Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц-1274/2008р.                 Головуючий у першій
інстанції Лугвіщик А.М.
Категорія 20                             Доповідач у
інстанції Сундуков В.М.
27 листопада 2008 року колегія судової палати у цивільних справах
апеляційного суду міста  Севастополя в
головуючого        -  Клочка В.П.,
суддів            -   Сундукова В.М., Зотова В.С.,
при секретарі      -  Маслові О.О.,
за участю позивача ОСОБА_1 та представника відповідачів - ОСОБА_6,
у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Гагарінського районного суду м. Севастополя від 17 липня 2008р. по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу та визнання права власності на частку квартири, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У липні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3
і просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
16.08.2004р., визнати за неповнолітнім ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку, та
визнати за ним право власності на ј частку цієї квартири.

Вимоги мотивовані тим, що 23.05.2003р. за рішенням суду між позивачем і
відповідачем шлюб розірвано. 15.05.2007р. позивач дізнався , що спірна квартира
продана відповідачем 16.08.2004р. її матері ОСОБА_3, в результаті чого було
порушено майнове право їх сина ОСОБА_4, оскільки його частка продана, а гроші
від продажу квартири не вкладені в придбання нового житла. Вважає, що ј частка
квартири - це його частина в спільному майні подружжя.

Рішенням
Гагарінського районного суду м. Севастополя від 17.07.2008р. у задоволені
позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, мотивуючи свої
вимоги тим, що судом порушені норми процесуального та матеріального права, а
висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача
та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
того, що договір купівлі-продажу спірної квартири укладено між відповідачами з
додержанням норм закону.

З такими висновками суду не може погодитись колегія суддів, оскільки вони
зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу
від 29.12.2001р. відповідачем ОСОБА_2, від свого імені, та від імені
неповнолітнього ОСОБА_4 придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1, та кожному з
них належить по Ѕ частки вказаної квартири (арк. справи 56).

Відповідно до ч.6 ст.203 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Рішенням ради опіки та піклування Гагарінської районної державної
адміністрації м.Севастополя від 03.06.2004р. надано дозвіл на продаж ОСОБА_2
спірної квартири, від імені неповнолітнього ОСОБА_4 з врахуванням того, що
кошти, які компенсують вартість Ѕ частки квартири, яка належить неповнолітньому
ОСОБА_4 перераховані на лицьовий рахунок неповнолітнього (арк. справи 65).

Другим пунктом вказаного рішення зобов'язано ОСОБА_2 частку неповнолітнього
вкласти у придбання нового житла в м.Одесі та включити його в число покупців
(арк. справи 65).

16.08.2004р. ОСОБА_2, від свого імені, та від імені неповнолітнього ОСОБА_4
продала спірну квартиру ОСОБА_3 за домовленістю сторін за 20000 грн.(арк.
справи 11).

З довідки ФСГВ 4548 ВАТ "Державний ощадний банк України" та
розхідних ордерів вбачається, що лицьовий рахунок неповнолітнього ОСОБА_4, де
знаходилась частка грошових коштів від продажу спірної квартири в розмірі
10037,16 грн., 15.10.2004р. закритий, грошові кошти з рахунку зняті
відповідачем ОСОБА_2 (арк. справи 22-24).

Факт того, що до теперішнього часу нове житло неповнолітньому ОСОБА_4 не
придбано, сторонами в судовому засіданні визнається та не оспорюється. Докази
того, що після укладення спірного договору ОСОБА_2 зберегла майнові права та
інтереси неповнолітнього ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутні.

Крім того, продаж спірної квартири здійснено ОСОБА_2 не за її реальну
вартість, а ціну, яка була обумовлена домовленістю сторін у 20000 грн.(арк.
справи 11), що складає незначну для реальної вартості трикімнатної квартири
суму.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

В даному випадку правочин (продаж ОСОБА_2 спірної квартири за вказану ціну)
суперечив правам та інтересам її малолітнього сина, оскільки придбати житло за
належну синові частку було неможливо.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що укладення спірного договору
купівлі-продажу від імені неповнолітнього ОСОБА_4 суперечить правам та
інтересам неповнолітнього, , тому правочин в силу ч.6 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК
України слід визнати недійсним, та сторони по договору підлягають приведенню у
первісний стан з застосуванням двосторонньої реституції.

Вказаним обставинам та нормам матеріального права суд першої інстанції
належної оцінки не дав, формально пославшись на згоду позивача на продаж
спірної квартири, що призвело до ухвалення по суті незаконного і необґрунтованого
рішення в цій частині, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення по справі.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на частку цієї
квартири, колегія судів дійшла до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що спірна
квартира придбана ОСОБА_2, від свого імені, та від імені неповнолітнього
ОСОБА_4 в день продажу ними приватизованої на їх ім'я квартири АДРЕСА_2 та за
грошові кошти від її продажу (арк. справи 56,57).

Належних
доказів про придбання спірної квартири за подружні кошти, позивач ні в суді
першої інстанції ні в засідання судової колегії не надав, в матеріалах справи
такі докази відсутні.

Крім
того, суд правильно застосував до даних правовідносин строк позовної давності,
оскільки шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 28.03.2003р., згоду на продаж
житла ОСОБА_1 дав 26.03.2004р., а позовні вимоги щодо визнання частки спірної
квартири подружнім майном позивачем заявлені у вересні 2007р. (арк. справи 20).

За
таких обставин, враховуючи відсутність доказів обставин, на які позивач
посилається як на підставу своїх вимог, позов ОСОБА_1 про визнання за ним права
власності на частку спірної квартири підлягає залишенню без задоволення.

На
підставі викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої інстанції, відповідно до п.3,4 ст.309 ЦПК України
- скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно
до ст.ст.88, 214 ЦПК України, з відповідачів на користь ОСОБА_1 підлягають
стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись
ч.6ст.203, ч.1ст.215 ЦК України, ст.ст.303,304,307,309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Гагарінського районного суду м. Севастополя від 17 липня 2008р. скасувати.

Ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу та визнання права власності на частку квартири, -
задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.08.2004р.
недійсним та повернути сторони у первісний стан.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 та неповнолітньому ОСОБА_4 квартиру
АДРЕСА_1 по Ѕ частки квартири кожному.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 20000 (двадцять тисяч) гривень.

ОСОБА_5 в позові про визнання за ним права власності на частку квартири
АДРЕСА_1, - відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 судові витрати на користь ОСОБА_1 в розмірі по 115 (сто
п'ятнадцять) гривень, з кожної.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців із дня набрання законної сили.

Головуючий
:    /підпис/                       В.П.Клочко

Судді:          /підпис/                       В.М.Сундуков

/підпис/                       В.С.Зотов

Копія вірна:

Суддя Апеляційного
суду

м. Севастополя                                      В.М. Сундуков