Справа № 2-782/08 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13
жовтня 2008 року  Самарський
районний  суд м. Дніпропетровська

у складі:   головуючої судді
Петешенковій М.Ю.

при секретарі
Водоп”ян О.В.

розглянувши у відкритому судовому  засіданні в м. Дніпропетровську цивільну
справу за позовомОСОБА_1до ОСОБА_2 за участю третьої особи: Восьмої
Дніпропетровської державної нотаріальної контори про встановлення факту
постійного проживання, факту прийняття спадщини та визнання права власності на
домоволодіння та земельну ділянку, суд -

ВСТАНОВИВ:

21
лютого 2008 року ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2за участю третьої особи: Восьмої
Дніпропетровської державної нотаріальної контори про встановлення факту
постійного проживання, факту прийняття спадщини та визнання права власності на
домоволодіння та земельну ділянку, посилаючись на слідуючи обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її мати ОСОБА_3після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді
домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташоване зазначено
домоволодіння.

10 січня 2008 року вона звернулася до Восьмої дніпропетровської державної
нотаріальної контори, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на домоволодіння та земельну ділянку, оскільки протягом
шести місяців вона не подала до державної нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини та постійно не проживала разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини.

Позивач
зазначає, що спадщину відкриту після смерті матеріОСОБА_3прийняла фактично,
оскільки постійно проживала разом з матір”ю і на час відкриття спадщини,
оскільки мати за станом здоров”я потребувала постійного догляду.

Позивач просить встановити факт
спільного проживання, факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності
на будинок АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3. в
судовому засіданні позовні вимоги визнав і не заперечував проти їх
задоволення.

В судове засіданні представник
третьої особи Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори не
з”явився, повідомлений належним чином. В матеріалах справи містяться пояснення
третьої особи щодо погодження із вимогами позивача та з проханням розглядати
справу за його відсутності.

Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_3, спадкоємцем якої є її доньки, а саме: позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2. (а.с. а.с. 5-6).

Спадкове майно складається з домоволодіння АДРЕСА_1, яке належить
померлійОСОБА_3на підставі договору міни від 21 серпня 1986 року та земельної
ділянки, розміром 0,0497 га, переданої у приватну власністьОСОБА_3для
обслуговування житлового будинку (а.с. а.с. 7-9).

Спадкоємцями першої черги за законом після померлоїОСОБА_3є її доньки -
ОСОБА_1, яка проживала разом із нею в будинку і фактично прийняла спадщину та
ОСОБА_2. яка у розумінні із ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадщину не прийняла.

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

10
січня 2008 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено, оскільки
протягом шести місяців вона не подала до державної нотаріальної контори заяви
про прийняття спадщини та постійно не проживала разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини (а.с. 25).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він
не заявив відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких
залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав громадян.

Зіставивши наведені норми цивільного закону, суд доходить висновку, що
закон не вимагає від спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем
на час відкриття спадщини, подання до нотаріальної контори заяви про прийняття
спадщини, оскільки таки умова прийняття спадщини прямо визначена у законі лише
для спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем.

Крім того, закон не зобов”язує спадкоємця, який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини,
оскільки умовою прийняття спадщини ним спадщини є лише відсутність відмови від
неї.

Оскільки в установленому законом порядку ОСОБА_1 прийняла спадщину, то
відповідно до зазначених вимог закону спадкове майно успадковується за
загальними правилами.

Приймаючи до уваги викладене, суд
вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими в частині встановлення факту
постійного проживання із спадкодавцем, оскільки безпосередньо перед спадкодавця
ОСОБА_1проживала разом із спадкодавцем та визнання за нею права власності на
спадкове майно. Заявлені вимоги щодо встановлення факту прийняття спадщини
після померлої, суд вважає, що заявлені зайве, оскільки правовідносини по
справі виникли після набрання чинності Цивільного кодексу України 2003
року.

Керуючись
ст. ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 131, 212-215, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, ст. ч. 3 ст. 1268, ст. 1270, ч. 1
ст. 1272 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Встановити факт постійного
проживанняОСОБА_1разом з ОСОБА_3 за адресою: м. АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 у
порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 право власності на
будинок АДРЕСА_1 земельну ділянку, площею 0,0497 по АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної.

Головуючий суддя:
М.Ю. Петешенкова