Справа № 2-95/08 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2008 року
Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого:                                      судді    Подіновської Г.В.

при
секретарі:                                      Прядка
А.О

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Каховка
Херсонської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2,

Виконавчого комітету Каховської міської ради

третя особа

Житлово-будівельний кооператив “Мрія”

про

визнання права на 1/2 частину квартири від умерлих

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з  позовом
до Каховської міської адміністрації, посилаючись на те, що в 1994 році був
створений житлово-будівельний кооператив „Мрія”, членами якого стали її батько
ОСОБА_3, бабуся ОСОБА_4 та мачуха ОСОБА_5. Вказаним особам була передана у
власність квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла  її бабуся
ОСОБА_4

Починаючи з травня 1994 року і до здачі будинку в експлуатацію у серпні
2001 року у будівництві будинку і оздобленні
квартири №16 приймали участь лише позивачка та її чоловік ОСОБА_6.

Так як ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були власниками кожний по 1/3 вищевказаної  квартири, вважає, що має право на 2/3
квартири від умерлих, як спадкоємиця першої черги по закону.

В зв'язку з тим, що частина квартири не закріплена за позивачкою як за
спадкоємицею першої черги, не має можливості зареєструвати квартиру в БТІ і
вимушена звернутись з вказаним позовом до суду.

Просила визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1,  від умерлих ОСОБА_4, ОСОБА_3,
як за спадкоємицею першої черги по закону.

Ухвалами від 07 серпня 2007 року первісного відповідача  - Каховську міську адміністрацію замінено на
належних відповідачів - ОСОБА_2 та виконком Каховської міської ради та залучено
до участі у справі ЖБК „Мрія” у якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору.

Під час розгляду справи представник
позивача позовні вимоги змінила, просила визнати за позивачкою право власності
на &frac12; частини спірної квартири, мотивуючі вимоги тим, що спірна  квартира є спільною сумісною власністю
подружжя - ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_5., мачухи позивачки. Крім того,
позивачка та її сім'я приймали участь в виконанні будівельних  та оздоблювальних робот, за власні кошти
придбавали будівельні матеріали, оскільки мали надію, що в майбутньому  квартира дістанеться їм, тому вважає, що
вказана квартира придбана спільними зусиллями сім'ї позивачки та сім'ї ОСОБА_3,
і позивачка має право на &frac12; частину  вищезгаданої квартири.Просила позов
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник проти задоволення позову
заперечували, посилаючись на сплив позовної давності, про що 21.01.2008 року
подано заяву, а також  на те, що мати
відповідачки ОСОБА_5., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3,  була єдиною власницею  квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про
право власності від 27.06.2002 року. Відповідачка є спадкоємцем першої черги за
законом. Батько позивачки ОСОБА_3 не мав права власності на вказану квартиру,
оскільки на день його смерті  пайові
внески до ЖБК „Мрія” не були внесені
повністю,  тому вважають, що
позивачка не має права на частку квартири в порядку спадкування. В задоволенні
позову просили відмовити.

Відповідач - виконавчий комітет
Каховської міської ради  проти
задоволення позову не заперечував, справу просив розглянути у відсутності його
представника.

Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував, пояснив,
що позивачка та її сім'я приймали участь в будівельних  роботах, які виконувались в спірній квартирі,
самостійно виконували оздоблювальні роботи.

Вивчивши матеріали
справи, вислухавши пояснення сторін та свідків, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню через сплив позовної
давності.

Судом встановлено, що в 1994 році був створений житлово-будівельний
кооператив „Мрія”, членом якого став
батько позивачки ОСОБА_3 зі складом сім'ї:   мати ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_5., дочкою
якої є відповідачка ОСОБА_2 (а.с.122, 207, 214).

20.06.1998 року ОСОБА_3 надав до ЖБК “Мрія” заяву про передачу свого паю
дружині ОСОБА_5. (а.с.220).

ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_3 помер (а.с.11).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2003 року,
ОСОБА_1 є спадкоємицею майна ОСОБА_3, яке складається з &frac12; частки грошових внесків що знаходяться на рахунках в Каховській філії
Ощадбанку (а.с.61).

07.09.1998 року ОСОБА_1 відмовлено в прийомі в члени ЖБК “Мрія” з
посиланням на те, що квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_5.(а.с.114).

12.12.1998 року ОСОБА_5.  було
передано пай її чоловіка ОСОБА_3 та прийнято в члени ЖБК “Мрія” (а.с.115).

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачено 25 пайових внесків до ЖБК “Мрія”. Загальна
кількість сплачених пайових внесків -53 станом на травень 2001 року
(а.с.259-265).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 (а.с.8).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Каховської міської ради від
31.07.2001 року №194 ОСОБА_5. надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,  на склад сім'ї 1 чоловік (а.с.118) та 01.08.2001 року видано ордер на житлове приміщення
в будинку житлово-будівельного кооперативу №83
(а.с.223).

Згідно свідоцтва про право власності від 27 червня 2002 року, спірна
квартира в цілому на праві  приватної
власності  належить ОСОБА_5 (а.с.119).

В довідці ЖБК “Мрія” від 25.06.2007 року вказано що ОСОБА_1 та її чоловік
ОСОБА_6 з момента заснування кооперативу в травні 1994 року і до здачі будинку
в експлуатацію в серпні 2001 року виконували ремонтні   та оздоблювальні  роботи в квартирі, чергували по охороні
будинку один раз в місяць.

Свідки ОСОБА_6,  ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, та допитаний як свідок  представник третьої особи ОСОБА_13
підтвердили, що позивачка та її чоловік виконували ремонтні   та оздоблювальні  роботи в квартирі №16, чергували по охороні
будинку, позивачка наймала працівників для виконання окремих робіт та
оплачувала їх роботу.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15 ОСОБА_16 пояснили, що позивачка підтримувала
добрі відносини з ОСОБА_5., допомагала їй до її смерті, готувала для неї їжу,
ходила з нею в лікарню і доглядала, коли остання хворіла.

Свідки ОСОБА_17, ОСОБА_18 пояснили, що членів сім'ї ОСОБА_19 в квартирі, де
проживала  ОСОБА_5 ніколи не бачили, зі
слів останньої їм відомо, що ОСОБА_5 сама виконувала ремонтні роботи або
наймала для цього працівників.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що ОСОБА_5 підтримувала добрі відносини з
позивачкою, але лікувалась самостійно, цілодобового догляду не потребувала,
розповідала свідку, що ремонтні роботи виконувала сама.

Позов щодо визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_1 подано
11.07.2007 року.

Оскільки однією зі сторін у справі (відповідачем)  було подано відповідну заяву,  суд зобов'язаний вирішити питання щодо
позовної давності у спорі, який виник між сторонами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України починається від
дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або
про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у спорі, зробленою до винесення ним
рішення, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила цього
Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення
яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання
чинності зазначеним Кодексом.

З урахуванням установлених при розгляді справи обставин та відносин між
позивачкою та  власницею квартири ОСОБА_5
суд дійшов висновку, що позивачці було відомо про отримання ОСОБА_5 свідоцтва
про право власності на спірну квартиру в цілому в червні 2002 року.

Відповідно до вимог ст. 71 ЦК
Української РСР 1963 року,
загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в три роки.

Станом на 01.01.2004 року (дату набрання чинності ЦК України) вказаний
строк не сплив, тому суд вважає за потрібне при розгляді справи застосувати
положення Цивільного Кодексу України.

З червня 2002 року і до цього часу позивачка не зверталась за захистом  права.

Обставин, що свідчать про поважність причин
пропущення позовної давності позивачкою не наведено.

Беручи до уваги, що сплив позовної давності, про застосування якої заявила
сторона у спорі, є підставою для відмови у позові, суд дійшов висновку, що  позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 124 Конституції України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 154, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
ст.  257, 261, 267  ЦК України

вирішив:

Позов

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2,

Виконавчого комітету Каховської міської ради

третя особа

Житлово-будівельний кооператив “Мрія”

про

визнання права на 1/2 частини квартири від умерлих

- залишити без
задоволення у повному обсязі  через сплив
позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційну скаргу може бути подано
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до
апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд

Суддя
Г.В. Подіновська