Справа №22ц-818/2008
Категорія - цивільна                                                Головуючий
у першій інстанції - Білокур В.І.
Доповідач - Заболотний В.М.
30 травня  2008 року
А п е л я ц і й н и й   с у д
Чернігівської  області  в
судді  Коренькової З.Д.
суддів  -
Заболотного В.М.,  Острянського
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою закритого
акціонерного товариства (далі - ЗАТ) „Страхова компанія „Інгосстрах” на рішення
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 березня 2008 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до Прилуцького відділення філії „Чернігівське
регіональне управління” ЗАТ КБ „Приватбанк”, ЗАТ КБ „Приватбанк”, ЗАТ „Страхова
компанія „Інгосстрах” про стягнення страхового відшкодування за договором
особистого страхування, -
Оскаржуваним рішенням Прилуцького
міськрайонного суду від 03.03.2008 року позовні вимоги ОСОБА_1задоволені
частково.  Стягнуто з ЗАТ „Страхова
компанія „Інгосстрах” на користь ОСОБА_141481грн. страхового відшкодування,
1000 грн. витрат на правову допомогу, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
02.12.2006 року, тобто під час дії договору особистого страхування, коли
відбулася ДТП, в результаті чого позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження і
йому було встановлено 2 групу інвалідності. А тому, суд зазначив, що відповідно
до умов договору, страховик зобов'язаний був виплатити страхувальнику страхове
відшкодування. Суд, також взяв до уваги постанову про закриття кримінальної
справи за ст.ст. 6 п.2, 213 КПК України, відповідно до якої вина ОСОБА_4. у ДТП
доведена не була, протокол про порушення ПДР України відносно позивача не
складався, а тому вважається, що позивачем правила дорожнього руху порушені не
були. Позовні вимоги суд задовольнив частково, у межах передбачених п.3.4.2
Договору, тобто у розмірі 75% від страхової суми як інваліду 2 групи.
В апеляційній скарзі ЗАТ „Страхова
компанія „Інгосстрах” просить зазначене рішення суду скасувати і провадження у
справі закрити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права. Перевіряючи всі обставини справи, зокрема і заперечення
представника відповідача, суд прийшов до висновку, що відповідач безпідставно
відмовив позивачу здійснити страхову виплату. Такий висновок суду суперечить
обставинам справи та умовам договору особистого страхування, а також довідці
старшого слідчого СВ Прилуцького МРВ УМВС України в Чернігівській області, в
якій зазначено, що ДТП відбулася по вині обох водіїв, так як вони в порушення
Правил дорожнього руху переїхали розподільчу смугу руху та не вибрали безпечний
інтервал роз'їзду, внаслідок чого і сталася ДТП. Зазначене, на думку апелянта,
є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки вина
ОСОБА_1у ДТП є доведеною.
Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи скарги та матеріали
справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.
По справі встановлено, що 19 червня
2006 року між ОСОБА_1. і ЗАТ „Страхова компанія „Інгосстрах” був укладений
договір особистого страхування, а страховим агентом по договору виступав ЗАТ
„Приватбанк”. Відповідно до умов договору страховим випадком визнається стійка
втрата непрацездатності (встановлення інвалідності) внаслідок нещасного випадку.
02 грудня 2006 року в м.Прилуки
сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбулося зіткнення
автомобіля позивача та автомобіля, за кермом якого знаходився ОСОБА_5 В
результаті ДТП ОСОБА_1отримав тяжкі тілесні ушкодження, в зв'язку з чим йому
була встановлена стійка втрата працездатності і 2 група інвалідності за
загальним захворюванням, що підтверджується довідкою МСЕК №257929 (а.с.4).
За фактом ДТП було порушено кримінальну
справу. Постановою від 26 листопада 2007 року кримінальна справа провадженням
закрита у зв'язку з недоведеністю вини ОСОБА_1та ОСОБА_5., за ст.ст.6 п.2, 213
КПК України. В ході досудового слідства неможливо було встановити точне місце
зіткнення (на чиїй стороні дороги воно відбулося), так як зіткнення згідно
схеми ДТП відбулося на розподільчій смузі руху. Саме в зв'язку з цим,
пред'явити обвинувачення обом водіям виявилося неможливим (а.с.11).
Таким чином, перевіряючи у повному
обсязі всі обставини справи, і заперечення відповідача щодо винності позивача у
ДТП та порушенні ним Правил дорожнього руху, що за договором є підставою для
відмови у виплаті страхового відшкодування, суд першої інстанції вірно визнав
позицію відповідача хибною та такою, що спростовується вищевказаною постановою
органу досудового слідства про закриття провадження у кримінальній справі за
недоведеністю вини позивача.
А тому, висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав застосування обмежень щодо переліку подій,
зазначених в договорі від 19.06.2006 року, які не визнаються страховим
випадком, є вірним. Умови договору прямо передбачають обов'язок страховика
здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Страховий
випадок настав 02.12.2006 року, і в зв'язку з цим, страховик зобов'язаний був
виплатити страхове відшкодування страхувальнику. Відповідно до п.3.4.2
Договору, страхова виплата при настанні страхового випадку здійснюється
страховиком в особі страхового агента, і у разі встановлення застрахованій
особі другої групи інвалідності - страхова виплата виплачується в розмірі 75 %
За таких обставин, рішення суду
першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм
матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.
На підставі наведеного,  керуючись ст.ст.303, 307-308, 313-315, 317,
319, 324 ЦПК України,  апеляційний  суд,  -
Апеляційну скаргу  закритого акціонерного товариства „Страхова
компанія „Інгосстрах” - відхилити,
а  рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 03 березня 2008 року - залишити  без
Ухвала набирає  законної
сили  з  моменту
її  проголошення  і
може  бути  оскаржена
в  касаційному  порядку
до  Верховного  Суду
України  протягом  двох
місяців.

Головуючий:                                        Судді: