Справа
№ 22-594
Головуючий у 1 інстанції -  Бердій М.А.
Категорія № 45
Доповідач -  Шимків С.С.
06 травня 2008  року
Колегія суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Рівненської області у складі:  головуючого
судді            --                    Василевича В.С.
суддів                                      -         Гордійчук С.О., Шимківа С.С.
з участю секретаря судового засідання     -                    Чалої Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 04 березня 2008 року
у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення порядку
користування суміжними земельними ділянками та зобов”язання не чинити перешкод
у користуванні земельною ділянкою, -
Рішенням
Рівненського міського суду від 04 березня 2008 року задоволено в повному обсязі
позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення порядку користування
суміжними земельними ділянками та зобов”язання не чинити перешкод у
користуванні земельною ділянкою.

Не
погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали на нього апеляційну
скаргу в якій зазначають, що висновки суду не відповідають обставинам справи,
судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального
права.

В
основу свого рішення суд помилково поклав лист Рівненського міськвиконкому №
06-1272 від 20 червня 1977 року, згідно якого питання про встановлення меж між
попередніми власниками суміжних будинковолодінь, які на даний час належать
сторонам у справі, вже вирішене.

Дане твердження не відповідає дійсності. Оскільки таких відомостей вказаний
лист не містить.

Суд не взяв до уваги пояснення позивачів, згідно яких вони визнали в
судовому засіданні факт неправомірного встановлення огорожі менш, ніж за 1 метр
перед будинком відповідачів, чим порушили вимоги Державних будівельних норм
планування і забудови міських і сільських поселень 360-92* та унеможливили
доступ до будинку АДРЕСА_1

Постановивши рішення про задоволення позову, суд також не з”ясував питання
відносно порушення їхніх прав та інтересів з приводу користування прибудинковою
територією та належним їм на праві приватної власності будинком.

Судом не зазначено в чому полягає порушення ними норм земельного
законодавства стосовно позивачів.

Також суд необгрунтовано відмовив у задоволенні їхнього клопотання про
виклик і допит в судовому засіданні свідків, які могли б дати пояснення по суті
справи.

Просять скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про
відмову позивачам у задоволенні їхніх позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної  скарги, беручи до уваги пояснення учасників
процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє  законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Кожна
сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним
і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте, суд першої інстанції
вказаних вимог закону не виконав.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив
з того, що сторони є належними землекористувачами спірних земельних ділянок.
Крім того, суд в основу свого рішення поклав довідку Рівненського
міськвиконкому № 06-1272 від 20 червня 1977 року із змісту якої слідує, що
питання про встановлення меж земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 між
позивачами та відповідачами вирішений.

З такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду
погодитися не може.

Земельним законодавством України визначено, що встановлення меж земельних
ділянок в натурі віднесено до компетенції землевпорядних організацій.

У відповідних випадках суди можуть розглядати спори з приводу суміжного
землекористування, в тому числі позови про усунення порушень меж земельних
ділянок, встановлених на місцевості землевпорядними організаціями.

На підтвердження права на земельну ділянку сторони в земельному спорі
повинні надати суду документи, які згідно із законодавством можуть засвідчувати
таке право.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що у сторін відсутні
правовстановлюючі документи на виділення їм чи надання у встановленому порядку
спірних земельних ділянок.

З питанням про закріплення за ними земельних ділянок на яких знаходяться
їхні садиби в уповноважені на це органи вони не зверталися.

За таких обставин у позивачів відсутні правові підстави вимоги визначення
порядку користування суміжними земельними ділянками та зобов”язання не чинити
перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Окрім того, суд не з”ясував характер спірних правовідносин. З позовної
заяви вбачається, що позовні вимоги зводяться до встановлення права на
користування земельною ділянкою, в той час, коли фактично предметом спору є
межа, наявність якої жодна із сторін не довела і доказів про це не надала.

Виходячи з наведеного та враховуючи те, що суд першої інстанції допустив
порушення норм матеріального та процесуального права, його висновки не відповідають
обставинам справи, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309 п.п. 3, 4,
ч. 1, 313-316 ЦПК України, на підставі
ст.ст. 116, 118, 126, 158 ЗК України, колегія суддів -

в  и  р
і   ш  и  л  а  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2  задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду
від 04 березня  2008 року скасувати.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 у задоволенні позову до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення порядку користування суміжними
земельними ділянками та зобов”язання не чинити перешкод у користуванні
земельною ділянкою відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили негайно. Воно може бути оскаржено
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуючий - суддя
В.С. Василевич

Судді:
С.О. Гордійчук

С.С. Шимків