ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО                                                                                     Справа № 2 -
Категорія : Спори про відшкодування шкоди,
завданої майну фізичних або юридичних осіб - 33
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД  ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І  М
Е  Н  Е
М          У  К
Р  А  Ї
Н  И

(З А
О Ч Н Е)

21
жовтня 2008 року                             Любомльський
районний суд Волинської області в складі головуючого судді Чишія С.С.

при секретарі Семенюк К.М.

з участю представників позивача Бея А.З., Досяка Ю.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояж» до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в  с
т  а  н
о  в  и
в  :

У суд з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю
«Вояж»(далі - Товариство), яке просить стягнути із ОСОБА_1  286345 гривень матеріальної шкоди та судові
витрати в сумі 1730 гривень.

Вимоги обґрунтувало тим, що відповідач 16.04.2006 року на 483 км автодороги
М-07 в Україні порушив Правила Дорожнього руху, що привело до зіткнення
керованого ним автомобіля MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - автомобіль
MAN), із належним Товариству автомобілем DAF95FX, реєстраційний номер АІ3936АЕ,
з причепом Kцgel, реєстраційний номер АІ3936ХХ(далі - автомобіль
- DAF). За вчинення правопорушення ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної
відповідальності. Вини водія автомобіля DAF у пригоді немає, що стверджено
постановою Києво-Святошинського районного суду від 13.06.2006 року.

Згідно із експертними дослідженнями через пошкодження автомобіля DAF
Товариство зазнало матеріального збитку в сумі 249445 гривень, вартість
відновлювального ремонту причепа складає 17010 гривень, витрати на ліквідацію
наслідків аварії - 2015 гривень, втрати через простій автомобіля - 11270
гривень, на оплату правової допомоги витрачено 6000 гривень, за проведення
експертиз сплачено 1395 гривень. Жодних коштів на відшкодування заподіяних
збитків Товариство від винної особи не отримувало.

В судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали в
повному об'ємі.

Відповідач двічі належним чином був сповіщений про розгляд справи, в тому
числі в порядку Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових
документів у цивільних або комерційних справах та в порядку ч.5 ст.74, ч.3
ст.76 ЦПК України.

Незважаючи на вжиті судом заходи, відповідач в судове не з'явився,
заперечень не надав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності
не сповістив. У зв'язку з наведеним суд за згодою представників позивача
ухвалив провести заочний розгляд справи.

21.10.2008 року судом в порядку ч.3 ст.209 ЦПК України проголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Повне рішення виготовлено у 5-денний термін, сторонам в судовому засіданні
було роз'яснено, що з ним вони можуть ознайомитись в приміщенні суду після 14
години 27.10.2008 року.

Представники позивача в судовому засіданні пояснили, що наведені в позовній
заяві підстави позову підтримують, вважають доведеними фактичні обставини,
якими обґрунтовано заявлені вимоги. При цьому витрати на проведення
авто-товарознавчих досліджень та проведеної в межах справи про адміністративне
правопорушення експертизи відносять до прямих збитків. Заявлену вартість
простою вантажного транспортного засобу обґрунтувати відповідно до поданої
податкової декларації не можуть, вважають, що при наявності підстав така
вартість може бути відкоригована. Документального підтвердження оплати витрат
на юридичну допомогу подати не можуть, за клопотанням представника Бея А.З. до
матеріалів справи приєднано акт прийому виконаних робіт.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

15.04.2006 року о 2 годині 30 хвилин на 483 км дороги М-07 сталась
дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобілі MAN та DAF зазнали механічних
пошкоджень.

Під час пригоди ОСОБА_1 , який керував автомобілем MAN, здійснив вимушену
зупинку в темну пору доби і в порушення п.п.9.10б, 15.14 Правил дорожнього руху
не встановив знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані,
що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не менше 40 метрів, та не вжив
заходів, щоб прибрати транспортний засіб із смуги руху.

Водій автомобіля DAF ОСОБА_2 , що
рухався в попутному напрямку з дотриманням всіх вимог Правил дорожнього руху,
через відсутність технічної можливості ні шляхом екстреного гальмування, ні
шляхом об'їзду перешкоди ліворуч не зміг попередити наїзд керованого ним
автомобіля на автомобіль MAN, внаслідок чого сталось зіткнення транспортних засобів.

Вказані факти доведені протоколом
про адміністративне порушення серії ВО №018683 та постановою від 15.04.2006
року про застосування до ОСОБА_1за ст.125 КУпАП попередження як
адміністративного стягнення. Відповідач визнаний винним у порушенні п.п.9.10,
15.14 Правил дорожнього руху при вищеописаних подіях.

Згідно з постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 13.06.2006 року провадження в справі відносно водія автомобіля DAF ОСОБА_2. закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП
через відсутність в його діях передбаченого ст.124 КУпАП правопорушення.

Згідно із п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В порядку п.4 ст.61 ЦПК України на підставі постанови Києво-Святошинського
районного суду Київської області суд вважає доведеним факт відсутності вини у
пригоді, а отже - у заподіянні шкоди, водія автомобіля DAF.

При розгляді названим судом справи на підставі експертного висновку №706/ат
встановлено, що ОСОБА_2. не мав технічної можливості уникнути зіткнення
автомобілів, а у причинному зв'язку із пригодою є винні дії ОСОБА_1, котрий не
дотримав вимог п.п.9.10б, 15.14 Правил дорожнього руху.

Таким чином, по справі встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, під
час якої належний позивачу автопоїзд зазнав механічних пошкоджень, сталась з
вини відповідача ОСОБА_1.

Відповідач не подав жодних заперечень та доказів того, що цивільну
відповідальність згідно з українським законодавством має нести інша особа, з
якою він міг бути у трудових відносинах.

Відтак суд вважає, що на підставі ст.1188 ЦК України саме відповідач
ОСОБА_1 є відповідальним за майнову шкоду, заподіяну пошкодженням належного
позивачу автопоїзда.

При цьому суд вважає доведеними і обґрунтованими наступні заявлені
позивачем вимоги.

Згідно з поданим авто-товарознавчим дослідженням №5543 автомобіль DAF
внаслідок отриманих механічних пошкоджень відновленню не підлягає і як майно
втрачений в повному обсязі. За таких обставин обґрунтованим є висновок експерта
про визначення матеріального збитку у вигляді вартості автомобіля перед його
пошкодженням, яка складає 249446,30 гривень.

Згідно з висновком авто-товарознавчого дослідження №5544 вартість
відновлювального ремонту причепа складає 17011,20 гривень, що становитиме
розмір заподіяної майнової шкоди в цій частині.

Враховуючи віддаленість місця пригоди від місця знаходження позивача та
ступінь пошкодження автомобіля DAF, суд вважає доведеним розмір шкоди на
транспортування автомобіля, який обґрунтовано наказом №2/п-2 від 20.06.2003
року про нормативи витрат пального та чеками на його придбання.

Стосовно інших заявлених вимог суд прийшов до наступного.

Наданий позивачем розрахунок збитків через виробничий пошкодженого
автомобіля не відповідає поданій декларації Товариства з податку на прибуток за
І півріччя 2006 року. Представники позивача такі розбіжності пояснити не змогли.
Крім цього, розрахунок ґрунтується на експлуатації Товариством 10 вантажних
автомобілів, хоча доказів цього не подано.

З врахуванням наведеного суд вважає, що достатніх доказів заподіяння шкоди
простоєм та її розміру не подано, а тому заявлені вимоги не доведені і
задоволенню не підлягають.

Витрати на проведення авто-товарознавчих досліджень не перебувають у
прямому причинному зв'язку із заподіянням шкоди, тому до її загального розміру
віднесені бути не можуть. Такі дослідження проводились з ініціативи позивача,
не є експертизами в розумінні ст.ст.143-150 ЦПК України, тому витрати на їх
проведення не можуть визнаватись судовими, а отже - заявлені суми стягненню з
відповідача не підлягають.

Судова авто-технічна експертиза №706/ат призначалась в межах справи про
адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2., тому витрати на її проведення
в даній справі відшкодованими бути не можуть.

Згідно із ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення,
суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Представником позивача Беєм А.З. на обґрунтування вимог про стягнення
витрат на правову допомогу надано акт виконаних робіт, а до позову приєднано
два рахунки. Документального підтвердження, що Товариство понесло витрати на
правову допомогу, позивачем не подано, тому заявлені в цій частині вимоги
стягненню не підлягають.

Як судові витрати з відповідача мають бути стягнені судовий збір та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення справи.

Таким чином, заявлені Товариством вимоги підлягають частковому задоволенню
як по суті, так і в частині судових витрат. При цьому незначні розбіжності
заявленого розміру шкоди у сторону зменшення від визначеного
авто-товарознавчими дослідженнями суд розцінює як реалізацію позивачем його
процесуальних прав і в порядку ч.1 ст.11 ЦПК України задовольняє вимоги саме у
заявленому розмірі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213 ЦПК України, суд

в  и
р  і  ш
и  в  :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1(ОСОБА_1), що проживає  в Республіці Польща
за адресою: АДРЕСА_1(АДРЕСА_1), в користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Вояж», що знаходиться за адресою: вулиця Введенська 25/58
офіс 99, місто Київ 04107 Україна, :

-     249466(двісті
сорок дев'ять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 30 копійок майнової
шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок пошкодження
автомобільного тягача «DAF95XF»,
реєстраційний номер АІ5947АЕ;

-     17011(сімнадцять
тисяч одинадцять) гривень майнової шкоди, заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки внаслідок пошкодження причепа «Kцgel»,
реєстраційний номер АІ3936АЕ;

-     2015(дві
тисячі п'ятнадцять) гривень витрат, понесених на транспортування пошкоджених
транспортних засобів;

-     1700(одну
тисячу сімсот) гривень судового збору;

-     30(тридцять)
гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення справи.

У задоволенні вимог про стягнення 11270(одинадцяти тисяч двохсот сімдесяти)
гривень збитків через виробничий простій
автомобіля, 6000(шести тисяч) гривень витрат на правову допомогу; 695(шестисот
дев'яносто п'яти) гривень витрат на авто-товарознавчі дослідження та
700(семисот) гривень на проведення авто-технічної експертизи відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у 20-денний строк, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Протягом 10 днів з дня проголошення рішення може бути подано заяву про його
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному
суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Головуючий
: суддя                                                                                                           С.С.Чишій