Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого            Патрюка М.В.,

суддів:                  Костенка А.В.,                 Лященко Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,          Пшонки М.П., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
“Павлоградвугілля” про стягнення компенсації за затримку виплати одноразової допомоги,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з
указаним позовом, зазначав, що він тривалий час знаходився у трудових
відносинах з ВАТ “Павлоградвугілля”. Згідно висновку МСЕК від 4 березня 1997
року йому встановлено втрату 30% професійної працездатності у зв'язку з виробничою травмою. На підставі висновку МСЕК
відповідачем наказом № 232-к від 16 квітня 1997 року йому була нарахована
одноразова допомога в розмірі 13368 грн. 21 коп.

Висновком МСЕК від 4 лютого 1999 року йому встановлено втрату 30%
професійної працездатності безстроково у зв'язку з професійним захворюванням.
Наказом відповідача № 181-к від 30 березня 1999 року йому була нарахована
одноразова допомога в розмірі 15006 грн. 60 коп.

Вказану допомогу відповідач тривалий час не виплачував і
він був вимушений звернутись до суду. Рішенням Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 14 січня 2002 року з відповідача на його користь
була стягнута заборгованість по одноразовій допомозі в розмірі 5746 грн. 70
коп. та 13106 грн. 60 коп., компенсацію за несвоєчасну виплату одноразової
допомоги по профзахворюванню в розмірі 963 грн. 70 коп.

Посилаючись на викладене, просив поновити строк на
звернення до суду, стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати
частини одноразової допомоги у зв'язку з порушенням строків її виплати за виробничою травмою в розмірі 8972
грн. 66 коп. та за професійним захворюванням в розмірі 5897 грн. 97 коп.

Рішенням
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня
2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської
області від 7 червня 2007 року, позов задоволено та стягнуто з відповідача на
користь позивача компенсацію за несвоєчасну виплату одноразової допомоги в
розмірі 14870 грн. 63 коп.

У поданій касаційній скарзі ВАТ “Павлоградвугілля”
просить зазначені рішення суду скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд, як першої, так і апеляційної
інстанцій, послався на п.п. 39, 43 Правил відшкодування власником підприємства,
установи та організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від               23 червня 1993 року № 472 (далі
- Правила), ст. 34 Закону України “Про оплату праці” та Положення про порядок
компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України № 1427 від 20 грудня 1997 року.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Застосовуючи Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини
заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати, затверджених постановою Кабінету Міністрів
України № 1427 від 20 грудня 1997 року, суд не звернув увагу на те, що дія
цього Положення не поширюється на правовідносини, які виникли до 1 січня 1998
року.

Оскільки наказ № 232-к про нарахування і виплату одноразової допомоги
ОСОБА_1 виданий 16 квітня 1997 року, зазначене Положення до нього не
застосовується.

Згідно рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області
від          14 січня 2002 року стягнуто
з відповідача на користь позивача заборгованість по одноразовій допомозі в
розмірі 5746 грн. 70 коп. та 13106 грн. 60 коп., компенсацію за несвоєчасну
виплату одноразової допомоги по профзахворюванню в розмірі 963 грн. 70 коп.

У зв'язку з тим, що вказаним рішенням суду на користь позивача
була стягнута заборгованість по одноразовій допомозі, нарахованій наказом
відповідача № 181-к від 30 березня 1999 року, та компенсація за її несвоєчасну
виплату, а рішення суду перейшло у стадію виконання відповідно до норм
цивільного процесуального законодавства, вимоги про стягнення компенсації за
несвоєчасну виплату одноразової допомоги по професійному захворюванню не
ґрунтуються на законі.

За таких
обставин у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення
позовних вимог, а у апеляційного суду - для висновку про законність рішення суду
першої інстанції.

Ураховуючи,
що судами при вирішенні спору неправильно застосовано норми матеріального та процесуального
права, судові рішення відповідно до статті 341 ЦПК України підлягають скасуванню
з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 336,341 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного
товариства “Павлоградвугілля”  задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
11 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 7
червня 2007 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля”
про стягнення компенсації за затримку виплати одноразової допомоги відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                          М.В.
Патрюк

Судді:                                                                                      А.В.
Костенко

Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка