У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

30 травня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Балюка М.І.,                                                                       Барсукової В.М.,-

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання договорів дарування та
Державного акту на право приватної власності на землю недійсними,

в с т а н о
в и л а:

У листопаді 2002 року ОСОБА_1 звернулася із зазначеним
позовом посилаючись на те, що 22 серпня 2001 року вона уклала договір
дарування, згідно якого подарувала своїй доньці ОСОБА_2 65/100 частин АДРЕСА_1
Однак підписуючи договір дарування позивачка вважала, що підписує договір
довічного утримання і відповідачка буде її утримувати до смерті.
Відповідачка  за нею не доглядає, а
навпаки знущається над нею. Крім того, ОСОБА_1 на підставі договору дарування
від 22 серпня 2001 року подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку на якій
розташований будинок. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила задовольнити її
позовні вимоги та визнати недійсним договір дарування будинку від 22 серпня
2001 року, договір дарування земельної ділянки від 22 серпня 2001 року та
Державний акт на право приватної власності на землю від 7 червня 2002 року,
виданий на ім'я ОСОБА_2

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 1 червня 2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині
визнання недійним договору дарування будинку від 22 серпня 2001 року
відмовлено. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 22 серпня
2001 року та Державний акт на право приватної власності на землю від 7 червня
2002 року, виданого на ім'я ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15
листопада 2007 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 1 червня 2007 року в частині визнання недійсним договір
дарування земельної ділянки від 22 серпня 2001 року та Державного акту на право
приватної власності на землю від 7 червня 2002 року, виданого на ім'я ОСОБА_1
скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору дарування земельної ділянки та Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку відмовлено. В решті рішення суду залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права. Доводи скарги висновків суду не спростовують. Підстав для їх скасування
не встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 1 червня 2007 року та рішення апеляційного суду Одеської
області від 15 листопада 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Гуменюк

Судді:
М.І. Балюк

В.М. Барсукова