Справа № 4348                                        Головуючий в 1 інстанції
18                                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2008
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі: головуючого -
Лащенка В.Д. суддів -
Корзаченко І.Ф.,  Червінко К.С.  при секретарі - Шешко О.Б.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня
2007 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія
Лоза" до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановила:

У серпні
2007 року ТОВ
„Компанія Лоза" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
Свої вимоги мотивували тим,  що 30 травня
2007 року з відповідачкою укладено договір позики,  відповідно до якого передано 15 000
грн.,  які ОСОБА_1 зобов'язувалася
повернути 03 липня 2007 року. Оскільки сума позики відповідачкою не
повернута,  просили стягнути з ОСОБА_1 15 000 грн. та судові
витрати.

Рішенням
Васильківського міськрайонного суду від 30
жовтня 2007 року
позов задоволено,  стягнуто з ОСОБА_1 на
користь товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія Лоза" 15 000 грн. боргу,  150
грн. судового збору та ЗО грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду,  посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,  що 30 травня 2007 року між
сторонами укладено договір позики на суму 15
000 грн. які відповідачка зобов'язувалася повернути через місяць. Позика була
надана позивачем на підставі заяви відповідачки від 30 травня 2007 року про надання
їй позики. Про отримання відповідачкою позики в розмірі 15000 грн. свідчить
видатковий касовий ордер №
145 від 30 травня 2007 року.

2

Відповідно
до вимог  ст.  1046
ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,  визначені родовими ознаками,  а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж
роду та такої ж якості.

З
урахуванням того,  що відповідачка не повернула
позику,  суд обґрунтовано стягнув суму
грошових коштів відповідно до укладеного між сторонами договору.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що грошові
кошти відповідачці не передавалися,  не
можуть бути враховані,  оскільки в
судовому засіданні такі обставини не знайшли свого підтвердження. Доказів
того,  що договір було укладений під
впливом обману,  насильства,  зловмисної домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини,  суду не було надано. Інші доводи скарги не
спростовують правильних висновків суду і не можуть бути підставою для
скасування рішення суду.

Керуючись  ст.
ст.  307,
308 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення

Васильківського            міськрайонного                  суду               Київської                 області

від 30 жовтня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.