Справа
№2-71/08
13 лютого   2008 року          Полтавський районний суд     Полтавської області в складі:
судді Стрюк Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві
справу за позовом ОСОБА_1 до приватної фірми «Полтавамоторсервіс» про стягнення
заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та зобов'язання видати
року ПФ «Полтавамоторсервіс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником при виконанням
трудових обов'язків. В січні 2007 року відповідач пред'явив зустрічний позов
про стягнення заробітної плати, середнього заробітку та зобов'язання
відповідача видати трудову книжку, який був прийнятий до спільного розгляду з
первісним позовом. Зустрічний позов обґрунтовується тим, що позивач працював на
посаді юрисконсульта  ПФ
«Полтавамоторсервіс» з 01.03.06 по 13.04.06; при звільненні йому не була
виплачена заробітна плата та не видана трудова книжка. Просив стягнути з
відповідача на його користь 1613, 48 грн. заборгованості по заробітній платі,
11 000 грн. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та зобов'язати
відповідача видати трудову книжку.
Ухвалою суду від 21.09.07 позови
роз'єднані у самостійні провадження.
В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав, повністю підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві,
та просив їх задовольнити.
«Полтавамоторсервіс» позов не визнали повністю, пояснивши, що ОСОБА_1 дійсно
працював на посаді юрисконсульта за сумісництвом в зазначений період; за прогул
без поважних причин позивач звільнений 13.04.06. З нарахованої за період роботи
заробітної плати в розмірі 318, 11 грн. за розпорядженням власника були
проведені відрахування коштів на відрядження, штрафів та матеріальної шкоди у
розмірі 318,11 грн. Оскільки позивач працював за сумісництвом, тому його
трудова книжка на підприємстві не зберігалась.
Територіальної державної інспекції праці у Полтавській області, будучи належним
чином повідомленою про час та місце розгляду справи,   в судове засідання не з'явилася, про причини
неявки не повідомила.
пояснення  сторін та їх
представників,  дослідивши матеріали  справи,
суд  приходить до висновку, що
позов задоволенню не підлягає з таких підстав.
що згідно з наказом  №37 від 01.03.06,
ОСОБА_1 прийнятий на роботу за сумісництвом на посаду юрисконсульта з
випробувальним строком в 1 місяць з оплатою праці в розмірі 350 грн.(а.с.72);
наказом №52-К/а від 13.04.06  ОСОБА_1
звільнений із займаної посади за прогул без поважних причин(п.4 ст. 40 КЗпП України)/а.с.14/.
позивача на те, що посада юрисконсульта ПФ «Полтавамоторсервіс» була його
основним місцем роботи, та на наказ №37 від 01.03.06 про прийняття його на
посаду юрисконсульта з випробувальним терміном в 1 місяць, не можуть братись до
уваги, оскільки не підтверджуються ніякими іншими доказами. Зокрема,
відсутність інформації в податковій службі про сплату податків і зборів в
період з 01.03.06 по 13.04.06 щодо позивача іншими підприємствами, суд не
вважає належним і достатнім доказом для доведення позивачем факту перебування в
трудових відносинах з ПФ «Полтавамоторсервіс» як за основним місцем роботи.
ОСОБА_1 посади юрисконсульта за
сумісництвом свідчать також і запис
в  книзі наказів по кадрах за 2006
рік(а.с.128), а також відсутність запису про прийом або заповнення трудової
книжки ОСОБА_1 в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них в період
з 10.01.06 по 03.05.06(а.с.131-132).
того, прокуратурою Київського району м. Полтави проведено перевірку за фактом
підроблення документів з боку працівників ПФ «Полтавамоторсервіс» відносно
ОСОБА_1 і за її наслідком 16.08.07 в порушенні кримінальної справи відмовлено
на підставі  п.2 ст. 6 КПК
чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ПФ
«Полтавамоторсервіс»  за сумісництвом,
і, згідно з п.п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на
підприємствах, в установах і організаціях,
його трудова книжка повинна була вестись тільки за основним місцем
позивачем не надано доказів того, що його трудова книжка передавалась ним та
знаходилась на підприємстві, тому в частині зобов'язання відповідача видати
трудову книжку слід відмовити.
довідки  ПФ «Полтавамоторсервіс» від
15.06.07 за період роботи на підприємстві з 01.03.06 по 13.04.06 ОСОБА_1
нараховано 350 грн. заробітної плати та 27, 72 грн. компенсації за
невикористану відпустку; до видачі - 318,11 грн.(а.с. 115).
позивача на те, що розмір його заробітної плати становив 1100 грн. не знайшли
свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються наявними в
матеріалах справи доказами - штатним розкладом, розпорядженням засновника від
20.07.05(а.с.111-114).
розрахунку при звільненні працівника, відповідно до розпорядження
засновника  від 13.04.06 та наказу
№52-К/б від 13.04.06, при проведенні розрахунку при звільненні із заробітної
плати ОСОБА_1 були проведені відрахування на підставі абз. 5 п. 1 Указу
Президента України №436 від 12.06.95 «Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу готівки», п.9.10.1, п.9.10.3 Закону
України  «Про податок з доходів фізичних
осіб», п. 2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення(псування)
матеріальних цінностей», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України
№116 від 22.01.96 в розмірі 318, 11 грн.(а.с.76, 195).
згідно з наказом №47 від 03.04.06 в.о. директора «Полтавамоторсервіс», ОСОБА_1
відряджено до м. Києва з 03.04.06 до 09.04.06(а.с.15). Відповідно до
видаткового касового ордеру йому були видано 175 грн. відрядних(а.с.16), які
позивачем не були повернуті в касу підприємства та належним чином не
відзвітовані; цей факт визнається позивачем, що, згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК
України є підставою для звільнення від доказування вказаної обставини.
5 п. 1 Указу Президента України №436 від 12.06.95 «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», за відсутність повного
звітування щодо раніше виданих коштів щодо ОСОБА_1 була застосована фінансова
санкція у вигляді  штрафу у розмірі 25%
виданих під звіт сум, що становить 42,50 грн.
змісту Указу, вказані фінансові санкції застосовуються щодо суб'єктів
підприємницької діяльності, до яких працівники підприємств не відносяться.
штрафна санкція щодо ОСОБА_1 в розмірі 42,50 грн. застосуванню не підлягаю.
до п.9.10.1 та  п.9.10.3 Закону
України  «Про податок з доходів фізичних
осіб» 13% податку від 170 грн. в розмірі 22,10 грн. та 15% штрафу від 170 % в
22, 50 грн. суд вважає обґрунтованими.
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був виданий мобільний телефон NOKIA 6020
вартістю 850 грн.(а.с. 17, 18, 29); даний факт визнавався і самим позивачем в
судовому засіданні 15.05.07.
до пункту 5 статті 134 КЗпП  працівник
несе матеріальну відповідальність у повному розмірі  шкоди,
заподіяної  недостачею,  умисним
знищенням   або умисним    зіпсуттям
напівфабрикатів,    виробів (продукції),  в
їх   виготовленні,   а
також інструментів,  вимірювальних
приладів, спеціального одягу та інших предметів,   виданих
підприємством,   установою,    організацією працівникові в користування.
частиною 4 статті 135-3 КЗпП України,  п.
2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі,
знищення(псування) матеріальних цінностей», затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №116 від 22.01.96 розмір збитків від нестачі  мобільного телефону NOKIA 6020
визначено в 1700 грн.(а.с.195).
чином, на момент звільнення заборгованість ОСОБА_1 перед ПФ
«Полтавамоторсервіс» становила:
грн. шкоди від нестачі мобільного телефону.
Всього - 1922,6 грн.
зі статтею 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для
покриття  їх заборгованості  підприємству,
установі  і  організації,
де  вони працюють, можуть
провадитись за наказом (розпорядженням)  власника
або уповноваженого ним органу, в т.ч.
для погашення невитраченого і
своєчасно  не  поверненого авансу, виданого на службове
відрядження або переведення до  іншої
місцевості; при   відшкодуванні  шкоди,
працівника підприємству,
установі, організації (стаття 136).
до статті  136 КЗпП України   покриття шкоди працівниками в розмірі, що не
перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням
власника або уповноваженого ним органу.
обставин відповідачем обґрунтовано проведено відрахування із заробітної плати
ОСОБА_1 в розмірі його місячного заробітку в сумі 318, 11 грн.; тому на момент
звільнення позивача заборгованість підприємства по заробітній платі перед ним
викладеного та керуючись ст. 48, 127, 136 КЗпП
України, п.п.9.10.1, 9.10.3 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», п.п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на
підприємствах, в установах і організаціях,
ст.ст. 10, 11, 60, 85, 88, 209, 212, 214-215, 218,  ЦПК України,
позову ОСОБА_1 до приватної фірми «Полтавамоторсервіс» про стягнення
заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та зобов'язання видати
трудову книжку  - відмовити.
Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його
проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20
днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційного суду або без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя