Справа 2-411-1/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
квітня 2008 року Печерський районний суд м. Києва у складі

Головуючого
судді Вовк С.В.

при
секретарі Горовій Н.Г.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління юстиції в м. Києві про визнання дій незаконними та зобов'язання
вчинити дію, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2008 року позивач звернулась до суду зі вказаним
позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконними дії Головного
управління юстиції в м. Києві, в особі першої Київської державної нотаріальної
контори, щодо внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна відомостей про накладення заборони на житловий будинок номер
АДРЕСА_1, який належав на праві власності ОСОБА_2; зобов'язати Головне
управління юстиції в м. Києві, в особі Першої Київської нотаріальної контори
відновити становище, яке існувало до вчинення незаконних дій з боку відповідача
шляхом вилучення запису про внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна відомостей про накладення заборони на житловий будинок номер
44, по вул.. Солов'їній, в м. Києві, який належав на праві власності ОСОБА_2,
посилаючись на те, що 03.05.2007 року, вона звернулась до державного нотаріуса
Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1, якій належав її
бабусі - ОСОБА_2. Під час вчинення цієї дії дізналась, що на спадкове майно
накладено заборону на відчуження, в зв'язку з чим свідоцтво про право на
спадщину неможливо оформити.

Також зазначає що згідно Єдиного реєстру заборон  відчуження нерухомого майна 16 липня 1969
року першою Київською державною нотаріальною конторою внесені відомості щодо
заборони на відчуження будинку номер АДРЕСА_1. Але зняти накладений арешт
неможливо, у зв'язку з тим, що в архіві нотаріальної контори зберігаються
документи лише з 01.01.1977 року. Всі інші документи передано до Київського
державного нотаріального архіву на підставі акту передачі.

Позивач позов підтримала та просить його задовольнити
посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала, просить в його
задоволенні відмовити посилаючись на його безпідставність.

Суд вислухавши пояснення учасників судового процесу,
оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.01.1981 року ОСОБА_2 склала
заповіт на ОСОБА_1 за яким заповіла все своє майно останній.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла.

Позивач звертаючись до Другої київської державної
нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_2 отримала довідку з якої вбачається, що згідно
Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна виявлена заборона
відчуження житлового будинку АДРЕСА_1, накладена Першою київською державною
нотаріальною конторою 16 липня 1969 року.

При цьому з цієї довідки вбачається, що зняти арешт
накладений Першою київською державною нотаріальною конторою неможливо, у
зв'язку з тим, що в архіві нотаріальної контори зберігаються документи лише з
01.01.1977 року, всі інші документи станом на 01.01.1977 рік передано до
Київського державного нотаріального архіву на підставі акту передачі. Згідно
даних архіву, відомості за 1969 рік в архіві відсутні.

У відповідності до витягу з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна 05.11.2004 року Перша київська державна
нотаріальна контора зареєструвала заборону на будинок АДРЕСА_1, де підставою
повідомлення б/н від 14.07.1969 року Першої київської державної нотаріальної
контори.

Також судом встановлено, що дія щодо внесення
вищевказаної заборони з боку Першої київської державної нотаріальної контори
вчинялась на підставі п.2.1.1  положення
про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Первинні
відомості щодо накладення заборони відчуження були внесенні 16.07.1969 року, у
1969 році не існувало електронного реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, усі відомості та інформація про накладення та зняття заборон
надходили до нотаріальних контор з судових, банківських та інших установ у
вигляді письмових списків. Такі списки зберігались в нотаріальних конторах на
протязі трьох років, після чого знищувалися, залишалися лише реєстри із
відомостями про дату повідомлення та склад майна, на яке накладалася заборона
відчуження. Термін зберігання реєстрів 75 років.

Внесення інформації щодо накладення та зняття заборони
відчуження під час впровадження у 1996 році в дію електронної програми, а також
перенос інформації під час зміни програми у 2004 році здійснювалось
централізовано Першою київською державною нотаріальною конторою.

Отже дії з боку Першої київської нотаріальної контори
вважати незаконними не можна, оскільки вони ґрунтувались на вимогах діючого
законодавства, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169, 209, 212-215,
290, 293 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління юстиції в
м. Києві про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дію - залишити
без задоволення.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя: