Справа № 22ц-1614 /2008 р.
Головуючий у I інстанції -
Категорія - цивільна
Доповідач - Євстафіїв О.К.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2008 року

Апеляційний суд Чернігівської
області

у складі:

головуючого - судді

Литвиненко І.В.,

суддів:

Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

при
секретарі

Коваленко Ю.В.,

за участю:

позивача та його представника
ОСОБА_3,  відповідача та її
представника ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Деснянського  районного суду м.
Чернігова від 21.07.2008 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права
власності,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати дане рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні
вимоги.

Оскаржуваним рішенням у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду,
ОСОБА_1 посилається на те, що:

- судом
при його постановленні порушено норми ст. 365 ЦК України, якою визначено
підстави припинення права особи на частку у спільному майні за вимогою інших
співвласників. Зокрема, згідно з ч. 4 цієї статті, якщо об'єктом права спільної
часткової власності є квартира, то при вирішенні спору між її співвласниками
враховується, чи проживає співвласник у цій квартирі. Відповідач не проживає у
спірній квартирі, що підтверджено результатами перевірки ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області і тим, що поштова кореспонденція, яка направлялася їй
судом на адресу місця розташування даної квартири, повернулася неврученою
адресатові у зв'язку з її непроживанням у цій квартирі. Проте місцевий суд дану
обставину залишив поза увагою,

- не
розглянуто його вимоги, викладені у позовній заяві, про вирішення судом питання
виплати ним грошової компенсації за відчужувану частку спірної квартири в тому
порядку, в якому постановив би суд,

-
відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України квартира, що є предметом спору,
складається з однієї житлової кімнати і є неподільною річчю. Її не можна
поділити без втрати її цільового призначення, а тому цю квартиру слід виділити
одному з її співвласників, а інший має отримати відповідну грошову чи майнову
компенсацію,

- судом
не враховано те, що шлюб з ОСОБА_2 розірвано, що ним створено нову сім'ю. Ці
обставини унеможливлюють проживання його разом з сім'єю у спірній квартирі.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 50 ЖК України заселення квартири, збудованої для
однієї сім'ї, двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами не
допускається,

- в
силу п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України оскаржуване ним рішення перешкоджає йому у
майбутньому звертатися до суду з таким же позовом.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали апеляційну скаргу.

Відповідач та її представник апеляційну
скаргу не визнали. Сенс їхніх заперечень зводиться до того, що рішення
місцевого суду є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд І
інстанції виходив з того, що частка відповідача у праві власності на спірну
квартиру складає Ѕ її частину, тобто вона не є незначною, що позивачем не
доведено, що припинення права власності останньої на цю квартиру не завдасть її
інтересам істотної шкоди, що позивачем не внесено попередньо вартість спірної
частки на депозит суду. Ці висновки є вірними.

Так, по справі встановлено, що:

-
ОСОБА_1 належить Ѕ частина кв. АДРЕСА_1 інша Ѕ частина цієї квартири належить
ОСОБА_2; шлюб між ними розірвано рішенням Деснянського районного суду м.
Чернігова від 30.11.2007 р.,

-
спірна квартира має загальну площу 22,5 м2 і складається з однієї
жилої кімнати, площею 12,5 м2, кухні, площею 4,8 м2 та
інших підсобних приміщень,

-
позивачем ні попередньо, ні у даний час не внесено на депозитний рахунок суду
вартості належної відповідачеві частки квартири.

Викладене жодним з учасників судового
розгляду не оспорюється, і, крім того, підтверджується копіями свідоцтва про
право власності на вищезазначену квартиру, витягу про реєстрацію права
власності на неї Чернігівського МБТІ від 03.12.2004 р. № 5695879 (а.с. 7), її
технічного паспорту (а.с. 8-9) та витягу з рішення Деснянського районного суду
м. Чернігова від 30.11.2007 р. (а.с. 37).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 365 ЦК
України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки
на депозитний рахунок суду. Оскільки вимоги даної правової норми позовною
стороною не виконано, то суд І інстанції дійшов обґрунтованого висновку про
необхідність відхилення позову.

Крім того, також є вірними
висновки місцевого суду і про те, що ОСОБА_1 не доведено, що ОСОБА_2
забезпечена іншим житлом, що припинення її права власності на частину спірної
квартири не завдасть її інтересам істотної шкоди.

Норми ч. 2 ст. 50 ЖК України на
спірні правовідносини не поширюються.

Всі інші доводи апеляційної скарги теж не
спростовують вищенаведеного, а отже і правильності висновків суду І інстанції.

Оскаржуване рішення є законним та
обгрутованим і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  відхилити, а рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 21.07.2008 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:                                         Судді: