Справа № 22-1027
Головуючий суддя у 1 інстанції - Мішура В.С.
Категорія № 45                                                        Доповідач
Колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Рівненської області в складі :
головуючого судді                -                               Шимківа С.С.
суддів                -                    Ковальчук Н.М., Шеремет
з участю секретаря судового
засідання     -           Сеньків Т.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Здолбунівського
районного суду від 05 червня  2008 року в
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Здолбунівської
міської ради, ОСОБА_6 про скасування рішення органу місцевого самоврядування та
визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,-
в с т а н о в и л а  :
Рішенням
Здолбунівського районного суду від 05 червня
2008 року скасовано рішення виконавчого комітету Здолбунівської міської
ради № 310 від 26 вересня 2001 року в частині передачі у приватну власність
ОСОБА_6 земельної ділянки загальною площею 0,04 га по АДРЕСА_1.

Державний акт
на право приватної власності на землю від 15 січня 2002 року, серії РВ 02679,
який виданий ОСОБА_6, визнано недійсним.

Зобов'язано
ОСОБА_6 знести бетонну огорожу та інші будівлі (навіс для автомобіля),
розташовані в району будинків № 10 та № 12 по вулиці Садовій в м. Здолбунові,
Рівненської області.

Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 16 грн.

Не погодившись з
рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вказуючи, що дане рішення
ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що
межі земельних ділянок були погоджені з суміжними землекористувачами. Підробку
свого підпису на технічній документації по виготовленню державного акту на
право приватної власності на землю ОСОБА_1належними та достовірними доказами не
ствердив.

Крім того, вказує, що на
момент виготовлення державного акту на право приватної власності на землю
Інструкція ''Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних
актів на право власності на землю і право постійного користування землею,
договорів на право тимчасового користування землею'', затверджена Наказом
Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 квітня 1993 року № 28
втратила чинність. Проте діяла Інструкція ''Про порядок складання, видачі,
реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю,
право колективної власності на землю, право власності на землю і право
постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування
землею'', затверджена Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах
від 04 травня 1999 року № 43, яка не передбачає того, що технічна документація
при складанні державних актів на право власності на землю повинна містити
матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і
землекористувачами.

Вказує, що суміжної з
позивачами межі не порушив. Даний факт підтверджує постанова управління
земельних ресурсів у Здолбунівському районі про закриття справи №1 від 18
жовтня 2007 року.

Також, суд не врахував,
що позивачами пропущено строк позовної давності.

Просить скасувати
рішення Здолбунівського районного суду від 05 червня  2008 року і ухвалити нове рішення, яким
відмовити у позові за пропуском строку позовної давності.

У поданих запереченнях
на апеляційну скаргу позивачі вважають рішення суду правильним. Просять її
відхилити.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної  скарги, беручи до
уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє  законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Кожна
сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним
і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте, суд першої інстанції вказаних
вимог закону не виконав.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що
позивачі є належними землекористувачами земельної ділянки біля будинку
АДРЕСА_2. Крім того, суд в основу свого рішення поклав рішення Здолбунівської
міської Ради № 425 від 29 жовтня 1998 року.

З такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду
погодитися не може.

Земельним законодавством України визначено, що встановлення меж земельних
ділянок в натурі віднесено до компетенції землевпорядних організацій.

У відповідних випадках суди можуть розглядати спори з приводу суміжного
землекористування, в тому числі позови про усунення порушень меж земельних
ділянок, встановлених на місцевості землевпорядними організаціями.

На підтвердження права на земельну ділянку сторони в земельному спорі
повинні надати суду документи, які згідно із законодавством можуть засвідчувати
таке право.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що у позивачів
відсутні правовстановлюючі документи на виділення їм чи надання у встановленому
порядку прилеглої до багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 земельної
ділянки.

З питанням про закріплення за ними цієї земельної ділянки ні вони, ні інші
мешканці будинку в уповноважені на це органи не зверталися.

За таких обставин у позивачів відсутні правові підстави вимоги визначення
порядку користування суміжними земельними ділянками та про скасування рішення
органу місцевого самоврядування та визнання недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку, що належить ОСОБА_6.

Окрім того, суд не з”ясував характер спірних правовідносин. З позовної
заяви вбачається, що позовні вимоги зводяться до скасування рішення органу
місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності
на земельну ділянку  та зобов”язання
ОСОБА_6 знести бетонну огорожу та гараж, в той час, коли фактично предметом
спору є усунення перешкод у користуванні підвалом та межа, наявність якої
позивачі не довели і доказів про це не надали.

Задовольняючи позов, суд у своєму рішенні вказав, що земельна ділянка
розміром 1448 кв.м. закріплена за житловим будинком та надвірними будівлями
АДРЕСА_2 рішенням Здолбунівської міської Ради № 425 від 29 жовтня 1998 року.

Проте, такого рішення органу влади про закріплення за вказаним вище
будинковолодінням земельної ділянки не існує.

На а.с. 24 матеріалів справи міститься ксерокопія плану присадибної
ділянки, де вказано, що земельна ділянка площею 1448 кв.м. виділена на підставі
рішення Здолбунівського міськвиконкому від 29 жовтня 1980 року № 425.

З повідомлення Державного Архіву Рівненської області № С-188/01-10 від 17
липня 2008 року вбачається, що рішення Здолбунівського міськвиконкому за 1980
рік  під № 425 датоване 26 листопада і
його зміст стосується скликання У сесії міської Ради.

Виходячи з наведеного та враховуючи те, що суд першої інстанції допустив
порушення норм матеріального та процесуального права, його висновки не
відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309 п.п. 3, 4,
ч. 1, 313-316 ЦПК України, на підставі
ст.ст. 116, 118, 126, 158 ЗК України, колегія суддів -

в  и  р
і   ш  и  л  а  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного
суду від 05 червня  2008 року скасувати.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у задоволенні позову до  Здолбунівської міської ради, ОСОБА_6 про
скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним
державного акту на право власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили негайно. Воно може бути оскаржено
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його
проголошення.

Головуючий - суддя
С.С. Шимків

Судді:
Н.М. Ковальчук

А.М. Шеремет