Справа  № 2-2047
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ          УКРАЇНИ

24
вересня  2008  року                              Калуський  міськрайонний
суд   Івано - Франківської  області

в складі :
головуючої  -  судді
ГАЛУЩАК  Л.О.

секретаря     ДАНИЛІВ Г.М.

з участю адвокатів     ОСОБА_2

розглянувши
у  відкритому  судовому
засіданні  в  місті
Калуш  цивільну  справу
за позовом ОСОБА_1  до
Завійської сільської Ради Калуського району
про  визнання права власності
на землю , -

В С Т А Н О В И В :

що
позивачка   звернулася  до
суду із  зазначеним  позовом
.  Свої  вимоги мотивує  тим,
що вона,  як фізична особа,  06.04.04 року купила крамницю в АДРЕСА_1  й
05.05.04 року    зареєструвала  право власності на нерухоме майно .
Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 377 ЦК та ч.1,2 ст. 120 ЗК з переходом права
власності на споруду переходить право власності на частину земельної ділянки ,
на якій розташована споруда та на частину земельної ділянки, яка необхідна для
обслуговування споруди (магазину). Для обслуговування  даного магазину необхідна земельна ділянка
площею 0,0519 га, межі якої визначені актом про встановлення меж в натурі, який
затверджений рішенням Завійської сільської ради від 03.11.2005року.  На підставі рішення сесії Завійської
сільської ради від 29.11.2004 року
виготовлений технічний звіт земельно-кадастрової інвентаризації
земельної ділянки в АДРЕСА_1  й на
дану    земельну ділянку зроблена
експертно грошова оцінка. Вважає, що вище перераховані документи свідчать
проте, що до неї  за договором  купівлі-продажу крамниці та реєстрації права
власності   перейшло  й право власності на земельну ділянку площею 0,0519 га, яка
необхідна для  обслуговування магазину.

Відповідно до п.1 ст.125 ЗК необхідною умовою допуску
землекористувача до використання земельної ділянки є встановлення її меж в
натурі і одержання документа, що посвідчує право власності та його державної
реєстрації.

Межі землекористування визначені в натурі.

Відповідно до ст.126 ЗК документом, що посвідчує право
власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

З метою отримати державний акт на право власності на
земельну ділянку , яка необхідна для обслуговування магазину, позивачка
11.03.08 року  звернулася   з   письмовою
заявою  до   сільського голови  с.Завій   Калуського р-ну про видачу їй
державного акту на право власності на земельну  ділянку
площею  0,0519 га, яка знаходиться в
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 33 Закону України про місцеве
самоврядування та ст. 12 ЗК України заява розглянута, але рішення не прийнято,
тим самим порушено вимоги ст. 377 ЦК та ст. 120 ЗК, а саме право власності на
земельну ділянку.  Вирішити питання про
передачу їй  земельної ділянки площею
0,0512 га для обслуговування власного магазину, відповідач зволікає з 2004 року
, про що свідчать відповіді сільського голови та рішення сесій сільської ради.
Тому просить постановити рішення, яким визнати за нею  право власності на земельну ділянку площею
0,0519 га в АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні
позивачка свої позовні вимоги підтримала й позов просить задоволити .

Представник
відповідача   в судовому засіданні   позову не визнав  , в його задоволенні   просить відмовити, по-скільки  Законом
передбачено тільки два способи визнання права власності на землю, це
шляхом приватизації та шляхом викупу, де останній й  пропонувався
позивачці, однак вона відмовилася. Він особисто рішення не приймає, а це
питання виноситься на сесію сільської Ради.

Суд, заслухавши    доводи сторін,     дослідивши   матеріали
справи,  вважає,  що
позовні вимоги  позивача   є безпідставними і в їх задоволенні    слід
відмовити, виходячи з   наступних   підстав:

В судовому засіданні
з”ясовано, що  позивачка 6.04.2004 року
у  СТ „Шовковиця”  купила
крамницю №5, що знаходиться в с. Завій Калуського району.    Даний факт підтверджується  договором купівлі продажу від 6.04.2004 року
( а.с.18).    Із договору  оренди
від 24.01.2005 року                          ( а.с.35-37 )  вбачається, що  позивачці
передано в оренду  для
обслуговування крамниці  земельну ділянку
площею  0.0519  га .

Відповідно до ст.. 125
,126  ЗК України    право   власності та право постійного
користування  на земельну ділянку
виникає  після одержання її
власником  або користувачем документа, що
посвідчує  право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право
власності  на земельну ділянку і право
постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.4 Інструкції
про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі Державний акт на право власності на земельну
ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою
видається  на підставі рішення Кабінету
Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських,
міської ,селищної, сільської Ради, Ради Міністрів України  Автономної республіки Крим, обласної,
районної Київської і Севастопольської
міських державних адміністрацій.

Таким чином,
законодавством України не передбачено визнання
право власності на землю за рішенням
суду, а встановлений відповідний
порядок, тому суд вважає, що даний позов є безпідставним.

Суд не приймає до уваги
твердження позивачки в тій частині, що  у
власності  СТ „Шовковиця”   перебувала
спірна земельна ділянка, а тому
на неї також переходить право власності, по-скільки  державний акт на право власності на землю СТ
„Шовковиця”   не  видався, фактично  був виданий Державний акт на право постійного
користування землею, але  не був
зареєстрованим ( а.с. 31-34).

Також суд не приймає до
уваги і твердження позивачки в тій частині, що
з переходом права власності на споруду переходить і право власності на
землю, по-скільки спірна земельна
ділянка не перебувала у власності
відчужувача.

На  підставі
викладеного, керуючись   120, 125
,126   ЗК   України,
Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі ,    ст . 208, 210 ,   213-215      ЦПК  України, суд -

Р І Ш И В  :

В  задоволенні
позову ОСОБА_1  до Завійської
сільської Ради Калуського району     про  визнання права власності на землю   -
відмовити  у зв”язку з безпідставністю
позовних вимог .

Рішення  може
бути   оскаржене   до
Івано-Франківського
Апеляційного    суду  через
Калуський   міськрайонний   суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження  і поданням  після цього
протягом 20-ти днів апеляційної скарги
або в  порядку ч.4 ст.295  ЦПК
України .

ГОЛОВУЮЧА :