Справа №
22ц-1571/2008р.    Головуючий у першій
інстанції- Білокур В.І.
Категорія - цивільна                           Доповідач - Хромець
У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р
А Ї Н И

24 вересня  2008 року
м.Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області  у  складі:

головуючого -
судді Хромець Н.С.

суддів
-  Бобрової І.О., Демченко Л.М.

при
секретарі -Вареник О.М.

з участю - представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Гусаченко С.В., прокурора Демидка  Д.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської
області від 18 липня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Прилуцького
дошкільного навчального закладу „Дитячий будинок інтернатного типу” про
поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н
о в и в:

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18
липня 2008 року відмовлено у позові ОСОБА_1 до Прилуцького дошкільного навчального
закладу „Дитячий будинок інтернатного типу” про поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та  відшкодування
моральної шкоди .

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення місцевого суду і
ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. Апелянт вважає
рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим з підстав
невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного дослідження та
оцінки поданих доказів і порушення  та
неправильного застосування норм матеріального права. На думку апелянта, не
зафіксовано сам факт аморального вчинку, оскільки акт про це, складений
відповідачем, не відповідає вимогам ДСТУ 4163-2003, працівник з актом не
ознайомлювався, а показання свідків щодо обставин справи містять протиріччя.
Крім того, апелянт вважає, що вона не була працівником, який виконує виховні
функції, а тому не могла бути звільнена з підстав, передбачених п.3 ст. 41 КЗпП
України.

У
судовому засідання представник позивача підтримала апеляційну скаргу.
Представник відповідача скаргу не визнала, пояснивши, що вважає звільнення
обґрунтованим і законним. Прокурор, який брав участь у справі, висловив думку
про необхідність залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши  матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що  підстави для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відмовляючи  у позові ОСОБА_1, суд виходив з того, що у
суді доведено факт вчинення позивачкою аморального проступку, який полягає у
обмеженні дітей-сиріт, які є вихованцями даного дошкільного закладу, у
повноцінному харчуванні.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок
суду першої інстанції відповідає встановленим по справі обставинам. Так, сама
позивачка не заперечувала факту поділу порції другого блюда обіду, призначеного
для харчування дітей. Та обставина, що форма
акту від 09 червня 2008 р., складеного комісією, що проводила непланову
перевірку, не відповідає вимогам державного стандарту та  Інструкції про ділову документацію у
навчальних закладах не спростовує встановленого факту. Зміст пояснювальних
записок працівників, поданих на ім'я керівника навчального закладу, та
показання свідків у судовому засіданні також підтверджують факт поділу
позивачкою дитячої порції обіду. Наявність у пояснення учасників подій 09
червня 2008 р. суперечностей не спростовує зміст акту щодо дій ОСОБА_1

Посилання апелянта на те, що годувати дітей належить здійснювати у
відповідності до встановлених норм не можуть бути підставою для задоволення
апеляційної скарги, оскільки помічник вихователя не наділена повноваженнями
встановлювати норми харчування для дітей, а тим більше, зменшувати кількість
їжі, виданої з кухні для дітей.

Доводи апелянта про те, що помічник вихователя у дошкільному навчальному
закладі не виконує виховних функцій не ґрунтуються на нормах Закону. Згідно зі
ст. 27 Закону України „Про дошкільну освіту” помічники вихователів у будинках
дитини є учасниками навчально-виховного процесу, а тому пояснення позивача про
те, що вона не є працівником, який виконував виховні функції, є безпідставними.
Відсутність у посадовій інструкції помічника вихователя вказівки на
відповідальність за порушення, на що посилається апелянт, не звільняє
працівника від відповідальності, передбаченої Законом.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК                                                                                      України,  апеляційний суд

у х в а л
и в:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Прилуцького міськрайонного суду  від 18 липня 2008 року залишити без змін.

Ухвала   набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців.

Головуючий:
Судді :