Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

25 квітня   2008 року                                                                             м.Ужгород.

Судова колегія судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області   в складі:

головуючого - судді   Власова
С.0.,

суддів - Павліченка С.В., Готра
Т.Ю.,

при секретарі  -  Рогач І.І.

розглянувши у  відкритому  судовому засіданні   цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1
на рішення  Хустського районного
суду від 16 лютого   2007 року  по
справі  за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1,  зацікавлена
особа: Хустська  державна нотаріальна
контора, третя особа  приватний нотаріус
ОСОБА_5, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,
договору дарування та встановлення факту прийняття спадщини,-

В С Т А
Н О В И Л А :

У  вересні 2006 року  ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4  звернулися
в суд  з позовом до ОСОБА_1 та
Хустської  державної нотаріальної
контори  про скасування свідоцтва про
право на спадщину, договору дарування та встановлення факту прийняття спадщини.

Ухвалою судді від
16.10.2006 р. позовну заяву було залишено без руху, оскільки така не
відповідала вимогам ст.119 ЦПК України.

У жовтні   2006 року позивачі  подали до суду позовну заяву з виправленими
недоліками, яка прийнята судом.

Позивачі позов
обґрунтовували тим, що вони проживають в будинку АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_6
на підставі свідоцтва про право власності
№ 342 від 24.03.1950 р..ІНФОРМАЦІЯ_1 власник будинку ОСОБА_6 помер і
після його смерті відкрилась спадщина. У померлого  було
двоє дітей: ОСОБА_7  та ОСОБА_8.
Однак,ОСОБА_7 після одруження в спадковому
будинку не проживала  і спадщину
не прийняла. В спірному  будинку фактично  проживала
і прийняла  спадщину за померлим
батьком ОСОБА_6 донькаОСОБА_8,  яка
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. У неї  в свою чергу
було дві доньки: ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Остання після одруження фактично не
проживала в даному будинку. В будинку
фактично весь час проживали: бабуся ОСОБА_8 (дочка спадкодавця ОСОБА_6)
та її донька ОСОБА_9 разом із своєю сім'єю, тобто позивачами по справі.  ОСОБА_9
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті бабусі
ОСОБА_8  ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась
спадщина, яку фактично прийняли позивачі, оскільки вони проживали в будинку
спадкодавця.

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Справа № 22ц-1708
Номер рядка статистичного звіту:57

Головуючий у першій інстанції: Довжанин М.М.

Доповідач: Власов С.О.

Однак, Хустською
державною нотаріальною конторою 28 березня 2003 року видано свідоцтво про право
на спадщину за законом ОСОБА_7, яка в будинку

спадкодавця не проживала  і в
установлений  законом строк в державну нотаріальну
контору із заявою про прийняття спадщини вона не зверталась. Тому позивачі
вважають оспорюване свідоцтво   та
договір дарування незаконними.

Посилаючись на вказані
обставини позивачі просили  суд
встановити факт прийняття ними спадщини.

В судовому засіданні
позивачі уточнили позовні вимоги. Просили суд визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину, видане Хустською держнотконторою  на ім'я
ОСОБА_7, договір дарування від 22.07.2003 р., посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_10, та встановити факт
прийняття спадщини позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після смерті
спадкодавця ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилаючись на вказані
обставини та на закон, зокрема, ст. ст. 48,529,548-549 ЦК України ( в редакції
1963 року) та на
ст.1223,1258,1261,1268,1272  ЦК
України позивачі просили суд задовольнити
уточнений позов.

Рішенням  Хустського районного суду  від 16 лютого 2007 року позов задоволено
повністю.

Судом  визнано недійсним  та скасовано
свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Хустською державною
нотаріальною конторою 28 березня 2003 року на ім'я  ОСОБА_1.

Визнано недійсним договір
дарування житлового будинку  АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10 22 липня 2003 року укладений між
ОСОБА_7 та ОСОБА_1.

Судом встановлено факт
прийняття спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_4
після смерті ОСОБА_8, яка  померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 на майно, що знаходиться АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі
відповідач ОСОБА_5 просить рішення районного суду скасувати та ухвалити
нове  рішення яким відмовити
позивачам  в задоволенні  позовних вимог  повністю, вказуючи, що  висновки
суду не відповідають обставинам справи та що рішення постановлено з
порушенням  норм матеріального та
процесуального права.

У своїх запереченнях  на подану скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 її не
визнали, посилаючись на  обґрунтованість
та законність судового рішення.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явилися, перевіривши
матеріали цивільної справи  й обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна   скарга ОСОБА_5  підлягає задоволенню, а рішення суду  скасуванню з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні  позову   ОСОБА_2, ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 з наступних підстав.

Приймаючи рішення про  задоволення позову   районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 належним чином прийняли  спадщину
після смерті спадкодавця   ОСОБА_8, яка
померла  ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_7 у
передбаченому  на той час законом
порядку  спадщину не прийняла.

Проте з таким
висновком  погодитись не можна, так як
такий  не відповідає обставинам справи,
суд неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст. 213
ЦПК України  обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які  були досліджені в судовому
засіданні. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.           Згідно зазначених вимог закону
судом  ухвалено рішення всупереч наявним
в матеріалах справи доказам. Відповідно неправильно застосовано норми
матеріального права.

З належно завіреної  головою Хустського районного суду  фотокопії
спадкової справи № 476   до
майна  померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6,
яка долучена до  матеріалів справи та
перевірена судом апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_7, мешканка
АДРЕСА_1 подала 17 квітня 2002 року до Хустської  державної нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини на нерухоме майно, що
залишилося після смерті її батька ОСОБА_6 і отримала свідоцтво про право
на спадщину за законом на будинок
спадкодавця а.с.116-123.

Крім того апеляційним
судом встановлено, сторонами по справі не заперечується і та обставина, що
рішенням Хустського районного  суду від
20 листопада  2002 року  в цивільній справі № 2-17032002 р., яке
набуло законної сили, суд вже встановив
факт прийняття  ОСОБА_7 спадщини
після смерті  ОСОБА_6, що відкрилася
АДРЕСА_1а.с.71.

Отже, обставини, щодо
прийняття спадщини за померлим ОСОБА_6 ОСОБА_7згідно ч.3 ст. 61 ЦПК
України  не підлягають доказуванню,
оскільки такі вже встановлено судовим рішенням від 20 листопада 2002 року, яке
ніким не змінено і не скасовано.

Згідно  вимог
чинного на час  відкриття спадщини
закону, який підлягає застосуванню до даних правовідносин,  зокрема ст.525 ЦК України  в редакції 1963 р.  встановлено, що  часом відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця.

Відповідно до вимог ст.
549 ЦК України  1963 р. дії, що
свідчать про прийняття спадщини визнається якщо спадкоємець:

1)   фактично  вступив в управління або володіння спадковим
майном ;

2)   якщо він  подав державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті
дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В даному ж
випадку  прийняття ОСОБА_7спадщини після
смерті спадкодавця ОСОБА_6  стверджено
рішенням  Хустського районного суду  від 20 листопада 2002 року.  Тому
при таких обставинах справи районний суд
не мав правових підстав  визнавати
недійсним та скасовувати свідоцтво  про
право власності ОСОБА_7 на спадщину  за
законом  та визнавати недійсним та
скасовувати  укладений нею   договір дарування будинку  ОСОБА_5
та встановлювати  за позивачами
факт прийняття  спадщини на  вказаний будинок.

Листом  голови Хустського районного суду  від 31.01.2008 р. № 440  стверджено, що цивільна справа № 2-17032002
за заявою ОСОБА_7 до зацікавленої особи: Хустської державної нотаріальної
контори про встановлення факту прийняття спадщини, та інші справи за 2002 рік
знищені згідно Інструкції  про порядок
зберігання та знищення цивільних справ та акту про відбір для знищення
документів і справ, що підлягають зберіганню а.с.107. Тому вказана архівна
справа апеляційним судом не оглядалась.

Доводи    ОСОБА_11, який  представляє інтереси позивача  ОСОБА_4 про те,   що рішення суду від 20 листопада 2002 року в
справі № 2-17032002 про встановлення факту прийняття ОСОБА_1 спадщини
стосується іншого  будинку
АДРЕСА_1,колегія суддів оцінює критично і до
уваги  не бере, оскільки це явна
механічна помилка допущена при надрукуванні машинописної  копії судового рішення. В мотивувальній
частині  цього рішення  вказано, що спадкове майно ОСОБА_6
знаходиться АДРЕСА_1 а.с.110.

З долучених до
матеріалів справи фотокопій рішення Хустського районного суду від 20 листопада
2002 року видно, що у резолютивній частині цього рішення  судом правильно вказано, що  спадкове майно на яке відкрилася
спадщина  після смерті ОСОБА_6
знаходиться
АДРЕСА_1а.с.113,114,115.

Неповне з'ясування
судом обставин справи призвело  до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.
301,303,304, п. 2 ч.1  ст. 307, пп..3 і 4
ст. 309,313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати ,-

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1   задовольнити.

Рішення   Хустського районного суду  від 16 лютого
2007 року  скасувати.

У задоволенні позовної
заяви  ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до  ОСОБА_1, зацікавлена особа:  Хустська державна нотаріальна контора, третя
особа: приватний нотаріус  ОСОБА_5 про
визнання недійсним  та скасування
свідоцтва про право на спадщину за законом видане Хустською державною
нотаріальною конторою 28.03.2003 р.
на  ім'я ОСОБА_7, скасування
договору дарування  посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_10  22.07.2003
р. на користь ОСОБА_5, встановлення факту прийняття
спадщиниОСОБА_2,ОСОБА_3,  ОСОБА_4 -
відмовити.

Рішення апеляційного
суду  набирає законної сили  з моменту його проголошення, однак може
бути  оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: