СПРАВА № 2-1609/2008 року
У Х В А Л А

25 листопада 2008 року Лозівський міськрайонний
суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням - судді Жмуд
Н.М., за участю секретаря судових засідань - Литвинової Г.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського
міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області
заяву про відвід судді по цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства "Лозівський завод
металоконструкцій"; третя особа ОСОБА_2.," про визнання звільнення
незаконним, поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу,
заборгованості по заробітній платі та компенсаційних виплат", -

В С  Т А Н О В И В:

28 липня 2008 року, позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 17 травня 2006 року він
працював на посаді сторожової охорони до 29 червня 2008 року в ВАТ «Лозівський
завод металоконструкцій» за трудовою угодою. 29 червня 2008 року позивач
прийшов на чергування, але в цей час під'їхав начальник охорони ОСОБА_3., який його
до чергування не допустив натякаючи на те, що позивач вживав алкогольні напої.
Позивач йому пояснив, що горілку він взагалі не вживає, а тільки пиво і то в
мінімальних дозах і тим більше не дозволяє собі це робити, коли йде на
чергування, але начальник охорони нічого не пояснюючи, призначив замість
позивача на чергування сторожаОСОБА_4. і зразу ж від'їхав. Позивач зазначив, що
начальник охорони навмисне не направив його до медичного закладу для огляду та
перевірки його стану, бо був впевнений в тому, що акт про нетверезий  стан позивача підпишуть підлеглі йому
сторожа. При позивачу ніякого акту про причини його відсторонення від роботи не
складалося і позивач його не підписував та не ознайомлювався з ним. На вимогу
позивача надати йому можливість ознайомитися з актом начальник охорони ОСОБА_3.
відмовив, і як зазначив позивач, акт явно складали 02 липня 2008 року. Тому
позивач наполягає на тому, щоб цей акт був визнаний нікчемним. 01 липня, позивач
прийшов на завод до начальника охорони ОСОБА_3. для надання письмових пояснень.
ОСОБА_3. наполягав на тому, щоб позивач в своєму поясненні написав про те, що
до приходу на роботу вживав спиртні напої. Оскільки це не відповідало істині,
позивач відмовився про це писати. Тоді ОСОБА_3. заявив позивачу, що він
звільнений з роботи і 02 липня 2008 року наказ про його звільнення за ст. 40 п.
7 КЗпП України буде виготовлений і позивач може його отримати. 02 липня 2008
року позивач подав скаргу на ім'я директора заводу ВАТ «ЛЗМК» ОСОБА_2. про
порушення його законних прав та незаконних діях начальника охорони ОСОБА_3.,
яка була зареєстрована за №395. В той же день була подана скарга і в комісію по
трудовим спорам, яка зареєстрована за №394. до цього часу, як зазначає позивач,
його скарги не розглянуті і ніяких відповідей він не отримав, як і довідку про
заборгованість по заробітній платі та довідку про середню заробітну плату.
Тільки 03 липня 2008 року на неодноразові прохання позивача, йому була видана
копія наказу про його звільнення за №105 від 02 липня 2008 року. Позивач вказав
також, що в порушення Колективного договору та ст. 105 КЗпП України,
адміністрація підприємства нав'язували йому виконання не передбачених його
функціональними обов'язками неоплачуваних робіт, а саме: очистку від снігу та
сміття території підприємства, покоси трави та бур'яну. Коли позивач
відмовлявся виконувати ці безоплатні роботи та нести необґрунтовану
відповідальність за дії не передбачені його функціональними обов'язками
і трудовим договором, то його начальник охорони почав переслідувати, а також
неодноразово вимагав писати заяви про звільнення за власним бажанням. За період
з серпня 2006 року по день звільнення підприємство заборгувало позивачу біля
12200 грн. без урахування компенсації в зв'язку з затримкою строків її виплати,
а також в порушення положень ст. 163 КЗпП України його не забезпечували  спеціальним одягом та взуттям і позивач був
вимушений придбати їх за власний кошт. При звільненні з позивачем не був
проведений повний та остаточний розрахунок і не видані довідки про
заборгованість по заробітній платі та про розмір середньої заробітної плати,
тому він не має можливості точно вказати всі суми. В зв'язку з вищевикладеним,
позивач зазначив, що йому відповідачем заподіяна і моральна шкода, яка полягає
в відмові виплатити заборгованість по заробітній платі й іншим виплатам,
попранням його законних прав і гарантій, а також втраті нормальних життєвих
зв'язків, моральних стражданнях, занепокоєнні за свою долю, в зв'язку з
відсутністю достатніх засобів до існування, приниженні честі та гідності, що
призвело до вжиття додаткових заходів для організації свого життя. Заподіяну
йому моральну шкоду позивач оцінює в 5000 грн. і вважає, що стягнення такої
суми не тільки дасть можливість компенсувати його моральні втрати, але й
змусить відповідача задуматись над своїми незаконними діями, поважати закон і
законні права громадян України. На підставі викладеного позивач прохав суд:

Визнати його звільнення незаконним та
відмінити наказ директора Відкритого акціонерного товариства «Лозівський завод
металоконструкцій» №105 від 02 липня 2008 року про його звільнення. Зобов'язати
відповідача поновити його на роботі на посаді сторожа сторожової охорони
Відкритого акціонерного товариства «Лозівський завод металоконструкцій» та
внести відповідні зміни  до його трудової
книжки. Стягнути з відповідача на його користь:середній заробіток за час
вимушеного прогулу по день поновлення на роботі всю заборгованість по заробітній
платі з урахуванням індексації та компенсації в зв'язку
з затримкою строків її виплати по день фактичного розрахункукомпенсаційні
виплати за невиданий спеціальний одяг та взуття відповідно до встановлених норм
заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000грн. Відповідно до ст.ст. 133,137 ЦПК
України витребувати у відповідача довідки про розмір середньої заробітної плати
та розмір заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексації,
колективні договори за 2005-2007 роки та реквізити підприємства.

25 листопада 2008 року до Лозівського
міськрайонн6ого суду Харківської області представником відповідача Черняковим
С.М. було подано заяву про відвід судді з посиланням на те, що в нього є
сумніви в об»єктивності та неупередженості судді по розгляду даної цивільної
справи, оскільки нею - суддею витребувуються докази по справі тоді, як
обов»язок по доказуванню обставин по справі за законом покладено на обидві
сторони. З боку ж позивача, таких клопотань заявлено не було. Тому на підставі
викладено, представник відповідача прохав задовольнити його заяву про відвід та
передати справу на розгляд іншому судді.

Відносно поданої заяви представника
відповідача про відвід судді, судом було встановлено, що відповідно до
доручення №2 від 02.09.2008 року №471 представник відповідача наділений таким
правом.

Відповідно до поданої заяви, виходячи з
вищенаведеного, суд вважає можливим
задоволення заяви про відвід судді Лозівського міськрайонного суду
Харківської області - Жмуд Наталі Миколаївни, оскільки, норма про відвід гарантує
неупередженість та об'єктивність здіснення правосуддя.

Відповідно до статті 20 ЦПК України, суддя
підлягає відводу якщо обставини викликають сумнів у об'єктивності і
неупередженості.

Керуючись ст. ст. 20, 23, 24, 208, 218 ЦПК
України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача -
задовольнити.

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1
до Відкритого акціонерного товариства "Лозівський завод
металоконструкцій"; третя особа: ОСОБА_2.
" про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та
стягнення коштів за час вимушеного прогулу, заборгованості по заробітній платі
та компенсаційних виплат", - передати на розгляд судді Лозівського
міськрайонного суду Харківської області Мішуровській Світлані Тимофіївні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

у судовому засіданні

Суддя:
Н.М. Жмуд