У Х В А Л А

Іменем  України

14 лютого 2008 року                                                                                   м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                Берднік
І.С.,

Данчука
В.Г.,

Косенка
В.Й.,-

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: товариство з обмеженою відповідальністю
“Епіцентр К” (далі - ТОВ “Епіцентр К”), про встановлення факту перебування у трудових
відносинах та внесення до трудової книжки запису про прийом на роботу, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду           м. Києва від 17 вересня
2007 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1
звернулася в суд із заявою про встановлення
факту перебування у трудових відносинах із ТОВ “Епіцентр К” та внесення до трудової
книжки запису про прийом на роботу.

Зазначала, що з 5 травня 2006 року до 10 серпня 2006 року
вона працювала в  ТОВ “Епіцентр К” на посаді оператора мийно-очищувального
агрегату.

4 травня 2006 року, приймаючи її на роботу, технічний директор
направив її до відділу кадрів для оформлення всіх необхідних документів. У відділі
кадрів вона заповнила анкету та надала копії необхідних документів: паспорта, ідентифікаційного
коду, документа про освіту, та оригінал трудової книжки. Заповнену нею анкету підписали
всі уповноважені на те особи.

Прийшовши на роботу 10 серпня 2006 року вона дізналася від
оператора ОСОБА_2 про те, що її звільнено. Трудову книжку в цей день їй у відділі
кадрів не видали, оскільки її обхідний лист не був підписаний директором. Трудову
книжку вона отримала 12 вересня 2006 року, але запис про прийом її на роботу до
ТОВ “Епіцентр К” був відсутній.

Посилаючись на вищевикладене, просила суд її заяву задовольнити,
встановити факт перебування у трудових відносинах із ТОВ “Епіцентр К” та внести
до трудової книжки запис про прийом на роботу.

Рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 13 квітня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 17 вересня 2007 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просить постановлені у справі рішення скасувати та
передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення може бути лише неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 13 квітня 2007 року та ухвала апеляційного суду м. Києва
від 17 вересня 2007 року постановлені з
дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для їх
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 332, 345 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 13 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 17 вересня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                       І.С. Берднік

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко