Справа №22-ц-1014                                                Головуючий
у 1-й інстанції- Костенко В.І.
Категорія   41                                                          Суддя-доповідач-Смирнова
УХВАЛА

іменем             України

«23» жовтня  2008 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Смирнової Т.В.,

суддів - Ільченко О.Ю.,

Ведмедь Н.І.,

з участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.М.,

та осіб,які беруть участь у
справі - позивачки та її представника, представника ВАТ «Сумбуд»,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу

за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_2  ,

на рішення Зарічного районного суду м.Суми  від 27 червня
2008  року

у справі за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в
інтересах  неповнолітньої доньки ОСОБА_2
до Відкритого акціонерного товариства
“Сумбуд”, треті особи : Сумська міська рада, Служба у справах  дітей Сумської міської ради,Комунальне
підприємство “Сумське міське  бюро
технічної інвентаризації”

про визнання  права
власності на квартиру,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом , посилаючись на те, що у
1998 році їм був наданий ордер на квартиру АДРЕСА_1, в яку вони вселились і
проживають по теперішній час. Вказана квартира
не приватизована, будинок знаходиться
на балансі ВАТ “Сумбуд”. ОСОБА_1 зверталась до  товариства
з приводу приватизації квартири, проте її заяви залишилися без
вирішення.Тому позивачі  вважаючи, що
мають право на безоплатну приватизацію державного житла, просять визнати за
ними право власності  на спірну квартиру.

Рішенням  Зарічного районного суду
м.Суми  від 27 червня 2008 року
відмовлено ОСОБА_1,ОСОБА_2 у задоволенні позову - за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивачки
просять скасувати  рішення суду
від 27 червня 2008 року та повернути справу до Зарічного районного суду м.Суми
на новий розгляд.

Апелянти зазначають, що рішення суду є незаконним  та необгрунтованим, а тому підлягає
скасуванню ,так як по справі не з”ясовані всі необхідні обставини , що  призвело до ухвалення  рішення з порушенням  норм процесуального права,  в процесі розгляду справи судом не  був встановлений  суб”єкт
права власності на спірну квартиру
.

Крім того, суд під час розгляду справи не залучив як учасника судового
процесу ДП“Сумський облавтодор”,який на їх думку є власником  вищевказаної квартири.

Дослідивши матеріали справи,перевіривши
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення    апелянта
підтримавшого скаргу, представника відповідача вважаючого рішення невірним ,
колегія суддів  вважає, що  апеляційні скарги  позивачів слід відхилити, а рішення суду
залишити без зміни з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається ,що 24.02.1998 року ОСОБА_1 був  наданий ордер
на квартиру  АДРЕСА_1.Вона разом з
донькою заселилась у вказану квартиру, де вони і проживають на даний час.Спірна
квартира не приватизована.Будинок №35 по вул.Прокоф”єва у м.Суми обліковується
на балансі ВАТ “Сумбуд” на обліковому рахунку №10.Вказаний будинок не
передавався  до комунальної власності і
не обліковується  у Фонді державного
майна України , тобто він не має статусу
державного житла.

02.07.2007 р. ОСОБА_1  зверталась до
ВАТ “Сумбуд” з приводу  приватизації
даного житла,але її заява залишилась без вирішення, після чого вона звернулась
до суду.

Відмовляючи в позові  суд послався на
те, що безоплатна приватизація житла
проводиться в порядку , встановленому
законом на підставі рішення органів
приватизації.  Відповідач не є
органом  приватизації, а тому не має
права приймати рішення з цього приводу та передавати квартиру  у власність
позивачки.

З матеріалів справи також вбачається , що будинок №35 по вул.Прокоф»єва у
м.Суми знаходиться на балансі ВАТ «Сумбуд» , він не передавався  до комунальної власності і не  передавався до комунальної власності  територіальної громади м.Суми, а також не обліковується
у Реєстрі об»єктів  державної власності,
як не включений до статутних фондів Акціонерних товариств під час  їх реорганізації. В період з 31.03.1993 по
31.03.1996 р.р. ВАТ «Сумбуд»  на підставі
ліцензії  Державного комітету України по
житлово-комунальному  господарству
здійснював діяльність по оформленню та реєстрації документів про право
власності на житло в порядку безоплатної приватизації житлового фонду
підприємства «Сумбуд».

Після закінчення строку ліцензії та внаслідок  створення ВАТ «Сумбуд» останній втратив  право
вирішувати питання  безоплатної
приватизації житла.

За  таких підстав посилання  позивачки на те, що ВАТ «Сумбуд» порушує її
право на  одержання у власність в порядку
безоплатної приватизації квартири, не ґрунтуються  ні на матеріалах справи , ні на законі.

Оскаржуючи рішення апелянт посилається на те, що суду слід було залучити до
участі у справі належного власника квартири - підприємство «Сумський
облавтодор» і за його участю вирішувати спір.

Не зробивши  цього , суд, на думку
апелянта , вирішив  питання про  права та обов»язки осіб, які не брали
участі  в справі  і з цих підстав  рішення слід скасувати , а справу надіслати
на новий розгляд.

Проте, з такими доводами  скарги
погодитись не можливо. Позов було заявлено саме до  ВАТ «Сумбуд» та наведені підстави , за яких
позивач вважає своє право  порушеним цим
відповідачем. Від позову до ВАТ «Сумбуд» позивачка не відмовлялась.

В судовому рішенні  взагалі
ніяким  чином не йдеться  про права та обов»язки  підприємства
«Сумський облавтодор». За таких обставин мотиви скарги не
ґрунтуються  на матеріалах справи.

Позовні вимоги до  підприємства
«Сумський облавтодор» позивачкою не заявлені , як  пояснила позивачка в  засіданні
апеляційного суду вона і не зверталась з питань приватизації квартири до
цього підприємства.

Згідно з принципами диспозитивності
цивільного судочинства суд розглянув
цивільну справу  в межах заявлених  позивачкою вимог , у відповідності до ст.11
ЦПК України.

Позивачка не позбавлена
можливості  звернення з
позовом  до інших осіб на захист своїх
прав.

Колегія суддів вважає, що відмова в позові ґрунтується  на матеріалах справи та вимогах закону.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду.

Враховуючи вищезазначене ,колегія суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно з»ясував всі обставини , що мають значення для справи, надав
правильну оцінку  доказам  по справі
та правильно вирішив спір, а тому
відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг.

На підставі викладеного,керуючись п.1 ч.1 ст.307,ст.ст.308,313-315,317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої
доньки ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми
від 27 червня  2008  року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набрала  законної сили з
моменту проголошення , але може бути
оскаржена  в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий-
Смирнова Т.В.

Судді -                                  Ільченко
О.Ю.,

Ведмедь Н.І.