АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2008
року                                                                      м.
Хмельницький

Колегія  суддів
судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі :головуючої - судді Карпусь С.А.,

суддів :  Баса О.Г., Кізюн О.Ю.

при секретарі Стельмах І.В.

з участю : ОСОБА_1, представника
ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника КП „Житловик” Солярика П.П.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-521 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 26
грудня 2007 року за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1,ОСОБА_3,
Кам'янець-Подільського КП „Житловик”, відділу обліку, розподілу та приватизації
житла Кам'янець-Подільської міської ради про усунення перешкод у користуванні
санвузлом, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло,
зобов'язання приватизації квартири та відшкодування матеріальної та моральної
шкоди  та за зустрічним позовомОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділу обліку, розподілу та приватизації житла
Кам'янець-Подільської міської ради, Кам'янець-Подільського КП „Житловик” про
визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло і зобов'язання
приватизації квартири.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи,  колегія суддів

в с т а н о
в и л а :

В серпні 2007 року ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні вбиральнею  та спільним
коридором та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог
зазначали, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1, яка складається з житлових
приміщень та підсобних приміщень - кухні, вбиральні  і спільного коридору. Інша квартира в цьому
будинку  належить ОСОБА_1 з сином
ОСОБА_3, які також володіють житловими приміщеннями, спільним коридором та
вбиральнею. Відділом приватизації на підставі довідок ЖЕК №4, вбиральня до
їхньої квартири  не була включена в
приватизацію. Відповідачі перешкоджають їм користуватися вбиральнею та спільним
коридором. Цими діями завдали їм моральної шкоди. Тому на підставі ст.ст. 358,
391 ЦК України просили зобов'язати
ОСОБА_1 не чинити перешкод у включенні вбиральні в приватизаційні
документи, а також у користуванні вбиральнею і спільним коридором, відшкодувати
500 грн. моральної шкоди.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -
Талалай О.І.                                              Справа № 22ц- 521

Доповідач - Карпусь С.А.                                                                                Категорія № 5, 41

В жовтні 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись до суду з позовом до відділу приватизації державного житлового фонду
виконкому Кам'янець-Подільської міської ради, КП „Житловик”, ОСОБА_1, ОСОБА_3
про усунення перешкод в доприватизації підсобного  приміщення. Вони посилались на те, що при
приватизації кв.АДРЕСА_1, в якій проживають, їм помилково не була включена у
приватизаційні документи вбиральня.  З
червня 2007 року мати ОСОБА_3 перешкоджає їм користуватися вбиральнею. Міська
рада відмовилась у внесенні змін у свідоцтво про право власності та технічний
паспорт. Вважаючи таку відмову безпідставною, оскільки вони користувалися
вбиральнею більше 28 років і з вини ЖЕКу
вбиральня не була включена у приватизацію, просили зобов'язати відділ
приватизації доприватизувати вбиральню розміром 0,9м до належної  їм на праві власності квартири.

В листопаді
2007 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, вказуючи на те, що 18.10.2007 року ОСОБА_1
зруйнувала перегородку між суміжними вбиральнями, пошкодила унітаз з бачком у
вбиральні, яка перебувала в їхньому користуванні,  чим задала їй матеріальні збитки в сумі 575
грн. та моральну шкоду в розмірі 500 грн. З цих підстав просила задовольнити
позов.

Під час
розгляду справи ОСОБА_4. та ОСОБА_5 уточнили вимоги і просили визнати недійсним
свідоцтво про право власності на кв.АДРЕСА_1 і визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5
право власності на дану квартиру загальною площею 45,53 кв.м. в порядку
приватизації.

В листопаді
2007 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до відділу приватизації державного житла,
КП „Житловик”, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про внесення змін у свідоцтво про право
власності на житло. Зазначав, що є власником кв. АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва
про право власності на житло, виданого 19 листопада 1999 року, згідно з яким
загальна площа квартири становить 46,2 кв.м. Однак повинна становити 47,2 кв.м.
так як площа вбиральні, яка відноситься до їхньої квартири, становить 1,9
кв.м., а не 0,9 кв.м, як зазначено у приватизаційних документах.  Відділ приватизації безпідставно відмовив
йому внести зміни у зазначене свідоцтво, тому просив задовольнити позов.

В грудні
2007 року ОСОБА_3 уточнив вимоги і просив визнати недійсним свідоцтво про право
власності на житло від 19.11.1999 року і зобов'язати відділ приватизації
державного житла приватизувати за ним квартиру в розмірі 47,2 кв.м., а не 46,2
кв.м. враховуючи, що розмір вбиральні становить 1,9 кв.м.

В грудні
2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уточнили вимоги і просили визнати недійсним
свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати орган
приватизації державного житла Кам'янець-Подільської міської ради  приватизувати АДРЕСА_1 загальною площею 45,5
кв.м.

Рішенням
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 26 грудня 2007 року позов
задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_4, ОСОБА_5 у
користуванні санвузлом квартири АДРЕСА_1. Визнано недійсним свідоцтво про право
власності на житло на квартиру АДРЕСА_1 від 10 січня 2003 року, видане ОСОБА_5,
ОСОБА_4. Зобов'язано відділ обліку, розподілу та приватизації житла
Кам'янець-Подільської міської ради приватизувати квартиру АДРЕСА_1 з
врахуванням санвузла площею 0,9 кв.м., загальною площею 45,5 кв.м. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 931
грн. 97 коп. В позові ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

В зустрічному позові ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 22 січня 2008 року виправлено допущену в зазначеному
судовому рішенні описку при зазначенні розміру матеріальної шкоди з 931 грн. 97
коп. на 831 грн. 97 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
рішення суду незаконним і необгрунтованим, просить його скасувати і передати
справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Приміщення санвузла розміром 0,9 кв.м. ніколи не належало
сім'ї ОСОБА_4 і не було включено у технічний паспорт її квартири, а спірне
приміщення санвузла належить їм. Суд допустив неповноту судового розгляду, не
провів будівельно-технічну експертизу , не навів правових підстав визнання
недійсним свідоцтва про право власності на житло.

В запереченні на апеляційну скаргу
ОСОБА_4, посилаючись на обґрунтованість та законність судового рішення, просила
відхилити апеляційну скаргу.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені дійсні
обставини справи, дано їм належну оцінку, а його висновки про часткове
задоволення вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5  та
відмову у задоволенні вимог ОСОБА_3 узгоджуються з матеріалами справи,
відповідають закону.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду” приватизація державного житлового
фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських
споруд та приміщень державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до п. 7 „ Положення про
порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян” затвердженого наказом
Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня
1992 року № 56 загальна площа квартири визначається як сума площ жилих і
підсобних приміщень квартири, веранд, вбудованих шаф, а також площ лоджій,
балконів і терас .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5
є співвласниками квартири № 1 загальною площею 44,6 кв. м, яка складається з
кімнати площею 14,9 кв. м. , кімнати площею 11,2 кв. м. , кімнати  площею 9,7 кв. м. та кухні 8,8 кв. м  , а ОСОБА_3 є власником квартири № 2
загальною площею 46, 2 кв. м, що складається з жилої кімнати 21,9 кв.м, жилої
кімнати 12,7 кв. , кухні 10, 7 кв. та вбиральні 0,9 кв.м  АДРЕСА_1 згідно свідоцтв про право власності
на житло відповідно від 10 січня 2003 року та 19 листопада 1999 року.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_4  та ОСОБА_5 ,
суд правильно виходив з того,  що
при приватизації займаної ними квартири органом приватизації їм безпідставно не
було передано у власність приміщення вбиральні
площею 0,9 кв.м., яке відноситься до квартири № 1. Такі висновки суду
підтверджуються матеріалами справи.

Згідно акту здачі-прийому квартири № 1
до договору найму від 19 квітня 1979 року ОСОБА_6 передано квартиру АДРЕСА_3
(АДРЕСА_1), що складається з трьох жилих кімнат, кухні, вбиральні площею 0,9
кв. м. З часу  поселення цієї сім'ї, в
тому числі ОСОБА_4, в квартиру у 1978 році кожна сім'я користувалась
відокремленим санвузлом, що підтверджується поясненнями сторін.

У відповідності з інвентарною справою на
цей будинок станом на 1946 рік у будинку було дві квартири, коридор загального
користування та одна вбиральня загального користування площею 1,94 кв. м. У
1982 році внесено зміни в план будинку - дві вбиральні площею по 0,9 кв. м.
кожна. У 1988 році були внесені зміни та зазначено дві вбиральні площею по 0,7
кв. м. кожна, в подальшому зміни  не
вносилися.

Згідно акту обстеження від 7
листопада  2007 року комісії комунального
підприємства „Житловик”АДРЕСА_1 в коридорі загального користування розміщено
приміщення комори , яке переобладнано
під санвузли № 1 та № 2  площами
по 0,9 кв. м кожен, між ними встановлено перегородку та виявлено розбитий
унітаз.

Твердження відповідачів про належність
їм приміщення комори у коридорі загального користування спростовується
наведеними доказами.

Сам по собі факт надання батькові
ОСОБА_1. ОСОБА_7  у 1962 році дозволу на
переобладнання кладової, що у коридорі, під внутрішній санвузол, не є
підтвердженням належності їй обох санвузлів.

За
таких обставин, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов правильного
висновку, що приміщення вбиральні  площею
0,9 кв. м. є належністю квартири № 1, і при приватизації позивачами квартири
підлягало передачі  у їхню власність, а
тому свідоцтво про право власності на житло від 10 січня 2003 року слід визнати
недійсним та зобов'язати орган приватизації приватизувати дану квартиру
загальною площею 45,5 кв. м. ( жилі кімнати
14,9 кв. м. , 11,2 кв. м. , 9,7 кв. м. ,кухня 8,8 кв. м  та вбиральня 0,9 кв.м).

З цих підстав не підлягають задоволенню
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3

Крім того, судом встановлено, що
розібравши перегородку між вбиральнями, розбивши у вбиральні, що була в  користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5, унітаз та
бачок, які  ОСОБА_1 не встановлювались,
остання завдала позивачам матеріальної шкоди та порушила їх права на користування
допоміжним приміщенням. Тому підставно зобов'язав ОСОБА_1відшкодувати завдану
позивачам  матеріальну шкоду та не чинити
їм перешкод у користуванні вбиральнею.

Доводи апеляційної скарги не містять
посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права і підстав
в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 26 грудня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення,  однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили до Верховного Суду України.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Копія вірна: суддя апеляційного суду
С.А.Карпусь