Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

28 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 16 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначав, що в травні 2006 року між ним та приватним підприємцем ОСОБА_2
був укладений усний договір побутового підряду на виготовлення та монтаж трьох
металопластикових вікон у його квартирі. За
угодою він сплатив відповідачу 3250 грн. Після встановлення вікон у
квартирі виявилося, що вони внаслідок невірно проведених замірів більші по
висоті на 3-4 см. Оскільки неякісне виконання підрядних робіт привело до
неможливості нормальної експлуатації встановлених виробів, відповідачу було
запропоновано демонтувати чи замінити їх з врахуванням існуючих отворів, або ж
повернути гроші, на що ОСОБА_2 не згодився.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його
користь 3250 грн. для відшкодування матеріальної шкоди, 1700 грн. компенсації
моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від                    21 листопада 2006 року у позові
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 16 березня 2007 року
рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено: розірвано договір побутового підряду, укладений  між сторонами; стягнуто  з
відповідача  на  користь
ОСОБА_1 3250 грн. заподіяних збитків та 1700 грн. компенсації моральної
шкоди, повернуто ОСОБА_2 три металопластикові вікна, що були  встановлені у квартирі позивача.

У касаційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення апеляційного суду
та залишення в силі рішення місцевого суду.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
- рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 цього Кодексу - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Вирішуючи спір в частині вимог про відшкодування моральної шкоди,
апеляційний суд виходив з того, що моральна шкода позивачу була заподіяна
неналежним виконанням відповідачем договору побутового підряду.

Проте погодитися з цим висновком суду апеляційної інстанції не можна,
виходячи з наступного.

При вирішенні справи апеляційний суд виходив з того, що між ОСОБА_1 та
приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір підряду на  встановлення в квартирі АДРЕСА_1 трьох
склопакетів із металопластика за оплату, еквівалентну  3250 грн. Внаслідок невірних замірів
встановленні в квартирі ОСОБА_1 металопластикові вікна по висоті більше отворів
на 3-4 см, що унеможливлює їх нормальне використання. Для усунення недоліків по
проведенню монтажу зазначених виробів необхідно їх демонтувати і замінити
іншими з врахуванням існуючих отворів.

Однак, встановлені обставини не давали апеляційному суду підстав для
задоволення вимог позову щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну
моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених нормами
Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які
встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, зокрема, Законом
України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Згідно п. п. 5) ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про захист прав споживачів" споживачі  під час придбання, замовлення або
використання продукції,  яка реалізується
на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на
відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і
здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Таким чином,  апеляційний суд не мав
правових підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди,
оскільки судом не встановлено, що виконана відповідачем робота загрожувала
життю і здоров'ю позивача, а такий вид цивільної відповідальності за умовами
договору на відповідача не покладався.

Оскільки при ухваленні рішення апеляційного суду в частині вирішення вимог
щодо відшкодування моральної шкоди неправильно застосовані норми матеріального
закону,  колегія  суддів
вважає  за  можливе,
відповідно до вимог ст. 341 ЦПК України, рішення суду апеляційної інстанції
в цій частині скасувати та ухвали нове рішення, яким у задоволені цих вимог
відмовити.

В решті рішення апеляційного суду відповідає фактичним обставинам справи та
постановлено з дотриманням вимог матеріального й процесуального закону, а
передбачених частиною 3 ст. 335 ЦПК України підстав для скасування
оскаржуваного рішення в частині стягнення збитків за неналежне виконання умов
договору колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 16 березня 2007 року в
частині відшкодування моральної шкоди скасувати. У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В решті рішення апеляційного суду залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф.
Левченко

Л.М. Лихута

Л.І.  Охрімчук

Я.М. Романюк