Справа № 2-519/2008 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2008 року                                           Криворізький
районний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого
судді
Бондарчука Г.Д.

при секретарі
Ференц І.З.

за участю:

позивача:                                                   ОСОБА_1

представника позивача:                           ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Глеюватської сільської ради Криворізького
району Дніпропетровської області про визнання угоди дійсною та визнання права
власності на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач по справі звернувся до суду з вищевказаною
позовною заявою, де вказав, що 25.01.1995 року мати позивача ОСОБА_3подарувала
йому житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1

Договір дарування був посвідчений заступником голови
Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.

Позивач прийняв дарунок та користувався ним.

ІНФОРМАЦІЯ_1мати позивача померла. Позивач є єдиним
спадкоємцем за законом після її смерті.

В 2008 році позивач вирішив продати будинок, проте в
нотаріальній которі йому відмовили в посвідченні угоди, оскільки договір
дарування не був нотіраільно посвідчений і тому є недійсним.

Позивач просив постановити рішення, яким задовольнити
його вимоги у повному обсягу, шляхом визнання договору дарування дійсним та
визнання за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1

В судовому засідання позивач та його представник
підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений належним чином, в
матеріалах справи є письмова заява про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши
матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 п. 4 Перехідних положень ЦК України
передбачено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності
Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав
та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України за
договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується
передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно
(дарунок) у власність.

Судом встановлено, що 25.01.1995
року ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_1прийняв дар у вигляді житлового будинку з
господарчими побудовами АДРЕСА_1 Договір був посвідчений заступником голови
Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області
(а.с.10).

В судовому засіданні встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 є рідною матір'ю ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 (а.с. 5).

Як пояснив позивач в судовому
засіданні після того, як його матір подарувала йому будинок, він її дар
прийняв, користувався ним, що виявилося в тому, проживав деякий час в будинку,
здійснював поточний ремонт, зберігав у себе всі документи на будинок, ключі від
нього та вчиняв інші дії, які відповідно до ст. 722 ЦК України суд розцюнює як
прийняття дарунка позивачем.

Як свідчить ст. 719 ЦК
України,  договір дарування нерухомої
речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 37 Закону України “Про нотаріат” в
редакції 1993 року, який діяв на момент укладння угоди, посадовим особм
виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутаті не було
надано право посвідчувати договори дарування.

В 2008 році позивач, який вважав себе власником
подарованого будинку, вирішив його продати, проте в нотаріальній которі йому
відмовили в посвідченні угоди, оскільки договір дарування не був нотіраільно
посвідчений і тому є недійсним.

Посвдчити договір нотаріально не має можливості, сокільки ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть сНОМЕР_1
(а.с. 6).

Відповідно до ст. 219 ЦК України у разі недодержання
вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий
правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде
встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а
нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від
її волі.

Суд, оцінюючи докази у їх
сукупності, приходить до висновку, що укладання договору дарування житлового
будинку, який розташований в АДРЕСА_1між ОСОБА_3 та ОСОБА_1відповідало
справжній волі ОСОБА_3., на даний момент нотаріально посвідчити договір
дарування не можливо, оскільки ОСОБА_3 померла, а тому суд вважає за можливе
визнати договір дарування житлового будинку дійсним.

Визнаючи договір дарування дійсним, суд вважає за
доцільним також визнати за позивачем право власності на житловий будинок з
господарчими побудовами АДРЕСА_1

На підставі викладеного та  керуючись ст. 203, 219, 719, 722 ЦК України та
ст. ст. 10, 11, 60, 130, 209, 212-214 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Глеюватської сільської ради Криворізького району
Дніпропетровської області про визнання угоди дійсною та визнання права
власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати, договір дарування житлового будинку з господарчими
побудовами АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 25 січня 1995 року -
дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в Дніпропетровський
апеляційний суд протягом двадцяти днів з дня подачі заяви на апеляційне
оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення
рішення або протягом десяти днів без подачі заяви на апеляційне
оскарження.

Головуючий
суддя