УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 червня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, державного
комунального підприємства (далі - ДКП) “Житомирське виробниче управління
водопровідного-каналізаційного господарства” про захист права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира
від 10 лютого 2004 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13
травня 2004 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2002 року ОСОБА_1 пред'явила в суді позов до
ОСОБА_2, ДКП “Житомирське виробниче управління водопровідного-каналізаційного
господарства” про захист права власності.

Зазначала, що на підставі технічних умов і дозволу ДКП
“Житомирське виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства”
від 8 серпня 1986 року на підключення абонента до міських мереж за адресою:
АДРЕСА_1, вона набула право власності на частину водопроводу від основної
мережі до її будинку.

У 2001 році підприємство надало дозвіл ОСОБА_2 на
підключення як субабонента до належної їй водопровідної мережі без її згоди,
чим порушило право власності та завдало моральної шкоди.

Посилаючись на те, що в результаті підключення ОСОБА_2 до
водопроводу, погіршено якість отримання нею послуг водопостачання до будинку,
позивачка з підстав ст. 48 Закону України «Про власність» просила суд
зобов'язати відповідачів ліквідувати самовільне підключення до мережі та
стягнути завдану їй моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. у рівних частках із
кожного.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10
лютого 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської
області від 13 травня 2004 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково:
зобов'язано  відповідачів поновити
порушене право власності ОСОБА_1 на водопровідну мережу по АДРЕСА_2шляхом
відключення від мережі водопроводу субабонента ОСОБА_2, який проведено до
АДРЕСА_3

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права,  просить скасувати постановлені судові рішення
й справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив із того, що ОСОБА_1 є власником частини водопроводу від основної мережі
до її будинку та відповідно до ст. 48 Закону України «Про власність» може
вимагати усунення будь-яких порушень свого права.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна,
оскільки він дійшов їх у порушення вимог ст. ст. 15, 30, 40, 62, 202, 203, ЦПК
України 1963 року без повного та всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки зібраних в
справі доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального закону.

Як установлено судом і вбачається з матеріалів справи, у 1986 році ОСОБА_3
за власні кошти, за погодженням і з дозволу відповідних комунальних служб
міськвиконкому побудувала водопровідну мережу довжиною більше 100 м, що
з'єднала її АДРЕСА_1з основною водопровідною системою міста.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності
набувається в порядку визначеному законом.

Відповідно до ст. ст. 30, 40 ЦПК України 1963 року кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; пояснення сторін, що мають значення для справи,
підлягають перевірці і оцінці поряд з іншими зібраними у справі доказами.

Суд визнав установленими ті обставини, які не
підтверджені належними доказами. Зокрема, позивачкою не надані докази, які б
засвідчували її право власності на частину водопроводу. Лише та обставина, що
цей водопровід прокладений за власні кошти позивачки, не свідчить про набуття
нею права власності на нього.

Вирішуючи спір, суд посилався на п. 3.1 та п. 3.3 Правил
користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і
селищах України (далі - Правила), затверджених наказом Державного комітету
України по житлово-комунальному господарству від 1 липня 1994 року № 5.

Однак при розгляді справи суд не взяв до уваги, що в п.
3.1 Правил не передбачено письмову згоду основного абонента при підключенні
субабонента. Така норма права передбачена в п. 3.4 вищезазначених Правил, але
вона регламентує письмове погодження основного абонента при прокладанні
транзитних ліній вводів водопроводу через його територію, але такий елемент
спору відсутній.

Суд, посилаючись на п. 3.3 Правил, невірно застосував
норму права, оскільки дана норам передбачає відключення абонентів, які
самовільно приєдналися.

Як убачається з матеріалів справи, підключення ОСОБА_2 було проведено на основі технічних умов
для проектування, наданих ДКП “Житомирське виробниче управління
водопровідного-каналізаційного господарства” (а.с. 23) і згідно з порядком,
який установлений чинним законодавством.

Проте цю обставину суд при вирішенні справи не врахував і
не дав їй належної правової оцінки.

Крім того, суд не врахував пояснення представника ДКП
“Житомирське виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства”
щодо технічних умов підключення абонентів по АДРЕСА_1розміри провулку не дають
змоги прокладання додаткової труби та підключення до труби ще одного абонента
не може погіршити водопостачання позивачки.

Указані порушення суду першої інстанції апеляційний суд
залишив поза увагою.

З огляду на викладене судові рішення не можна визнати
законними та обґрунтованими й вони підлягають скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 10 лютого 2004 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 13 травня 2004 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд у
суд першої інстанції.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка