Справа № 22ц-897/2008 р.
Головуючий у I інстанції - Єременко С.В.
Категорія - цивільна
Доповідач - Євстафіїв О.К.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2008 р.

Апеляційний суд Чернігівської
області

у складі:

головуючого - судді

Хромець Н.С.,

суддів:

Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

при
секретарі

Рачовій І.І.

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1 і
адвоката юридичної консультації у Бобровицькому районі ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Бобровицького районного суду від 27 березня 2008 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Кобижчанської сільської ради про визнання права власності на
нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
змінити вищевказане рішення місцевого суду в частині залишення без задоволення
вимоги щодо визнання права власності на земельний пай і ухвалити нове рішення
по суті цієї вимоги.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено:
за ОСОБА_3 визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями
що розташований АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 сестри ОСОБА_4.

Сенс доводів апелянта зводиться до того,
що в задоволенні позову в частині визнання за нею права власності на земельний
пай в колишньому КСП „Перемога” їй відмовлено з тих підстав, що вона
відмовилася від даних вимог. Проте, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, з
даного приводу суд повинен був винести ухвалу про прийняття відмови від позову
чи зміни позовних вимог на підставі прохання, викладеного в письмовій формі.
Але така ухвала місцевим судом не постановлялася. Набуття нею права власності
на земельний пай, що належав її сестрі, в порядку спадкування шляхом оформлення
свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, суперечить вимогам п. 2
ст. 205 ЦПК України, оскільки визнання апелюючої сторони сестрою ОСОБА_4. в
оскаржуваному рішенні не дає їй права ще раз встановлювати родинні стосунки з
цього приводу. Крім того, судова практика, як вбачається з копії доданого до
апеляційної скарги рішення одного з судів м. Києва, підтверджує те, що
встановлення факту, пов'язане з вирішенням спору про право, відповідно до ч. 6
ст. 235 ЦПК України, вирішується не в порядку окремого, а в порядку позовного
провадження.

У
судовому засіданні представники ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення,
місцевий суд виходив з того, що у ході судового розгляду справи підтвердилося
право ОСОБА_3 на вищевказану садибу, яку вона отримала у спадщину після смерті
її сестри ОСОБА_4., і що позовні вимоги в частині визнання за нею право
власності на земельний пай, що належав її сестрі, представник позивача не
підтримав.

Ці висновки суду не є неправильними.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

По справі встановлено, що:

-
ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом після смерті сестри ОСОБА_4., що
підтверджується свідченнями свідка ОСОБА_5 і рішенням Бобровицького районного
суду від 08 жовтня 2007 року про встановлення даного факту, що набрало законної
сили (а.с. 19),

-
згідно з повідомленням Бобровицької держнотконтори від 25.03.2008 р. № 2-40/76
(а.с. 27), позивач прийняла спадщину, що відкрилася після смерті сестри,

-
відповідач визнав позовні вимоги, що підтверджується його повідомленнями на
адресу судів першої та апеляційної інстанцій.

П. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про практику розгляду судами України справ про спадкування” від 24
червня 1983 року № 4 (з наступними змінами) орієнтує суди нижчих ланок на те,
що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право
на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не
підлягають. Встановивши, що питання про право на спадщину може бути вирішено в
нотаріальному порядку шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину, суд на
підставі п. 1 ст. 136 та п. 1 ст. 227 ЦПК України відмовляє у прийнятті заяви
або закриває провадження у справі, роз'яснивши позивачеві це право.

У матеріалах справи відсутня постанова
нотаріуса про відмову ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на успадковану після
смерті ОСОБА_4. земельну частку (пай) (що винесена у порядку ст. 49 Закону
України „Про нотаріат”).

Документальне підтвердження родинних стосунків
з спадкодавцем ОСОБА_3 має, про що вже йшлося вище.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності
по даній справі спору про право спростовуються тим, що територіальна громада в
особі Кобижчанської сільської ради повністю визнала позовні вимоги ОСОБА_3 і не
заперечує проти визнання за нею права власності на успадковане нерухоме майно,
а тому не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом.

Оскільки при розгляді справи не
встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача, то апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення місцевого суду залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Бобровицького районного суду від 27 березня 2008 р. залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:                                         Судді: