Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.02.08 року. Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області у складі головуючого судді Квітки О.М. при секретарі
Пономаренко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства
«Теплокомуненерго» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та
моральної шкоди, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач просить поновити його на роботі на раніше
займаній посаді слюсаря з обслуговування теплових мереж 5 розряду комунального
підприємства «Теплокомуненерго» з 16.06.07 року та стягнути за час вимушеного
прогулу 3863 грн. 80 коп. невиплаченої заробітної плати та 3000 грн. моральної
шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 14.01.86 року він наказом №7к
був прийнятий на роботу Олександрійського управління комунальних котелень і
теплових мереж. 30.03.06 року підприємство було реформоване.

Наказом за 15.06.07 року був звільнений з займаної посади
на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Вважає своє звільнення незаконним з таких підстав:

14.06.07 року він був на робочому місці у хворобливому
стані. Але начальник дільниці вважав, що він був у стані сп'яніння на робочому
місці і уже 15.06.07 року заявив йому що той звільнений за власним бажанням.

Заяви про звільнення за власним бажанням він того дня не
писав. Зазначену заяву він, на вимогу начальника дільниці написав на початку
року і дати на ній не зазначав. Після цього випадку на ній появилася дата
16.06.07 року, написана іншою людиною та іншим чорнилом. Це було підставою для
його звільнення. Такого бажання у нього не було.

Зазначені дні були перед вихідними. А 18.06.07 року його
прооперували. Лікарня надала йому лікарняний. А тубдиспансер, де він продовжив
лікування, лікарняного не надав, так як мав відомості про його звільнення.

Вважає, що незаконним звільненням йому завдано моральної
шкоди, яку він оцінює в 3000 грн.

У зв'язку з тривалим лікуванням просить поновити строк
звернення до суду.

Представник відповідача позов не визнав. Вважає, що
звільнення було законним. Всі вимоги законодавства при звільненні позивача були
дотримані, звільнення було у зв'язку з систематичними порушеннями працівником
трудової дисципліни.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, показання
свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Свідок ОСОБА_2 показав, що 14.06.07 року позивач був на
робочому місці у стані сп'яніння. Такі випадки були неодноразові і, щоб не
псувати позивачу репутацію, він запропонував останньому написати заяву на
звільнення за власним бажанням, що той і зробив. Дату на заяві той не зазначив,
а тому він 16.06.07 року запропонував позивачу її вчинити, що той і зробив.

З матеріалів справи видно, що заява про звільнення
датована 16.06.07 року. Наказ про звільнення датований 15.06.07 року. Дата на
заяві написана іншим чорнило і почерком.

Поводом для звільнення були обставини, які не
відповідають дійсності - стан здоров'я позивача. Хворобливий стан
підтверджується проведенням останньому операції 18.06.07 року та тривалим
лікуванням.

Таким чином, судовим слідством установлено, що звільнення
позивача було без законної підстави, тобто порушені вимоги ч. 1 ст. 235 КЗпП
України. А тому, відповідно до вимог зазначеного закону, позивача необхідно
поновити на роботі в займаній посаді.

Суд вважає, що строк звернення до суду позивачем
пропущений з поважних підстав, а тому, відповідно до вимог ст. 234 КЗпП
України, його необхідно поновити.

Доводи відповідача про систематичне порушеннями позивачем
трудової дисципліни суд не може покласти в основу рішення, так як зазначене не
стосується вимог ст. 38 КЗпП України. Крім того, з показань свідка ОСОБА_2
видно, що пояснення по їх поводу писали інші особи. Крім того, з пояснень
представника відповідача видно, що щодо позивача застосовувалися не передбачені
КЗпП України стягнення.

Вирішуючи питання про стягнення заробітку до моменту
поновлення на роботі, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити,
стягнувши з відповідача за час вимушеного прогулу 3863 грн. 80 коп. невиплаченої
заробітної плати.

Незаконними діями відповідача позивачу завдано моральної
шкоди, що передбачено ст. 237-1 КЗпП України, яку суд вважає доцільним зменшити
до 200 грн.

В інших вимогах позивачу необхідно відмовити.

З відповідача необхідно стягнути судові витрати в розмірі
1% від задоволених вимог.

На підставі ст. 234, ч. 1 ст. 235, ст. 237-1 КЗпП
України, керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК України суд, -

Р І Ш И В:

ОСОБА_1 поновити на роботі на посаді слюсаря з
обслуговування теплових мереж 5 розряду комунального підприємства
«Теплокомуненерго».

Стягнути з комунального підприємства «Теплокомуненерго»
на користь ОСОБА_1 3863 грн. 80 невиплаченої зарплати за час вимушеного прогулу
та 200 грн. моральної шкоди.

Стягнути з комунального підприємства «Теплокомуненерго» на користь держави
51 грн. 00 коп. судового збору та 30 грн. на користь Олександрійського
УДК за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи на рахунок 0006, код
платежу - 22050000, код - 24146085, МФО - 823016.

Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному
виконанню.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення
суду до апеляційного суду Кіровоградської області може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду Кіровоградської області протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження через Олександрійський міськрайонний суд.

Головуючий: