СПРАВА №2-12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ”ЯМ УКРАЇНИ

4 липня 2008р. Турківський районний
суд Львівської області в складі : головуючого - судді Спурза М.В.,

при секретарі - Яворській І. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Турка цивільну справу за позовом ОСОБА_1до відділу
освіти Турківської районної державної адміністрації, завідувача відділу освіти
Турківської районної державної адміністрації ОСОБА_2, директора
Верхньояблунської загально освітньої школи 1-3 ступеня Турківського району
ОСОБА_3про незаконне звільнення, поновлення на роботі, виплату втрати
заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
внесення виправлень в трудову книжку, стягнення грошової суми у розмірі
нанесених збитків із завідувача відділу освіти ОСОБА_2, та виплату заробітної
плати за факультативні заняття,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з даним позовом
посилаючись на те, що у Верхньояблунській загально освітній школі 1-3 ступенів
він працював з серпня 1982р.

Наказом від 19.09.2007р. №642 за
підписом завідувача відділу освіти Турківської районної державної адміністрації
ОСОБА_2. його було звільнено з роботи з посади вчителя трудового навчання за п.
1 ст. 40 КЗпП України - у зв»язку із зміною в організації виробництва.

Вважає, що наказ про його
звільнення був неправомірним, таким, що не відповідає фактичним обставинам та
нормам трудового законодавста з наступних підстав:

У відповідності до ч. 3 ст. 42-2
КЗпП України «Одночасно з попередженням про звільнення у зв»язку із змінами в
організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує
працівнику іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації».

Йому ніхто ніякої іншої роботи не
пропонував, так як не пропонувались і інші умови праці. При зміні у режимі
роботи закладу була можливість різних варіантів пропозицій для залишення його
на роботі, але роботодавець не вчинив такої дії, що підтверджує його наміри
звільнити його за будь-яких обставин, не зважаючи на чинне законодавство.

Крім того, під час його звільнення
було порушено ст. 43 КЗпП України та ст. 252 КЗпП України, а саме, не було
отримано згоди профспілкової організації на його звільнення- профспілковий
комітет Вільної профспілки освіти і науки Верхньояблунської загально освітньої
школи 1-3 ступеня відмовив у наданні згоди на його звільнення;

-так як він є заступником голови
Вільної профспілки освіти і науки Турківського р-ну, для його звільнення
необхідна попередня згода президії ВПОН Турківського р-ну та вищого виборного
органу профспілки, яким є рада вільної профспілки освіти і науки Львівщини.

Президія ВПОН Турківського р-ну
відмовила у наданні згоди на його звільнення, а до ради ВПОН Львівщини
роботодавець не здійснював подання взагалі.

Вважає, що його звільнення
відбулося з грубим порушенням процедури, передбаченої КЗпП України та ст. ст.
39, ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Крім того, він є багатодітним
батьком, має семеро дітей, з них троє неповнолітніх, а двоє навчаються у ВУЗах
та знаходяться на його утриманні. Також на його утриманні знаходиться дружина,
яка ніде не працює, бо змушена доглядати дітей, він є єдиний у сім»ї працюючий,
що забезпечує всю сім»ю. За цих обставин звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України
до нього застосовано неправомірно, з порушенням п. 1 ст. 42 КЗпП України, та
порушує соціальні гарантії його неповнолітніх дітей, передбачених у Законі України
«Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 4 Конвенції МОП «Про рівне ставлення й рівні
можливості для трудящих чоловіків і жінок: трудящі із сімейними обов»язками»
№156 ратифікованої Верховною Радою України законом №1196-Х1Y (1196-14) від
22.10.99).

Оскільки він є інвалідом 3 групи, в
нього обмежена можливість працевлаштування через стан здоров»я, тому йому
надається додаткова гарантія від звільнення, зокрема ст. 1 Конвенції МОП «про
професійну реабілітацію та зайнятість інвалідів» №159 ратифікованою Верховною
Радою України Законом №624-ІУ (624-15) від 06.03.2003р).

У попередні навчальні роки він
викладав трудове навчання, креслення і уроки християнської етики, має вищу
освіту кваліфікацію бакалавра педагогічної освіти, вчителя трудового навчання,
креслення та безпеки життєдіяльності. Продовжує навчатись без відриву від
виробництва, отже має достатній рівень кваліфікації та досвіду роботи на посаді
вчителя. У навчальному закладі достатня кількість уроків за наведеними
предметами щоб забезпечити його роботою, але адміністрація школи та районного
відділу освіти свідомо не хоче цього робити.

За його переконанням, його
звільнення відбулося виключно з підстав помсти директора ОСОБА_3та завідувача
РайВО ОСОБА_2. за профспілкову приналежність.

У серпні 2005р. він вступив у
вільну профспілку освіти і науки школи, від того часу і по день звільнення з
боку адміністрації на нього здійснюється тиск з метою припинення його
профспілкової діяльності.

Це незаконне переслідування
робилось через те, що профспілка, в якій він є активістом, з моменту утворення
почала, у відповідності до норм трудового законодавства, здійснювати дії щодо
контролю за трудовими взаєминами: виплата заробтної плати, заохочувальних
виплат, тарифікація та інше.

Він, як активіст профспілки, брав
активну участь у написанні різноманітних скарг на дії адміністрації школи та
районного відділу освіти у Міністерство освіти, обласне управління освіти
Львівської обласної державної адміністрації, прокуратуру. Він та інші члени
вільної профспілки восени 2006р. брали участь у акціях протесту проти свавілля
адміністрації школи та голодуванні. Отже він спільно з іншими членами
профспілки активно протидіяли порушенням трудових прав, яке панує в школі. Тому
його звільнення та звільнення ще 2 активістів профспілки є прямою, неприхованою
розправою за профспілкову діяльність.

За результатами цих звернень,
Міністерство освіти у жовтні 2005р. рекомендувало звільнити директора
Верхньояблунської школи, притягнути до відповідальності директора рекомендувало
й обласне управління освіти. Тобто аргументи заявлені у їхніх скаргах знайшли
своє підтвердження.

Такі дії несуть свідомий характер і
направлені на переслідування працівників за те, що вони створили та вступили у
вільну профспілку, не підпорядковану адміністрації.

Ціленаправлене цькування його зі
сторони директора ОСОБА_3., при підтримці районного відділу освіти, призвело до
погіршення стосунків у колективі між ним та іншими працівниками. Постійне
обзивання, приниження, переслідування його, профспілки вцілому, вкрай негативно
відображається на його психологічному стані, а нелюдське ставлення принижує
його людську гідність, наносить невиправну моральну шкоду. Крім наведеного, він
та його сім»я залишилися без засобів до існування, що відбивається на фізичному
та психологічному здоров»ї його сім»ї.

Вважає, що все робиться з відома та
при потуранні РайВО.

На підставі викладеного просить:

Прийняти рішення про скасування
наказу РайВО Турківської РДА від 19.09.2007р. №642;

Прийняти рішення про поновлення
його на роботі з дня звільнення;

Зобов»язати РайВО Турківської РДА
виправити запис у трудовій книжці та поновити втрачений трудовий стаж;

Стягнути в його користь з РайВО
Турківської РДА грошову суму за вимушений прогул;

Відшкодувати та стягнути з РайВО
Турківської РДА моральну шкоду в сумі 10000грн;

У відповідності до ст. ст. 134, 237
КЗпП України стягнути на користь РайВО Турківської РДА з завідувача відділу
освіти Турківської РДА ОСОБА_2. грошову суму у розмірі суми нанесених збитків
відділу освіти, спричинених незаконним звільненням.

Зобов»язати РайВО провести виплату
за проведені факультативні заняття, заробітна плата за які була вирахувана
згідно наказів на підставі доповідних директора школи.

В суді позивач позов підтримав,
просить його задоволити та дав аналогічні пояснення.

Відповідачі - завідувач відділу
освіти Турківської районної державної адміністрації ОСОБА_2. та директор
Верхньояблунської загально- освітньої школи 1-3 ступеня Турківського району
ОСОБА_3. в суді позов не визнали, в задоволенні просять відмовити та пояснили:

Завідувач відділу освіти
Турківської районної державної адміністрації ОСОБА_2. пояснив, що при
звільненні позивача було дотримано всіх вимог трудового законодавства.

В школі на даний час є 21година
трудового навчання, які не можна поділити по 18год тижневого навантаження на 3
вчителів. Із вчителів трудового навчання у школі працювали: ОСОБА_4, яка має
вищу освіту і вищу кваліфікаційну категорію. Згідно диплому вона є вчитель
трудового навчання. Вона постійно мала години трудового навчання і крім того, у
зв»язку із нестачею вчителів математики читала уроки математики, але постійно
атестувалась як вчитель трудового авчання. ОСОБА_5, який має вищу освіту,
спеціаліст першої категорії і був призначений вчителем трудового навчання. У
1992-1993р. ОСОБА_5. був директором школи і можливо мав уроки образотворчого
мистецтва, але у 2000р. він був переведений з посади директора школи на посаду
вчителя трудового навчання. В той час в школі були по 2-3 паралельні класи і не
було мови про скорочення. Вчитель ОСОБА_6 виклада постійно тільки фізику і
відмовилась працювати на неповне тижневе навантаження. Вчитель ОСОБА_7. також є
вчителем трудового навчання, а також вчителем історії. В нього тижневе
навантаження 16год. Всі вчителі писали заяви про те, що відмовляються працювати
на неповне тижневе навантаження. Згідно диплому про освіту на час вивільнення
позивач є вчителем трудового навчання 5-9 класів. Посилання позивача на те, що
він може читати уроки креслення також не можна взяти до уваги у зв»язку з тим,
що дані уроки вже давно читає вчитель ОСОБА_7. Вчитель ОСОБА_7 після звільнення
його з директора школи був переведений на вчителя трудового навчання, креслення
та безпеки життєдіяльності. Але у зв»язку з претендуванням багатьох вчителів на
читання уроків трудового навчання він перекваліфікувався на вчителя історії.

