Справа №22-324- 2008 р.        Головуючий у
1-й інстанції - Петков В.П.
- 21                                                       Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05
лютого 2008 року                                    Колегія
суддів Судової палати в цивільних

справах
Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого
судді - Черненко В.В.

Суддів -
Говорухіна В.П., Фомічова С.Є.

при секретарі -
Куцокінь - Тимошенко О.В.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою Знамянського міського виробничого управління водоканалізаційного
господарства на рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 30 травня 2006 року.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Знамянського міського виробничого управляння
водоканалізаційного господарства про відшкодування майнової та моральної шкоди,
мотивуючи свій позов тим, що 29 вересня 2005 року близько 21 години вечора він
рухався на велосипеді по вулиці Рози Люксембург в місті Знамянка в напрямку
свого будинку, не побачив яму, яка була вирита на проїжджій частині і впав до
ями. В результаті падіння він отримав тілесні ушкодження , знаходився довгий
час на лікуванні. Вважає , що відповідач винний в заподіяні йому шкоди, так як
яма була вирита відповідачем, огорожа не була зроблена навколо ями, освітлення
в нічний час не було встановлено. Просить суд стягнути з відповідача на його
користь матеріальні затрати понесені ним під час лікування та моральну шкоду в
розмірі 2500 гривень та відшкодувати вартість санаторно-курортної путівки в
розмірі 2000 гривень.

Рішенням
Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 травня 2006
року позовні вимоги було задоволено частково.

Суд
стягнув з відповідача на користь позивача 414 гривень на відшкодування
матеріальної шкоди, 500 гривень на відшкодування моральної шкоди . В
задоволенні інших позовних вимог відмовив.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої
інстанції в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга,
підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення
яким позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Постановляючи
рішення суд першої інстанції встановив , що позивач 29.09.2005 року близько 21
години вечора рухався до свого домоволодіння по вулиці Тельмана . Коли він проїжджав
перехрестя вулиць Тельмана
і Моськовької то упав в котлован виритий на вуличному водопроводі. Вказаний
котлован був не огороджений, і не освітлювався.

Після
падіння в котлован позивач залишив свій велосипед у котловані , а сам з
отриманими тілесними ушкодженнями пішов до дому. 30 вересня 2005 року о 13
годині 30 хвилин стан здоров'я позивача погіршився і дружина позивача викликала
швидку медичну допомогу, після чого він був доставлений до лікарні. В лікарні
позивачеві було встановлені діагнози, закрита травма шийного відділу хребта,
ЗЧМТ, струс головного мозку, ссадини обличчя, закритий перелом 1-2 ребер зліва
?. На лікуванні позивач знаходився в лікарні з 30.09.по 21.10.2005 року, на
амбулаторному лікуванні з 31.10.по 10.11.2005 року та стаціонарному лікуванні з
24.01. по 09.02.2006 року.

Суд
також встановив , що свідок ОСОБА_2 йшов на роботу 30.09.2005 року близько 6
години 30 хвилин ранку і бачив велосипед який знаходився в котловані.
Наступного дня жінка позивача розповіла йому , що її чоловік впав у котлован і
він зрозумів, що велосипед який він бачив у котловані належав ОСОБА_1.

Суд
першої інстанції виходячи із встановлених обставин та доказів сторін дійшов
висновку , що відповідач винен в заподіяні шкоди позивачу так як відповідачем
було порушено правила проведення ремонтних робіт, оскільки не було зроблено огорожу
навколо котловану та не було встановлено освітлення в темний період часу біля
котловану.

Колегія
суддів вважає. що висновки суду першої інстанції є помилковими .

Відповідно
до ст.. ст.. 10 , 11
ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних
чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно
до ст.. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд
першої інстанції посилаючись на ст..
1166 ч.1 ЦК України
, вказав що завдана шкода відшкодовується якщо буде встановлено наявність
шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причиний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою заподіювача шкоди, вина. Суд вказав , що всі ці ознаки
встановлені.

Проте
колегія суддів вважає , що висновки суду не ґрунтуються на доказах, так як в
матеріалах справи немає переконливих доказів на підтвердження того , що позивач
впав з велосипедом саме до ями , так як свідків даної події не було , а інших
переконливих доказів до суду позивачем не надано. Суд першої інстанції
послався, як на доказ на підтвердження вини відповідача, на пояснення свідка
ОСОБА_2 що нібито той 30.09. 2005 року бачив велосипед в котловані. Аналізуючи
дані пояснення можливо зробити висновок, що сам свідок не бачив самого падіння
позивача до ями, не бачив його і в ямі, а тільки після розмови із жінкою
позивача, взнав що позивач впав  у яму і
зробив

висновок, що
велосипед який він бачив у ямі може належати позивачеві. Тобто пояснення
свідка, які лягли в основу висновків суду, ґрунтуються на припущеннях, що
відповідно до ст..60 ЦПК
України не допускається. Таким чином колегія суддів дійшла висновку , що вина
відповідача в заподіяні шкоди позивачеві, не доведена, так як не надано доказів
в частині того , що ушкодження, які отримав позивач, з його слів 29.09.2005
року, були отримані під час падіння саме в котлован який було вирито
відповідачем на вулиці Тельмана. Сам
факт того, що яма на місці проведення ремонтних робіт не була огороджена не
є підставою вважати як вину в заподіяні шкоди позивачеві, так як не доведено
сам факт падіння позивача до цієї ями.

Виходячи
із встановленого колегія суддів вважає , рішення суду підлягає скасуванню, а
позовні вимоги залишаються без задоволення в зв'язку з тим, що позивачем не
доведено ті обставини на які він посилається в позовній заяві.

Керуючись
ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України , колегія суддів Апеляційного
суду Кіровоградської області:

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу
задовольнити. Рішення Знамянського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 травня 2006 року
скасувати.

Позов
ОСОБА_1 до Знамянського виробничого управління водоканалізаційного господарства
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

На рішення може
бути подана касаційна скарга до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.