Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 січня 2008 року                                                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Григор'євої Л.І.,

суддів:                       Косенка В.Й.,                                 Барсукової  В.М.,

Данчука
В.Г.,                                  Балюка
М.І., -

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства “Лукор”, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Калуші та Калуському районі про відшкодування моральної шкоди у
зв'язку зі смертю потерпілого під час виконання службових обов'язків, за
касаційною скаргою закритого акціонерного товариства “Лукор” на рішення
апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2007
року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до закритого акціонерного товариства
(далі - ЗАТ) “Лукор” про відшкодування моральної шкоди в розмірі 130 тис. грн.
у зв'язку зі смертю потерпілого під час виконання службових обов'язків,
мотивуючи тим, що під час роботи у вихідний день - неділю 22 травня 2005 року -
в шкідливих умовах, унаслідок фізичного та психологічного навантаження помер її
чоловік через гостру серцеву недостатність та гострий інфаркт міокарда з
розривом стінки правого передсердя. Однак, тільки рішенням Калуського
міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2006 року
встановлено, що з чоловіком позивачки стався нещасний випадок на виробництві.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської
області від                 19 березня
2007 року як співвідповідача притягнуто відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Калуші та Калуському районі.

Рішенням
Калуського  міськрайонного  суду Івано-Франківської           області від 10 квітня 2007 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
відділення

виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Калуші та
Калуському районі на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 25 тис.
грн. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Калуші та
Калуському районі 1 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення  розгляду цивільної справи.
У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від
22 травня           2007 року вказане
рішення суду першої інстанції скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким
позов задоволено частково. Стягнуто з ЗАТ “Лукор” на користь ОСОБА_1 25 000
грн. на відшкодування моральної шкоди, а також на користь держави - 7 грн. 50
коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення  розгляду цивільної справи. У решті позову
відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням апеляційного суду,
ЗАТ “Лукор” подало до Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення
скасувати.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Скасовуючи рішення Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 10 квітня 2007 року та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову та стягуючи з ЗАТ “Лукор” на користь
ОСОБА_1           25 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд виходив із підстава, передбачених
ст. ст. 1167, 1168 ЦК України.

Проте з такими
висновками суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування
обставин справи, прав та обов'язків сторін у даних правовідносинах, неправильно
застосувавши норми матеріального та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що чоловік позивачки, ОСОБА_2,
працював електрозварником. Був застрахований. 22 травня 2005 року загинув
унаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, який стався на
території теплового пункту № 2 і паропостачання ЗАТ “Лукор”.

Згідно з правилами ст. 9 Закону України “Про охорону
праці” відповідність за шкоду, заподіяну працівникові, перекладено з
роботодавця на страховика. Підприємство, сплативши певну суму страхових
внесків, надалі не несе матеріальних затрат у разі нещасного випадку з
працівником ні перед ким, тому що ці відносини регулюються нормами соціального
забезпечення, зокрема: главою 67 ЦК України, Законом України “Про страхування”,
Законом України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності”.

За таких обставин, задовольняючи частково позовні вимоги
та стягуючи моральну шкоду з ЗАТ “Лукор” з підстав, передбачених ст. ст. 1167,
1168, 1187 ЦК України, суд апеляційної інстанції помилково застосував правове
регулювання зобов'язань, що виникають із заподіяння позадоговірної шкоди, до
іншого виду зобов'язань, які базуються на договорі страхування.

За таких обставин, установлених судом, відповідач, як
роботодавець не несе відповідальності перед членами сім'ї працівника за
моральну шкоду з підстав, передбачених главою 82 ЦК України.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині
відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Калуші та Калуському районі апеляційний суд обґрунтовано
виходив із того, що за правилами ст. ст. 6, 21, 28 та 34 Законом України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
передбачено відшкодування моральної шкоди саме потерпілим, а не членам їх
сімей.

Враховуючи, що фактичні обставини справи встановлені
судом вірно, але не правильно застосовані норми матеріального закону, колегія
суддів вважає за необхідне відповідно до ст. 341 ЦПК України ухвалене
апеляційним судом рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ЗАТ “Лукор”
скасувати, та у цій частині ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 336, 341, 346 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и в:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства
“Лукор” задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від
22 травня           2007 року в частині
задоволення позову ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства “Лукор” про
відшкодування моральної шкоди у зв'язку із смертю потерпілого під час виконання
службових обов'язків скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у позові до закритого акціонерного
товариства “Лукор” про відшкодування моральної шкоди у зв'язку із смертю
потерпілого під час виконання службових обов'язків.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

В.Г. Данчук

В.М. Барсукова

М.І. Балюк