АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-743 2008 р.                            Головуючий
у 1-й інстанції  Пономаренко В.Г.
Категорія 20                                                  Доповідач
УХВАЛА

Іменем  України

23 квітня 2008 р. Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої
судді - Авраменко Т.М.

Суддів -
Гайсюка О.В., Суровицької Л.В.

при
секретарі - Слюсаренко Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Кіровограді цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 6 лютого 2008 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2007 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2про визнання
договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на частину
будинку.

Зазначив,
що 14 березня 1991 року згідно договору купівлі-продажу АДРЕСА_1був проданий
колгоспом “Іскра” ОСОБА_2, як члену цього колгоспу.

Цей
будинок належав колгоспному двору, в якому він (позивач) був прописаний та
проживав з 1989 року.

Посилаючись
на те, що договір купівлі-продажу не відповідає вимогам закону, позивач просив
визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку від 14.03.1991 року та
визнати за ним право власності на 1/6 будинку.

У січні
2008 року позивач уточнив свої позовні вимоги. Позивач просив додатково
врахувати, що будинок був проданий без рішення зборів уповноважених колгоспу, а
ОСОБА_2 не виконав обов'язку щодо сплати за будинок певної грошової суми,
оскільки факт оплати не підтверджено жодним платіжним документом. Оскільки на
думку позивача договір купівлі-продажу будинку не відповідав вимогам ст. 224
ЦК, 1963 року, позивач просив визнати цей договір недійсним, а за ним визнати
право на 1/6 будинку (а. с. 112-113).

Ухвалою
Кіровоградського районного суду від 11.12.2007 року до участі у справі залучено
в якості відповідачів - СВК “Іскра”, ОСОБА_3та в якості третіх осіб - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6(а. с. 33).

Рішенням
Кіровоградського районного суду від 06.02.2008 р. в задоволенні позову
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення  його позовних
вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права, а також на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи і не
ґрунтуються на матеріалах справи.

За
заявою позивача ОСОБА_1 розгляд справи за його апеляційною скаргою призначений
на 8 квітня 2008 року було відкладено, справу до розгляду призначено на 23
квітня 2008 року, про що ОСОБА_1 був повідомлений завчасно, оскільки отримав
судову повістку 10.04.2008 року, про що свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення.

Але
позивач не з'явився в судове засідання апеляційного суду і 23.04.2008 року,
подавши письмове клопотання про відкликання розгляду справи у зв'язку з тим, що
його представник ОСОБА_7 23.04.2008 року буде зайнятий в судовому засіданні
Долинського районного суду. Оскільки позивач не надав доказів того, що ОСОБА_7
є його представником за довіреністю чи за договором (в суді першої інстанції
ОСОБА_7 було допущено до участі у справі в якості представника за усною заявою
позивача відповідно до ч. 6 ст. 42 ЦПК - а. с. 31), колегія суддів визнала
причину неявки позивача в судове засідання неповажною.

Належним
чином повідомлені про місце і час розгляду справи відповідач СВК “Іскра” та
треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, але представник СВК “Іскра” та треті
особи в судове засідання не з'явились, треті особи в своїх письмових заявах
просять розглядати справу без них.

Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з доводами апеляційної скарги не погодились, просять рішення
суду залишити без змін.

Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом, 14 березня 1991
року між колгоспом “Іскра” та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу
жилого АДРЕСА_1(а. с. 23-24).

Відповідно
до ст. 224 Цивільного кодексу, 1963 року за договором купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується
прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки
позивач не був стороною зазначеного договору купівлі-продажу, а сторони цього
договору договір не оспорюють і визнають його дійсність, до того ж договір
купівлі-продажу ніяким чином не порушує права позивача, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що підстави для визнання договору
купівлі-продажу будинку від 14.03.1991 р. недійсним відсутні. При цьому суд
правильно виходив з того, що право вимагати визнання договору купівлі-продажу з
підстав зазначених позивачем надано лише стороні договору.

Вимоги
позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку різко
суперечать його вимогам про визнання за ним права власності на 1/6 будинку,
адже це  право позивач пов'язує з тим, що
будинок, який був власністю колгоспу став власністю колгоспного двору, членом
якого на думку позивача був і він, а головою цього колгоспного двору був
ОСОБА_2,  про це позивач прямо зазначає і
в своїй апеляційній скарзі (а. с. 149).

Але, як
вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом, позивач на момент
укладення договору купівлі-продажу будинку (14.03.1991 року) не був членом
колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_2

Відповідно
до запису в трудовій книжці позивача, позивач проходив службу в Радянській
Армії з 13.06.1990 року по 29.05.1992 року (а. с. 109-111).

Згідно
довідки виконкому Веселівської сільської ради від 12.11.2007 р. позивача
зареєстровано в домогосподарство ОСОБА_2, як зятя 1 травня 1989 року, у вересні
1989 року позивач тимчасово вибув в м. Кіровоград, а з 1990 року по червень
1992 року перебував на військовій службі (а. с. 21).

Згідно
довідки виконкому Веселівської сільської ради від 24.12.2007 р. № 906 в
погосподарській книзі за 1991-1995 р. № 7, особовий рахунок НОМЕР_1, суспільна
група господарства - службовці, позивач був зареєстрований в жилому будинку в
АДРЕСА_1, де головою сім'ї була ОСОБА_5, а членами сім'ї - позивач (чоловік) та
син ОСОБА_6 (а. с. 78).

3

Про те, що з
1.01.1991 р. позивач був членом сім'ї господарства службовців свідчить і ксерокопія запису в погосподарській книзі (а. с. 100).

Згідно
архівного випису від 10.01.2008 р. позивач був прийнятий в члени колгоспу
“Іскра” 5 вересня 1992 року відповідно до протоколу № 2 від 05.09.1992 р.
зборів уповноважених (а. с. 81), коли колгоспні двори припинили існування.

Відповідно
до роз'яснень, що містяться в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України
“Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності”
спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня
1991 року вирішуються за нормами, що регулюють власність цього двору. Право
власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не
втратили частку в його майні. У виділенні частки працездатного члена двору може
бути відмовлено при недовгочасному його перебуванні у складі двору або
незначній участі працею чи коштами в господарстві двору.

Позивач
не лише не довів, що на момент купівлі будинку він був членом колгоспного
двору, де головою двору був ОСОБА_2, але не надав і жодного доказу того, що він
витратив кошти на придбання будинку.

Про свою
участь у купівлі будинку позивач взагалі не вказує, а навпаки намагався
довести, що факт оплати за договором купівлі-продажу є недоведеним (а. с. 113).

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про необхідність відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1

Наведене
свідчить про те, що суд повно і правильно встановив обставини справи, наданим
доказам суд дав правильну оцінку, рішення суду ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись
п. 1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Кіровоградського районного суду від 6 лютого 2008 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя: підпис

Судді: підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області                                                                                      О.В.
Гайсюк

3