Справа № 2-48/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М  У К Р А Ї Н И

3 березня 2008 року
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

в складі
: головуючого судді Чередникова С.М., при секретарі - Ануфрієвій Н.М., з участю
адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Лубни позовну
заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ частки майна, усунення
перешкод у його користуванні  , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася  в суд з позовом  до відповідачів про виділ частки майна та
усунення перешкод у його користуванні, вказавши в заяві, що вона є власником
12/50 частин домоволодінняАДРЕСА_1, власником 9/50 частин є її колишній чоловік
ОСОБА_3, якій подарував їй її частку, іншою відокремленою частиною будинку в
розмірі 29/50 частки володіє ОСОБА_6, третя особа по справі. ОСОБА_3 після
дарування їй її частки заклав дверний прохід між їх частками і зробив собі
окрему квартиру з окремим входом. ЇЇ частка житла стала нумеруватись квартирою
№ 1, частка ОСОБА_6 квартирою №2, частка ОСОБА_3 квартирою №3, що було
зазначено в технічному паспорті. Вона мешкала в квартирі разом зі своїм сином,
який в 1986 році одружився, привів в їх житло дружину, де в них народилась
дитина. Останні з її дозволу були зареєстровані в їх домоволодінні. Оскільки
вона мешкала окремо від дітей, син за згодою ОСОБА_3 з'єднав дві квартири і
став мешкати одразу в двох квартирах. В 2004 році вона повернулась  в свою квартиру. Через пів року у неї
загострились стосунки з невісткою, відповідачкою по справі, яка не дає їм мирно
проживати у власному будинку в зв'язку з чим виник спір про реальний розподіл житла
та усунення перешкод у його користуванні. Позивач прохає  виділити їй реально у одноосібне володіння та
користування її частку у будинку у розмірі 12/50 частин домоволодіння, яке їй
належить, з закладанням дверного отвору між квартирами № 1 та 3, зобов'язавши
відповідачів не перешкоджати їй проживати у своїй частині будинку, заборонивши
їм користуватись належною їй частиною будинку, зобов'язавши зробити окремий
вихід з квартири №3 та обладнати цю частину окремими системами
газо-водо-електро-постачання та водовідведення.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник
позов підтримують, уточнивши його вимогою про заборону перешкоджання у
закладанні дверного отвору між сусідніми квартирами.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнає
частково в частині закладання дверного отвору між квартирами.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов
не визнають.

Третя
особа ОСОБА_7, орган опіки та піклування Лубенського міськвиконкому в своїй
заяві, ОСОБА_8 в судовому засіданні, покладаються на думку суду.

З'ясувавши, обставини справи ,
дослідивши докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має
право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать законові, не може
використовувати власність на шкоду правам, свободам інших.

Згідно ст. 183,364 ЦК України виділ
майна неподільної речі не допускається.

Згідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпорядження своїм майном.

Встановлено,
що позивачка ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 14.03.1996 року має у
власності 12/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 у вигляді відокремленої частки
будинку з визначенням кімнат, з 2007 з визначенням квартири № 2 з видачею технічного
паспорту на квартиру.

ОСОБА_3 є власником відокремленої квартири АДРЕСА_1
власником 29/50 відокремленої частки будинку /квартира №1/ залишається померлий
ОСОБА_6, спадкоємцями якого є  ОСОБА_8 та
ОСОБА_7, треті особи по справі.

Оскільки сторони є одноосібними власниками відокремленої
частки домоволодіння у вигляді окремих квартир з реєстрацією їх у Лубенському
МБТІ, вимога позивачки про виділ реально із права спільної часткової власності
в натурі в одноособове володіння та користування належних їх на праві особистої
власності вже виділених приміщень, якими вона володіє на підставі договору
дарування, при відсутності спору щодо права власності цих приміщень, при
неможливості відокремити частину будинку від цілого будинку, задоволенню не
підлягає, оскільки вимога про розподіл будинку задоволена договором дарування
від  14.03.1996 року.

Вимога щодо відокремлення квартир одна від одної шляхом
закладання дверей, що з»єднають дві квартири підлягає задоволенню, оскільки
власник має право розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, квартири
відокремлені одна від одної і не можуть об'єднуватись без згоди власника, який
проти такого об»єднання. Закладання дверей позивачкою не протирічить вимогам
закону, є волевиявленням позивачки, відновленням раніш існуючої перегородки,
заборона на перешкоджання таких дій є засторогою від можливого втручання
сторонніх осіб і при згоді всіх учасників процесу можу бути задоволена.

Судом також встановлено, що 15.03.1996
році, після розподілу будинку, ОСОБА_2 заклала дверний отвір між своєю
квартирою та квартирою ОСОБА_3, останній зробив дверний устрій на вулицю,
закрив квартиру і переїхав мешкати в інше місце. З цього часу в частині
домоволодіння позивачки стали мешкати: вона з сином ОСОБА_4, відповідачем по
справі.  В 1996 році ОСОБА_4 одружився з
ОСОБА_5 і вони разом за згодою позивачки стали мешкати в квартирі матері, яка
переїхала мешкати в інше місце. ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачів народився син
ОСОБА_9.  В 2002 році ОСОБА_4 за згодою  ОСОБА_3, зробив дверний устрій між квартирами
№ 2 та 3, об”єднав системи тепло-електропостачання. 11.11.2002 року ОСОБА_2
дозволила ОСОБА_5 прописатись в своїй квартирі. В 2005 році ОСОБА_2 повернулась
в свою квартиру АДРЕСА_1, де стала мешкати з сім'єю сина. З 2006 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 стали виникати конфлікти, які вирішувались без залучення
правоохоронних органів, що призвели до неможливості спільного проживання і
зумовило звернення позивачки до суду.

За таких обставин, коли  ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх дитина вселились в
квартиру позивачки за її згодою і мешкають там
як члени її сім»ї, вимога про їх виселення не ставиться, їм пропонується
перейти мешкати в квартиру ОСОБА_3, з чим останній не згоджується, заборонити
їм користуватись приміщенням квартири №2, де вони поселились і прописані за
згодою позивачки в межах заявлених позовних вимог неможливо.

Зобов'язання власника іншого
приміщення виконати вимоги щодо переобладнання своєї власності при відсутності
порушень з його боку прав іншого власника не передбачено діючим законодавством,
а тому вимога до ОСОБА_3 про обладнання свого відокремленого житлового
приміщення окремим входом виходить за межі компетенції позивачки і не може бути
задоволена.

Оскільки опалення
та освітлення квартири ОСОБА_3 проводиться з квартири ОСОБА_2, таке об'єднання
систем проведено за згоди самої позивачки членами її сім»ї, покладання
обов'язків про роз»єднання даних систем слід покласти на саму позивачку.
Газо-водо-постачання та водовідведення в квартирі №3 ОСОБА_3 відсутнє, тому
дана вимога задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді сплати
судового збору за виділ частки майна в натурі не підлягають поверненню,
оскільки дана вимога не була судом задоволена.

Оскільки ОСОБА_2 при подачі позову
не сплатила судовий збір за вимогами не матеріального характеру, з неї слід
стягнути судовий збір за вимоги, що залишились не задоволеними, судовий збір за
задоволені вимоги повинні сплачувати відповідачі. .

Керуючись
ст.ст.183,319,364,391 ЦК України, ст.ст. 5-12, 60, 212-215  ЦПК України суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ частки майна в натурі та усунення перешкод в
користування майном  задовольнити
частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про реальне
виділення із права спільної часткової власності в натурі у одноособове
володіння та користування 12/50 частин будинку АДРЕСА_1 у вигляді кухні 1-1,
коридору 1-3, ванни 1-2, житлової кімнати 1-4, крильця залишити без
задоволення.

Зобов'язати ОСОБА_2 закласти дверний
отвір між квартирами №2 та 3 АДРЕСА_1, від'єднати систему опалення та
електропостачання квартири №3 від системи опалення та електропостачання власної
квартири №2.

Заборонити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 перешкоджати ОСОБА_2
в будь-який спосіб закладанню дверного отвору між квартирами та від»єднання
систем опалення та електропостачання.

Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо заборони ОСОБА_4, ОСОБА_5
користуватись її квартирою №2 АДРЕСА_1 залишити без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про
зобов'язання зробити дверний устрій з виходом на вулицю в квартирі №3 АДРЕСА_1,
влаштування окремих систем газо-, водо-, електропостачання та водовідведення
залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 17 гривен судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 солідарно на користь
держави 17 гривен судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області
протягом  20 днів з дня подачі заяви про
апеляційне оскарження, яка подається на протязі 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя  Лубенського

міськрайонного суду
С.М. Чередников.