Справа №2-1914/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2008 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді  Хомика А.П.

про секретарі -           Кіндратишин
Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про
відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі рішення сесії
Лішнянської сільської ради від 30 липня 1999 року за №89 він отримав у приватну
власність земельну ділянку площею 0,1736 га для будівництва та обслуговування
житлового будинку. На даній земельній ділянці знаходився об'єкт незавершеного будівництва
4-х квартирного житлового будинку, вартість якого згідно довідки Дрогобицького
ДК МБТІ та ЕО від 10.04.2007 року за №255/1 становить 20561 грн. і готовність
будівництва даного об'єкта нерухомого майна складає 10 %. Об'єкт незавершеного
будівництва 4-х квартирного житлового будинку згідно акту від 20 травня 1998
року, погодженого директором інституту землеробства і біології тварин
Української аграрної академії наук Снітинським В.В. підлягав списанню з балансу
дослідного господарства "Лішнянське".

Відповідно до наказу по дослідному господарству "Лішнянське" від 5 лютого 1999 року, вищевказаний об'єкт
незавершеного будівництва був списаний з балансу підприємства і йому було дано дозвіл на реконструкцію даного об'єкту. Однак, відповідач,
неправомірно, без його дозволу, розібрав за допомогою крану, який він найняв
спеціально для цієї мети, закладений фундамент об'єкта незавершеного
будівництва 4-х квартирного житлового будинку і незаконно заволодів бетонними
блоками та плитами перекриття. Свідками таких подій були ОСОБА_3. та ОСОБА_4

Коли він довідався про це, то зателефонував в міліцію і повідомив їх про
неправомірні дії ОСОБА_2 Через кілька днів від міліції він отримав письмову
відповідь №9732 від 11.06.2007 року про те, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки
складу злочину передбаченого ст. 296 КК України, тому він має право звернутися
до суду в порядку цивільного судочинства.

Добровільно відшкодувати йому вартість бетонних блоків та плит перекриття
або їх повернути відповідач не погоджується, а тому просить суд постановити
рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 20561 грн. в рахунок
відшкодування вартості бетонних блоків і плит.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і доповнив, що об'єкт
незавершеного будівництва, списаний з балансу підприємства, і переданий йому у
власність для проведення реконструкції складався з більше ніж 100 шт. бетонних
блоків, а відповідач представив накладну, з якої вбачається, що він отримав в
рахунок зарплати 35 шт. бетонних блоків. Останній дійсно зі своєї земельної
ділянки розібрав свій фундамент і продав бетонні блоки. Крім цього, не
відповідає дійсності і той факт, що ОСОБА_2 пропонував йому придбати у
підприємства списані бетонні блоки, з яких складався переданий йому об'єкт
незавершеного будівництва. Всі документи, представлені відповідачем, не
відповідають дійсності, виготовлені відповідачем з метою приховати незаконний
продаж належних йому бетонних блоків. Просить позов задоволити.

Відповідач позову не визнав і пояснив суду, що в 1998 році було прийнято
рішення про передачу об'єктів незавершеного будівництва працівникам дослідного
господарства "Лішнянське". Оскільки фундаменти недобудованих споруд
складали певну вартість, то наказом №41 від 12.03.1999 року по дослідному
господарству "Лішнянське" ним було прийнято рішення про
оприбуткування на баланс дослідного господарства будівельних матеріалів, які
були придатні для використання. Також цим наказом було вирішено продати
працівникам господарства в рахунок заробітної плати фундаментні блоки. Не може
пояснити чому в журналі реєстрації наказів по дослідному господарству
"Лішнянське" саме цей наказ є підтертим і виправленим. Дійсно ним, на
прохання позивача, було видано копію наказу від 05.02.1999 року по господарству
"Лішнянське" без номера і вище загаданих пунктів про оприбуткування
та продаж працівникам підприємства фундаментних блоків не було. Оскільки
позивач відмовився сплатити вартість фундаментних блоків, що знаходились на
його земельній ділянці, він, через бухгалтерію підприємства, виписав ці блоки
для себе в рахунок заробітної плати. Пояснити причину виправлень у відомостях
нарахування зарплат за грудень 2004 року щодо отримання ним в рахунок
заробітної плати 1750 грн., як вартість отриманих блоків, - не може. Вважає, що
на законних підставах отримав фундаментні блоки з земельної ділянки позивача, а
тому просить в позові відмовити.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи
з наступних міркувань.

Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю
серія III ЛВ № 026115, ОСОБА_1. на підставі рішення сесії Лішнянської сільської
ради від 30 липня 1999 року за №89 отримав у приватну власність земельну
ділянку площею 0,1736 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Разом з тим, як встановлено матеріалами справи, на вказаній земельній
ділянці знаходився об'єкт незавершеного будівництва 4-х квартирного житлового
будинку, вартістю 20561 грн. і готовність будівництва даного об'єкта нерухомого
майна складала 10 %.

Згідно акту від 20 травня 1998 року, погодженого директором інституту
землеробства і біології тварин Української аграрної академії наук Снітинським
В.В., вказаний вище об'єкт незавершеного будівництва 4-х квартирного житлового
будинку підлягав списанню з балансу дослідного господарства
"Лішнянське".

Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів про відмову в
порушенні кримінальної справи (ЖРЗПЗ №2491 від 31.05.2007 року, №3357 від
19.07.2007 року), ОСОБА_1. звертався до правоохоронних органів з проханням
притягнути ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за те, що останній розібрав
за допомогою крану закладений фундамент об'єкта незавершеного будівництва 4-х
квартирного житлового будинку і незаконно заволодів бетонними блоками та
плитами перекриття. Однак, постановами від 02.06.2007 року та від 14.09.2007
року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 було відмовлено на
підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину,
передбаченого ст. ст. 186, 296 КК України.

Відповідно до копії наказу б/н від 05.02.1999 року по господарству
"Лішнянське" було вирішено списати незавершене будівництво житлового
будинку розмірами (20 х 11) м. в урочищі "Сад" с. Лішня та дати
дозвіл на реконструкцію даного незавершеного будівництва громадянам ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Разом з тим, як вбачається з оглянутого в судовому засіданні журналу
реєстрації наказів по дослідному господарству "Лішнянське"
вищевказаний наказ відсутній. Відповідачем представлено копію наказу №41 від
12.03.1999 року, відповідно до якого будівельні матеріали, придатні для
використання, повинні були бути оприбутковані на баланс дослідного господарства
"Лішнянське" і продані працівникам в рахунок заробітної плати. Однак,
запис у вище вказаному журналі має видимі підтертості та виправлення, а тому
суд не може вважати його належним та допустимим доказом того, що фундаменті
блоки були оприбутковані на баланс підприємства і продані працівникам.

З цих же підстав суд не бере до уваги посилання відповідача на отримання
фундаментних блоків із земельної ділянки позивача в рахунок заробітної плати,
оскільки у відомостях нарахування заробітної плати у дослідному господарстві
"Лішнянське" за грудень 2004 року в графі отриманої ОСОБА_2
заробітної плати також маються виправлення.

Звідси суд не бере до уваги і копію накладної №16 від 29.11.2004 року,
відповідно до якої ОСОБА_2в рахунок заробітної плати передано 35 шт. блоків
бетонних вартістю 1750 грн., оскільки в ній не вказано від кого отримані вище
згадані блоки, а позивач посилається на той факт, що на його земельній ділянці
було значно більше блоків.

За таких обставин суд вважає, що позов є підставним та підлягає до
задоволення.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд
вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на
підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий
збір в сумі 205,61 грн. та 30,00 грн. витрат на ІТЗ.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 1166
ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 20561,00 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 205,61 грн. судового збору та 30,00 грн.
витрат на ІТЗ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя