Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

02 квітня
2008 року

Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим   у складі:

головуючого судді  - Романенка В.В.,

суддів - Шумова В.В., Прищепа
О.І.,

при секретарі - Кириловій К.Ю.,

за участю прокурора - Новожилової
Т.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ялта цивільну справу за позовною
заявою

ОСОБА_1,
ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Національного виробничо - аграрного
об'єднання „Масандра”, 3-я особа: Відділ громадянства, реєстрації й міграції
фізичних осіб Ялтинського міського управління головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, про визнання особи
такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на квартиру, визнання договорів купівлі - продажу
квартири недійсними і витребування майна із чужого незаконного володіння,
виселення та зняття з реєстрації;

за позовом Національного
Виробничо - аграрного об'єднання „Масандра” до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів купівлі - продажу квартири,
витребування майна із чужого незаконного володіння і виселення;

за позовом ОСОБА_6
до НВАО „Масандра”, 3-і особи: ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_8,
ОСОБА_7, про визнання неправомірними дій юридичної особи, визнання договору
купівлі - продажу квартири дійсним,

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2,
яка дії у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, уточнивши
позовні вимоги просять суд визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1, який було укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 21 березня 1997 року,
реєстровий номер №1-721, а також договір купівлі - продажу вказаної квартири,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 26 квітня 1997 року, реєстровий номер №3-1230.
Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_6 та ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1 та
повернути її у власність Національного виробничо - аграрного об'єднання
„Масандра” і в користування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Виселити ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 з вказаної квартири та зняти
ОСОБА_6 з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1. Вселити ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 у вказану квартиру та зареєструвати їх за вказаною адресою.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що набрало чинності рішення Ялтинського міського суду,
постановлене по даній справі 25.05.2004 року в частині визнання недійсним
свідоцтва Е/56-П про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_4;
визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1; в частині відмови ОСОБА_4 у задоволенні позову про визнання
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1. Вважають, що ОСОБА_6 та її дочка ОСОБА_8 без
відповідної правової підстави заволоділи спірною квартирою, вселилися до неї, а
ОСОБА_6 зареєструвалася у цій квартирі під час дії заборони на вселення та
прописку, застосованої в якості запобіжного заходу судом згідно ухвали
Ялтинського міського суду від 17.06.1997 року. Встановленою є та обставина, що
ОСОБА_4 незаконно приватизував квартиру всупереч інтересам позивачів, у зв'язку
з чим визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру, видане на
його ім'я.  Оскільки квартира вибула з володіння
позивачів та власності НВАО «Масандра» всупереч їхньої волі, внаслідок
неправомірних дій ОСОБА_4, що встановлено зазначеним судовим рішенням, яке
набрало чинності, просять витребувати з незаконного володіння ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1, виселити їх з квартири та зняти з реєстрації, а
ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вселити у квартиру та зареєструвати в ній.

НВАО «Масандра»
уточнивши свої позовні вимоги, просить суд також визнати недійсними договори
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, які були укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
а також між ОСОБА_5 і ОСОБА_9, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_6 і
ОСОБА_8 спірну квартиру, виселити їх та визнати право власності НВАО «Масандра»
на вказану квартиру.

ОСОБА_6,
уточнивши свої позовні вимоги, просить суд визнати її такою, що прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_9 у вигляді квартири АДРЕСА_1, автомобіля «Міцубісі
- Кордія» 1982 року випуску, касетного відеоплеєру «Акай», фотоапарату «Полароїд»,
особистих речей померлого і предметів домашнього вжитку. Просить визнати за нею
право власності на вказаний автомобіль, і касетний відеоплеєр «Акай», визнати
її правонаступником ОСОБА_9, скасувати розприватизацію квартири АДРЕСА_1, яка
була оформлена НАВО «Масандра» на підставі рішення Алуштинського міського суду
АРК від 21.08.2000 року, відновивши належність квартири у відповідності із
останнім договором купівлі - продажу, укладеним 26.04.1997 року між ОСОБА_5 і
ОСОБА_9

Представник
прокуратури м.Ялта  позовні вимоги
ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки
ОСОБА_3 підтримав.

Представник
Відділу громадянства, реєстрації й міграції фізичних осіб Ялтинського міського
управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України в
Автономній Республіці Крим в судове засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи сповіщений належним чином, про причині неявки суд не
повідомив.

Вислухавши
сторони, їхніх представників, прокурора м. Ялти, вивчивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3, підлягають частковому
задоволенню, позовні вимоги Національного виробничо - аграрного об'єднання
«Масандра» підлягають задоволенню в повному обсязі, в той час ОСОБА_6 слід
відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

Ухвалою Верховного Суду України від 18.04.2007
року частково скасовано рішення Апеляційного суду АРК від 13.10.2004 року,
постановлене по даній справі, і справа направлена на новий розгляд до
Ялтинського міського суду в частині позовних вимог про визнання недійсними
договорів купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1,
витребування квартири з чужого незаконного володіння, виселення,
оскільки суд всупереч вимогам ст.216 ЦК України при визнанні угод недійсними не
вирішив питання про повернення сторонам отриманого по угодам.

Згідно ст. 338
ЦПК України висновки і мотиви суду касаційної інстанції, на підставі яких
скасовані рішення, являються обов'язковими для суду першої або апеляційної
інстанції при повторному розгляді справи.

Повертаючи
справу на новий розгляд, Верховний Суд України прийшов до висновку, що оскільки
ОСОБА_4 визнаний таким, що втратив право на користування жилим приміщенням у
спірній квартирі, як особа, яка ніколи не поселялася та не проживала у спірній
квартирі, він не мав права  на
приватизацію даної квартири, а  отже не
являється і власником квартири, у зв'язку з чим визнано недійсним свідоцтво про
право власності на жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1, видане на його ім'я.
Висновок суду апеляційної інстанції про те, що
ОСОБА_4 на законних підставах отримав спірну квартиру у власність, а
потім розпорядився нею, з точки зору суду касаційної інстанції суперечить
чинному законодавству та матеріалам справи. Верховний Суд України вважає
правильним посилання апеляційного суду на ст.145 ЦК України (в редакції 1963
року), але вказує на те, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції в
частині визнання недійсними договорів купівлі - продажу квартири не було
враховано те, що спірна квартира, яка відносилась до державного житлового фонду
і знаходилась в користуванні ОСОБА_1. ОСОБА_2, ОСОБА_3 спочатку була
безпідставно поза їх волею приватизована ОСОБА_4, а потім поза їх волею продана
іншим особам. При цьому Верховний Суд України вказує, що суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про незаконність всіх угод відносно спірної
квартири і поновив право ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на проживання в ній. Але
суд не вирішив питання про повернення сторонам отриманого по угодах всупереч
вимогам ст.216 ЦК України, у зв'язку з чим справу направлено на новий розгляд
до суду першої інстанції в частині визнання недійсними договорів купівлі -
продажу спірної квартири, витребування майна та виселення.

Керуючись
висновками та мотивами, які вказані в ухвалі суду касаційної інстанції, суд
прийшов до висновку, що договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, який було
укладено 21 березня 1997 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, реєстровий номер №1-721,
є недійсним, оскільки ОСОБА_4 не є власником вказаної квартири і відповідно не
мав права розпорядитися нею.

В силу ст.145 ЦК
України (в редакції 1963 року), якщо майно було придбано у особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати
(добросовісний набувач), то власник має право витребувати це майно від набувача
лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було
передано власником у володіння чи викрадене в них, або вибуло з їхнього
володіння іншим шляхом поза їхньою волею.

П.4 Прикінцевих
та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року)
передбачено, що його норми застосовуються зокрема до тих прав та обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки
правовідносини, що є предметом даного судового розгляду виникли до набрання
чинності даним кодексом, але продовжують існувати, до них можуть бути
застосовані норми Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) щодо
правових наслідків визнання недійсним правочину, про що також вказує Верховний
Суд України, посилаючись на ст.216 ЦК України (в редакції 2003 року). Разом з
тим, щодо визнання недійсними договорів купівлі - продажу спірної квартири, суд
керується нормами ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час укладення
договорів.

ОСОБА_1
та члени його сім'ї - ОСОБА_2 і неповнолітня дочка ОСОБА_3 не визнані такими,
що втратили право на користування спірною квартирою, судом поновлено їхнє право
на проживання в ній. Квартира знаходилась у їхньому володінні на законних
підставах згідно договору найму, укладеного з власником НВАО «Масандра». Разом
з тим, вселитися та користуватися цією квартирою вони не можуть, оскільки у
квартиру вселилася ОСОБА_6 та її дочка ОСОБА_8, а ОСОБА_6 24.06.1997 року ще й
зареєструвалася в ній.

Згідно
ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на
захист цього права, у тому числі і від власника майна. Разом з тим витребувати
майно із чужого незаконного володіння ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть,
оскільки таким правом наділений власник майна, навіть не зважаючи на те, що
спірна квартира вибула з їхнього володіння поза їхньою волею, що встановлено
судом. При цьому їхні вимоги щодо виселення ОСОБА_6 та її дочки ОСОБА_8 з
квартири та зняття з реєстрації ОСОБА_6, а також щодо вселення ї реєстрації у
квартирі їх самих засновані на законі і підлягають задоволенню.

Суд не
розцінює сторони договору купівлі - продажу від 21 березня 1997 року як
добросовісних учасників угоди, оскільки вони достовірно знали про наявний у
суді спір відносно спірної квартири. ОСОБА_5 з огляду на короткий строк
володіння придбаною квартирою, не мала наміру вселитися в неї, та користуватися
за призначенням. Вже 26 квітня 1997 року ОСОБА_5 перепродала спірну квартиру ОСОБА_9

Суд не може погодитися з позицією ОСОБА_6 та
її представника, що договір купівлі - продажу спірної квартири, укладений 26
квітня 1997 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_9, реєстровий номер №3-1230, є дійсним та
таким, що укладено з дотриманням вимог чинного законодавства. Оскільки на
момент його укладення рішення Ялтинського міського суду в частині визнання
ОСОБА_1. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 такими, що втратили право користування спірною
квартирою вже було скасовано, що підтверджується Рішенням Верховного суду АРК від
18 квітня 1997 року. Підтвердженням тому є доводи самої ОСОБА_6 та її
представника, які вважають ОСОБА_9 добросовісним набувачем квартири. Зі змісту
ст.145 ЦК України ( в редакції 1963 року) слідує, що добросовісним набувачем
являється особа, яка не знала і не могла знати, що придбала майно у особи, яка
не мала права його відчужувати. Тобто ОСОБА_6 погоджується і доводить суду, що
ОСОБА_5 не мала права відчужувати спірну квартиру.

В силу ст. 48 ЦК
України (в редакції 1963 року) недійсною є угода, яка не відповідає вимогам
закону, в тому числі така, що порушує особисті або майнові права неповнолітніх
дітей.  Оспорювані договори купівлі -
продажу квартири крім зазначених вище недоліків, призвели до порушення прав неповнолітньої
дочки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка протиправно була
позбавлена права на житло.

За таких підстав
позовні вимоги ОСОБА_1. ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_3, НВАО «Масандра» про визнання недійсними договорів
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 являються законними та обгрунтованими і
підлягають задоволенню.

Згідно ст.398 ЦК
України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою,
якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених
законом.

Ст.387 ЦК
України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. ОСОБА_6 вселилася
у спірну квартиру разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9, на підставі договору купівлі
- продажу спірної квартири. Пізніше у квартиру вселилася її дочка ОСОБА_8
Оскільки судом встановлено, що договір купівлі - продажу квартири, укладений
між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 не відповідає вимогам чинного законодавства, не можна
вважати, що ОСОБА_6 на законних підставах заволоділа квартирою.

Згідно
ст.61 ЦПК України, обставини, які встановлені судовим рішенням, що набрало
чинності по цивільній, господарській або адміністративній справі, не доводяться
при розгляді інших справ, в яких приймають участь ті ж самі особи, або особа, у
відношенні якої встановлені ці обставини.

Рішенням
Ялтинського міського суду від 25.05.2004 року ОСОБА_4 було відмовлено в
задоволенні позову про визнання ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 такими, що втратили
право користування квартирою, тобто вони на законних підставах мають право
проживати в ній, що у свою чергу, виключає можливість користування квартирою
ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Суд не може
прийняти до уваги пояснення ОСОБА_6, що між нею та НВАО «Масандра» виникли
договірні правовідносини відносно користування спірною квартирою, оскільки
договір найму між сторонами не укладався, ордеру на вселення їй не видавалося,
а борги за комунальні платежі стягувалися з ОСОБА_6 за рішенням суду як з
особи, яка фактично отримала ці послуги.

Згідно ст.216 ЦК
України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема
тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій
послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування. Вказані правові наслідки застосовуються, якщо законом не
встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки
окремих видів недійсних правочинів. Таким чином, на угоду, укладену з
порушенням вимог закону, не поширюється загальне правило про наслідки недійсності
правочину (двостороння реституція), якщо сам закон передбачає інші наслідки
такого порушення.

Згідно ст.330 ЦК
України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний
набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 ЦК України
майно не може бути витребуване у нього.

Ст.388 ЦК
України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи,
яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача
лише у випадках, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він
передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Добросовісне
придбання згідно зі ст.388 ЦК України можливе тоді, коли майно придбане не
безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно.
Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, не є двостороння реституція, а
повернення майна з чужого незаконного володіння.

За таких підстав вимоги власника квартири НВАО
«Масандра» щодо витребування спірної квартири від чужого незаконного володіння
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 засновані на законі і підлягають задоволенню.

Як слідує з
матеріалів справи, БТІ м. Ялти внесли запис до Реєстру прав власності на
нерухоме майно, вказавши, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за НВАО
«Масандра». Оскільки ОСОБА_6 оспорює таке право і просить визнати її такою, що
прийняла спадщину після смерті чоловіка, в тому числі,  у вигляді вказаної квартири, суд вважає
доцільним задовольнити вимоги про визнати права власності на спірну квартиру за
Національним виробничо - аграрним об'єднанням «Масандра».

Згідно спадкової
справи, яка була відкрита після смерті ОСОБА_9, і досліджена в судовому
засіданні, його спадкоємцями за законом стали дружина ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7,
які звернулися до Першої Ялтинської державної нотаріальної контори з заявами
про прийняття спадщини. Вони не позбавлені права оформити спадщину у вигляді
автомобіля, відеоплеєра «Акай», фотоапарату «Полароід», предметів домашнього
вжитку та особистих речей, оскільки ніхто з учасників процесу такого їхнього
права не оспорює. Та обставина, що судом в якості заходу по забезпеченню позову
було накладено арешт на спадкове майно, не приймається судом до уваги, оскільки
згідно ухвали судді Ялтинського міського суду від 17.06.1997 року було
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, а
також відносно прописки та вселення у неї. Відносно іншого майна ніяких
заходів судом не приймалося. Спірна квартира є предметом судового спору, у зв'язку з чим
вимоги щодо визнання ОСОБА_6 такою, що прийняла спадщину у вигляді цієї
квартири не підлягають задоволенню. Щодо іншого майна - вона не позбавлена
права отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у встановленому
законом порядку разом з другим спадкоємцем ОСОБА_7 ОСОБА_6 не надала суду
доказів на підтвердження того, що нотаріусом їй відмовлено у видачі такого
свідоцтва. Крім того, пред'явила
позов до НВАО «Масандра» та Першої Ялтинської державної нотаріальної контори,
які не оспорюють її права на спадщину чоловіка. Тому вимоги про визнання
ОСОБА_6 одноособовою власницею спадкового майна не засновані на законі, крім
того,  нею не дотримано встановленого
законом порядку отримання спадщини.

В частині
позовних вимог щодо визнання недійсною розприватизації спірної квартири, яку
оформило НВАО «Масандра» на підставі рішення Алуштинського міського суду від 21
серпня 2000 року та відновити належність квартири у відповідності із договором
купівлі - продажу квартири від 26 квітня 1997 року, який було укладено між
ОСОБА_5 і ОСОБА_9  ОСОБА_6 також слідує
відмовити, бо ніяких дій НВАО «Масандра» відносно спірної квартири не вчиняло.
Запис до Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації права
власності на спірну квартиру за НВАО «Масандра» Комунальне підприємство «Ялтинське
бюро технічної інвентаризації» внесло на підставі вказаного рішення, яке
набрало чинності. В подальшому це рішення було скасовано, але ніхто, в тому
числі і ОСОБА_6, не звернувся до БТІ м. Ялти з відповідними документами щодо
внесення змін у Реєстр. Дана обставина була їй добре відома, бо вона була
залучена до участі в справі як правонаступник ОСОБА_9 У матеріалах справи
знаходяться дві довідки, одна №2166 від 22 вересня 2000 року і друга від 09
січня 2003 року про реєстрацію спірної квартири за НВАО «Масандра». Як пояснив
представник НВАО «Масандра» рішення суду до БТІ вони не надавали, наказу про
зміну власника квартири не видавали, взагалі не вчиняли будь - яких дій
відносно спірної квартири, оскільки спір щодо неї продовжував розглядатися судом.
Крім того, у законі відсутнє таке поняття як розприватизація квартири.

Оскільки суд прийшов до висновку, що договори
купівлі - продажу спірної квартири укладені з порушенням вимог чинного
законодавства, а свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_4 відносно цієї
квартири також визнано судом недійсним, реєстрація квартири за її первісним
власником НВАО «Масандра» являється правильною.

За таких
обставин у задоволенні позову ОСОБА_6 слід відмовити.

Ст.47
Конституції України встановлено, що кожний має право на житло і ніхто не може
бути примусово позбавлений його не інакше як на підставі закону за рішенням
суду.

Ст.9 ЖК України передбачено, що ніхто не може
бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений в праві
користування житлом інакше ніж з підстав і в порядку, передбаченому законом.

ОСОБА_6 разом зі
своєю дочкою від іншого шлюбу ОСОБА_8 всупереч існуючій забороні вселилися у
спірну квартиру, де продовжують проживати по цей час. Заборона на вселення та
прописку була застосована  в якості
заходу по забезпеченню позову Ялтинським міським судом ухвалою від 17.06.1997
року. Згідно ст.156 ЦПК України (в редакції 1966 року) ухвала про забезпечення
позову виконується негайно в порядку встановленому для виконання судових
рішень.

Незважаючи
на її існування, ОСОБА_6 24.06.1997 року, тобто в період дії вказаної заборони,
зареєструвалася у цій квартирі, що підтверджується відповідним записом у
домовій книзі. Її дочка ОСОБА_8 взагалі проживає у квартирі без реєстрації, що
підтверджується адресною довідкою.

З огляду
на вище наведене, не можна погодитися з тим, що ОСОБА_6 була зареєстрована у
квартирі на законних підставах.

Оскільки
суд прийшов до висновку про законність вимог НВАО «Масандра» щодо витребування
квартири АДРЕСА_1 від її незаконних володарів ОСОБА_6 та ОСОБА_8, вони
підлягають виселенню з квартири та зняттю з реєстрації по зазначеній адресі, а
ОСОБА_1. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вселенню у вказану квартиру і реєстрації в ній.

Суд не
вважає можливим вирішувати питання щодо повернення сторонам  грошових компенсацій у зв'язку з визнанням
договорів купівлі - продажу квартири недійсними, оскільки в цій частині позову
заявлено не було. Крім того, вони не позбавлені права пред'явити такий позов
самостійно.

Таким чином,
розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно,
повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх
належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у
сукупності, з'ясувавши  усі обставини
справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень,  з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК
України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3, підлягають
частковому задоволенню, позовні вимоги Національного виробничо - аграрного
об'єднання «Масандра» підлягають задоволенню в повному обсязі, а ОСОБА_6 слід
відмовити в задоволенні позову.

На
підставі викладеного і керуючись ст.47 Конституції України, ст.ст. 203, 216,
330, 387, 388 ЦК України ( в редакції 2003 року), ст.ст.48, 145 ЦК України (в
редакції 1963 року), ст.ст.9,116 ЖК України, ст.156 ЦПК України (в редакції
1966 року), ст.ст. 8, 10, 11, 60, 212-218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги
ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки
ОСОБА_3 та позовні вимоги Національного виробничого аграрного об'єднання
«Масандра» в частині визнання недійсними договорів купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1, в частині виселення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задовольнити.

Визнати
недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, який було укладено між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 21 березня 1997 року, реєстровий номер №1-721, посвідчений
Першою Ялтинською державною нотаріальною конторою.

Визнати
недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, який було укладено між
ОСОБА_5 та ОСОБА_9 26 квітня 1997 року, реєстровий номер №3-1230 і посвідчений
Першою Ялтинською державною нотаріальною конторою.

Виселити ОСОБА_6
та ОСОБА_7 з вказаної квартири.

Задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в частині їхнього вселення та реєстрації у спірній
квартирі та зняття ОСОБА_6 з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1.

Зобов'язати
Відділ громадянства, реєстрації й міграції фізичних осіб Ялтинського міського
управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України в
Автономній Республіці Крим зняти ОСОБА_6 з реєстраційного обліку у квартирі
АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати
Відділ громадянства, реєстрації й міграції фізичних осіб Ялтинського міського
управління головного управління Міністерства внутрішніх справ України в
Автономній Республіці Крим зареєструвати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у квартиру
АДРЕСА_1.

В частині
позовних вимог про витребування квартири з чужого незаконного володіння
ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки
ОСОБА_3 - відмовити.

Позовні вимоги
Національного виробничого аграрного об'єднання «Масандра» в частині
витребування квартири з чужого незаконного володіння та визнання права
власності на квартиру задовольнити.

Витребувати з
незаконного володіння ОСОБА_6 та ОСОБА_8квартиру АДРЕСА_1 та повернути її у
власність Національного виробничо - аграрного об'єднання „Масандра” і в
користування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Визнати за Національним
виробничо - аграрним об'єднанням «Масандра» право власності на квартиру
АДРЕСА_1.

В
задоволенні інших позовних вимог відмовити.

На рішення суду
може бути подана заява  про апеляційне
оскарження до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через  Ялтинський міський
суд у строк 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційна скарга до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
через  Ялтинський міський суд у
строк 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає чинності після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Головуючий
суддя:

Судді: