Справа №
У Х В А Л А

І М Е Н
Е М       У К Р А Ї Н И

31 липня 2008 року.
Світловодський міськрайсуд Кіровоградської області, в складі:

головуючий
суддя                            -          Андріянов О.В.

При секретарі                                                                                   -          Суботніцькій О.А.

З участю:                               скаржник                                           -          ОСОБА_1.;

представники
скаржника:               -          ОСОБА_2.;

-          ОСОБА_3.;

представника
ДВС                           -          Мошель С.Ф.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1. на дії державного виконавця ВДВС
Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, під
час виконання рішення суду, -

В С Т А
Н О В И В:

Стягувач звернувся до суду із
скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо виконання рішення
апеляційного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2007 року по вселенню
її в житлове приміщення, яке належить боржнику - ЗАТ «ОДЕБП». Зазначає, що
державний виконавець не виконав всіх вимог, передбачених Законом щодо виконання
рішення суду. Просить суд примусити державну виконавчу службу виконати рішення
суду; стягнути на її користь 1000,0 грн. - компенсації за заподіяної
бездіяльністю моральної шкоди та притягнути до відповідальності винних осіб.

В судовому засіданні представник
стягувача підтримав скаргу та пояснив, що державним виконавцем навмисно не
виконується рішення суду щодо вселення стягувача у житлове приміщення,
виконавцем не виконанні всі вимоги та використані надані Законом України «Про
виконавче провадження» права, з метою виконання рішення суду у встановлені
законодавством терміни. Просить суд зобов'язати державного виконавця виконати
рішення суду.

Представник виконавчої служби проти
скарги заперечив, вважає що підстав для її задоволення немає, враховуючи те що
у рішенні суду зазначено зобов'язання саме боржника вселити стягувача у житлове
приміщення, а тому ним, у відповідності до ст. ст. 76, 87 Закону України «Про
виконавче провадження» виконані всі необхідні для виконання рішення, за якими
боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, заходи по виконанню рішення
суду. Крім цього, державний виконавець звертався до органів прокуратури і суду
щодо притягнення до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду
посадових осіб, підприємства-боржника, але у порушенні кримінальної справи було
відмовлено, з підстав передбачених п.2, ч.1, ст. 6 КПК України.

В судовому засіданні було
встановлено, що на виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області
за позовом ОСОБА_1. до ЗАТ «ОДЕБП», від 20.09.2007 р. щодо вселення стягувача у
житлове приміщення, належне боржнику, 11.01.2008 р. було відкрите виконавче
провадження. В постанові про відкриття виконавчого провадження пропонувалося
боржнику добровільно виконати рішення суду та встановлювався строк для
добровільного виконання. Після чого державним виконавцем, у відповідності до
ст. ст. 76, 87 неодноразово виносилися постанови про надання повторного строку
для добровільного виконання рішення суду та на керівника підприємства-боржника
накладалися відповідні стягнення. Крім того, державний виконавець звертався до
органів прокуратури з поданням про порушення кримінальної справи за умисне
невиконання судового рішення. Відповідно до постанови помічника прокурора від
26.05.2008 р. у порушенні кримінальної справи було відмовлено з підстав,
передбачених п.2, ч.1, ст. 6 КПК України.

Викладене підтверджується
матеріалами виконавчого провадження № 5824013, яке було досліджене у судовому
засіданні.

Таким чином, у судовому засіданні
було встановлено, що державний виконавець виконував рішення суду про вселення
стягувача, у відповідності до ст. 76 Закону України «Про виконавче
провадження».

Частиною 2, статті 80 Закону України
«Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання рішення про
вселення стягувача у добровільному порядку вселення здійснюється примусово
державним виконавцем. В тому випадку, коли рішення суду є незрозумілим, суд, у
відповідності до ст. 221 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про виконавче
провадження» може роз'яснити рішення, яке є незрозумілим для державного
виконавця. Звернення до суду за роз'ясненням рішення є обов'язком державного
виконавця. Враховуючи викладене, державний виконавець безпідставно виконував
рішення суду в порядку, який встановлений ст. 76 Закону України «Про виконавче
провадження», так як спеціальна стаття цього Закону, - 80, визначає порядок виконання
рішення суду про вселення, а тому дії та бездіяльність державного виконавця є
неправомірними.

Скаржник просить суд примусити
державну виконавчу службу виконати рішення суду; стягнути на її користь 1000,0
грн. - компенсації за заподіяної бездіяльністю моральної шкоди та притягнути до
відповідальності винних осіб.

В судовому засіданні було
встановлено, що на час розгляду справи у суді, постановою державного виконавця
від 10.07.2008 р. виконавче провадження було закінчене, так як державним
виконавцем були виконані всі дії, що передбачені ст. 76 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст. 387 ЦПК України
суд, у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця задовольнити
вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Таким чином, для поновлення прав і
свобод стягувача за виконавчим провадженням необхідно скасувати постанову про
закінчення виконавчого провадження від 10.07.2008 р. та зобов'язати державного
виконавця виконати судове рішення у відповідності до ст. 80 Закону України «Про
виконавче провадження».

Не підлягають задоволенню вимоги
щодо стягнення з державної виконавчої служби відшкодування моральної шкоди, в
сумі 1000,0 грн., так як ці вимоги повинні розглядатися в порядку позовного
провадження, за правилами того судочинства (цивільного або адміністративного),
у відповідності до тих правовідносин, які виникли між сторонами виконавчого
провадження, та регламентується розгляд таких справ відповідними процесуальними
нормами. Не підлягають також розгляду вимоги скаржника в частині притягнення до
відповідальності певних осіб - державних виконавців, так як це не є
компетенцією суду під час розгляду скарг у відповідності до ст. 85 Закону
України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, скарга
боржника повинна бути задоволена частково.

Керуючись: ст. ст.: 293-294, 386 -
389 ЦПК України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Скаргу ОСОБА_1. на дії державного
виконавця задовольнити частково.

Визнати противоправним дії виконавця
щодо виконання рішення суду про вселення у житлове приміщення у відповідності
до ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження № 5824013 від 10.07.2008 р. та зобов'язати державного
виконавця виконати судове рішення про вселення до житлового приміщення
стягувача у відповідності до ст. 80 Закону України «Про виконавче провадження».

В решті вимог відмовити.

Судові витрати, пов'язані із
розглядом справи, покласти на ВДВС Світловодського міськрайонного управління
юстиції. Стягнути з ВДВС Світловодського міськрайонного управління юстиції на
користь відповідних бюджетів три гривні 40 копійок - судового збору.

Про виконання цієї ухвали ВДВС
Світловодського міськрайонного управління юстиції повідомити суд та скаржника в
місячний строк.

На ухвалу суду протягом 05 днів може
бути подана заява про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається на
протязі 10 днів, після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Світловодського міськрайсуду

Кіровоградської
області

О.В.
Андріянов