Позивачу не було запропоновано
іншої роботи у зв»язку з тим, що останній при комісії заявив, що він не згідний
на неповне тижневе навантаження, йому необхідно надати 18 год. тижневого
навантаження і тільки по фаху. Враховуючи те, що на час вивільнення позивача
було тільки 21год. тижневого навантаження на 3-х вчителів і останній відмовився
працювати на неповне тижневе навантаження і вимагав 21год і тільки по фаху, а
також враховуючи те, що на час вивільнення отаннній мав освітній рівень
бакалавра, в той час, як інші 2 вчителі-мали повну вищу освіту і відповідно
першу та вищу категорію, тому при визначенні кандидатури на вивільнення в першу
чергу до уваги бралась більш висока кваліфікація і тому не обговорювалось
питання утриманців, продовження його навчання, оскільки дані питання
враховуються при рівній кваліфікації та продуктивності праці.

Відділ освіти вчасно звернувся до
первинної організації ВПОН про дачу згоди на вивільнення позивача. Так як орган
первинної профспілкової організації ВПОН дав необгрунтовану відповідь і
відмовив у дачі згоди на звільнення, тому згідно ст. 43 п. 7 КЗпП України було
звільнено позивача без згоди органу первинної профспілкової організації. Крім
звернення у первинну організацію, відділ освіти звернувся у районний відділ
ВПОН та у Раду ВПОН Львівщини, від яких було отримано відповідь про відмову у
наданні згоди на звільнення з посиланням на те, що в школі є достатня кількість
годин для забезпечення позивача годинами. Таку відповідь він вважає необгрунтованою,
оскільки не вказано які саме години у школі є наявними (при наявності 21год на
всіх трудовиків). До часу вивільнення він не звертався у районний відділ ВПОН
та у Раду ВПОН Львівщини з поданням, оскільки йому не було відомо про те, що
позивач є членом президії районного відділу ВПОН, так як ніхто не повідомляв
відділ освіти про кількісний та якісний склад президії районного відділу ВПОН,
а коли 30.03.2007р. він звертався з поданням до голови ВПОН ОСОБА_14. про дачу
згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності вчителів ОСОБА_1. та
ОСОБА_8., то отримав відповідь, що йому необхідно звернутись у первинну
організацію ВПОН В. Яблунської ЗОШ 1-3 ст. згідно ст. 252 КЗпП України, з якої
випливає, що позивач не був членом президії районного відділу ВПОН.

Консультації про вивільнення
працівників із профспілкою проводились із вересня 2005р. Позивача завчасно за 2
місяці було повідомлено про майбуттє вивільнення.

Зменшення вчителю тижневого
навантаження без його згоди не можливе згідно ст. 32 КЗпП України, так як
приведе до зміни умов праці., а тому відділ освіти не мав можливості забрати
години трудового навчання в інших працівників без їхньої згоди та передати
позивачу. Посилання позивача на наявність факультативних занять також не має
законного підгрунтя. Оскільки факультатив-це поглиблене додаткове вивчення
певного предмету відповідно до інтересів школярів та бажання батьків. При цьому
батьками на ім»я директора навчального закладу пишеться заява щодо вибору
факультативного курсу. Мінімальна наповнюваність груп при проведенні
факультативних занять та курсів за вибором у сільській місцевості складає 5
учнів. Факультатив проводить вчитель-спеціаліст. Згідно Закону України «Про
загальну середю освіту» ст. 15 ч. 1 «варіативна складова змісту загальної
середньої освіти формується загальноосвітнім навчальним закладом з урахуванням
особливостей регіону та індивідуальних освітніх запитів учнів». Враховуючи
наведене, адміністрація не могла передбачити 30.08.2007р. до початку нового
навчального року майбутні інтереси дітей та батьків з яких предметів і хто
виявить бажання поглибити свої знання. Крім того, позивач є вчителем трудового
навчання і тому не міг за своїм фахом проводити факультативи з інших предметів,
а поглиблювати навчання з трудового навчання не завжди є бажаючі. Іншої наявної
(вакантної) роботи, яка б могла бути запропонована позивачу у школі не було.

Крім того, посилання позивача про
помсту йому за профспілкову приналежність та діяльність також є безпідставними,
так як не райвно, а навпаки вчителі-члени ВПОН всіляко намагались порушувати
трудову дисципліну, прикриваючись членством у ВПОН. Так, наприклад, члени ВПОН
відмовились від чергування в школі на перервах, вимагаючи за це окремої оплати,
хоча оплата проводиться за 1год (60хв), а не за 45хв (проведений урок), однак
нікому за це не було знято премії. Профспілка постійно вступала в суперечки з
дирекцією школи, зверталася в різні інстанції зі скаргами, але жодних
підтверджень, що є якісь порушення у відділ освіти не надходило.

Відділ освіти проводив вирахування
із заробітноі плати позивача за непроведені факультативні заняття, оскільки
такі заняття позивач не проводив.

Директор Верхньояблунської загально
освітньої школи 1-3 ступеня Турківського району ОСОБА_3. дав аналогічні
пояснення. В заперечення переслідування позивача за профспілкову приналежнісь
додав, що з вільною профспілкою погоджували тарифікації, наказ про оплату
винагороди. Однак вільна профспілка сама усувалась від співпраці- не вступила в
колективну угоду, не принесли проекту колективного договору.

Заслухавши сторони, свідків
ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_12., ОСОБА_13., ОСОБА_14.,
дослідивши обставини справи, та всі наявні документи суд вважає, що позов не
підлягає до задоволення з таких підстав:

В судовому засіданні встановлено,
що позивач з 24.08.1982р. працював вчителем трудового навчання В. Яблунської
СШ. Згідно наказу від 19.09.2007р. №642 позивача було звільнено з роботи по ст.
40 п. 1 КЗпП України. Згідно штатного розпису на 2006 рік у В. Яблунській ЗОШ
1-3 ступенів було 42,89 штатні одиниці, на 2007р. кількість посад- 42одиниці, а
на 2008 рік- 37,2 одиниці, тобто у порівнянні з 2006р. вивільнилось 5,69
одиниці, а у порівнянні з 2007р.-4,8 одиниці. Тобто у зв»язку із
зменшенням кількості учнів у школі була необхідність у скороченні чисельності
працівників. При звільненні позивача було дотримано всіх вимог трудового
законодавства, а саме: при визначенні кандидатури на вивільнення вчителя
початкових класів було враховано вимоги ст. 42 КЗпП України, а саме: враховано
переважне право на залишення на роботі працівника з більш високою
кваліфікацією: із трьох вчителів трудового навчання двоє вчителів мали вищу
кваліфікацію: ОСОБА_4, яка мала на час вивільнення позивача вищу освіту і вищу
кваліфікаційну категорію. Згідно диплому вона є вчитель трудового навчання.
Вона постійно мала години трудового навчання і крім того, у зв»язку із нестачею
вчителів математики читала уроки математики, але постійно атестувалась як
вчитель трудового навчання. ОСОБА_5, який на час вивільнення позивача мав вищу
освіту, спеціаліст першої категорії . Позивач на час вивільнення мав освіту
бакалавра і міг читати уроки в 5-9 класах.

При вивільненні позивача
відповідачем було дотримано процедури отримання згоди на вивільнення
працівників. Враховуючи те, що відмова у дачі згоди на вивільнення була не
вмотивована, на підставі ч. 7 ст. 43 КЗпП України, та ст. 39 Закону України
«Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» відповідач правомірно
прийняв рішення про вивільнення позивача без згоди профспілкового комітету. Про
дачу згоди на вивільнення позивача адміністрація райВо зверталась як у первинну
організацію, так і в президію вільної профспілки освіти і науки Турківського
р-ну (ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності») та у Раду ВПОН Львівщини.

Крім того, у суду немає підстав
вважати, що позивач є членом президії ВПОН, оскільки згідно Статуту вільної
профспілки освіти і науки України до місцевих (міських, районних,
територіальних) організацій ВПОНу є: вищим органом в місцевих організаціях
ВПОНу є конференція. Конференції обирають або формують вищі керівні органи-
Ради місцевих організацій ВПОНУ та обирають голів зазначених організацій. Для
перевірки повноважень членів ВПОНу, делегованих до складу Ради, конференції
обирають відповідно постійно діючі мандатні комісії. Однак, як видно із
протоколу № 1 установчих зборів про утворення ВПОН Турківського р-ну Львівської
області від 04.09.2005 року, даної мандатної комісії не створено, мандатів на
членство у виборному профспілковому органі районного рівня нікому не
видавалося. Крім цього, президія ВПОНу обирається з»їздом ВПОНу на
республіканському рівні. Таким чином обрання президії ВПОН Турківського р-ну є
порушенням Статуту Вільної профспілки освіти і науки України. Крім того, у суду
не здобуто доказів фактичного існування Вільної профспілки освіти і науки
Турківського р-ну Львівської області, оскільки, згідно Статуту Вільної
профспілки освіти і науки України ВПОН, її структурні ланки мають печатки,
штампи, створюють ревізійні комісії. Згідно протоколу №1 установчих зборів від
4.09.2005р. було прийнято рішення про затвердження зразків круглої печатки та
штампу профспілкової організації. На сьогоднішній день не обрано ревізійної
комісії, не виготовлено круглої печатки та штампу. У вільній профспілці освіти
і науки Турківського р-ну не ведеться належним чином документація: зберігаються
тільки вибіркові протоколи, що може свідчити про фактичну їхню відсутність і
підготовку по мірі необхідності їхнього представлення у відповідні органи, не
ведеться їхня реєстрація (зі слів голови ВПОН ОСОБА_14. нумерація ведеться
згідно порядкового місяця, в якому проводиться засідання, однак останній не міг
пояснити виникнення протоколу за №31 (у році є 12 місяців, а не 31)), відсутні
журнали реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції, у зв»язку із чим не
можна перевірити належним чином діяльність профспілки, в т. ч. і фактичне її
засідання по розгляду подань на звільнення вчителів. Після створення ВПОН
району чи школи відділ освіти не ставився до відома про кількісний та якісний
склад відповідно членів профспілки та обрання головою, заступником районної
ВПОН та її президії, що унеможливило отримання попередньої згоди на звільнення
позивача від районної ВПОН та ВПОН Львівщини. Крім того, відповідь голови ВПОН
Турківського р-ну ОСОБА_14. на звернення зав. РАЙВО Волчанського про дачу згоди
на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності про необхідність
звернення у місцеву ВПОН є підставою вважати, що позивач не є членом районної
ВПОН, оскільки Статутом ВПОНУ, затвердженим Установчим з'їздом Вільної
профспілки освіти і науки України 22.10.2003 року та легалізованим
Міністерством юстиції України 03.10.2005 року( свідоцтво № 2318 ) передбачено
створення на районному рівні даної профспілки Ради районної організації ВПОНу,
яка і є виборним профспілковим органом профспілки на районному рівні, а
створення президій ВПОН на районному рівні статутом ВПОНУ не передбачено, а
тому протокол установчих зборів про утворення Вільної профспілки освіти і науки
Турківського р-ну суперечить Статуту ВПОНУ. Крім цього, згідно зі статутом
ВПОНУ конференції місцевих (міських, районних, територіальних) організацій
обирають або формують вищі керівні органи- голови Рад, їх заступники. Згідно
протоколу установчих зборів на районному рівні на установчих зборах було обрано
голову профспілки та його заступника, що є порушенням Статуту ВПОНУ. У
відповідності до ст.1 Закону України “Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності” профспілковий орган - це орган, створений згідно із
статутом ( положенням ) профспілки, через який профспілка здійснює свої
повноваження, а тому створений позастатутний орган не можна вважати виборним
профспілковим органом ВПОН у Турківському районі.

Протокол установчих зборів не зареєстрований в районному
управлінні юстиції, а також не зареєстровано в Турківському районному
управлінні юстиції Львівської області і Статут Вільної профспілки освіти і
науки Турківського р-ну. Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що профспілка
не повідомляла про те, хто є членами виборного профспілкового органу ані відділ
освіти, ані школу, ані управління юстиції, як пояснив в судовому засіданні
голова профспілки ОСОБА_14. та стверджують директор школи та завідувач відділу
освіти, враховуючи те, що профспілкою не представлено суду ані рішення
мандатної комісї, ані будь-якої іншої легалізованої документації щодо членства
позивача у виборному профспілковому органі районного рівня, суд вважає, що
доказів, які би безсумнівно свідчили про належність позивача до виборного
профспілкового органу району суду не надано, поскільки заступника голови ВПОН
Турківського р-ну статутом ВПОНу не передбачено, а передбачена посада
заступника голови ради ВПОН, т.т. існування його посади суперечить статуту.

Посилання позивача на наявність
відповідної кількості годин у школі для забезпечення його роботою не має
законного обгрунтування, оскільки в школі була наявна 21год. тижневого
навантаження на 3 вчителів, а забирати години в інших вчителів для
перевантаження його та інших вчителів трудового навчання іншими предметами є
порушенням ст. 32 КЗпП України, так як приведе до зміни умов праці, а також
буде порушенням ст. 25 ч. 2 Закону України «Про загальну середню освіту»,
згідно якої перерозподіл педагогічного навантаження протягом навчального року
допускається у разі зміни кількості годин з окремих предметів, що
передбачається робочим навчальним планом, або за письмовою згодою
педагогічного працівника з додержанням законодавства України про працю.
Поскільки вчителі відмовились працювати на неповне тижневе навантаження, а отже
віддати години для перерозподілу годин адміністрація школи та РайВО не мали
можливості на законних підставах надати години позивачу.

Посилання позивача на те, що йому
адміністрація могла запропонувати факультативи, також не має законних підстав.
Факультатив-це поглиблене додаткове вивчення певного предмету відповідно до
інтересів школярів та бажання батьків. При цьому батьками на ім»я директора
навчального закладу пишеться заява щодо вибору факультативного курсу.
Мінімальна наповнюваність груп при проведенні факультативних занять та курсів
за вибором у сільській місцевості складає 5 учнів. Факультатив проводить
вчитель-спеціаліст. Згідно Закону України «Про загальну середю освіту» ст. 15
ч. 1 «варіативна складова змісту загальної середньої освіти формується
загальноосвітнім навчальним закладом з урахуванням особливостей регіону та
індивідуальних освітніх запитів учнів». Враховуючи наведене, адміністрація
не могла передбачити 30.08.2007р. до початку нового навчального року
(та поперднього звільнення позивача) майбутні інтереси дітей та батьків з
яких предметів і хто виявить бажання поглибити свої знання. Іншої наявної
(вакантної) роботи, яка б могла бути запропонована позивачу у школі не було.

Крім того, суд не може прийняти до
уваги посилання позивача і на те, що адміністрація могла б передати йому
уроки християнської етики, поскільки він їх вів у 2006р., так як згідно
Рішення Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992р. №9 п.19 під час
вивільнення власник або уповноважений ним орган має право провести перестановку
працівників. Про те, якщо роботодавець не скористається цим правом, суд не
має обговорювати питання про доцільність такої перестановки.

Посилання позивача на те, що він
піддався переслідуванню з боку адміністрації за свою профспілкову діяльність у
суді не знайшло свого підтвердження.

Питання про вивільнення вчителів
школи стояло на порядку денному ще у 2006р., в т. ч. і позивача, але він
погодився на неповне тижневе навантаження -12год. і був догружений відповідно
6-ма годинами факультативу трудового навчання та заміна-5год.(етика,
християнська мораль). З Вільною профспілкою адміністрація школи узгоджувала
графік чергувань вчителів у школі, голова профспілки включалась в атестаційну
комісію, в комісію по перевірці гурткової роботи та інші комісії. Вільна
профспілка школи не вступила в колективний договір, тобто самоусунулась від
співпраці з адміністрацією школи.

Посилання позивача на те, що він,
як активіст профспілки брав участь у написанні різних скарг з приводу порушень
законодавства і це стало підставою для його звільнення, не знайшло в суді свого
підтвердження, оскільки рішеннями судів як Турківського районного, так і
апеляційного суду Львівської області визнані протиправними рішення Колегії
Турківської районної державної адміністрації Львівської області №26 від
08.12.2005р. «Про розгляд довідки про стан навчально-виховної роботи та
фінансово-господарської діяльності В. Яблунської школи» та прийняте на
виконання цього рішення; розпорядження Голови Турківської райдержадміністрації
№299 від 08.12.2005р. «Про заходи щодо покращення стану навчально-виховної
роботи та фінансово-господарської діяльності В. Яблунської школи»; наказ від
16.09.2005р. Завідуючого відділом освіти Турківської РДА про накладення
дисциплінарного стягнення на директора школи ОСОБА_3., а адміністрація школи,
незважаючи на це, продовжувала з ним співпрацювати, як з членом профспілки.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на те, що для різних судів відповідачі представляють суду різні
тарифікації, так як це не має ніякого відношення до навантаження позивача
відповідними годинами.

Щодо повернення йому коштів за
проведені факультативні навчання, які були вирахувані з його заробітку згідно
наказів зав. РАЙВО у суді також не знайшло свого підтвердження. Також в
судовому засіданні встановлено, що в 2006-2007 навчальному році позивачу для
повного навантаження було дозволено 5 години факультативів із трудового
навчання. Дані 5 години факультативних уроків йому було включено у педагогічне
навантаження на 01.09.2006 року. Однак, як вбачається із доповідної директору
школи від завуча:» у 10»б» класі станом на 26.10.2006р. залишилось 3 учні:
ОСОБА_15, ОСОБА_16., ОСОБА_17.; в 11»б» класі була виявлена невідповідність
заяв учнів до списку учнів у класному журналі, який заповнений власноручно
позивачем (класний журнал (списки) повинен заповнювати класний керівник); учні
ОСОБА_18., ОСОБА_19., ОСОБА_20., ОСОБА_21. заяви подали, але у списки не
внесені, оскільки вони відмовились відвідувати даний факультатив. Учні, внесені
у списки власноруч позивачем- ОСОБА_22., ОСОБА_17.- відвідують інші
факультативи, про що подали відповідні заяви, що не відповідало санітарним
нормам, заяви учня ОСОБА_23. немає. Учень ОСОБА_24 . був у списку класного журналу
і є його заява. Учень ОСОБА_25. у списку був, але немає заяви його батьків».
Відповідно до поданих та представлених суду заяв із 10»б» класу було подано 4
заяви від учнів та їхніх батьків про зарахування учнів на факультатив, з них
заяви про зарахування ОСОБА_26та ОСОБА_27 були здані директору школи відповідно
27.10. та 26.10.2006р., із заяв учнів 11»В» класу подано 4 заяви. Заяви від
імені батьків і учнів писані одним почерком-почерком учнів. Мінімальна
наповнюваність груп при проведенні факультативних занять та курсів за вибором у
сільській місцевості складає 5 учнів. А тому відповідно у 10»б» та 11 «в»
класах факультативи не були набрані. Не було подано заяв і на факультативи у 8
класі. Згідно журналу успішності учнів у класному журналі 8кл. відсутні
будь-які записи, у 10»б» класі записано 4 учні, за числа 5.09., 19.09, 26.09,
3.10, 7.12, 7.12 відсутні будь які відмітки про виставлення оцінок та явку
учнів на урок. Крім того, не відомо по якій причині 7.12.2006р. проводилось
нібито 2 заняття, що суперечить санітарним нормам. Після «проведення»
відповідних уроків учням не давались ніякі завдання до дому. В 11»б» класі
список учнів складається із 4 учнів, тільки 6.10 (зроблено виправлення місяця)
зроблена відмітка про відсутність 1 учня, ніякі оцінки учням не виставлялись,
завдання до дому не задавались.

Згідно журналу перевірок проведення
факультативів та гурткової роботи (який не є обов»язковим для ведення, але
згідно якого ведеться облік проведених занять директором школи та завучами), у
9»а»класі не проводились заняття з факультативів 11.09., 23.10, 13.11, 20.11,
27.11, 25.12.2006р.; у 10»б» класі:10.10, 17.10, 24.10, 7.11, 14.11,
12.12.2006р.; у 11»в» класі: 4.10, 11.10, 20.10, 8.11, 15.11, 6.12, 13.12,
20.12.2006р.; у 11»б» класі :22.09, 29.09, 6.10, 13.10, 20.10, 27.10, 10.11,
21.11, 15.12.2006р.

Крім того, у зв»язку з тим, що
вчитель може проводити тільки 1 факультативне заняття в день, а позивач просив
надати йому 1 вихідний день в тиждень, то практично позивач не міг фізично за 4
робочі дня провести 5 факультатів, що привело до того, що позивач сам
відмовився від факультативу у 8-му класі. Крім того, в підтвердження своїх
позовних вимог позивач не представив суду календарно-тематичне планування, без
якого не можливо проводити факультативне заняття, і яке має бути затверджене
директором школи.

А тому, на підставі доповідних директора школи відділ
освіти на законних підставах проводив вирахування з заробітної плати позивача
за непроведені факультативні заняття. При цьому, при вирахуванні за непроведені
заняття і дальніше нарахування заробітної плати за час знаходження на навчанні
та на лікарняному листку з приводу непрацездатності, не вплинуло на розмір
заробітної плати позивача в даних випадках.

Посилання позивача на можливість його довантаження уроками
християнської етики, також суд не може взяти до уваги, оскільки дані уроки він
читав під час відпустки іншого вчителя у зв»язку із відпусткою по догляду за
дитиною до 3-х років.

Наведені вище обставини підтверджуються такими зібраними
по справі доказами, не довіряти яким у суду немає підстав:

поясненнями в суді свідків
ОСОБА_11., ОСОБА_12. про те, що позивач відмовився працювати на неповне тижневе
навантаження, а вимагав 18год тижневого навантаження і тільки по фаху і тоді
позивача було попереджено про можливе звільнення;

поясненнями в суді свідка ОСОБА_13.
про те, що при вирахуванні із заробітної плати позивача за непроведені заняття
згідно наказу зав. РАЙВО вона проводила відповідні відрахування, але оскільки
факультативні заняття позивачу були тарифіковані, то при нарахуванні заробітної
плати за час сесійного навчання та хвороби позивача дані відрахування не
вплинули на нарахування;

наказами № 409 від 23.08.2007р., та
№ 642 від 19.09.2007р. про звільнення позивача по ст. 40 п. 1 КЗпП України;

трудовою книжкою позивача;

поданнями на ім»я голови ПК ВПОН
ОСОБА_9. , голови ВПОН ОСОБА_14.;голови ради ВПОН Львівщини Соколова;

протоколами засідань президії
вільної профспілки та профспілкового комітету по розгляду подання на
звільнення, та повідомлення голови ВПОН ОСОБА_14., голови ради ВПОН Львівщини
Соколова;

повідомленнями на ім»я позивача про
майбутнє вивільнення;

заявами вчителів трудового навчання
про відмову у дачі згоди на неповне тижневе навантаження;

актом від 21.06.2007р. про розгляд
подання директора школи про попереднє тижневе навантаження;

списком вчителів трудового
навчання;

тарифікаційними списками, наказом
про тижневе навантаження педпрацівників на 2007-2008р.р., типовими навчальними
планами, та наказом про розподіл годин варіативної складової;

галузевою угодою;

наказом відділу освіти про
впорядкування штатного розпису від 15.06.2007р. №126;

наказом МОН України №437 від
26.07.2005р. та листом МОН України від 18.08.2005р. №1/9-436;

актами та наказами про співпрацю
дирекції школи з ВП;

типовими штатними розписами В.
Яблунської школи;

постановою Турківського районного
суду від 24.10.2005р., від 24.03.2006р. та постановою колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від
23.10.2006.;

заявами учнів та батьків про
зарахування учнів школи на факультативні заняття;

копіями-витягами шкільних журналів
успішності учнів;

журналом перевірок проведення
факультативних занять та гурткової роботи;

доповідними на ім»я директора школи
по факультативних заняттях;

доповідними директора школи на ім»я
завідувача РАЙВо та відповідними наказами про вирахування за непроведені
факультативні заняття;

протоколом установчих зборів про
утворення Вільної профспілки освіти і науки Турківського р-ну;

копією диплому на ім»я позивача про
присвоєння йому кваліфікації бакалавра педагогічної освіти, видане 5.06.2007р.

Не довіряти даним доказам у суду
немає підстав.

Посилання свідків ОСОБА_8.,
ОСОБА_9.; ОСОБА_10. на те, що у відповідачів була можливість забезпечити
позивача годинами з повним тижневим навантаженням не знайшло в суді свого
підтвердження, а їхні покази суперечать матеріалам справи.

Що стосується показань свідків -
членів ВПОНУ школи і району відносно зайняття останнім посади заступника голови
ВПОН Турківщини, враховуючи те, що інших письмових доказів позивачем суду не
подано, також враховуючи те , що дані свідки є членами однієї профспілкової
організації, разом організовували спільні акції ( голодування, вимушений
простій і т.і.), підтримують один одного в цій ситуації, висловили наперед свою
думку, що позивача звільнено незаконно, то суд підходить до них критично,
вважаючи їх зацікавленими у справі особами і віри їх показанням щодо зайняття
посади заступника голови ВПОН Турківщини та члена президії не на- дає.

Оцінюючи докази, представлені позивачем щодо членства
його у виборному профспілковому органі - Президії ВПОН у Турківському районі,
суд враховує те, що Статутом ВПОНУ, затвердженим Установчим з'їздом Вільної
профспілки освіти і науки України 22.10.2003 року та легалізованим Міністерством
юстиції України 03.10.2005 року ( свідоцтво № 2318 ) передбачено створення на
районному рівні даної профспілки Ради районної організації ВПОНУ, яка і є
виборним профспілковим органом профспілки на районному рівні, а створення
президій ВПОН на районному рівні статутом ВПОНУ не передбачено, а тому протокол
установчих зборів створення Вільної профспілки освіти і науки Турківського р-ну
суперечить Статуту ВПОНУ. У відповідності до ст.1 Закону України “Про
професійні спілки, їх права та гарантії діяльності” профспілковий орган - це
орган, створений згідно із статутом ( положенням ) профспілки, через який
профспілка здійснює свої повноваження, а тому створений позастатутний орган не
можна вважати виборним профспілковим органом ВПОН у Турківському районі.

Статутом ВПОНУ також передбачено створення постійно
діючих мандатних комісій, однак, як видно із протоколу № 1 установчих зборів
про утворення ВПОН Турківського р-ну Львівської області від 04.09.2005 року,
даної мандатної комісії не створено, мандатів на членство у виборному
профспілковому органі районного рівня нікому не видавалося, даний протокол
установчих зборів не зареєстрований в районному управлінні юстиції. Враховуючи
наведені вище обставини, а також те, що профспілка не повідомляла про те, хто є
членами виборного профспілкового органу ані відділ освіти, ані школу, ані
управління юстиції, як пояснив в судовому засіданні голова профспілки ОСОБА_14.
та стверджують директор школи та завідувач відділу освіти, враховуючи те, що
профспілкою не представлено суду ані рішення мандатної комісї, ані будь-якої
іншої легалізованої документації щодо членства позивача у виборному
профспілковому органі районного рівня, суд вважає, що доказів, які би
безсумнівно свідчили про належність позивача до виборного профспілкового органу
району суду не надано.

В судовому засіданні з'ясувалося, що Вільна профспілки
освіти і науки Турківського р-ну Львівської області не веде ніякої офіційної
документації щодо діловодства, не має печатки, свого статуту, рахунку у банку,
навіть членські внески передаються із рук в руки. На вимогу суду представити
суду документацію щодо діловодства ВПОН у Турківському районі голова профспілки
ОСОБА_14. таку не представив, а отже, суд приходить до висновку, що такої на
час постановлення даного рішення не існує.

Враховуючи відсутність такої документації, а також
вважаючи на те, що члени і керівники даної профспілки підтримують один одного,
проводили спільні акції, висловили наперед свою думку щодо даного спору,
вважаючи, що звільнення позивача є незаконним, підтвердили, що ОСОБА_1. є
членом виборного профспілкового органу - президії ВПОН у Турківському районі,
не звертаючи уваги на те, що статутом ВПОНУ створення такого виборного
профспілкового органу на районному рівні не передбачено, суд також критично
підходить до показань в судовому засіданні свідків - членів профспілки,
вважаючи їх зацікавленими у справі особами. Аналогічно суд оцінює письмові
відповіді із ВПОН у Турківському районі та ВПОН Львівщини.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212 ЦПК України, ст. ст. 40 п. 1, 42, 43, 184,
252КЗпП України, Законом України «Про загальну середню освіту», Законом України
“Про освіту”, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності», Галузевою угодою між Міністерством освіти і науки України та ЦК
Профспілки працівників освіти і науки на 2007-2009р.р., Інструкцією про порядок
обчислення заробітної плати працівників освіти від 15.04.1993р. №102 із
відповідними змінами, Рішенням Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992р.
№9 , Статутом вільної профспілки освіти і науки України, Статутом вільної
профспілки освіти і науки Турківського р-ну Львівської області, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1до відділу освіти
Турківської районної державної адміністрації, завідувача відділу освіти
Турківської районної державної адміністрації ОСОБА_2, директора
Верхньояблунської загально освітньої школи 1-3 ступеня Турківського району
ОСОБА_3про незаконне звільнення, поновлення на роботі, виплату втрати
заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
внесення виправлень в трудову книжку, стягнення грошової суми у розмірі
нанесених збитків із завідувача відділу освіти ОСОБА_2, та виплату заробітної
плати за факультативні заняття, відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, яка має бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Головуюча: