Справа №2-352/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 липня 2008 року                 Садгірський
районний суд м. Чернівці

у складі:   головуючого - судді           Плавана В.О.

при секретарі            Вержак
І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання
права власності на майно.

В позові посилається на те, що його дружина, ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року і все майно заповіла відповідачці ОСОБА_2 за заповітом, посвідченим
11.06.2005 року під №2775 Другою Чернівецькою державною нотаріальною конторою,
що підтверджується довідкою від 14.04.2008 року №411. Відповідно до даної
довідки спадкове майно складається з житлового будинку та належними до нього
господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Крім того, вказує на те, що на даний момент відповідачка свідоцтво про право на
спадщину не отримувала і вказане вище майно зареєстроване за його покійною
дружиною.

Посилається в позові на те, що житловий будинок та належні до нього
господарськими та побутовими будівлями, що входить до складу спадкового майна,
не належав на праві власності спадкодавцю - ОСОБА_3, а йому та його дружині, на
праві спільної сумісної власності подружжя, згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу
України.

Зазначає в позові, що він разом з ОСОБА_3 уклали шлюб 13.09.1953 року, їм,
як подружжю, була виділена земельна ділянка за адресою     АДРЕСА_1 для будівництва житлового
будинку. Саме в період перебування у шлюбі, ними було збудовано спірний
будинок. Відповідно до ст.ст. 368, 372 ЦК України вважає, що вказаний будинок в
повному обсязі не може входити до складу спадкового майна. Також, у зв'язку з
тим, що він є непрацездатним вдівцем має право на обов'язкову частку спадщини у
розмірі 18 частини.

В період розгляду справи збільшив свої позовні вимоги, просив частково
визнати недійсним заповіт в частині визнання за відповідачкою  право власності на 12 ідеальної частки
житлового будинку АДРЕСА_1. Оскільки заповіт порушує його законне право
власності на спадкове майно та на обов'язкову частку у спадщині.

Просить визнати за ним право власності на 58 ідеальної частки житлового
будинку АДРЕСА_1 разом з належними до нього господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, визнати частково недійсним заповіт в частині визнання за
відповідачкою права власності на 1/2 ідеальної частки спірного
будинковолодіння.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні частково
змінили позовні вимоги і просять визнати за позивачем право власності на 12
ідеальну частку житлового будинку з належними до нього господарськими та
побутовими будівлями та дали аналогічні вимогам позову пояснення.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги в обсязі визнання
права власності на 12 ідеальної частки спірного житлового будинку з належними
до нього господарськими та побутовими будівлями визнала, та не заперечувала
проти задоволення позовних вимог позивача, дали аналогічні вимогам позову
пояснення.

Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному об'ємі.

Судом встановлено, позивач 13.09.1953 року, уклав шлюб з ОСОБА_3, про що
свідчить свідоцтво про одруження серія НОМЕР_1. Згідно рішенням Чернівецької
міської Ради депутатів трудящих № 62024 від 24.10.1955 року, позивачу та його
дружині було виділено земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що на вказані земельній ділянці
позивачем та його дружиною було збудовано та введено в експлуатацію житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими
будівлями, що підтверджується  свідоцтвом
про право власності від 15.09.1986 року на спірне будинковолодіння за адресою
АДРЕСА_1.

Згідно зведеного оціночного акту ЧКОБТІ від 28.03.2008 року, вартість
будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 складає 67549 грн.

Згідно довідки Другої Чернівецької державної нотаріальної контори № 411 від
14.04.2008 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року, все її майно вона заповіла відповідачці ОСОБА_2 за заповітом, посвідченим
11.06.2005 року під №2775 Другою Чернівецькою державною нотаріальною конторою.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, майно нажите подружжям в період шлюбу є
їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.ст.60, 63,70 Сімейного кодексу України, майно набуте
подружжям під час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної
сумісної власності, при цьому кожна річ набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження
майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, у разі поділу
майна подружжя, частки майна подружжя є рівними.

Відповідно до ст.ст.368 ч.3, 372 ч.2 ЦК України майно набуте подружжям під
час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, у разі поділу майна подружжя,
частки майна подружжя є рівними.

Відповідно до ст.1241 ЦК України непрацездатний вдівець спадкує незалежно
від змісту заповіту, половину частки майна, яка належала б йому у разі
спадкування за законом.

На  підставі наведеного, визнання
відповідачем частково пред'явленого до нього позову, а також наявних матеріалів
справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки вони не
порушують прав, свобод  чи  інтересів інших осіб.

Суд вважає, що позивач вчасно прийняв спадщину шляхом вступу в управління
та володіння спадковим майном, оскільки проживав на час відкриття спадщини у
спірному будинку, як спадкоємець фактично отримав спадкове майно, яким
користується по сьогоднішній день, згідно ст.1268 ЦК України віна являється єдиним
спадкоємцем 12 ідеальної частини даного
будинковолодіння першої черги за законом, оформити своє право на спадщину в
нотаріальній конторі він не зміг, вирішення даного спору в позасудовому порядку
неможливе. Відповідачка отримала спадщину 12
ідеальної частини даного будинковолодіння за заповітом і не претендує на
частку позивача.

На підставі наведеного, а також досліджених у судовому засіданні матеріалів
справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки вони не
порушують прав, свобод  чи  інтересів інших осіб.

Таким чином, суд вважає, що слід визнати за кожною із сторін в рівних долях
право власності на вказане будинковолодіння, а саме за: позивачем ОСОБА_1 право власності на 12 ідеальну частини житлового
будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами та відповідачем ОСОБА_2
право власності на 12 ідеальну частини житлового будинку з належними до
нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.  Визнати частково  недійсним заповіт посвідчений 11.06.2005 року
під реєстровим № 2775 Другою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, в
частині визнання за відповідачкою права власності на 1/2 ідеальної частки
спірного будинковолодіння, за адресою: АДРЕСА_1.

Судові витрати в частині стягнення судового збору віднести на користь
держави.

Керуючись ст.ст. 151, 152, ч.3 ст.368, ч.2 ст.372, ст.1241 ЦК України,
ст.ст. 60, 63, 70 Сімейного кодексу України, ст. 22 КпШС України, ст.ст. 10,11,
209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В  И  Р
І  Ш  И  В :

Позов задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_1  право власності на 1/2 ідеальних часток
будинковолодіння АДРЕСА_1, з належними до нього побутовими будівлями і
спорудами.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальних часток будинковолодіння
АДРЕСА_1, з належними до нього побутовими будівлями і спорудами.

Визнати частково недійсним заповіт посвідчений 11.06.2005 року під
реєстровим № 2775 Другою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, в
частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 ідеальної частки спірного
будинковолодіння, за адресою: АДРЕСА_1.

Судові витрати в частині стягнення судового збору віднести на користь
держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду  набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення  може  бути оскаржене  в апеляційному порядку до Апеляційного
суду  Чернівецької області, через  Садгірський районний суд  м. Чернівці шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня винесення рішення  заяви про
апеляційне  оскарження  і подання після цього протягом  20-ти
днів  апеляційної скарги, з
подачею її копії до  апеляційної
інстанції  або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Головуючий-суддя
В.О.  Плаван