Справа
№ 2-28/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

18 березня   2008
року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької
області у складі:

головуючого судді Мироненко І.П.,

при секретарю Новіковій Г.О.,

розглянувши  у
відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом  Відкритого акціонерного товариства
«Донецьк-Авто»  до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою;
треті особи ОСОБА_2,ОСОБА_3; зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства «Донецьк-Авто»
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої
дорожньо-транспортною пригодою; третя особа ОСОБА_2, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач
ВАТ «Донецьк-Авто»  в особі генерального
директора Несторова В.І., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди, спричиненою дорожньо-транспортною пригодою. В
обґрунтування заявлених вимог вказував на те, що 17 серпня 2005 року близько 17
години 30 хвилин на перехресті вулиць Ломізова і Азовстальської в місті
Маріуполі, з вини водія ОСОБА_1, який керував автомобілем  „ВАЗ 21099” державний НОМЕР_1, сталося
зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого автомобіль „ВАЗ 21099”
транзитний НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 отримав значні технічні пошкодження.

Просив
стягнути з відповідача вартість відновлюваного ремонту в сумі 32 621 гривні 26
копійок, суму штрафу 5161 гривня 80 копійок, не отриманий прибуток в сумі 1200
гривен, втрату товарної вартості в сумі 3950 гривен, витрати на перереєстрацію
кузова та технічний огляд автомобіля в сумі 56 гривен 10 копійок, витрати на
проведення експертиз в сумі 645 гривен 30 копійок, а всього 43 634 гривні 46
копійок.

В
судовому засіданні представника позивача Роговський А.В. та Хворостяний О.В.
підтримали заявлені вимоги. Позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди та ОСОБА_1 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не
визнали. Вважають, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1

Відповідач
ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги «Донецьк Авто» не визнали,
звернулися із зустрічним позовом про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування своїх вимог
вказували на те, що 17 серпня 2005 року ОСОБА_1 на підставі довіреності керував
автомобілем «ВАЗ 21099» державний НОМЕР_1, який належить на праві власності
ОСОБА_3. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2, який
керував автомобілем «ВАЗ 21099» транзитний НОМЕР_2, належним ВАТ
«Донецьк-Авто». ОСОБА_1 рухався по вулиці Ломізова до перехрестя з вулицею
Азовстальською, переконавшись у відсутності транспорту з ліва по вулиці
Азовстальській, почав переїжджати смугу руху, а також трамвайні путі, що
розташовані на цій вулиці, коли на великій швидкості в його автомобіль в'їхав
автомобіль під керуванням ОСОБА_2 після чого, автомобіль ОСОБА_2 не гальмуючи
проїхав ще 152,5 м, а лише потім зупинився.

На
автомобілі «ВАЗ 21099» державний НОМЕР_1 був встановлений комплект «Біксенон»
Н4 «XENCTEC» вартістю 3790 гривен, диски та
нові автопокришки загальною вартістю 3120 гривен. Загальна вартість автомобіля
на час дорожньо-транспортної пригоди складала 35 720 гривен. В результаті
дорожньо-транспортної пригоди, належний ОСОБА_3.  автомобіль отримав значні пошкодження і не
був придатний до експлуатації. У зв'язку з цим ОСОБА_3 08 вересня 2005 року
продав його ОСОБА_4 за 7000 гривен.

ОСОБА_3
просив стягнути з відповідача «Донецьк-Авто» в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди вартість автомобіля за ви четом отриманої суми від продажу,
витрати за користування евакуатором в сумі 60 гривен, надання правової допомоги
в сумі 1000 гривен, а всього 29 780 гривен.

Відповідач
ОСОБА_1 вказував на те, що йому була заподіяна моральна (немайнова) шкода, яка
полягає в тому, що з вини працівника ВАТ «Донецьк-Авто» в дорожньо-транспортній
пригоді йому були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості. У зв'язку з
цим він знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні
міської лікарні № 4 з 23 серпня по 06 вересня 2005 року із діагнозом ЗЧМТ,
струс головного мозку, ушиб посттравматична гематома лівого плечового суглобу.
Наслідки цієї травми він відчуває на протязі тривалого часу. Крім того, автомобіль
«ВАЗ 21099» державний НОМЕР_1 він використовував у роботі, проте залившись без
автомобіля, був порушений звичайний для нього та його сім'ї уклад життя.
Представники «Донецьк-Авто» неодноразово зверталися до нього  вимогою викупити їх автомобіль, що також
негативно впливає на його здоров'я.
Моральну шкоду оцінює в 15000 гривен.

