Справа
№ 862/08 р.
РІШЕННЯ

Іменем
України

“16 ” липня  2008 року                                                                                                       м.
Жмеринка

Жмеринський
міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Клапоущака С.Ю.,

при секретарі Чудак І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка справу за
позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої вчиненням дорожньо-транспортної  пригоди, -

В С Т А
Н О В И В:

Позивач
звернувся  до суду з заявою, в якій
зазначив, що 11 травня 2008 року  біля 14
годині  водій  гужового
транспорту ОСОБА_2, житель
АДРЕСА_1, проїжджаючи   по  вул.
Леніна  вказаного  села,
не  впорався  з
керуванням   і  здійснив
наїзд  гужовою  повозкою
на  стоявший   на
узбіччі  вулиці  легковий
автомобіль  ВАЗ “21099”,  державний
номерний знак НОМЕР_1. Вкаазним
автомобілем  позивач уповноважений  розпоряджатися  на
підставі   довіренності  від
03.11.2007 року, посвідченої
приватним   нотаріусом   Вінницького
міського  нотаріального  округу
Лукашенком   В.Б. Дана
дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП)
сталася  з  вини відповідача, про що  свідчать
матеріали перевірки, проведеної
Жмеринським ВДАІ та  протокол   про
адміністративне  правопорушення за
ст.127  КУпАП,  складений
інспектором  ДПС служби відділення
ДАІ  м.Жмеринки  Ружицьким
В.Г. В  результаті  цього
ДТП  автомобілю позивача   “ВАЗ
21099”, реєстраційний номер  НОМЕР_1,  нанесені
технічні   пошкодження.
Згідно   дослідження, проведеного  експертом
Кирилюком  В.С. (свідоцтво
НОМЕР_2, сертифікат НОМЕР_3 від
16.07.2007 року) та висновку
№  190 П-05 від 16.05.2008 року
розмір   матеріального    збитку
пошкодженного   автомобіля
позивача  складає  2900,28 грн.
Дана ДТП  нанесла   позивачу
глибоку   психічну   травму, призвела  до
порушення   його  нормальних
життєвих  зв»язків, йому  було необхідно  прикласти
додаткових  зусиль для  організації
його життя.  Це  призвело
до  того, що він  втратив
сон, втратив  можливість    спілкуватися  з
друзями  та знайомими,
вимушений  більшість  часу
знаходитися   в  квартирі, погіршилася    ситуація
в  його  сім»ї. Моральну  шкоду
позивач оцінив   в  розмірі
1000 грн.  Добровільно  відповідач не бажає відшкодувати   позивачу
завдану  матеріальну  та
моральну  шкоду.  Просив
стягнути з  відповідача  на
його  користь   завдану
матеріальну шкоду в розмірі 2900 гривень 28 коп.  та
моральну   шкоду в розмірі 1000
гривень,   а   також
судові   витрати  та
витрати    за  надання
юридичної  допомоги.

В судовому
засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини,
викладені у позові. Просив стягнути з відповідача 2900 гривень 28 коп. в
рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, 1000 гривень в рахунок
відшкодування завданої моральної шкоди, 200 гривень в рахунок відшкодування
витрат, пов”язаних з оплатою правової допомоги адвоката, 51 гривень державного
мита та 30 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду
судової справи, сплачених ним при поданні позову. Пояснив, що винним у вчиненні
даного ДТП він вважає відповідача, оскільки відповідачем були порушені вимоги
п. 7.4  Правил дорожнього руху. Позивач
не порушував Правила дорожнього руху, так як
11 травня 2008 року він розташував належний йому на відповідній правовій
підставі (доручення) автомобіль “ВАЗ 21099”, державний номерний знак НОМЕР_1 на
узбіччі біля будинку своєї матері на центральній вулиці АДРЕСА_1, де відсутні
будь-які дорожні знаки щодо заборони зупинки чи стоянки транспортних засобів.
Відповідач, виїжджаючи з подвір”я садиби матері позивача не впорався з
керуванням та здійснив наїзд возом на автомобіль позивача, внаслідок чого була
пошкоджена задня ліва дверка та заднє ліве крило автомобіля. Внаслідок
неправомірних дій відповідача був пошкоджений автомобіль позивача, що завдало
позивачу моральної та матеріальної шкоди. Матеріальна шкода полягає у витратах,
пов”язаних з ремонтом автомобіля. Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, які позивач зазнав у зв”язку з пошкодженням його майна. Позивач
вказав, що змінився його звичайний спосіб життя, так як він був змушений
витрачати час на експертне дослідження автомобіля, його ремонт. Просив позов
задовольнити.

Відповідач позов
не визнав повністю. Пояснив, що 11 травня 2008 року він виїжджав з подвір”я
матері позивача, де заволочив город, однак при виїзді на вулицю не зміг
втримати воза, який покотився та вдарив автомобіль позивача. Вважає, що він в
даному ДТП не винен, оскільки віз був дуже важкий і відповідач не зміг його
втримати. Вказав, що ніякої моральної та матеріальної шкоди він позивачу не
завдавав.

Вислухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_3., дослідивши
докази і давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позовна заява
обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст.
1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.
1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана
з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та
собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю
діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно
п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

11 травня 2008 року близько 14 години в АДРЕСА_1 ОСОБА_2,
керуючи гужовим транспортом - возом, при виїзді на дорогу з прилеглої території
не впорався з керуванням, в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль “ВАЗ
21099”, державний номерний знак НОМЕР_1, який стояв на узбіччі, та яким на
підставі довіреності від 3.11.2007 року володіє позивач та уповноважений
розпоряджатися, чим порушив п. 7.4 Правил дорожнього руху. В результаті ДТП
автомобіль “ВАЗ 21099”, державний номерний знак НОМЕР_1 був пошкоджений, а
саме: деформовано задня ліва дверка та заднє ліве крило (а.с. 8-11). Згідно
висновку №190 П-05 авто товарознавчого дослідження від 16.05.2008 року вартість
відновлюваного ремонту даного автомобіля складає 2900 гривень 28 коп. (а.с.
19).

Вказані
обставини визнаються сторонами в судовому засіданні та у відповідності до вимог
ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Постановою №1186 по справі про
адміністративне правопорушення до протоколу серії АЮ №189343 від 17 травня 2008
року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 127
КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень. (а.с. 11 адміністративних
матеріалів).

Судом
встановлено, що ОСОБА_1. було завдано матеріальної шкоди внаслідок пошкодження
автомобіля “ВАЗ 21099”, державний номерний знак НОМЕР_1 в результаті ДТП з вини
ОСОБА_2. Порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2. знаходиться у причинному
зв”язку з ДТП, внаслідок якого був пошкоджений автомобіль “ВАЗ 21099”,
державний номерний знак НОМЕР_1.

А тому завдана матеріальна шкода в сумі
2900 гривень 28 коп., що складає вартість відновлюваного ремонту автомобіля
позивача, підлягає стягненню в повному обсязі з відповідача.

Суд не приймає до уваги пояснення
відповідача про відсутність вини відповідача у скоєнні даного ДТП та
пошкодженні автомобіля “ВАЗ 21099”, державний номерний знак НОМЕР_1, оскільки
вони спростовуються поясненнями позивача, свідка ОСОБА_3, який в судовому
засіданні підтвердив факт порушення відповідачем правил дорожнього руху, що призвело
до ДПТ та пошкодження автомобіля позивача, які суд, оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом, визнає правдивими; а також матеріалами про притягнення до
адміністративної відповідальності ОСОБА_2. за ч. 4 ст. 127 КпАП України.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов”язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу та за ч. 1 ст.
61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідачем не було надано до суду доказів того, що він не
винен у вчиненні даного ДТП та доказів про те, що вина позивача стала наслідком
вчинення відповідачем ДПТ та заподіянням матеріальної шкоди позивачу  в результаті пошкодження транспортного засобу
позивача.

Судом встановлено, що в результаті ДПТ позивачу було завдано
моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях та хвилюваннях, які
позивач зазнав у зв”язку з ДТП та пошкодженням його майна, а саме автомобіля
“ВАЗ 21099”, державний номерний знак НОМЕР_1. Це стверджується поясненнями
позивача, проти яких не заперечує відповідач.

Згідно ч. 1, п.
3, ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в
інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо
вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно
від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром
цього відшкодування.

За ч. 1 ст. 1167
ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Заявлена позивачем сума моральної
шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості, а тому позов в частині
стягнення моральної шкоди підлягає повному задоволенню, враховуючи глибину
душевних страждань позивача, ступеня вини відповідача.

Розглядаючи
вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 200 гривень в рахунок
відшкодування витрат, пов”язаних з оплатою правової допомоги адвоката, 51
гривень державного мита та 30 гривень витрат на інформаційно технічне
забезпечення розгляду судової справи, сплачених ним при поданні позову, суд
вважає, що вони підлягають  задоволенню,
так як згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Під час провадженні в цивільній
справі позивачем було оплачено адвокату 200 гривень, що стверджується
квитанцією №24/1 (а.с. 23), сплачено 51 гривень державного мита (а.с. 1) та 30
гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду судової справи
(а.с. 2).

Враховуючи викладене, керуючись  ст.ст. 10, 27, 60,
61, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ч. 1 п. 3, ч. 3, 4 ст.
23, ч. 1 ст. 1166,  ч. 1 ст. 1167, ч. 1,
2 ст. 1187, ч. 1 п. 1 ст. 1188  ЦК
України,  постановою Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами та
доповненнями, п.п. 7.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року з наступними змінами,  суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2900 (дві тисячі
дев”ятсот) гривень 28 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди;
1000 (одну тисячу) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди;
200 (двісті) гривень в рахунок відшкодування витрат, пов”язаних з оплатою
правової допомоги адвоката, 51 гривень в рахунок відшкодування сплаченого
державного мита та 30 гривень в рахунок відшкодування витрат на інформаційно
технічне забезпечення розгляду судової справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження
не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, рішення суду набуває законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а апеляційна скарга
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

С У Д Д Я :
підпис

З
оригіналом  вірно :

Суддя Жмеринського міськрайонного суду                                                         С.Ю.
Клапоущак

Секретар: