Справа №2-40
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

20 жовтня
2008 року

Бобринецький
районний суд Кіровоградської області

головуючого -
судді- Бевз О.Ю.,

при секретарі
- Дубовій С.І.,

з
участю позивача-відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4,

відповідача-позивача
- ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Бобринець справу за
позовом:

ОСОБА_1,ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та

зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної
шкоди,-

в с т а н о в и в :

08.01.2008 року до Бобринецького районного суду від ОСОБА_1
надійшла позовна заява до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 7160 грн. та моральної шкоди у розмірі 3000 грн., за тих обставин, що
08.12.2007 року біля 14 годин 30 хвилин, він - ОСОБА_1 рухався на автомобілі
ВАЗ-21099 державний номер НОМЕР_1 (який він купив у ОСОБА_2) по вулиці Кірова
міста Бобринець в цей час з автостанції в м. Бобринець почав рух автомобіль
марки “Тойота-Прадо” державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, приблизно
за 30 метрів від нього. ОСОБА_1 був впевнений, що водій автомобіля “Тойота”
буде дотримуватись правил дорожнього руху і лише після його проїзду по головній
дорозі продовжить рух, але відповідач ОСОБА_3 в порушення вимог правил
дорожнього руху, не пропустив його та створив небезпеку. З метою уникнення
удару ОСОБА_1 подавав відповідачу звукові та світлові сигнали, а також прийняв
міри для екстреного гальмування, про те ДТП уникнути не вдалось в результаті
чого його автомобіль ВАЗ був пошкоджений.

11 квітня 2008 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1, в
якій позовні вимоги ним були збільшенні, а саме збільшена матеріальна шкода з 7
160 грн. на 11 730 грн. 57 коп. за тих обставин, що згідно висновку
авто-товарознавчого дослідження від 31 січня 2008 року, матеріальна шкода
завдана автомобілю ВАЗ складає 11 730 грн. 57 коп. Також 13.10.2008 року під
час судового розгляду справи ОСОБА_1 було збільшено розмір морального
відшкодування з 3000 грн. на 10000 грн. в зв'язку з ухиленням
відповідача від сплати матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана
відповідачем внаслідок ДТП.

12 березня 2008 року в судовому засіданні надійшла позовна
заяваОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7160
грн. та моральної шкоди в розмірі 3000 грн. яку він попросив стягнути на
користь ОСОБА_1 (якому він продав автомобіль ВАЗ але без укладення договору
купівлі-продажу, а на підставі генерального доручення), завданої в результаті
ДТП, яка була прийнята та об'єднана в одне провадження зі справою ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої в результаті ДТП. Також ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1
представляти його інтереси в судових засіданнях з усіма процесуальними правами
позивача-відповідача, відповідно до довіреності від 27 січня 2008 року,
посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального
округу.

26.02.2008 року від ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна
заява до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 38 761 грн. 97 коп.
та моральної шкоди в розмірі 1700 грн., що спричинив йому позивач по
справі ОСОБА_1 внаслідок ДТП, яке сталось 08.12.2007 року по вулиці Кірова
міста Бобринець, вказуючи, що при виїзді із автостанції на головну дорогу,
подивившись на проїжджу частину він побачив, що зліва від нього рухається
автомобіль ВАЗ на відстані приблизно 100 метрів, що давало йому змогу безпечно
перетнути проїжджу частину, будучи впевненим що водій ВАЗа рухається не
перевищуючи швидкості та ближче до правого краю проїжджої частини, як це
передбачено правилами дорожнього руху, але коли ОСОБА_3 повністю перетнув
проїжджу частину та знаходився на розподільній смузі, відчув удар в задню
частину його автомобіля, що спричинило матеріальну шкоду, згідно висновку
автотоварознавчого дослідження в розмірі 38 761 грн. 97 коп., та моральну шкоду
в сумі 1700 грн. Вказана зустрічна позовна заява 26.02.2008 року ухвалою суду
була прийнята та об'єднана в одне провадження із первісним позовом по справі
№2-40.

В судовому засіданні позивач-відповідач та представник
позивача-відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні
вимоги підтримали в повному обсязі та попросили суд задовольнити їх в повному
об'ємі за тих обставин, що ОСОБА_1 рухався по головній дорозі, а ОСОБА_3
виїжджав з другорядної дороги і в наслідок порушення правил дорожнього руху
саме ОСОБА_3, який повинен був надати перевагу в русі ОСОБА_1, сталося ДТП та
був пошкоджений автомобіль ВАЗ ОСОБА_1.
Також ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 заперечили проти задоволення
зустрічного позову ОСОБА_3, пояснивши, що в даному ДТП винний
відповідач-позивач ОСОБА_3 і внаслідок його дій ОСОБА_1 зазнав вказану шкоду та
подав позов до суду.

В судовому засіданні відповідач-позивач ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_5, позовні вимоги не визнали в повному обсязі, та заперечили
проти їх задоволення. При цьому підтримали зустрічний позов до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 та попросили суд задовольнити його за тих обставин, що ОСОБА_3 перед
виїздом на головну дорогу бачив автомобіль ОСОБА_1 з лівої стороні від себе на
відстані біля 100 метрів і встигав проїхати перехрестя, розраховуючи, що
ОСОБА_1 дотримується правил дорожнього руху та рухався зі швидкістю до 60 км на
годину, але ОСОБА_1 швидкість була значно перевищена і він його наздогнав коли
ОСОБА_3 закінчував маневр на лівій стороні головної дороги.

В судовому засіданні в якості свідків було допитано:

ОСОБА_6, який по суті справи зокрема пояснив, що він працює
інспектором ДТП Бобринецького ВДАІ, і ним 08.12.2007 року було складено
адміністративний протокол та схему до нього, щодо порушення ОСОБА_3 ст. 124
КпАП України, так як при виїзді з автовокзалу по вулиці Кірова він не надав
перевагу в русі автомобілю ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, котрий
рухався по головній дорозі, та допустив зіткнення автомобілів.

ОСОБА_7, який по суті справи зокрема показав, що працював
водієм на таксі “Орбіта” і 08.12.2007 року був свідком ДТП автомобілів “Тойота
Прадо” та ВАЗ 21099, та бачив як водій автомобіля ”Тойота Прадо”, виїжджаючи з
автовокзалу на головну дорогу вулиці Кірова, розмовляв по телефону, ліворуч від
нього їхав автомобіль ВАЗ зі швидкістю приблизно 60 км/год, так як водій
автомобіля “Тойота Прадо” не зупинявся, відбулось зіткнення на перехресті
виїзду із автовокзалу з вулицею Кірова.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які зокрема пояснили, що вони працюють
на такси “Орбіта” водіями і 08.12.2007 року під час ДТП знаходились на вокзалі
міста Бобринець, бачили, що водій автомобіля “Тойота Прадо” допустив зіткнення
з автомобілем ВАЗ 21099, так як не надав йому перевагу в русі, при цьому виїжджаючи
з території автовокзалу він розмовляв по мобільному телефону. Водій автомобіля
ВАЗ рухався зі швидкістю, приблизно 55-60 км/год, сигналив та гальмував.

ОСОБА_10, яка по суті справи пояснила, що 08.12.2007 року
під час ДТП знаходилась в машині 'Тойота-Прадо' разом із ОСОБА_3При виїзді із
автовокзалу ОСОБА_3по мобільному телефону не розмовляв, коли він знаходився
посеред дороги помітила як зі швидкістю понад 60 км/год. в їхньому напрямку
рухається автомобіль ВАЗ, під'їхавши до них, коли вони закінчували маневр, він
зробив маневр вліво, чим спричинив зіткнення автомобілів.

ОСОБА_11, який зокрема пояснив, що він є експертом і
проводив експертизу автомобілів 'Тойота Прадо' та ВАЗ 21099, підтримавши свій
висновок в повному обсязі та на додаткові запитання пояснивши, що після ДТП,
чистий збиток, який був завданий автомобілю Тойота Прадо, власнику автомобіля
ОСОБА_3, складає 32 132 грн., а чистий збиток, який був завданий внаслідок ДТП
автомобілю ВАЗ 21099, власником якого є ОСОБА_1 складає 9872 грн.

ОСОБА_12, який зокрема пояснив, що він є експертом і ним
був складений висновок №98/18 судової автотехнічної експертизи по дослідженню
автомобілів 'Тойота-Прадо' з автомобілем ВАЗ-21099, по адміністративній справі
№3-456/08р., який підтримав свій висновок повністю та на додаткові питання
пояснив, що кожен з учасників даного ДТП міг би уникнути зіткнення автомобілів,
якщо б дотримувався правил дорожнього руху, а саме п.10.2, п.1.4.

ОСОБА_13, який зокрема пояснив, що він є експертом і
проводив судову автотехнічну
експертизу по дослідженню ДТП автомобілів 'Тойота-Прадо' з автомобілем
ВАЗ-21099 по цивільній справі №2-40/2008 р., свій висновок підтримав повністю
та пояснив, що водієм 'Тойота-Прадо' було порушено правила дорожнього руху, а
саме п.12.3, а водієм ВАЗ -21099 п.10.2 даних правил,  при дотриманні вказаних правил дорожнього
руху, обома водіями, ДТП можна було б уникнути.

Суд, вислухавши сторони, свідків, експертів, вивчивши
матеріали справи, - приходить до слідуючого:

Відповідно до матеріалів адміністративної справи №3-456/07
на громадянина ОСОБА_3 за ст..124 КУпАП, а саме протоколу серії КД №96129 про
адміністративне правопорушення,
08.12.2007 року о 14 годині 30 хвилин на вулиці Кірова міста Бобринець
при виїзді  автомобіля 'Тойота-Прадо'
державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 з автовокзалу міста Бобринець на
головну дорогу вулиці Кірова, який не надав переваги у русі автомобілю
ВАЗ-21099 державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, відбулося зіткнення
(ДТП) автомобілів.  Про що працівником
ІДТП Бобринецького ВДАІ ОСОБА_6 було складено адміністративний протокол
відносно ОСОБА_3 про порушення ним ст..124 КУпАП.

Відповідно до схеми ДТП до адміністративного протоколу,
частина вулиці Кірова, а саме де сталося ДТП є односторонньою в напрямку села
Витязівка, шириною 6 метр. 40 см. та в зворотному напрямку міста Кіровоград,
шириною 5 метр. 40 см., протилежні напрями руху розмежовує клумба з деревами по
краям якої бордюри, ширина клумби між протилежними напрямами руху складає 3
метр. 50 см.. При ДТП видно, що автомобіль ВАЗ знаходиться на крайній лівій
полосі, повернутий близько 45 градусів у ліво, праве заднє колесо якого  розташоване в 4 метр. 90 см. від бордюри
правої полоси руху (виїзд з автостанції). Автомобіль ВАЗ передньою частиною
пошкодив лівий бік автомобіля 'Тойота', а саме передню та задню двері.

Відповідно до постанови Кіровського районного суду м.
Кіровограда, від 4 лютого 2008 року по адміністративній справі №3-456, про
притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП, справа
закрита у зв'язку із закінченням 2 місячного терміну накладення
адміністративного стягнення.

Відповідно висновку №89/18 судової автотехнічної експертизи
по досліджуванню обставин зіткнення автомобілів “Тойота” з автомобілем ВАЗ від
22 січня 2008 року, проведеної Кіровоградським відділенням Одеського
науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного експертом ОСОБА_12
до автотехнічної експертизи, яка була призначена суддею районного суду міста
Кіровоград по матеріалам адміністративної справи було з'ясовано, що :

1.     В
даній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля ВАЗ при виявлені тієї
обставини, що з прилеглої території починає виїжджати на його смугу автомобіль
'Тойота', слід було відповідно до вимог п.1.10 ПДР визначити дану ситуацію як
небезпечну для подальшого руху у зв'язку з чим, відповідно до вимог п.12.3 ПДР
ужити заходів до екстреного гальмування керованого ним автомобіля.

2.
Але відсутність даних про час  який
подолав автомобіль 'Тойота' від краю проїзної частини до місця зіткнення
унеможливлюють проведення розрахунку технічної можливості запобігти зіткненню
для автомобіля ВАЗ.

3.     На
даному етапі можливо лише припустити, що до моменту зіткнення автомобіль
'Тойота' практично залишив смугу руху автомобіля ВАЗ, тому якби водій автомобіля
ВАЗ дотримувався вимог п.11.2 ПДР, згідно яких, нерейкові  транспортні
засоби повинні  рухатися
якнайближче до правого краю проїзної частини та рухався прямолінійно не
змінюючи напрямку руху, ДТП могло і не статися.

4.     В
умовах даної пригоди, швидкість руху автомобіля ВАЗ перед початком гальмування
складала більше 60…62 км/годину так як не враховувались затрати кінетичної
енергії на руйнування деталей при зіткненні, останнє враховувати неможливо за
відсутності даної методики.

5.     Тому
швидкість руху вказана водієм автомобіля ВАЗ (40-50 км/час) не відповідає
фактичній швидкості, яку було розраховано (більше 60…62 км/годину), та в
подальшому  вказана водієм автомобіля ВАЗ
швидкість не може бути прийнята за дійсну.

6.     В
описовій вище дорожній обстановці формально дії водія автомобіля “Тойота”
регламентувалися вимогами п.10.2 ПДР, згідно з якими “Виїжджаючи на дорогу з
житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправочних станцій та інших
прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати
дорогу пішоходом і транспортним засобам, що рухаються по ній”, але фактично
автомобіль “Тойота” майже звільнив смугу руху автомобіля ВАЗ, чим надав
можливість безперешкодного проїзду вказаному автомобілю даної ділянки дороги.

7.     Згідно
п.1.4 ПДР “Кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й
інші учасники виконують вказані правила”, а тому водій а/м “Тойота” при виїзді
з прилеглої території міг розраховувати на те, що а/м ВАЗ рухається з
допустимою швидкістю, ближче до правого краю проїзної частини і що його водій
не буде застосовувати маневр вліво, який не передбачений ПДР.

Відповідно до висновку експерта-спеціаліста ОСОБА_11 від 24
грудня 2007 року №370, ДТЗ марки ”Тойота-Прадо”, державний номер НОМЕР_2 в
результаті його пошкодження при ДТП по визначенню матеріального збитку станом
на 13.12.2007 року, складає:

    вартість відновлювального ремонту
34434 грн. 13 коп.,

    вартість матеріального збитку
становить 32132 грн. 02 коп.,

    величина втрати товарної вартості
після відновлення складає 4327 грн. 84 коп.

Відповідно до висновку спеціаліста ОСОБА_11 від 31 січня
2008 року №022, ДТЗ марки”ВАЗ-21099”, державний номер НОМЕР_1 в результаті його
пошкодження при ДТП по визначенню матеріального збитку станом на 30.01.2008
року, складає:

    вартість відновлювального ремонту
11730 грн. 57 коп.,

    вартість матеріального збитку
становить 9872 грн. 19 коп.

14 квітня 2008 року в судовому засіданні було призначено по
справі авто-технічну експертизу проведення якої доручено експертам НДКЦ при
УМВС України в Кіровоградській області, згідно висновку якої, а саме №77 від
14.05.2008 року:

1.     Водій
автомобіля Тойота-прадо ОСОБА_3 в даній дорожній обстановки, при виїзді на
дорогу з території автовокзалу, повинен був керуватись вимогам п.10.2 Правил
дорожнього руху.

2.     В
даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_1 з часу виникнення
небезпеки для руху,тобто з часу виїзду його на полосу руху автомобіля
“Тойота-прадо”, необхідно було діяти згідно вимог п.12.3 Правил дорожнього
руху.

3.     В
даній дорожній ситуації з моменту виникнення небезпеки для руху, дії водія
автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.12.3 ПДР в частині
“небезпека руху”.

4.     Швидкість
руху автомобіля ВАЗ-21099 до часу початку гальмування складала більше 55
км/год.

5.     При
належному виконанні водієм а/м ВАЗ-21099 ОСОБА_1 вимог п.12.3 ПДР України,
тобто з часу виникнення небезпеки для руху зменшити швидкість руху, при цьому
відмовившись від маневру вліво, ОСОБА_1 давав можливість залишити свою
початковий шлях руху автомобілю Тойота-прадо і
тим самим запобігти зіткненню.

Відповідно до
п.10.2 правил дорожнього руху України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони,
дворів, місць стоянки, автозаправочних станцій та інших прилеглих територій,
водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходом і
транспортним засобам, що рухаються по ній.

Відповідно до п.1.4 правил дорожнього руху України, кожен
учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники
виконують вказані правила.

Відповідно до п.12.1 правил дорожнього руху України, під
час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен
урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу
постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.12.3 правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку
водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших
учасників руху об'їзду перешкоди.

Отже оцінивши в сукупності всі надані сторонами по справі
докази, суд приходить до висновку, що в діях і ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є порушення
правил дорожнього руху (далі ПДР), тобто обоюдна вина.

ОСОБА_3 виїжджаючи з автовокзалу повинен був керуватися
п.10.2 ПДР, а саме: виїжджаючи з інших прилеглих територій, водій повинен перед
проїзною частиною дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по ній, тобто
пропустити автомобіль під керуванням ОСОБА_1, а потім самому перетинати проїзну
частину. Але як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 помітив автомобіль
ОСОБА_1 завчасно на відстані біля 100 метрів і вспівав перетнути проїзну
частину, керуючись п. 1.4 ПДР, згідно якого кожен учасник дорожнього руху має
право розраховувати на те, що й інші учасники виконують вказані правила, а тому
ОСОБА_3 при виїзді з прилеглої території міг розраховувати на те, що а/м ВАЗ
рухається з допустимою швидкістю, ближче до правого краю проїзної частини і що
його водій не буде застосовувати маневр вліво, який не передбачений ПДР.

ОСОБА_1, рухаючись по головній дорозі повинен був
керуватися п.12.3 ПДР, а саме: у разі виникнення небезпеки для руху або
перешкоди, водій повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до
зупинки транспортного засобу, а як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1
спочатку став подавати ОСОБА_3 звукові та світові сигнали, а лише потім почав
гальмувати і зіткнення допустив на крайній лівій стороні проїзної частини,
тобто коли ОСОБА_3 закінчував маневр, також суд враховує перевищення ОСОБА_1
швидкості руху, а саме більше 60 км/час, згідно висновку експертизи №89/18, де
крім того не враховувалась кінетична енергія пошкодження деталей авто.

Крім того, суд враховує висновки двох автотехничних
експертиз №89/18 та №77, згідно яких, при належному виконанні водієм ОСОБА_1
вимог п.12.3 ПДР України, тобто з часу виникнення небезпеки для руху, зменшивши
швидкість руху, при цьому відмовившись від маневру вліво, ОСОБА_1 давав
можливість залишити свій початковий шлях руху автомобілю Тойота-прадо і тим
самим запобігти зіткненню.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, а
відповідно ч.2 зазначеної статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє
транспортним засобом. Отже ОСОБА_1 володіє по даний час автомобілем який йому
продав ОСОБА_2 але без укладення договору купівлі-продажу, а на підставі
генерального доручення зокрема з правом продажу. В своєму позові ОСОБА_2 підтвердив факт продажу
автомобіля ВАЗ та надав доручення ОСОБА_1 на представництво його інтересів в
суді з повними правами позивача-відповідача, також попросив стягнути заподіяну
шкоду не на його користь, а на користь ОСОБА_1 як власника автомобіля, який
володіє автомобілем і може відчужити його згідно доручення.

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду україни №6 від 27.03.1992 року з
послідуючими змінами та доповненнями станом на 24.10.2003 року, п.4.2, під
володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або
громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу
права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з
інших підстав (договору оренди, довіренності тощо), а відповідно п.2.3 даної
постанови, відшкодування шкоди може бути зменшено з врахуванням ступеня вини
потерпілого.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 володіє
автомобілем на правовій підставі, з чим в судовому засіданні погодились і
сторони по справі і даний факт ніким не оспорюється, а доручення на авто дійсне
по даний час.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до позовних вимог ОСОБА_1 просить суд стягнути з
ОСОБА_3 матеріальну шкоду за пошкодження його автомобіля в сумі 11730 грн. 57
коп.. Суд вважає, що відповідно до ст.1193 ЦК України, зазначена сума підлягає
відшкодуванню в розмірі 50%, тобто 11730-57 поділити на 2 дорівнює 5865 грн. 29
коп., за тих обставин, що судом встановлена обоюдна вина обох сторін по справі.
Відповідно до ч.1 ст..88
ЦПК України, суд також
зменшує суму виплати і судових  витрат, а
саме: державного мита сплаченого ОСОБА_1 у
розмірі 430 грн. 10 коп. / 2 =  215 грн.
05 коп., ІТЗ в сумі 30 грн. / 2 = 15 грн. та витрат на проведення експертизи в
сумі 700 грн. / 2 = 350 грн.

На підставі
вищевикладеного та враховуючи, що відповідно до змісту статті 3 ЦПК України,
ОСОБА_2 не є особою права, свободи чи інтереси якої порушено ОСОБА_3, не є він
і тією особою, яка має право звертатися до суду за захистом прав, свобод та
інтересів інших осіб, а тому, в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної та моральної шкоди, слід відмовити повністю.

Відповідно до позовних вимог ОСОБА_3 просить суд стягнути з
ОСОБА_1 матеріальну шкоду за пошкодження його автомобіля в сумі 38761 грн. 97
коп.. Суд вважає, що відповідно до ст..1193 ЦК України, зазначена сума підлягає
відшкодуванню в розмірі 50%, тобто 38761-97 поділити на 2 дорівнює 19380 грн.
99 коп., за тих обставин, що судом встановлена обоюдна вина обох сторін по
справі, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Відповідно до
ч.1 ст..88 ЦПК України, суд також зменшує суму виплати і судових  витрат, а саме: державного мита сплаченого
ОСОБА_3 у розмірі 387 грн. 62 коп. / 2 =
193 грн. 81 коп., ІТЗ в сумі 30 грн. / 2 = 15 грн. та витрат на
проведення експертизи в сумі 710 грн. / 2 = 355 грн.

На підставі
викладеного не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної і моральної шкоди до ОСОБА_2.

Позивач-відповідач
ОСОБА_2 в своїх позовних вимогах до ОСОБА_3 не ставить вимогу про стягнення
судових витрат, а лише просить стягнути з нього матеріальну і моральну шкоду на
користь ОСОБА_1, в судовому засіданні ОСОБА_1, як представник Бурченка вимогу
про стягнення з ОСОБА_3 судових витрат не заявив, а тому суд вважає доцільним
не застосовувати за позовом ОСОБА_2 вимогу ст..88 ЦПК України.

Відповідно до
п.3 ч.2 ст..23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна.

Відповідно п.1
ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини
фізичної особи, яка її завдала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4
від 31.03.1995 р. “Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди” п. 5, відповідно до загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього в її заподіюванні.

По справі
позивачем-відповідачем та представником позивача-відповідача ОСОБА_2 -
Тітаевським заявлена вимога про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі
10 тис. грн.. за скоєне ДТП в результаті чого був пошкоджений його автомобіль
ВАЗ. ОСОБА_1 зазначає, що після ДТП із-за вини ОСОБА_3 був пошкоджений його
автомобіль ВАЗ, він займається обробітком землі в іншій місцевості куди він
їздив автомобілем і після ДТП автомобіль був на ремонті, що призвело його та
його сім'ю до незручностей, був змушений наймати транспорт для їзди на роботу та
вирішення інших побутових питань. Чому саме йому завдано моральну шкоду
саме  в розмірі 10 тис. грн.. пояснити не
зміг та доказів суду не надав.

Також
відповідачем-позивачем ОСОБА_3 було заявлено позовну вимогу до ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про стягнення солідарно 1700 грн. моральної /немайнової/ шкоди, за ти
обставин, що по вині ОСОБА_1 сталося ДТП, а ОСОБА_2 є власником автомобіля ВАЗ,
який є джерелом підвищеної небезпеки і який передав під керування ОСОБА_1
згідно доручення зокрема і продажу автомобіля ОСОБА_2. Свої моральні страждання
ОСОБА_3 пояснює тим, що внаслідок ДТП по вині ОСОБА_1, його автомобіль був
пошкоджений, знаходився на ремонті, він зазнав душевних страждань, сім'я і він
були позбавлені засобу пересування і незручностей, а тому і оцінив моральну
шкоду саме на зазначену суму.

Суд, виходячи
з справедливості та розумності, враховуючи обставини скоєного ДТП та вину
кожного із учасників ДТП, а саме що ДТП скоєно по вині обох сторін по справі,
так як і ОСОБА_1 і ОСОБА_3 було порушено правила дорожнього руху, тобто по
обоюдній вині і суд прийшов до висновку про відшкодування матеріальної шкоди з
кожного (один одному) у розмірі 50%, а тому вважає, що достатньою, розумною та
справедливою буде сума відшкодування моральної /немайнової/ шкоди у сумі 1700
грн. яку ОСОБА_3 повинен сплатити ОСОБА_1, а ОСОБА_1 - ОСОБА_3.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 11, 13, 14, 57-60, 88, 209, 212-215, 218,
221, 223, 294  ЦПК України, ст.23 ч.2 п.3, ст.
1166 ч.1, ст.1167 ч.2 п.1, ст.1187, 1193 ЦК України, Постановою Пленума
Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року з послідуючими змінами та
доповненнями станом на 24.10.2003 року, п.4.2, п.2.3, а також №4 від 31.03.1995
року, п.5, а також відповідно
до п.1.4, п. 10.2, п. 12.1, п. 12.3 правил дорожнього руху України від
1.01.2002 року,     суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 таОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в
розмірі 5865 грн. 29 коп., моральну шкоду в розмірі 1700 грн., а також судові
витрати 215 грн. 05 коп. державного мита, 15 грн. витрат на інформаційно
техничне забезпечення розгляду справи, 350 грн. витрат на проведення
експертизи.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 матеріальну шкоду в
розмірі 19380 грн. 99 коп., моральну шкоду в розмірі 1700 грн., а також судові
витрати 193 грн. 81 коп. державного мита, 15 грн. витрат на інформаційно
техничне забезпечення розгляду справи, 355 грн. витрат на проведення експертизи.

В інших
позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 щодо стягнення
матеріальної та моральної /немайнової/ шкоди, - відмовити повністю.

Рішення може
бути оскаржено в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської
області через Бобринецький районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
(підпис)

З оригіналом
згідно:

Суддя
О.Ю. Бевз.