Справа № 33-ц- 1/08
Головуючий у першій інстанції - Ваврів І.З.
Доповідач - Мудренко Л.І.
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

4 березня 2008 року                                                                  м.Луцьк

Колегія суддів з розгляду цивільних
справ у касаційному порядку Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Лончука В.Г.

суддів:Подолюка В.А., Стрільчука В.А.,Шевчук Л.Я., Мудренко Л.І.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до Державного казначейства України,
відділу Державної виконавчої служби Тернопільського районного управління
юстиції про стягнення коштів за касаційною скаргою Державного казначейства
України в особі представника Бабак О.П. на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської
області від 16 листопада 2005 року та  ухвалу Апеляційного суду Тернопільської
області від 2 лютого 2006 року,

в с т а
н о в и л а :

У грудні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст», відділу Державної
виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, відкритого
акціонерного товариства «Банк Універсальний» про стягнення 350000 грн. в
зв'язку із застосуванням правових наслідків недійсності прилюдних торгів,
організованих  ТФ СДП «Укрспецюст»
організованих між відділом ДВС Тернопільського районного управління юстиції та
ТОВ «AIVIS S» 13.12.2002
року.

Вимоги позивачем мотивовані тим, що відповідно до
договору, укладеному 12.06.2004 р. між ТОВ «AIVIS S» та ним, йому передано право
вимоги виконання третіми особами усіх зобов'язань, що випливають з договору
купівлі-продажу м'ясопереробного комплексу на прилюдних торгах від 13.12.2002
р. Посилаючись на те, що рішенням господарського суду м.Києва результати
вказаних торгів визнані недійсними, позивач просив у порядку застосування
правових наслідків недійсності правочину стягнути з відповідачів 350000 грн., сплачених
ТОВ «AIVIS S» організатору
проведення торгів ДП «Укрспецюст».

2

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 11.08.2005 р. цивільну
справу в частині позову ОСОБА_1 до СДП «Укрспецюст», ВАТ «Банк Універсальний»
та ТзОВ «Сапфір» провадженням закрито в зв'язку з відмовою позивача від позову
в цій частині.

До участі в справі притягнуто Державне казначейство
України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16
листопада 2005 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Тернопільської області від 2 лютого 2006 року,
позов задоволено: стягнуто на користь ОСОБА_1 з  Державного казначейства України 350000 грн.,
з Тернопільського районного управління юстиції 1700 грн. сплаченого державного
мита.

В обґрунтування
касаційної скарги представник Державного казначейства України посилається на
неповне з'ясування судами обставин справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права, в зв'язку з чим ставить питання про
скасування судових рішень та  направлення
справи на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що державним
виконавцем при здійсненні виконавчого провадження по виконанню рішення
господарського суду Тернопільської області в справі про стягнення з ТОВ
«Сапфір» на користь ВАТ «Банк Універсальний» заборгованості по кредитному
договору переможцю прилюдних торгів ТОВ «AIVIS S» було спричинено шкоду в сумі
350000 грн., яка полягала в неповерненні покупцю вказаної суми в зв'язку з
визнанням прилюдних торгів недійсними.
Відповідно до договору від 12.06.2004 р. ТОВ «AIVIS S» передало ОСОБА_1 право вимоги
виконання третіми особами усіх зобов'язань, що випливають з договору
купівлі-продажу м'ясопереробного комплексу, який виник внаслідок прилюдних
торгів.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не
можна.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.2 ст.27 ЦПК  особи, які беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати
усі наявні у них докази.

Позивач ОСОБА_1, заявляючи позовні вимоги про стягнення
неповернутих покупцю ТОВ «AIVIS S» коштів, сплачених останнім за придбання на прилюдних
торгах м'ясопереробного комплексу, на підтвердження своїх вимог надав суду
договір, укладений 12.06.2004 року між ним та ТОВ «AIVIS S», за яким позивач набув право
вимоги виконання третіми особами усіх зобов'язань, що випливають з договору
придбання вказаного м'ясопереробного комплексу. Даний договір укладений між
сторонами в простій письмовій формі.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі
за право- чином (відступлення права вимоги).

3

За правилами ст.513 ЦК правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі
правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку,
встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог ст.657 ЦК договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації.

Суд, вирішуючи даний спір, зазначених положень закону не
врахував і передчасно прийшов до висновку про підставність позовних вимог
ОСОБА_1, стягнувши кошти з Державного бюджету на користь позивача.

Суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув і
безпідставно залишив рішення місцевого суду без змін.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню із  передачею
справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч.2
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів з
розгляду цивільних справ у касаційному порядку Апеляційного суду Волинської
області

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу
Державного казначейства України в особі представника Бабак О.П.  задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 16 листопада 2005 року та  ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 2 лютого
2006 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.Г.Лончук

Судді
В.А.Подолюк

В.А.Стрільчук

Л.Я. Шевчук

Л.І.Мудренко