Справа №2-186/2008 рік
УХВАЛА

іменем України

07 травня 2008 року
Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:  головуючого - судді Гончарука О.Н.,

за участю секретаря - Раковець Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камені-Каширському
цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до
Державного казначейства України, УМВС України у Волинській області про
відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства,
прокуратури та суду

Особи, які брали участь у
справі:

позивач - ОСОБА_1, його
представник ОСОБА_2.,

відповідач - УМВС України у
Волинській області в особі його представника Забожчук Оксани Володимирівни,

встановив :

У поданій до суду заяві
позивач зазначає, що 08 травня 2001 року працівниками Любешівського РВ УМВС
України у Волинській області його було затримано за підозрою у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.229-1 КК України (в редакції 1960 року) та 14
вересня взято під варту.

23 листопада 2001 року
вироком Камінь-Каширського районного суду його визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.229-1 КК України (в редакції 1960 року), та
призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією
всього належного йому майна.

12 травня 2002 ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Волинської області даний вирок було скасовано, а кримінальну
справу скеровано на додаткове розслідування, яке проводилось слідчим
відділенням Камінь-Каширського РВ УМВС України у Волинській області.

На початку травня 2008 року він випадково дізнався, що відносно нього
згаданим слідчим відділенням кримінальну справу закрито на підставі п.2 ст.6
КПК України.

З травня 2001 року по березень 2008 року, тобто 84 місяці він незаконно
перебував під слідством та судом, в ході якого 09 місяців утримувався під
вартою.

Перебуваючи в слідчому ізоляторі, захворів на туберкульоз.

Вважає, що діями органів
досудового слідства, прокуратури та суду йому заподіяно моральну шкоду в
розмірі 44 100 грн., яку він визначає виходячи із мінімального розміру місячної
заробітної плати на квітень 2008 р., яка складає 525 грн.

Моральна шкода полягає у фізичному
болі та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я
внаслідок незаконного перебування під слідством, в тому числі і під вартою, та
незаконних методів проведення слідства.

Просить суд на підставі
Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»
постановити рішення, котрим стягнути з відповідачів на його користь 44 100 грн.
завданої йому моральної шкоди, та судові витрати.

В судовому засіданні позивач
та його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в
позовній заяві.

Представник УМВС України у
Волинській області позовні вимоги не визнав і пояснив суду, що позивач
перебував під слідством на законних підставах, а тому не має права на
відшкодування моральної шкоди.

Крім цього, ним не доведено, що така шкода йому заподіяна, та пропущено
трьохрічний строк позовної давності звернення до суду.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник Державного
казначейства України до суду не з'явився.

В поданому запереченні на позовну заяву зазначеним представником вказано,
що Державним казначейством України права і свободи позивача не порушувались, а
тому воно не може відповідати грошовими коштами, отриманими на фінансування
своєї установи, за неправомірні дії посадових та службових осіб органів
державної влади.

Крім цього, по даній справі
слід встановити дійсний період перебування позивача під слідством, підстави
закриття щодо нього кримінальної справи.

Ним не подано суду жодного доказу на підтвердження факту його незаконного
тримання під вартою.

Проведення слідчих дій,
передбачених чинним законодавством, не може бути підставою для відшкодування
шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури та суду» від 01.12.1994 року (далі - Закон №266/94-ВР).

Постанова про скасування
запобіжного заходу щодо позивача - тримання під вартою, відсутня.

В поданій позивачем позовній
заяві про відшкодування моральної шкоди не зазначено, в чому полягає ця шкода,
з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди, та якими доказами
це підтверджується.

Зазначений ним розмір
моральної шкоди завищений і не відповідає п.3 ст.13 згаданого Закону.

Просить справу розглянути у
його відсутності, в задоволенні позову до Державного казначейства відмовити.

Позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення.

Судом встановлено, що 08
травня 2001 року відносно ОСОБА_1 Любешівським РВ УМВС України порушено
кримінальну справу по факту незаконного збуту наркотичного засобу - макової
соломки, за ст.307 ч.1 КК України (в редакції 1960 року).

Як вбачається з копії
постанови судді Любешівського районного суду від 14 вересня 2001 року (а.с.33),
ОСОБА_1 змінено міру запобіжного заходу з підписки про невиїзд на тримання під
вартою.

23 жовтня 2001 року
постановою прокурора Любешівського району (а.с.34), ОСОБА_1 змінено
обвинувачення з ч.1 ст.307 на ч.1 ст.229-1 КК України (в редакції 1960 року), а
під час розгляду справи в суді з ч.1 на ч.2 цієї ж статті КК.

Вироком Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від 23.11.2001 року (а.с.4-5), ОСОБА_1
засуджено за ч.2 ст.229-1 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення
волі строком на п'ять років з конфіскацією всього належного йому майна.

За цим вироком строк відбуття
покарання засудженому слід було рахувався з 14 вересня 2001 року.

До цього строку також було зараховано перебування засудженого під вартою з
08 по 11 травня того ж року.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 12.05.2002 року згаданий
вирок Камінь-Каширського районного суду скасовано, а справу направлено на
додаткове розслідування (а.с.40).

Згідно повідомлення заступника начальника слідчого ізолятора №2 м.Луцька
(а.с.6), в обвинуваченого 18 лютого 2002 року під час його обстеження лікарями
слідчого ізолятора було виявлено захворювання на туберкульоз легень.

Постановою слідчого слідчого відділення Камінь-Каширського РВ УМВС України
у Волинській області від 20.05.2002 року міру запобіжного заходу обвинуваченому
з утримання під вартою змінено на підписку про невиїзд (а.с.40).

Постановою слідчого цього ж
слідчого відділення від 04 вересня 2002 року, кримінальну справу відносно
ОСОБА_1 провадженням закрито на підставі ст.213 ч.2 КПК України за
недоведеністю його участі у вчиненні злочину, за яким його було обвинувачено.

Згідно ст. ст.1, 4, 5 Закону
№266/94-ВР, підлягає відшкодуванню шкода завдана громадянинові внаслідок
незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного
взяття і тримання під вартою, незаконного проведення під час розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи /посади/ та інших
процесуальних дій, що обмежують права громадян. У цих випадках завдана шкода
відшкодовується за рахунок коштів державного бюджету в повному обсязі незалежно
від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і
суду.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.13
згаданого Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин
справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної
шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться відповідно до
розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством чи судом.

Законом України від
01.06.2000 року №1766-111 «Про встановлення розміру мінімальної заробітної
плати на 2000 рік» встановлено з 01.07.2000 року розмір мінімальної заробітної
плати 118 грн. на місяць, а Законом України від 13 грудня 2001 року №2896-111
«Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2002 рік», такий
розмір з 01 січня 2002 року встановлено 140 грн., а з 01 липня 2002 року - 165
грн. на місяць.

Враховуючи перебування
ОСОБА_1 під слідством з 08 травня 2001 року по 04 вересня 2002 року, тобто 1
рік 03 міс. 28 дн. - розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим 2
109 грн. 35 коп. (2001 р. - 7 міс. та 24 дні х 118 грн.; 2002 р. - 6 міс.х140,
2 міс. 04 дн. х 165 грн.).

Беручи до уваги конкретні
обставини справи, а саме перебування позивача під вартою в період слідства з 08
по 11 травня 2001 року, та з 14 вересня 2001 року по 20 травня 2002 року, в період
якого він захворів на туберкульоз, характер моральних страждань, яких він
зазнав внаслідок зміни його звичного способу життя у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством та тривалою ізоляцією від суспільства, суд вважає,
що відшкодування моральної шкоди слід визначити в розмірі 15 000 грн.

Відповідно до п.п.6, 11
Положення про застосування Закону №266/94-ВР, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства
фінансів України від 04 березня 1996 року №6/5/3/41, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 06 березня 1996 року №106/1131, громадянинові
одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього
слідства, або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або
постановою (ухвалою) суду (судді) відповідний орган направляє повідомлення
відповідного зразка в якому роз'яснює куди і протягом якого терміну можна
звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Громадянин протягом шести
місяців після направлення йому такого повідомлення може звернутися до
відповідного органу або суду із заявою про відшкодування шкоди.

Згідно повідомлення
заступника начальника УМВС України у Волинській області Бистрицького Ю.І.  від 02.04.2008 року (а.с.42), кримінальна
справа порушена 08.05.2001 р. щодо ОСОБА_1 знищена 11.01.2008 року у зв'язку із
закінченням термінів її зберігання.

Представник цього УМВС,
відповідача по справі,  не довів суду, що
позивачу, відповідно до п.6 згаданого Положення слідчим надсилалось повідомлення
за встановленою формою, в якому роз'яснювалось куди і протягом якого терміну
він може звернутись за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Не дав суду ствердної
відповіді з цього приводу і слідчий Деркач В.К., в провадженні якого перебувала
справа.

В постанові про закриття
справи зазначено, що її копія надсилається прокурору, а ОСОБА_1 повідомлення
про прийняте по ній рішення.

Виходячи з цього, позивачем
шестимісячний строк для звернення до суду по питанню відшкодування шкоди, визначеної
ст.2 Закону №266/94-ВР, не пропущено.

Враховуючи зазначені
обставини, пояснення представника УМВС України у Волинській області про
пропущення позивачем трьохрічного строку позовної давності є безпідставні.

Керуючись ст.ст.10, 11,
60,  209, 212-215 ЦПК України, ст.23,
ст.1176 ЦК України, Законом України ««Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», Положенням про застосування Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і суду» затвердженого наказом Міністерства
юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України
від 04 березня 1996 року №6/5/3/41, зареєстрованого в Міністерстві юстиції
України 06 березня 1996 року №106/1131, суд

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити
частково.

Стягнути з Державного
казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень моральної шкоди завданої незаконними
діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, та 290
(двісті дев'яносто) гривень витрат на оплату юридичної допомоги адвоката.

Ухвала може бути оскаржена до
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Волинської області через
Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі заяв про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня її проголошення та наступної подачі апеляційних
скарг протягом двадцяти днів після подання заяв про апеляційне оскарження, або
в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий - підпис

Оригіналу відповідає

Суддя Камінь-Каширського

районного суду
О.Н. Гончарук