з
трьох осіб: ОСОБА_2. - квартиронаймач, ОСОБА_1. - чоловік, ОСОБА_4 . - син.
/а.с.100/.

З квитанції від 27.08.1990 року вбачається,
що ОСОБА_2. було сплачено за кооперативну квартиру 2333рублів/а.с.83/. В судовому
засіданні було встановлено , що підпис на цій квитанції не є підписом
відповідачки ОСОБА_2. і остання цього не заперечувала , суду пояснила, що гроші
для внесення оплати вона давала своєму чоловікові ОСОБА_1., який і провів
оплату, а тому підпис на квитанції не її , хоча ці гроші на придбання квартири
давала її бабуся ОСОБА_5.

Відповідно до корінцю чека ОСОБА_3.
10.08.1990 року отримала 2333руб., в якості повернення пайового внеску за
квартиру. /а.с.97/

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що в період знаходження у зареєстрованому шлюбі у 1990 році
сторонами була придбана 1-кімнатна квартира АДРЕСА_1

З договору міни, посвідченого в нотаріальному
порядку 17 липня 1991 року вбачається, що відповідачка ОСОБА_2. обміняла
належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, яка складається з 1 кімнати,
на квартиру АДРЕСА_2, яка складається з 2-х кімнат і належить на праві
власності ОСОБА_5.. Обмін проведено без доплати./а.с.10/. Квартира № 17,
розташована за вище вказаною адресою належить ОСОБА_2. на підставі довідки ЖСК
№ 2 «Першотравневий» м. Макіївка від 09.07.1991 року № 16, згідно якої внески
за квартиру виплачені повністю у 1990 році. Договір міни на теперішній час є
дійсним.

З інформації, наданої КП «Бюро технічної
інвентаризації м. Макіївки» вбачається, що квартира, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_2, зареєстрована за ОСОБА_2. на підставі договору міни від
17.07.1991 року. /а.с.39/

Відповідно повідомлення КП «БТІ м. Макіївки»,
користувачем домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, є ОСОБА_6.
Відомостей про реєстрацію правовстановлюючих документів в КП «БТІ м. Макіївки»
не мається. /а.с.40,41/

Факт спорідненого обміну квартирами між
відповідачкою ОСОБА_2., з одного боку, та її батьком ОСОБА_5., з іншого боку,
знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні як поясненнями сторін,
поясненнями свідків, так і письмовими доказами і сторонами взагалі не
оспорюється.

Після укладення шлюбу сторони за гроші, які
були їм подаровані на весілля, придбали будинокАДРЕСА_3, але юридично цей
правочин не оформлений і сторони не заявили його в спільне сумісне майно
подружжя.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка
ОСОБА_7. суду пояснила, що вона є матір”ю позивача ОСОБА_1.. Після укладення
шлюбу між її сином та відповідачкою ОСОБА_2. була придбана 1-кімнатна
квартираАДРЕСА_1. на придбання цієї кооперативної квартири давали кошти вони з
чоловіком , а також бабуся її колишньої невістки і квартира була придбана ними
спільно для проживання  сім”ї ОСОБА_1.
Коли відповідачка завагітніла 2-ю дитиною, був проведений споріднений обмін .
Вказана 1-кімнатна квартира була обмінена на 2-х кімнатну квартиру батьків
відповідачки за їх бажанням . Будинок , що розташований у с. Берестовка не
купували , цей будинок вони зняли , а потім хазяїн будинку помер.

Свідок
ОСОБА_8. в судовому засіданні пояснив, що позивач ОСОБА_1. є його рідним
братом . Після весілля брата його батьки давали гроші для придбання квартири .
Родичі відповідачки також давали гроші на квартиру. Після чого його брат зі
своєї дружиною придбали 1-кімнатну квартиру , яка в подальшому була обмінена на
2 кімнатну квартиру батьків відповідачки ОСОБА_2.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9. суду
пояснила, що відповідачка ОСОБА_2. є її дочкою. Після весілля дочки та позивач
ОСОБА_1. проживали в квартирі її свекрові , тобто бабусі відповідачки. Потім у
їх кооперативному будинку звільнилася 1 кімнатна квартира і вони її придбали за
гроші , яки їм дала бабуся відповідачки у розмірі 2500рублів . Потім вони з
чоловіком вирішили обміняти свою 2-х кімнатну квартиру, розташовану у цьому ж
будинку на їх однокімнатну і був укладений споріднений обмін. На придбання 1
кімнатної квартири батьки  позивача гроші
не давали , вони давали гроші на придбання будинку в сел. Берестівка.

Свідок ОСОБА_2. в судовому засіданні
пояснила, що відповідачка є племінницею
її чоловіка. Після весілля відповідачка і позивач жили разом з бабусею
відповідачки і в цей період всі разом їм придбали будинок в с. Берестівка.
Через деякий час, приблизно у 1990 році, звільнилася однокімнатна квартира в
кооперативному будинку і вони її купили. Гроші на придбання цієї квартира
давала бабуся відповідачки у розмірі 2500 рублів. Батьки позивача грошей на
придбання квартири не давали. Бабуся відповідачки позичала у її чоловіка гроші
у сумі 2500 рублів , які потім дала сім”ї ОСОБА_1 для придбання квартири.
Спільних коштів подружжя ОСОБА_1 в придбання цієї квартири вкладено не було.
Потім був проведений споріднений обмін і вони обміняли цю квартиру на
двохкімнатну квартиру батьків відповідачки без доплати.

Свідок ОСОБА_11 . суду пояснила, що
1-кімнатну квартиру № 17 для сім”ї ОСОБА_1 придбала бабуся відповідачки,
оскільки вона позичала гроші  у її сестри
ОСОБА_2. у розмірі 2500рублів. Сім”я позивача ОСОБА_1. не давала гроші на
придбання цієї квартири. Коли в сім”ї ОСОБА_1 народилася друга дитини, батьки
відповідачки зробили споріднений обмін без доплати та дали їм свою двохкімнатну
квартиру, а самі переїхали до їх однокімнатної квартири.

Відповідачка ОСОБА_2. в судовому засіданні
заперечувала проти того, що на придбання 1-кімнатної квартири давали гроші як
її родичі, так і батьки позивача і в підтвердження своїх доводів посилалася
також на пояснення свідків ОСОБА_12., ОСОБА_9. та ОСОБА_11. , які також
підтвердили суду цей факт. Але суд приходить до висновку, що ці пояснення
відповідачки , як і пояснення вказаних свідків не можуть бути прийняти до
уваги, оскільки з пояснень відповідачки ОСОБА_2. даних нею раніше в судовому
засіданні 18.07.2007 року /а.с.23/, вбачається, що в придбання однокімнатної квартири
були вкладені як їх спільні кошти з відповідачем , так і кошти їх батьків. При
цьому уточнила, що батьки позивача надали 1700рублів для придбання квартири. В
подальшому в судовому засіданні відповідачка відмовилася від цих пояснень і
змінила їх , стверджуючи , що квартира була придбана лише за гроші, які надала
їм її бабуся . Причину зміни своїх пояснень мотивувала тим, що раніше позивач
залякував її , а тому вона вимушена була дати суду такі пояснення. Суд оцінює
зміну своїх пояснень відповідачкою і не може прийняти її доводи до уваги, так
як вважає її ствердження про те, що вона побоювалася позивача, а тому раніше
давала такі пояснення, надуманими і ні якими доказами не підтвердженими .

Разом з тим ,
суд вважає за можливе взяти до уваги
як пояснення позивача ОСОБА_1., так і пояснення свідків ОСОБА_7 . та
ОСОБА_8. в тій частині, що на придбання однокімнатної квартири № 17 для сім”ї
ОСОБА_1 гроші давалися як батьками позивача , так і родичами відповідачки ,
оскільки ці їх пояснення були підтверджені насамперед поясненнями відповідачки
ОСОБА_2., даних нею в судовому засіданні 18.07.2007року , а також іншими
доказами по справі .

При вирішенні спору, суд враховує, що
правовідносини між сторонами виникли в період дії Кодексу про шлюб та сім”ю
України (в редакції 1969 року, введеному в дію 01.01.1970р), тому спір між
сторонами підлягає вирішенню відповідно вказаного кодексу.

Згідно ст. 22 КпШС України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу , є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має
рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Особистою
власністю подружжя , відповідно до вимог ч.1 ст. 24 КпШС України є лише майно,
що належало кожному з подружжя до укладення шлюбу , а також отримане ним під
час шлюбу в дар або в порядку спадкування.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що в
придбання квартири АДРЕСА_1 були вкладені кошти як сім”ї ОСОБА_1, так і їх
батьків і ця квартира була придбана під час знаходження сторін у
зареєстрованому шлюбі і придбана саме для проживання і користування нею сім”ї
ОСОБА_1, яка на той час складалася з позивача, відповідачки та їх дитини , то
цю квартиру слід вважати спільною сумісною власністю сторін, з урахуванням
також того, що будь-яких доказів, що квартира була отримана під час шлюбу
відповідачкою в дар , суду не було надано . В подальшому в зв”язку з тим, що
відповідачка вдруге знаходилася у стані вагітності, у 1991 році за сумісним
бажанням був оформлений договір міни між відповідачкою та її батьками, за яким
сім”я ОСОБА_1  переїхала у двохкімнатну
квартиру батьків відповідачки , а її батьки у вище вказану однокімнатну
квартиру , тобто спірна квартира також є спільної сумісною власністю сторін .

Відповідно до ч. 2 ст. 29 КпШС України поділ
спільного майна подружжя може бути проведений як за час перебування у шлюбі,
так і після розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 28 КпШС України в разі поділу
майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.
В окремих випадках , суд може відступити від равенства часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або таки, що заслуговують уваги інтереси одного з
подружжя.  Оскільки позивач ОСОБА_1. в
судовому засіданні уточнив свої позовні вимоги і просив визначити його частку в
2-х кімнатній квартирі у розмірі &frac14; її частини, враховуючи ту обставину, що
спочатку їм належала 1- кімнатна квартира , а в подальшому був проведений
споріднений обмін з батьками відповідачки , він вважає , що його частка в цій
квартирі є меншою і повинна складати лише &frac14; частину. Враховуючи ,
що згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненнями фізичним чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в
межах заявлених ними вимог , суд вважає за необхідне задовольнити позовні
вимоги позивача ОСОБА_2. та визначити його частку у спільній сумісній власності
у розмірі &frac14; частини спірної квартири , в межах заявлених ним в позові
вимог.

Керуючись ст. ст. 22,28,29 Кодексу про шлюб
та сім”ю України, ст. ст. 10,11,60,209,212,213-215,218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги  ОСОБА_1задовольнити .

Визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною
власністю подружжя.

Поділити майно , що є спільної сумісною власністю подружжя ОСОБА_1та
ОСОБА_2 . Визначити частку ОСОБА_1в квартирі АДРЕСА_2 у розмірі &frac14; її
частини та визнати за ним право власності на цю частку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Донецької області через суд першої інстанції шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення і подачі
апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК .

Рішення надруковане
в нарадчій кімнаті в 1-му екземплярі.

Суддя
Андрюшина Л.А.