Справа № 2-36/08
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 березня 2008  року Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Непомнящої Н.О.

при секретарі: Биковій Ю.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представників позивача: адвоката: ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідачки: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Каховка Херсонської
області цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди , -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом
посилаючись на те, що його рідна сестра
ОСОБА_2прийняла спадщину за заповітом після смерті батька, що
складається з 49/100 частки жилого АДРЕСА_1
Проте, у зазначеному будинку він проводив ремонт, купував для цього
матеріали за власний кошт, встановив двоконтурний котел, побудував сарай та
літню кухню, витративши на це 4300 грн., проте до цього часу відповідачка не
відшкодувала йому понесені збитки, чим заподіяла йому також моральну шкоду. З
таких підстав просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідачки в
рахунок відшкодування матеріальних збитків 4300 грн. та 1700 грн. - в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги,
просив стягнути з відповідачки на свою користь вартість будівельних робіт та
матеріалів, витрачених на будівництво сараю та літньої кухні, які згідно із
висновком експерта складають 13 881 грн., витрати по оплаті вартості
будівельної експертизи в сумі 800 грн. та моральну шкоду в сумі 1700 грн.,
пояснивши, що за життя батька розраховував на спадщину у вигляді садиби по
АДРЕСА_1, проте батько заповів частку будинку відповідачці, тому вона має
відшкодувати йому збитки, понесені на поліпшення цього майна.

Представник позивача ОСОБА_4 позов з урахуванням
збільшених позовних вимог підтримала  з
наведених підстав.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала,
пояснивши, що  батько - ОСОБА_5заповів
їй  належну йому частину житлового
будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1, цю спадщину вона
прийняла у встановленому законом порядку. За життя батьків позивач до 1996 року
разом із своєю сім*єю та батьками
проживав у спірному будинку, приблизно у 1991 році для власних потреб, а
також для потреб батьків побудував сарай та літню кухню, якими вони всі
разом  користувалися. Ремонт у будинку,
двоконтурний котел, заміну труб проводили за кошти всіх членів родини, зокрема
вона та ще двоє братів допомагали батькам
благоустроїти їх помешкання, вона також весь час допомагала батькам,
власними силами у 1996 році зробила ремонт у времянці, з 1999 року оплачувала
всі комунальні послуги.  До цього часу
жоден з братів не пред'являв до неї будь-яких вимог, хоча всі вони знали, що
вона прийняла будинок у спадщину. Вважає, що позивач пропустив строк позовної
давності для звернення до суду з цими вимогами, також зазначила, що має на
утриманні дитину-інваліда, отримує невелику заробітну плату, тому невзмозі
відшкодувати позивачу  понесені ним
витрати.

Заслухавши сторони, представників позивача,  свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України  спадкоємцями за заповітом і за законом можуть
бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на
спадкування мають особи, зазначені у заповіті, це право виникає на день
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач має право
призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших
учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити
права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом; у цьому
разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про його смерть НОМЕР_1

13 червня 2001 року ОСОБА_5склав заповіт, відповідно до
умов якого він заповів ОСОБА_2всю належну йому частину житлового будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1, зазначений заповіт був
посвідчений у нотаріальному порядку 13.06.2001 року державним нотаріусом
Новокаховської державної нотаріальної контори.

27.10.2004 року державний нотаріус Тихомиров Л.В. видав
ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 49/100 частини жилого
будинку садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться
уАДРЕСА_1

Вказане свідоцтво зареєстровано у Каховському БТІ
29.11.2004 року за № 7823601.

Враховуючи, що до цього часу заповіт ОСОБА_5 не визнано
недійсним  у встановленому законом
порядку, з такими позовними вимогами позивач до суду не звертався, суд вважає,
що ОСОБА_2 набула право власності на спадкове майно у відповідності з вимогами
чинного законодавства України.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно у 1991 році
позивач, проживаючи у спірному будинку для потреб своєї сім*ї та потреб батьків
власними силами побудував сарай та літню кухню, які складають надвірні будівлі
АДРЕСА_1.  Цей факт підтвердив в судовому
засіданні свідок ОСОБА_7, проти цього не заперечувала й сама відповідачка.

Разом з цим факт понесення позивачем інших витрат,
внаслідок заміни труб, встановлення котлу, батарей, проведення ремонту будинку
тощо не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки на
обґрунтування позовних вимог в цій частині не надано жодного належного доказу,
а показання свідка ОСОБА_6 суд не приймає до уваги, оскільки вона підтвердила
лише факт продажу позивачу наприкінці 80-х - початку 90-х рр. цементу та труб
для будівництва, проте, що саме будував позивач, за які кошти і у якій
кількості  вона продавала це майно не
пам'ятає.

Позивач у позовній заяві
як на підставу своїх позовних вимог посилається на ст. ст. 22, 23 ЦК
України, якими зокрема передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; особа має право
на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Проте в судовому засіданні встановлено, що безпосередньо
діями відповідачки не порушено жодне цивільне право позивача, тому вона не може
нести цивільно-правову відповідальність за збитки, які заподіяні не з її вини.

Безпідставними є також вимоги позивача про відшкодування
моральної шкоди, оскільки суд не вбачає причинного зв'язку між правомірними
діями відповідачки щодо прийняття спадщини за заповітом та моральними
стражданнями позивача, які, крім цього, в судовому засіданні жодними доказами  не доведені.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги
заявлені до ОСОБА_2 безпідставно, оскільки
безпосередньо її вини у понесених позивачем витратах немає.

Крім того, суд вважає, що для заявлення подібних вимог
пропущений встановлений ст. 257 ЦК України 3-річний строк позовної давності,
оскільки з часу смерті батька та прийняття
відповідачкою спадщини минуло понад 3 роки і причини пропущення цього
строку в судовому засіданні позивачем не наведені, з клопотанням про поновлення
пропущеного строку позовної давності позивач до суду не звертався.

За таких обставин, суд вважає, що строк
позовної давності пропущений позивачем без поважної причини.

Проте, дослідивши всі зібрані  у справі докази в їх сукупності суд вважає,
що позов задоволенню не підлягає саме за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 22 23 257, 1222, 1223, 1235 ЦК
України, керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

в
и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди - відмовити у повному обсязі за недоведеністю
позовних вимог.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного
суду Херсонської області через Новокаховський міський суд.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК
України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя                                                                                              Н.О.Непомняща