Справа № 22ц -49 - 2008 року.                      Головуючий 1 інстанції Семенова Л.М.
апеляційного суду
УХВАЛА.

21 січня 2008 року.                                                                                м.  Миколаїв.

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

судців:
Данилової О.О. та Кутової Т.З.,

із
секретарем судового засідання Негрун І.О.,
у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Закритого
акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (надалі - ЗАТ КБ "ПриватБанк") переглянула
ухвалу судді місцевого Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2007 року,  постановлену за його ж заявою про видачу
судового наказу.

Заслухавши
доповідь судді,  перевіривши у межах
оскарження обставини та докази,  якими
сторона їх стверджувала ,
-

УСТАНОВИЛА:

2 листопада 2007 року Закрите
акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до
суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 7 902 гривень 01 копійки
заборгованості за безномерним кредитним договором від 27 липня 2006 року,  з яких 5
650 гривень 30 копійок
заборгованість за кредитом і 2
251 гривня 71 копійка - заборгованість
по процентам за користування кредитом.

Ухвалою
судді місцевого Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2007 року в прийнятті
зазначеної заяви відмовлено,  оскільки із
заяви і наданих документів вбачається спір про право.

В
апеляційній скарзі представник ЗАТ КБ
"ПриватБанк",  посилаючись
на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального
права,  просить скасувати ухвалу,  а справу передати на нове вирішення суду
першої інстанції.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи
у прийняті заяви про видачу судового наказу,
місцевий суд виходив з того,  що
із заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право.

Колегія
судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області погоджується з таким висновком суду,
вважає його вірним,  обґрунтованим
й законним.

Так,  звертаючись до суду із заявою про видачу
судового наказу відповідно до п. 1
ч. 1  ст.  96
ЦПК України,  ЗАТ КБ
"ПриватБанк" посилався на те,
що його вимога ґрунтується на правочині,
яким він вважає заяву ОСОБА_1 про надання Кредитного ліміту на Кредитній
картці,  вчиненому у письмовій
формі,  і,  що відшукувані грошові суми є безспірними.

Між
тим,  з умов договору про надання
Кредитного ліміту ОСОБА_1,  позичальник
взяв Кредитний ліміт у розмірі 6
000 гривень,  під зобов'язання сплачувати
щомісяця по 3 % за
користування ним й вчасно повертати тіло ліміту.

Беручи
до уваги специфіку договору про надання Кредитного ліміту,  а той передбачає невизначене у часі
використання і повернення позичених грошей; часткове повернення позичених
грошових сум при нечітко виписаній черговості зарахування отриманих сум,  вважати вимоги безспірними - підстав немає.

2

Оскільки
наказне провадження може бути порушено лише по документально підтвердженим і
безспірним вимогам,  то у прийняті даної
заяви Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"
слід відмовити.

Такого ж
висновку і з тих же мотивів дійшов й суд першої інстанції,  а тому його ухвала є законною і не підлягає
скасуванню.

Керуючись
статтями 307,  312-315 ЦПК
України,  колегія суддів судової палати , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Закритого акціонерного товариства комерційний банк
"ПриватБанк" відхилити,  а
ухвалу судді місцевого Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17
жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двох
місяців може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України.