Справа № 2 - 98/08
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
Алуштинський міський суд Автономної Республіки Крим
в складі: головуючого Гордейчик Т.Ф.
за участю адвоката ОСОБА_5.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Алушті справу за позовом  ОСОБА_1 в
інтересах недієздатноїОСОБА_2  до ОСОБА_3
, ОСОБА_4 про визнання доручення та договору дарування недійсними, -
звернулася до суду із зазначеним  позовом
в інтересах недієздатної ОСОБА_2., у якому просить визнати недійсними доручення
від 07.03.2002 року , відповідно до якого уповноважила відповідача ОСОБА_3
подарувати належну  їй на на праві
власності частку житлового будинку, який розташований уАДРЕСА_1, а також
договір дарування  Ѕ частки зазначеного
житлового будинку від 12.04.2002 року від імені ОСОБА_2. на користь обдарованої
відповідачки ОСОБА_4., посилаючись на те, що зазначені правочини являються
нікчемними , оскільки вчинені недієздатною фізичною особою.
У судовому
засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі відповідно до наведеного.
ОСОБА_3. позов не визнав, оскільки вважає, що ОСОБА_2. на момент вчинення
вказаних правочинів вела себе адекватно, розуміла значення своїх дій і сама
звернулася до нього з таким проханням. Потім під впливом  сім'ї
ОСОБА_1 стала оскаржувати у суду зазначені дії, але відповідно до
судового рішення Алуштинського міського суду від 17.09.2003 року їй  у задоволенні позову було відмовлено. Вважає,
що за таких підстав у ОСОБА_1. не має законних підстав для звернення з таким
позовом до суду, оскільки правомірність дій ОСОБА_2. вже доведена. Просив у
задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.
ОСОБА_4. позов не визнала з вищезазначених
підстав і також просила у задоволенні позову відмовити..
Суд, заслухавши
учасників процесу, дослідивши матеріали даної
справи, а також матеріали справи № 2- 129/2003 рік і матеріали справи №
2-О-34/ 2006 рік, прийшов до висновку, що позов являється обґрунтованим і
підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так,  встановлено, що ОСОБА_2. 07.03. 2002 року
надала доручення  відповідачу ОСОБА_3, відповідно
до якого  уповноважила його
подарувати  належну їй на праві власності
частку житлового будинку № 9 із відповідними частками господарчих та побутових
будівель і споруд, розташованого в місті Алушті на провулку Урицького. Вказане
доручення було посвідчене приватним нотаріусом Сімферопольського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстроване у реєстрі за № 364.
року відповідач ОСОБА_3., діючий на підставі зазначеного доручення від імені
ОСОБА_2., подарував Ѕ частку жилого будинку № 9 із відповідною часткою
господарчих та побутових будівель і споруд, що розташований в місті Алушті на
провулку Урицького і належав на праві власності   останній, - своїй дружині ОСОБА_4.  Зазначена угода була посвідчена приватним
нотаріусом  Алуштинского міського
нотаріального округу  ОСОБА_7 та
зареєстрована у  реєстрі за № 1887.
матеріалів цивільної справи за № 2-129 / 2003 рік, ОСОБА_2 29. 05. 2002 року
звернулася до суду із позовом про визнання вказаного договору дарування недійсним,
посилаючись на те, що надала доручення на відчуження  своєї частки будинку  ОСОБА_3 у хворому стані. Останній,
скориставшись цим та її тяжким матеріальним становищем, ввів її в оману,
оскільки вона вважала, що надає доручення відповідно до якого її частка будинку
буде здаватися  в найми , а вона за це
буде отримувати гроші. Наміру подарувати своє житло у неї не було.
рішення Алуштинского міського суду від 17. 09. 2003 року у позові ОСОБА_2. було
відмовлено, оскільки суду на той час  не  було надано достатніх доказів в підтвердження
доводів позивачки.

Як вбачається із
матеріалів цивільної справи № 2 -О- 34 /2006 рік за заявою ОСОБА_1 про визнання
ОСОБА_2. недієздатною,  остання
відповідно до рішення суду від 14. 08. 2006 року  визнана такою і над нею встановлена опіка.

Підставою  для визнання
ОСОБА_2. недієздатною  явився
висновок судово- психіатричної експертизи від 30.05. 2006 року, відповідно до
якого у ОСОБА_2.  був виявлений
органічний розлад особистості внаслідок судинних захворювань головного мозку.
По своєму психічному стану вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. У висновку експертизи відмічається, що ОСОБА_2. почала
звертатися до психіатра внаслідок свого захворювання ще з 1970 року, у віці 50
років. У травні 2002 року сам відповідач ОСОБА_3 звернувся до психіатра за
допомогою у зв'язку з неадекватною поведінкою ОСОБА_2 ( справа № 2-О-34/06 р.,
а.с.56).

Згідно до акту №
60 від 22.01.2008 року амбулаторної судово - психіатричної експертизи, проведеної
у рамках даної справи, підтверджений діагноз психічного захворювання ОСОБА_2.
Встановлено, що на час складання доручення 07.03.2002 року  вона не розуміла значення своїх дій та
керувати ними.(а.с. 105 - 109).

У суду не має
підстав не довіряти висновкам зазначеної експертизи, оскільки вони не
суперечать матеріалам справи, а також показанням  свідків ОСОБА_8., ОСОБА_9.,
ОСОБА_10.,ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які підтвердили у судовому засіданні
той факт, що ОСОБА_2 страждала психічним захворюванням, відзначалася
неадекватною поведінкою.

Таким чином, обидві судово-психіатричні експертизи
підтвердили психічне захворювання ОСОБА_2. та її недієздатність.

Щодо показань приватного нотаріуса ОСОБА_6., які вона
надавала у судовому засіданні 05.02.2003року у судовій справі за № 2-12903рік
і вказала, що у неї не було сумнівів щодо адекватності поведінки ОСОБА_2., коли
та надавала доручення ОСОБА_3, то суд визначає, що нотаріус ніяким чином не
встановлювала дієздатність останньої. Доказів цьому не надано. Крім того, із її
пояснень свідчить, що ОСОБА_2 вказала на ОСОБА_3 як на свого племінника, в той
час як останній являється для неї сторонньою людиною. Ця обставина нотаріусом
також з'ясована не була.

Таким чином встановлено, що доручення від 07.03.2002року
на відчуження частки свого будинку ОСОБА_2 надала відповідачу ОСОБА_3 будучи
недієздатною особою, що суперечить ст.203 ЦК України.

Так, відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати обсяг цивільної дієздатності. Правочин, який вчинений
з недодержанням вказаний вимог, згідно до ч.1 ст. 215 ЦК України визнається
недійсним.

Відповідно до вимог ст.55 ЦК України у редакції 1963
року, яка діяла на момент вчинення вказаних правочинів,  угоди, які були укладені недієздатною особою,
яка в момент їх укладення не розуміла значення своїх дій або не могла керувати
ними, визнаються недійсними. Ці положення не суперечать вимогам ст. 226 ЦК
України,  який набрав чинності з 01 січня  2004року.

Так, відповідно до
ч.1 ст. 226 ЦК України правочини, які вчинені  недієздатною фізичною особою, є нікчемними і
відповідно до ст.215 ЦК України являються недійсними.

Таким чином, доручення від 07.03.2002 року, а також
договір дарування частки житлового будинку від 12.04.2002 року, який був
укладений на підставі вказаного доручення, наданого недієздатною особою, суд
визнає недійсними.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.55
ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 215, 226 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В  :

Позов
задовольнити.

Визнати недійсним доручення від 07.03.2002 року,
відповідно до якого ОСОБА_2 уповноважила відповідача ОСОБА_3 подарувати
належну  їй на праві власності частку
житлового будинку, який розташований уАДРЕСА_1, яке  посвідчене приватним нотаріусом
Сімферопольського районного нотаріального округ ОСОБА_6. і зареєстроване в
реєстрі за № 364.

Визнати недійсним договір дарування від
12.04.2002року  Ѕ частки житлового
будинку № 9 із відповідною часткою господарчих та побутових будівель і споруд,
розташованого в місті Алушті на провулку Урицького, який подарований ОСОБА_3
від іменіОСОБА_2  його дружині ОСОБА_4 і
посвідчений приватним нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу
ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 1887 від 12.04.2002року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду АРК
через Алуштинський міський суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги , з подачею її копії до Апеляційного суду
АРК  або
в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Алуштинського міського суду
Гордейчик Т.Ф.