У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,                             Охрімчук Л.І.,
Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Зазимська сільська рада,
товариство з обмеженою відповідальністю «Мук», про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від                     6 грудня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту частину земельної
ділянки ОСОБА_1 по вул. Богуна у с. Зазим'є Броварського району Київської
області розміром: 5,14 м. по ширині, 49,74 м. та 50,36 м по довжині, й
демонтувати огорожу, встановлену на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн. витрат на правову
допомогу, 8 грн. 50 коп. судового збору, 7 грн. 50 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2008 року рішення
Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 грудня 2007 року
скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції на
підставі ст. 311 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції,
а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та направляючи справу на новий
розгляд, суд апеляційної інстанції виходив із того, що судом першої інстанції
не встановлені обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення
відповідача, дійсний характер спірних правовідносин, норми матеріального права,
на підставі яких повинен бути вирішений спір.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна,
оскільки він ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального
права.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним суддею або складом суду; 2)
рішення ухвалено чи підписано не тим суддею, який розглядав справу; 3) справу
розглянуто за відсутності будь-кого з осіб, які беруть участь у справі,
належним чином не повідомлених про час і місце судового засідання; 4) суд
вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі; 5)
суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунений
ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції; 6) справу розглянуто з
порушенням правил виключної підсудності. Висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду першої інстанції при новому розгляді справи.

Згідно із ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання
яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Статтею 309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1)
неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;               2) недоведеність обставин, що мають значення
для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;                  4)
порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення
справи.

На порушення вимог ст. ст. 309, 311 ЦПК України апеляційний суд, пославшись
на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для
справи, безпідставно направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції,
ухилившись тим самим від виконання процесуальних обов'язків, які покладені на
нього законом при перегляді судових рішень.

Таким чином, апеляційним судом допущено порушення норм процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до ч. 2 ст.
338 ЦПК України є підставою для скасування ухвали апеляційного суду й передачі
справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2008 року
скасувати, а справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін