Справа 2-269/07
РІШЕННЯ

Іменем України

5 червня   2008
року  Теплицький районний суд Вінницької
області в складі :

головуючого судді
Войнаревича М.Г.

при секретарі
Бевз О.І.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні
в смт Теплик   справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, сплату відсотків за
прострочення грошового зобов'язання та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2  про стягнення боргу за
договором позики, сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання та
моральної шкоди.  Свої вимоги обгрунтовує
тим, що 9 грудня  2007 року вона позичила
ОСОБА_2 дві тисячі доларів США, що по курсу становило 10000 грн.,  в свою чергу остання  зобов'язувалася повернути гроші з 5%
відсотками до 10 січня 2008 року, але
своє зобов»язання не виконала.

Взяті відповідачем зобов'язання підтверджуються
власноручною розпискою.

В судовому
засіданні  позивач ОСОБА_1 підтримала
заявлені позовні вимоги  і просить їх
задовольнити в повному обсязі.  Пояснила,
що  9 грудня 2007 року  позичила
відповідачу 2000 доларів США, що по курсу становило 10000 грн., які
відповідач зобов'язувалася повернути до 10 січня  2008 року, про  що свідчить її розписка, але своє
зобов'язання не виконала. На неодноразові нагадування про повернення боргу
відповідач обходилась тільки обіцянками. Вважає, що такими діями відповідача їй
завдано моральну шкоду, яку вона просить стягнути з неї в сумі 1700 грн.

Відповідач ОСОБА_2
позов  визнала повністю, погоджується
виплатити позивачу ОСОБА_1  борг в сумі
12500 грн.

Судом
встановлено, що 9 грудня 2008 року позивач ОСОБА_1 позичила відповідачу ОСОБА_2
2000 доларів США, що по курсу становило 10000 грн., які відповідач
зобов'язувалася повернути з 5%  до 10
січня  2008 року, про  що свідчить її розписка від 9 грудня 2007
року, але своє зобов'язання не виконала.

Дані обставини підтверджуються розпискою позичальника 9
грудня 2007 року і в судовому засіданні відповідач їх визнала.

За таких обставин
суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Стягненню
підлягає сума основного боргу з п'ятьма відсотками від позичкової суми та три
відсотка річних від простроченої суми.

У
відповідності до ст. 1047 ч.1 ЦК України - договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує
встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов”язаний
повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності з вимогами ст. 545 ЦК України - прийнявши
виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому
розписку про одержання виконання зобов'язання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор прийнявши виконання
зобов'язання, повинен повернути його боржникові.

Згідно ст. 1051 ЦК України - позичальник має право
оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були
одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа,  яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором
або  законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх
залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов»язання.

Суд вважає, що  в
даній конкретній ситуації є вина відповідача в порушенні договірних зобов'язань.

Що стосується
позовних вимог про відшкодування моральної шкоди за невиконання зобов'язання -
то виходячи з встановленого, приймаючи до уваги, що договір  між сторонами був укладений, враховуючи
роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року
№ 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди” п.2, згідно з яким, спори про відшкодування моральної шкоди
розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами
Конституції, у випадках, передбачених ст.ст. 7, 440-1 ЦК УРСР та іншим
законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Ст. 23 ЦК
України передбачено - особа має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до
ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини, крім випадків, коли моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини.

Суд вважає, що
позов в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає, так як
законом не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що
виникають між сторонами в даному випадку.

Судові витрати понесені позивачем на оплату
держмита, інформаційно-технічне забезпечення та оплату правової допомоги -
стягнути з відповідача ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 611, 614,
551 ЦК України, ст.ст.  10, 15, 60, 88,
209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки АДРЕСА_1,  смт
Теплик, Вінницької області на користь ОСОБА_1 суму основного боргу 10000 грн.,
за борговою розпискою  від 9 грудня 2007
року, три відсотки річних від простроченої суми - 150 грн. та 5 %  від простроченої суми, що становить 500 грн.,
а всього 10800 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: по
оплаті держмита  в сумі 108 грн. 00
коп.,  30 грн. - витрати за
інформаційно-технічне забезпечення та за надання юридичної допомоги 120 грн.

В частині позовних вимог ОСОБА_1  про відшкодування моральної шкоди за
невиконання зобов'язання  по поверненню
позичкових коштів - відмовити

Заяву про
апеляційне оскарження  рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.   Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: