Справа № 2-895/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14
травня 2008 року

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого     судді             -          Кисельова В.К.

при
секретарі                         -          Журик Т.В.

за
участю позивача               -          ОСОБА_2

третьої
особи - ОСОБА_4 адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеси
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 доОСОБА_3про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом  доОСОБА_3про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.08.2007р. на перехресті
АДРЕСА_1 трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої зіткнулись
автомобілі ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1, під керуванням
водіяОСОБА_3та  ВАЗ 21013, державний
номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4
Позивач вважає, що саме відповідач є винним у виникненні ДТП, що
підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від
03.10.2007р.

Автомобіль  ВАЗ
21013, державний номер НОМЕР_2 належить позивачці. В результаті зіткнення
вищевказаний автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до
експертного висновку від 30.08.2007р. вартість матеріальних збитків, заподіяних
позивачці скала суму у розмірі 4631 гривня 53 копійки. Крім того, позивачкою
сплачено за проведення експертизи сума у розмірі 500 гривень.

Позивачка також вважає, що неправомірними діями
відповідача їй була спричинена моральна шкода, оскільки автомобіль тривалий час
перебував у ремонті, вона вимушена була користуватись громадським транспортом,
що завдало їй незручностей. Моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі 10000
гривень.

На підставі викладеного, позивачка просила стягнути з
відповідача матеріальну шкоду у розмірі 4631 гривня 53 копійки, моральну шкоду
у розмірі 500 гривень, та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень, а також
судові витрати.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги
та пояснила, що автомобілем користувався її чоловік ОСОБА_4. Відповідач
відмовився  відшкодувати їй матеріальні
збитки. В результаті ДТП був порушений звичний
спосіб життя, пов'язаний із використанням автомобіля.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги та
пояснив, що відповідач порушив правила дорожнього руху, і після ДТП не бажав
відшкодувати матеріальну шкоду.

Відповідач ОСОБА_3. в останнє судове засідання не
з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причину
неявки суду не повідомив. Під час розгляду справи,  відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив,
що він не вважає себе винним у ДТП. Він також пояснив, що постанова про
притягнення його до адміністративної відповідальності була скасована.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 27.08.2007р. на перехресті
АДРЕСА_1 трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої зіткнулись
автомобілі ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водіяОСОБА_3та  ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_4

Винним у виникненні ДТП визнаний водій ОСОБА_3., що
підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від
18.04.2008р..

Так, із
вищевказаної постанови вбачається, що 27.08.2007р. ОСОБА_3., керуючи
автомобілем ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 на АДРЕСА_1виїжджаючі на
перехрестя АДРЕСА_2 не поступив дорогу автомобілю ВАЗ 21013, державний номер
НОМЕР_2 який рухався по вул. Варненська та наближався до нього з права, в
результаті чого допустив з ним зіткнення.

Відповідно до ч. 4
ст.  50 ЦПК України вирок у
кримінальній справі,  що набрав законної
сили, або постанова   суду   у
справі  про  адміністративне  правопорушення

обов'язкові для суду,
що розглядає  справу  про
цивільно-правові наслідки
дій  особи,  стосовно
якої ухвалено вирок або постанову суду,
з питань,  чи мали місце ці дії
та  чи
вчинені  вони  цією особою.

Таким чином, при ухваленні рішення суд враховує факт
встановлення вини відповідача у ДТП, відповідно
до постанови суду про адміністративне правопорушення.

Необхідно відзначити, що вина відповідача у вчиненні ДТП
підтверджується встановленими в судовому засіданні фактами, а також аналізом
наданих сторонами доказів та пояснень свідків.

Так, згідно пояснень третьої особи - ОСОБА_3. він рухався
на автомобілі ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_2 по вул. Варненська. Під час
переїзду перехрестя вул. Терешковій на вул. Варненська зі сторони вул.
Варненська різко виїхав автомобіль ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1, водій
якого не поступив йому дороги, у результаті чого відбулось зіткнення між
автомобілями.

ОСОБА_3. пояснив, що він рухався по АДРЕСА_1під'їхавши до
перехрестя вул. Терешковій та вул. Варненська він побачив знак „Стоп” та
зупинився. Після того, він, впевнившись у відсутності транспортних засобів по
вул. Варненська,  почав проїжджати
перехрестя та раптово з права від нього виїхав автомобіль ВАЗ, та яким
чином  на перехрестя виїхав    ВАЗ 21013 він не знає.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він рухався на своєму
автомобілі по вул. Варненська в сторону вул. Філатова та коли він під'їжджав до
перехрестя вул. Варненська вул. Терешковій, перед його автомобілем  різко виїхав на перехрестя автомобіль ВАЗ
2106, який  не зупинився перед знаком
„Стоп”  на перехресті. Він також бачив,
як вищевказаний автомобіль ВАЗ зітнувся з червоним автомобілем ВАЗ, і далі
продовжував рух.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що перебувала в автомобілі ВАЗ
21073 під час ДТП в якості пасажира. Автомобіль рухався по вул. Варненська з невеликою
швидкістю. Під час переїзду перехрестя вул. Варненська та вул. Терешковій вона
почала різкий вдар, після чого отримала незначні ушкодження.

Відповідно до вимог
п. 33 „Правил дорожнього руху”,
затверджених  Постановою Кабінету
Міністрів України від 10 жовтня 2001р. N 1306 (далі „ПДР”)

дорожні знаки,
встановлено, що при наявності дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки
заборонено", забороняється проїзд без
зупинки   перед  розміткою
1.12  (стоп-лінія), а якщо вона
відсутня - перед знаком.

Пунктом 16.12. ПДР встановлено, що  на перехресті
рівнозначних  доріг  водій
нерейкового  транспортного   засобу
зобов'язаний   дати  дорогу
транспортним

засобам, що наближаються праворуч.

Однак
водій ОСОБА_3. порушивши вимоги дорожнього знаку 2.2 „проїзд без зупинки
заборонено"  та п. 16.12. ПДР не
зупинився біля перехрестя вул. Терешковій та вул. Варненська та продовжив
проїзд перехрестя, не поступивши при цьому дорогу транспортному засобу, а саме
автомобілю  ВАЗ 21013, державний номер
НОМЕР_2 який наближався до нього праворуч.

На підставі викладеного, суд вважає, що вина водія
ОСОБА_3. у виникненні ДТП підтверджується матеріалами цивільної справи, а також
доказами,  які були досліджені судом.

Автомобіль ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_2 належить Осіпенко
Наталі Іванівні (а.с.39)

Відповідно до експертного висновку від 30.08.2007р.
вартість матеріальних збитків, заподіяних позивачки скала суму у розмірі 4631
гривня 53 копійки. (а.с. 6-32)

Крім того, позивачкою сплачено за проведення експертизи
сума у розмірі 500 гривень. (а.с. 35)

Статтею  1166 ЦК України встановлено,
що майнова шкода,  завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим  немайновим правам
фізичної або юридичної особи,  а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка   завдала   шкоди,
звільняється   від   її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди
завдано не з її вини.

Відповідно ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода,  завдана  фізичній
або  юридичній  особі неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю, відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності
її  вини,  крім
випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, передбачено, що   шкода,
завдана    джерелом    підвищеної     небезпеки, відшкодовується  особою,
яка  на  відповідній
правовій  підставі (право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє   транспортним   засобом,
механізмом,   іншим  об'єктом, використання,  зберігання або утримання  якого
створює  підвищену небезпеку.

У зв'язку з тим, що відповідачем,
не доведено  обставини, які підтверджують
відсутність його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, позовні вимоги
про відшкодування матеріального  збитку
підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачка також просить  стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 гривень, оскільки у зв'язку з
неможливістю експлуатувати автомобіль їй
доводиться витрачати додатковий час, ним перенесені моральні страждання,
порушений  звичний режим дня й роботи.

Суд вважає, що позивачка
перенесла   моральні страждання в
результаті дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вона витрачала додатковий на
час на користування громадським транспортом, нервувала в результаті пошкодження
майна, проте розмір позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди
необґрунтовано завищений. На думку суду, моральна шкода підлягає стягненню з
відповідача у розмірі  1000 гривень.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати
за надання правової допомоги у розмірі 300 гривень, державне мито у

розмірі 54 гривні 81 копійки, витрати за інформаційно-технічне забезпечення
процесу у розмірі 30 гривень,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22,23, 1166, 1167, 1187 ЦК
України,  ст.ст. 10, 11, 209,
212-215   ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.
Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити частково.

2. Стягнути зОСОБА_3на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди у розмірі 4631
(чотири тисячі шістсот тридцять одна) гривня 53 (п'ятдесят три) копійки,
витрати за проведення експертизи у розмірі 500 (п'ятсот) гривень, витрати за
надання правової допомоги у розмірі 300 (триста) гривень, моральну шкоду у
розмірі 1000 (одна) тисяча гривень, державне мито у розмірі 54 (п'ятдесят
чотири) гривні 81 (вісімдесят одна) копійка, а всього стягнути суму у розмірі
6486 (шість тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень 34 (тридцять чотири)
копійки.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі в
10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження
рішення суду і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги,
або в порядку, передбаченому п. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя