Справа 2-916    2008рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

17 червня 2008 року                             Ніжинський
міськрайонний суд

Чернігівської
області

В складі:  головуючої судді Хандоги В.М.

при  секретарі Калюжній Ю.О.

за участю сторін

Розглянувши у
відкритому  попередньому  судовому засіданні в залі суду м. Ніжина
цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

в с т а н о в и в :

позивачу відповідно до рішення
Ніжинського міськрайонного суду від  12
лютого 2007 року належить на праві власності &frac14;
частина домоволодіння, яке  розташоване в м. Ніжині, по АДРЕСА_1.

Зазначеним рішенням йому  виділена &frac14;
частина спадкового майна після смерті його баби ОСОБА_3.
Разом з будівлями рішенням суду виділено позивачу в рахунок &frac14; частини майна земельну ділянку
площею 994 кв.м та 187 кв.м землі залишилося в спільному користуванні з іншим
співвласником- тобто відповідачкою по справі.

Позивач
звернувся до суду з позовною заявою в якій просить  зобов”язати відповідачку  не
чинити йому перешкоди в користуванні
земельною ділянкою та зобов”язати її
побудувати окремий вхід у двір загального користування. Крім того  позивач просить  стягнути з неї на його користь 1000гр.
моральної шкоди та 300 грн. судових витрат понесених ним за надання юридичної
допомоги  адвокатом.

В
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і пояснив суду, що він не
може користуватися своєю земельною ділянкою, виділеною під город та спільним
двором по тій причині, що відповідачка чинить йому перешкоди, не  впускає до двору, не дає йому та його матері  працювати на земельній ділянці. Вона на
огорожу накинула колючий провід та повісила замок на ворота та вхідну хвіртку і
таким чином він не може попасти у двір. В квітні 2008 року він зі своєю
матір”ю  прийшов на город і хотів
обробляти земельну ділянку, але ОСОБА_2 вигнала їх з земельної ділянки,
розмахувала при цьому сапою перед обличчям та навіть вдарила нею маму. Із-за
цього він не обробляє  в цьому році город
і такими діями відповідачки йому завдано моральну шкоду.

Позивач
стверджує, що в зв”язку зі зверненням до суду з даною  позовною заявою, якою складав адвокат,  він поніс витрати в розмірі 300 грн. і
просить стягнути зазначену суму з відповідачки.

Відповідачка
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, пояснивши, що дійсно вона не впускає на
город та у двір позивача та його маму і не дає користуватися  землею та будинком. Вона вважає, що діє
правильно по тій причині, що суд не правильно прийняв рішення 12 лютого 2007
року, коли вирішував спір між нею та позивачем з приводу  розподілу спадкового майна. Вона вважає, що
позивач взагалі не має права на будинок.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,  приходить до висновку про необхідність  часткового задоволення вимог  позивача на підставі наступного.

Судом
встановлено, що дійсно відповідачка не дозволяє користуватися позивачу
земельною ділянкою шляхом  не  впускання його через ворота та хвіртку в
двір, а також  шляхом висловлювання
погроз.  Це вона сама визнала в судовому
засіданні. Крім  того  чинення відповідачкою перешкод  в користуванні  земельною ділянкою підтверджується
зверненнями  позивача до міліції з
заявами 07 квітня та  13 травня 2008 року
/ а.с. 16, 18/.

Суд
вважає, що  доводи відповідачки про те,
що вона діє вірно є  безпідставними по
тій причині, що право користування позивачем спірною земельною ділянкою визначене
рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 12 лютого 2007 року, яке набрало
чинності після оскарження позивачкою/а.с. 10-14/.

На
підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод
у здійсненні ним прав користування своїм майном.

Таким
чином суд вважає необхідним зобов”язати відповідачку не чинити позивачу
перешкод у користуванні земельною ділянкою, воротами та хвірткою оскільки   на підставі зазначеного рішення суду від 12
лютого 2007 року двір залишений їм у спільне користування.

Суд
вважає, що оскільки двір залишений
сторонам у  спільне користування,
а огорожа поділена між ними порівну то немає підстав для  зобов”язання відповідача  побудувати окремий вхід у двір, а тому  позивачу в цій частині слід відмовити.

Щодо
вимог позивач про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 гривень то суд
вважає, що наявність  моральної шкоди та
її розмір позивач суду не довів, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити.
Суд також вважає, що необхідно відмовити позивачу і у задоволенні вимог про
відшкодування судових витрат понесених ним в сумі 300 гривень за надання
юридичної допомоги адвокатом оскільки розмір понесених витрат  ним також не
доведений. Суду не надані докази
про оплату правової допомоги.

Керуючись ст. 88,209,213-215 ЦПК України, ст. 391, 1167 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Зобов”язати
ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні його земельною ділянкою, та
ділянкою під  двором загального
користування, розташованих по АДРЕСА_1 та користуванні хвірткою та воротами.

У
задоволенні решти частин позовних вимог позивачу відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження

Заява про апеляційне оскарження чи
апеляційна скарга подані після
закінчення строків, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка  її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку  подання заяви
про апеляційне оскарження якщо її не було подано Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, рішення
суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення суду,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом. .

.

Суддя
В.М. Хандога