Третя
особа ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги «Донецьк-Авто» і пояснив, що він керуючи
автомобілем «ВАЗ 21099» транзитний НОМЕР_2, рухався по вулиці Азовстальській,
на перехресті з вулицею Ломізова на його смугу руху виїхав автомобіль «ВАЗ
21099» під керуванням водія ОСОБА_1 Він маючи перевагу, оскільки рухався по
головні дорозі, почав подавати звукові та світові сигнали попередження, але
останній на це не відреагував і продовжував рух. Він рухався зі швидкістю не
більше 60 км/г, потім почав збавляти швидкість, намагався об'їхати автомобіль
ОСОБА_1, коли сталося зіткнення. Від удару, його нога застрягла між педалями
і  автомобіль набравши швидкість
продовжив рух.  Проїхавши певну відстань,
зупинився, а коли вийшов з машини, вона загорілася. Вважає, що
дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1, просив у задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Заслухавши
пояснення осіб, що беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши надані
докази, суд вважає, що позов «Донецьк Авто» підлягає задоволенню частково, а
зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріалами
справи встановлено, що 17 серпня 2005 року близько 17 години 30 хвилин на
перехресті вулиць Ломізова і Азовстальської в Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя, сталося зіткнення транспортних засобів автомобіля «ВАЗ 21099»
державний НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля «ВАЗ 21099» транзитний
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2

Розслідуванням
даної дорожньо-транспортної пригоди займалось слідство. За висновками
спеціаліста авто техніка (висновок № 965 від 24 жовтня 2005 року) дії водія
автомобіля «ВАЗ 21099» державний НОМЕР_1 ОСОБА_1 не відповідали п.16.11 Правил
дорожнього руху України і ця невідповідність
з технічної точки зору знаходиться у причинному зв'язку з настанням ДТП.
Тоді як, водій автомобіля «ВАЗ 21099» транзитний НОМЕР_2 ОСОБА_2, виконуючи
вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, не мав технічної можливості
запобігти зіткненню шляхом екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до
смуги руху автомобіля «ВАЗ 21099» державний НОМЕР_1.

Постановою
слідчого від 25 жовтня 2005 року у порушенні кримінальної справи відносно
ОСОБА_2 за ст. 286 КК України відмовлено за відсутністю в його діях складу
злочину. Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не уявляється
можливим через сплив строку давності у зв'язку з проведенням авто технічного
дослідження.

Постанова
про відмову в порушенні кримінальної справи сторонами не оскаржувалася.

На
підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 21
грудня 2005 року по справі була проведена судова авто технічна експертиза
(висновок № 921 від 28 грудня 2005 року). На підставі дослідження матеріалів
про відмову в порушенні кримінальної справи експерт також дійшов висновку, що
дії водія автомобіля «ВАЗ 21099» державний НОМЕР_1 ОСОБА_1 не відповідали
п.16.11 Правил дорожнього руху України і ця невідповідність  з технічної точки зору знаходиться у
причинному зв'язку з настанням ДТП. Тоді як, водій автомобіля «ВАЗ 21099»
транзитний НОМЕР_2 ОСОБА_2, виконуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху
України, не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом екстреного
гальмування із зупинкою автомобіля до смуги руху автомобіля «ВАЗ 21099»
державний НОМЕР_1.

При
цьому, як зазначено в дослідницькій частині висновку, покази водія автомобіля
«ВАЗ 21099» державний НОМЕР_1 ОСОБА_1 щодо механізму дорожньо-транспортної
пригоди в частині швидкості руху автомобіля «ВАЗ 21099» транзитний НОМЕР_2
понад 100 км/г, з технічної точки зору не мають сенсу.

В
судовому засіданні водії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заперечували свою провину у
вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

За
клопотанням відповідача ОСОБА_1, який оспорював висновки судової авто технічної
експертизи від 28 грудня 2005 року, по справі була проведена додаткова судова
автотехнічна експертиза (висновок № 4781/18 від 15 жовтня 2007 року). За
висновками даної експертизи за показами водія ОСОБА_1 - дії водія автомобіля
«ВАЗ 21099» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 12.4,12.9 б), 12.3 Правил
дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходяться у причинному
зв'язку з настанням події. В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_1,  виконуючи належним чином нормативні дії, мав
технічну можливість відвернути подію. Водій ОСОБА_2 мав технічну можливість
відвернути зіткнення шляхом належного виконання вимог п.п. 12.4,12.9 б), 12.3
Правил дорожнього руху України,

За
показами водія ОСОБА_2 - дії водія автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_1 не
відповідали вимогам знаку 2.1 «Уступити дорогу» і п. 16.11 Правил дорожнього
руху України, утворювали необхідні і достатні умови для настання події  і знаходилися з ним у причинному зв'язку.
Тоді як, в діях водія автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_2 не відповідності вимогам
п. 12.3 Правил дорожнього руху не вбачається.

В даній
дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_1, виконуючи належним
чином нормативні дії, мав технічну можливість відвернути подію.

Водій
автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_2 не мав технічної можливості відвернути зіткнення
шляхом належного виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Допитані
в судовому засіданні за ініціативою відповідача ОСОБА_1 свідки ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 показали, що швидкість автомобіля «ВАЗ 21099» під керуванням
ОСОБА_2 складала 100-120 км/г, яку вони визначили спостерігаючи автомобіль
лічені секунди і виходячи із шуму його руху.

Проте,
суд не може покласти покази цих свідків в основу рішення, оскільки вони не
тільки між собою мають суперечності в частині механізму дорожньо-транспортної
пригоди, а й суперечать показам самого ОСОБА_1 та іншим зібраним у справі
доказам.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що водій автомобіля «ВАЗ 21099»  ОСОБА_1, наближаючись по другорядній дорозі
до перехрестя нерівнозначних доріг, не виконав вимоги знаку 2.1 «Уступити
дорогу» і п. 16.11 Правил дорожнього руху, тому як не уступив дорогу автомобілю
«ВАЗ 21099» під керуванням ОСОБА_2, хоча об'єктивно мав можливість спостерігати  автомобіль, який рухався до перехрестя по
головній дорозі. Невиконання водієм ОСОБА_1 вимог знаку 2.1 «уступи дорогу» та
п. 16.11 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв'язку з
настанням наслідків даної пригоди.

За таких підстав доводи відповідача ОСОБА_1 та
ОСОБА_3  про наявність вини в діях водія
ОСОБА_2 суд визнає необґрунтованими.

Згідно із загальними підставами відповідальності за
завдану матеріальну (майнову) шкоду, відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України
№ 6 від 27 березня 1992 року “Про практику розгляду судами цивільних справ по
відшкодуванню шкоди”, з послідуючими змінами та доповненнями, власником джерела
підвищеної небезпеки є юридична або фізична особа, яка здійснює його
експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на праві власності, повного
господарського володіння, оперативного управляння тощо.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 керував
автомобілем «ВАЗ 21099»  державний
НОМЕР_1, який належав на праві власності ОСОБА_3., на підставі довіреності.

Автомобіль «ВАЗ 21099» транзитний НОМЕР_2 є товарним
автомобілем, який водій ОСОБА_2 переганяв відповідно до акту прийому-передачі №
21 від 17 серпня 2005 року з філії ВАТ «Донецьк Авто» «Азовський АВТО-ЦЕНТР» до
філії ВАТ «Донецьк-Авто» «Маріупольський АВТО-ЦЕНТР».

Відповідно до п.4.1.25 субдилерського договору № 167/12
від 06 липня 2005 року, укладеного між Акціонерним товариством Українська
автомобільна корпорація» і Відкритим акціонерним товариством «Донецьк-Авто»,
останній несе відповідальність у разі пошкодження автомобіля і зобов'язаний
його відновити.

Згідно наданої суду видаткової накладної від 14 лютого
2008 року ВАТ «Донецьк авто» виплатив вартість автомобіля «ВАЗ 21099»
транзитний НОМЕР_2 в сумі 34 300 гривен.

За таких підстав,
ОСОБА_1, як особа, яка здійснювала експлуатацію транспортного засобу на
підставі оперативного управління і винна у вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, має відшкодувати ВАТ «Донецьк-Авто» заподіяну шкоду.

За висновками авто товарознавчої експертизи № 0011 від 04
січня 2006 року, ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 21099» транзитний НОМЕР_2 на
час дорожньо-транспортної пригоди складала 34 000 гривен. Вартість
відновлюваних робіт складає 32 621 гривню 21 копійку.

З урахуванням думки позивача, який наполягав на проведенні
ремонтних робіт по відновлюванню автомобіля, з відповідача ОСОБА_1 підлягає
стягненню   вартість відновлюваних робіт
в розмірі 32 621 гривні 21 копійки.

Відповідно до п. 4.2.1 субдилерського договору дилер
виплачує субдилеру  субдилерську маржу після
виконання субдилером доручення по реалізації автомобілів. Згідно реєстру розмір
субдилерської маржі становить 1813 гривен.

Натомість, позивачем заявлені вимоги про відшкодування не
отриманого прибутку у вигляді субдилерської маржі в розмірі 1200 гривен, які і
підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1

Разом з тим, позовні вимоги ТОВ «Донецьк-Авто» в частині
відшкодування втрати товарної цінності автомобіля «ВАЗ 21099» в сумі 3950
гривен задоволенню не підлягають з таких підстав.

Визначаючи суму втрати товарної вартості автомобіля в
розмірі 3950 гривен позивач виходив із вартості автомобіля «ВАЗ 21099» 2006
року випуску в сумі 37950 гривен, встановленої реєстром роздрібних № 7 для
субділерської мережі станом на 01 січня 2006 року. Проте, автомобіль «ВАЗ
21099» транзитний НОМЕР_2 2005 року випуску і його вартість згідно реєстру
роздрібних цін № 1 від 07 липня 2005 року для субділерської мережі становила 36
600 гривен. Крім того, проведений позивачем розрахунок втрати товарної вартості
не відповідає встановленій для його визначення формулі.

Тоді, як вбачається з висновку авто товарознавчої
експертизи № 0011 від 04 січня 2006 року при визначенні розміру матеріальної
шкоди, заподіяної автомобілю «ВАЗ 21099» транзитний НОМЕР_2, розрахунок втрати
товарної вартості транспортного засобу не проводився.

Позивачем висновки авто товарознавчої експертизи не
оспорювалися.

Як пояснив допитаний в судовому засіданні експерт Серпік
О.О. при проведенні авто товарознавчої експертизи розрахунок втрати товарної
вартості транспортного засобу не проводився, тому як кузов автомобіля підлягає
заміні.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги
«Донецьк-Авто» в частині відшкодування понесених позивачем штрафних санкцій в
розмірі 5161 гривні 80 копійок та витрат на перереєстрацію кузова і технічний
огляд автомобіля, оскільки суду не надано письмових доказів на підтвердження
понесених витрат, як це передбачено ст. 60 ЦПК України.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода сталася не з вини водія ОСОБА_2, який керував
автомобілем «ВАЗ 21099» транзитний НОМЕР_2, зустрічний позов ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної шкоди і ОСОБА_1 про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди задоволенню не підлягає.

Відповідно до  ст.
88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь ВАТ «Донецьк-Авто» підлягає
стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по
оплаті судової експертизи в сумі 141 гривні 23 копійок. Що стосується оплати
дослідження спеціаліста в сумі 411 гривен 07 копійок, то ці витрати
відшкодуванню не підлягають,оскільки були понесені позивачем не в рамках
розгляду цивільної справи, а витрати в сумі 93 гривні не мають документального
підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 1166, 1187
ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992
року зі змінами та доповненнями «Про судову практику розгляду судами цивільних
справ про відшкодування шкоди», зі змінами та доповненнями, ст. ст. 10, 60, 88,
213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Відкритого акціонерного товариства «Донецьк-Авто»
до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої
дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити частково.

В рахунок відшкодування матеріальної (майнової) шкоди
стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства
«Донецьк-Авто»  вартість
ремонтно-відновлюваних робіт в сумі 32 621 гривню 21 копійку, не отриманий
прибуток в сумі 1200 гривен, судові витрати по оплаті експертизи в сумі 141
гривні 23 копійок, а всього 33 962 (тридцять три тисячі дев'ятсот шістдесят
дві) гривні 44 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог «Донецьк-Авто» до
ОСОБА_1, відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства «Донецьк-Авто» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою,
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку
до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя _______________