районний суд  міста києва
Справа № 2-158-108
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

( заочне)

16 квітня 2008 року                                Печерський
районний суд  м. Києва

в
складі головуючого-судді                           Мельник А. В.

при
секретарі
Пшегарницькій І.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом   ОСОБА_2 до Міністерства оборони
України, Військового інституту телекомунікації та інформатизації національного
технічного університету України „Київський політехнічний інститут”, третя особа
начальник Військового інституту телекомунікації та інформатизації національного
технічного університету України Київський політехнічний інститут”  ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільнені відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивачка
звернулася до суду з позовом в обґрунтування вимог якого зазначила, що вона з
1973 року по 2002 рік працювала секретним бібліотекарем в секретній бібліотеці
Військового інституту телекомунікації та інформатизації національного
технічного університету України «Київський політехнічний інститут» (далі по
тексту - інститут).

Наказом № 4б від
30.08.2002 року позивачка була звільнена з інституту за скороченням штату.

При звільненні
позивачці було виплачено вихідну допомогу в розмірі 327 гривень 26 копійок.

Інститутом в
порушення вимог КЗпП України, позивачці не було випла­чено всіх належних їй сум
в день її звільнення та за рішенням суду стягнуто на користь позивачки
невиплачену частину вихідної допомоги при звільненні в розмірі 48 гривень 49
копійок.

У зв'язку з тим,
що вказану суму було стягнуто з інституту в примусовому порядку виконавчою
службою 21.09.2007 року, позивачка вважає, що на підставі ст. 117 КЗпП України,
інститут повинен випла­тити їй середній заробіток за весь час затримки
розрахунку з вересня 2002 року по вересень 2007 року - за 61 місяць, що за
розрахунками позивачки становить 22 890 гривень 86 копійок.

Також, позивачка
зазначила, що неправомірною поведінкою відповідачів щодо розрахунку при
звільненні з роботи, відсутність реагування Міністерства оборони України за
зверненнями позивачки та порушення відповідачами її трудових прав завдали
позивачці моральної шкоди яку вона оцінила в розмірі 16 136 гривень.

Посилаючись на
викладене, позивачка просить стягнути з відповідачів солідарно на її корись
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду.

Під час розгляду
справи позивачка уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідачів
солідарно на її користь заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в
розмірі 22938 гривень 86 копійок та моральну шкоду в розмірі 2928 гривень.

В судовому
засіданні позивачка підтримала позов з викладених в ньому підстав та просила
суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники
відповідачів та третя особа в судове засідання не з'явилися.

Оскільки
відповідачі належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду
справи та від них не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивачка не
заперечила проти розгляду справи у відсутності представників відповідачів в
заочному порядку, суд, керуючись ч. 4 ст. 169, ч. ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України,
розглянув справу заочно на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши
пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності,
приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Під час розгляду
справи в судовому засіданні встановлено наступні факти.

Позивачка
працювала бібліотекарем секретної бібліотеки Військового інституту
телекомунікації та інформатизації національного технічного університету України
«Київський політехнічний інститут» та згідно копії наказу № 4б від 30.08.2002
року була звільнена за скороченням штату з 31.08.2002 року за п. 1 ст. 40 КЗпП
України (а. с. 5).

Згідно копії
довідки інституту (а. с. 6), при звільненні позивачці було виплачено 386
гривень 40 копійок з яких: 327 гривень 26 копійок - вихідна допомога при
звільненні, 36 гривень 84 копійки - заробітна плата за один день, 22 гривні 30
копійок - компенсація за невикористану щорічну відпустку за період з 12.08.2002
року по 31.08.2002 року.

Рішенням
Печерського районного суду міста Києва від 02.03.2004 року, встановлено, що при
звільнені позивачки розрахунок з нею було проведено лише 11.09.2002 року та
стягнуто з інституту на її користь компенсацію за затримку розрахунку при
звільненні в розмірі 119 гривень 49 копійок.

Рішенням
Печерського районного суду м. Києва  від
01.03.2006 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
Національного технічного університету
України „Київський політехнічний
інститут” про затримку розрахунку при звільненні відмовлено.

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 22.12.2006 року, з інституту стягнуто на користь позивачки
невиплачену частину вихідної допомоги при звільненні в розмірі 48 гривень 49
копійок.

Відповідно до вимог ст.117 КЗпПУ в разі невиплати
з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові
сум у строки зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час затримки
по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розмір належних
працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене
в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь
працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки розрахунку визначає орган, який виносить рішення
по суті спору.

Нормою частини 3 статті 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як
вбачається з досліджених судом матеріалів цивільних справ №2-692/2004,  №2-238/06,
№ 2-2646/2006 за позовами ОСОБА_2 під час розгляду судами  цивільних справ №2-692/2004,  №2-238/06 в яких ОСОБА_2 заявлялись
вимоги  про  стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні  між
позивачем та відповідачем Військовим інститутом телекомунікації та
інформатизації національного технічного університету України „Київський
політехнічний інститут” спір щодо розміру вихідної допомоги виплаченої позивачу
при звільненні був відсутній.

Вимоги
про  стягнення  невиплаченої частини  вихідної допомоги були заявлені  ОСОБА_2 лише 20.06.2006 року  та задоволені судом 22.12.2006 року. При
цьому позивачем не заявлялись позовні вимоги про стягнення середнього заробітку
за час затримки розрахунку при звільненні

Враховуючи наведене,  суд
приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог про стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,  оскільки
під час пред'явлення позивачем позовних вимог про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку затримки розрахунку  в 2004 та 2006 роках  та їх розгляду судами позивачем не
оспорювався розмір вихідної допомоги тобто спір про розмір належних позивачу
сум відсутній.

Відповідно до вимог  ст. 10 ЦПК кожна  сторона повинна довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивачем
не доведена та обставина, що внаслідок невиплати їй частині вихідної допомоги в
розмірі  48 гривень 49 копійок, неправомірною поведінкою відповідачів
щодо розрахунку при звільненні з роботи, відсутністю реагування Міністерства
оборони України за зверненнями позивачки
їй були заподіяні моральні страждання, вона втратила нормальні життєві зв'язки
, що вимагало від неї необхідності
докладати додаткові зусилля для організації  її життя внаслідок чого їй була заподіяна
моральна шкода в розмірі  2928 гривень.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про
безпідставність заявлених позовних вимог і відмовляє в задоволенні позову.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61 ч. 3, 169 ч. 4, 209,
212-215, ч. ч. 1, 2 ст. 224, 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову
ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Військового інституту телекомунікації
та інформатизації національного технічного університету України „Київський
політехнічний інститут”, третя особа начальник Військового інституту
телекомунікації та інформатизації національного технічного університету України
Київський політехнічний інститут”
ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку
при звільнені відшкодування моральної шкоди
відмовити повністю.

Заява про перегляд заочного
рішення може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної
сили  після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було
подано.

Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана через Печерський районний
суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Печерський районний
суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий