Справа № 22ц - 574/08                                                                                  Головуючий у 1
інстанції Грушицький А.І.
Категорія:  19                                                                                                Доповідач:                         Мудренко Л.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 липня 2008 року                                                                         м.Луцьк

Колегія суддів судової палати  у цивільних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого -          судді Мудренко
Л.І.

суддів             -          Веремчук
Л.М., Русинчука М.М.

при секретарі -          Губарик К.А.

з участю  позивача ОСОБА_1

представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення подвійної
вартості завдатку, відшкодування збитків та моральної шкоди за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1 та апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 та
представника відповідача ОСОБА_3 на рішення
Луцького міськрайонного суду від
15 травня 2008 року,

в с т а н о в и л а :

16 серпня 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом до ОСОБА_2
Вимоги обґрунтовував тим, що між ним та відповідачем була досягнута
домовленість про купівлю двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Для підписання договору
купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення у продавця були відсутні
необхідні документи. Тому вони підписали попередній договір купівлі-продажу
квартири, в якому було зазначено усі основні умови купівлі-продажу квартири, а
саме, ціна продажу, термін нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу,
відповідальність сторін за порушення чи відмову від виконання взятих
зобов'язань. На забезпечення виконання даного договору позивач передав
відповідачеві завдаток в сумі 1515 грн., який за домовленістю сторін входив в
рахунок оплати за купівлю даної квартири.

15 червня 2006 року відповідачеві
було надіслано пропозицію про укладення та нотаріальне посвідчення договору
купівлі-продажу квартири. Однак відповідач продав обумовлену квартиру іншій
особі, не попередивши позивача.

2

Відповідно до умов попереднього
договору відповідач за відмову від продажу квартири повинен відшкодувати
понесені збитки, а саме, упущену вигоду в сумі 5600 грн., сплачені позивачем
третій особі штрафні санкції в сумі 5625 грн., неустойку в розмірі 10
мінімальних заробітних плат в триденний термін, що становить 3500 грн.,
подвійну вартість завдатку в сумі 3030 грн. За прострочення сплати та
відшкодування зазначених грошових коштів відповідач повинен сплатити пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення повернення
заборгованості в сумі 170 грн.

Вважав, що неправомірними діями відповідача йому завдана  моральна
шкода, яка виразилася у душевних стражданнях та переживаннях, які він
поніс в зв'язку з відмовою відповідача від виконання своїх зобов'язань, було
зірвано укладення договору з іншою особою, якому  сплатив штрафні санкції, що  спричинило приниження його ділової
репутації.  Моральну шкоду  оцінив
у 5000 грн.   Просив стягнути з
відповідача зазначені грошові суми, а також судові витрати.

Під час розгляду справи позивач
збільшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача заборгованість з
урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, а також з урахуванням
індексу інфляції станом на 1 лютого 2008 року, що в загальному становить
21445,94 грн. та 5000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного
суду від 15 травня 2008 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1515 грн. авансу, 51 грн. судового збору, 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 650 грн. витрат
на правову допомогу.

В апеляційній скарзі позивач,
покликаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування
норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове
рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3, просять скасувати рішення суду
першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат
на правову допомогу та не скасованого забезпечення позову.

Апеляційна скарга позивача ОСОБА_1
підлягає відхиленню, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 та представника
відповідача ОСОБА_3 -  частковому
задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині  стягнення витрат на правову допомогу - зміні
в зв'язку з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.635 ЦК
України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного
строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не
встановлена, - у письмовій формі.

З наявних у матеріалах справи та
досліджених судом першої інстанції доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2  1 червня 2006 року
уклали у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, яка належить відповідачу (а.с.6). На підтвердження гарантій щодо
купівлі квартири покупець передав продавцю, як зазначено у договорі, завдаток у
розмірі 1515 грн.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2
на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 16 червня
2006 року вказану квартиру відчужив ОСОБА_4 (а.с.111).

3

Згідно ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що укладений
сторонами попередній договір купівлі-продажу квартири не оформлений належним
чином, внаслідок чого, в силу вимог ч.1 ст.220 ЦК України та ст.216 ЦК України,
такий правочин є нікчемним і не створює юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю, а, отже, передані позивачем в рахунок
виконання  договору кошти є авансом і
повертаються в такому розмірі, в якому в якому вони надавалися, а саме 1515
грн.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він
відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Правильним є висновок суду про безпідставність вимог
позивача про покладення відповідальності на відповідача за порушення грошового
зобов'язання на підставі ст.625 ЦК України та щодо відшкодування моральної
шкоди.

Доводи апеляційної скарги позивача цих висновків не
спростовують.

За правилами ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.79 ЦПК України
витрати на правову допомогу  належать до
судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 650 грн., що стверджується
квитанцією до прибуткового касового ордера (а.с.110). Ухвалюючи рішення про
повну компенсацію відповідачем вказаних судових витрат на користь позивача ,
суд першої інстанції не врахував вимог, передбачених ч.1 ст.88 ЦПК. Оскільки
позов ОСОБА_1 задоволено частково, витрати на правову допомогу підлягали
стягненню пропорційно задоволених вимог.

Отже рішення суду першої інстанції в частині стягнення
витрат на правову допомогу слід змінити, стягнувши з відповідача на користь
позивача 45 грн. 50 коп. витрат на правову допомогу
(1515грн.:21445,94грн.х100%=7%
650грн.х7%=45,50грн.).

Та обставина, що суд, ухвалюючи рішення не вирішив
питання щодо скасування заходів забезпечення позову, і на яку покликаються в
апеляційній скарзі відповідач та його представник, не позбавляє заінтересовану
особу звернутись до суду першої інстанції з відповідною заявою.

Керуючись ст.307, 309, 313, 314,
316, 319, 88 ЦПК України, колегія суддів

В
И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 15 травня 2008 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 650
(шістсот п'ятдесят) гривень витрат на правову допомогу змінити.

4

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 45 грн. 50 коп. (сорок п'ять грн.. 50 коп.) витрат
на правову допомогу.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає  законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді