Справа
№ 2- 2 / 08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008 року  Сосницький районний суд Чернігівської області
в складі:

головуючої судді - І.А.Смаль

при секретарі -  Шуляр
І.В.,

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача адвоката
ОСОБА_4, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння,
реального розподілу в натурі, та усунення перешкод у користуванні Ѕ частиною
будинку ,-

В  С  Т
А  Н  О  В  И  В:

ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 з позовом про визнання права
власності на Ѕ частину домоволодіння та реального розподілу в натурі мотивуючи
свій позов тим, що з 27 вересня 1997 року по 1 вересня 2005 року перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.  19
вересня 2005 року шлюб було розірвано.

На момент укладення шлюбу відповідач мав збудований
каркас будинку накритий шифером АДРЕСА_1. Після шлюбу вони спільно добудували
будинок ,виконували всі зовнішні та внутрішні роботи, зокрема ( обклали будинок
силікатною цеглою, зробили піч, грубу, підвели газ та інші роботи), добудували
до будинку кухню і веранду. Між ними виникають спори про порядок користування і
володіння будинком. Угоди про спосіб виділення належної їй Ѕ частини будинку
між ними не досягнуто. Вона  просить
визнати спірний будинок сумісною власністю та визнати за нею право власності на
Ѕ частину садиби та реально виділити Ѕ частину садиби ( двора, будинку та
земельної ділянки) за вище вказаною адресою.

В додатковій позовній заяві  позивачка просить визнати будинок АДРЕСА_1
сумісною власністю подружжя, визнати  за
нею право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 і зобов»язати відповідача не
чинити перешкоди в користуванні Ѕ частиною будинку, мотивуючи позовні вимоги
тим, що до одруження відповідач ОСОБА_3 збудував будинок, а саме фундамент
,стіни (закидка деревом) та дах. Під час перебування в шлюбі з відповідачем
,вони продовжили будівництво і вартість будинку суттєво збільшилася ,тому вона
вважає ,що будинок повинен бути визнаний спільним майном подружжя і поділений
між ними  в рівних частках. Крім того,
вона не має можливості  разом з дитиною
проживати в будинку ,оскільки відповідач перешкоджає в цьому.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1.  підтримала
позовні вимоги повністю і пояснила, що коли вона виходила заміж за відповідача
спірний будинок тільки починав будуватись і стояв лише фундамент, стіни, та
накритий дах. Цеглу червону 1500 шт. купували разом в с.Загребелля. До 18
грудня 1998 року вони проживали в батьків відповідача, а потім облаштували одну
кімнату і перейшли проживати у спірний будинок, де продовжували ремонтувати
інші кімнати. Вже після одруження вони разом з відповідачем обкладали будинок
цеглою, дранкували та робили потяжку, піч, грубу, настилали підлогу та вкладали
при цьому спільні кошти , але документи про це оформлялись на відповідача і
його батьків. До шлюбу у відповідача
були лісоматеріали, але небагато тому ще її батьки привозили шалівку та
бруски.  Коли вона залишилась сама
проживати у вказаному будинку, відповідач почав перешкоджати цьому та вчиняв
дії направлені на позбавлення її цього житла. Так, коли її не було вдома він
без дозволу розібрав піч і грубу , внаслідок чого вона змушена була піти з того
будинку, куди тепер не може потрапити через закриті двері та хвіртку.     На даний час ще не газифікований хоча
стояк біля нього є. Кошти на проведення газу сплачували в кооперативі разом.
Зараз будинок ще не зданий в експлуатацію, хоча вона зверталася в БТІ, але
прокуратура заборонила робити план будинку і видавати його на руки.

Крім того, позивачка пояснила, що останні роботи ,а саме
роботи по настиланню підлоги в кімнатах були проведенні восени 2004 року. Вона
має неповнолітню дитину, але відповідач не її батько і хоче ,щоб інтереси
дитини були також враховані при поділу будинку.

В письмових поясненнях позивачка  звертає увагу на те, що надані відповідачем
накладні на придбання будматеріалів не можуть бути доказами по справі, оскільки
вони є необ»єктивними . Будинок за час шлюбу істотно збільшився у своїй
вартості внаслідок спільних трудових затраті тому це є підставою для визнання
його об»єктом права спільної сумісної власності.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позицію позивачки
і пояснила, що з питання незаконного розібрання печі вона разом з позивачкою
зверталися до суду, який задовольнив їх позов, однак ОСОБА_3 рішення суду
оскаржив до апеляційного суду де ця справа розглядається. Щодо майна подружжя,
то воно згідно ст..60 Сімейного Кодексу України та ст. 368 Цивільного Кодексу
України належить їм на праві спільної сумісної власності, оскільки наживалось
спільно і значно збільшилось у своїй вартості. Розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності  і
відповідач не зміг на законних підставах виселити дружину, а тому він розбив
піч і грубу, зробивши це в зимовий період. Позивачка зверталась до БТІ щоб
зробити заміри будинку, однак відповідач подав до прокуратури скаргу і БТІ
заборонили це робити. Крім того  вона
вважає ,що спірний будинок це вже не будматеріали, оскільки в ньому вже
проживали. Вона вважає ,що  будинок за
час подружнього життя сторін значно збільшився у вартості і цьому є
підтвердження висновок експерта «Зодчий» від 27.12.2006 року. При вирішенні
спору необхідно врахувати також інтереси неповнолітньої дитини позивачки.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив що
позовні вимоги ОСОБА_1. нічим не підтверджуються, а тому не можуть бути
задоволені.  Так,  у відповідності до договору про виділення
земельної ділянки у довічне користування, йому для будівництва ще до шлюбу була
надана земельна ділянка. В 1995 році з с.Гапишківка був перевезений будинок,
який почали зводити його батьки і аж ніяк не позивачка, з якою він одружився 27
вересня 1997 року, на цей час у будинку був фундамент, подранковані стіни,
перегородки, накритий дах шифером. В будинку не було: підлоги, штукатурки та
надвірних будівель. Після одруження будинок добудовували його батьки, однак до
цього часу він не добудований і в ньому нема умов для проживання. Всі матеріали
купляли його батьки, а саме ще до 1997 року його мати завезла цеглу, якою
обклали будинок, та шифер. З 1999 по 2005 р.р. вони проживали у вказаному
будинку , але з 2006 року позивачка вже там не проживає.

З письмових заперечень ,наданих відповідачем ,вбачається,
що до одруження відповідно до рішення виконкому Сосницької селищної ради № 193
від 21.12.1994 року він отримав у безстрокове користування земельну ділянку для
будівництва житлового будинку АДРЕСА_1.

В квітні 1995 року було демонтовано і перевезено будинок
його баби, ОСОБА_6,  з с. Гапишківка Сосницького
району. Чернігівської області. На отриманій земельній ділянці було зроблено
фундамент і на нього був встановлений перевезений будинок, виготовлений дах (
під один дах накрили будинок, веранду та кухню), стелю підбили дошкою, всі
стіни, стеля та перегородки з середини будинку були продранковані. До шлюбу
було придбано пиломатеріали  ( накладна №
790 від 23.08.1996 року) силікатну цеглу (чек від 08.05.1996 року),червону
цеглу (накладна 21.07.1995 та від 12 травня 1996 року).

Після шлюбу були проведені слідуючи роботи: проведена
укидка будинку; в будинку закладений електропровід та розетки; проведена
потяжка стін; встановлено вісім вікон; будинок обкладений силікатною цеглою;
зроблений погріб у веранді, піч з грубою, грубу в залі; поставили троє дверей;
підлогу у кухні, веранді, та інших кімнатах, всі роботи виконані  із матеріалів придбаних до одруження.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_7 пояснив, що
спірний будинок ще недобудований, а тому є об'єктом незавершеного будівництва.
Отже згідно ст..331 ЦК України сторони можуть претендувати лише на
будматеріали.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 підтримав позицію
відповідача та пояснив, що до одруження з позивачкою відповідачу була виділена
земельна ділянка. До шлюбу було проведено ряд робіт і вартість ,цих робіт і
використаних для цього матеріалів визначена
висновком судової технічно-будівельної експертизи.  Згідно висновку даної експертизи  виділ в натурі Ѕ частки будинку  ,яка була збудована під час шлюбу  неможливо. Позивачці можлива тільки  виплата грошової компенсації  цією частки.
Але вважаючи, що будинок недобудований ,відсоток будівельної готовності
становить 85,4%  позивачки може бути
визнана  власником  матеріалів та обладнання, однак  дані вимоги позивачка не заявляє.

Третя особа по справі
ОСОБА_5 висловила думку про те, що позов задоволенню не підлягає і  показала, що вона є матір'ю відповідача і
знає як в 1995 році вони почали будівництво, виписали 9 чи 10 куб.м. лісу
(підтверджується документально), будматеріли купували саме вони, а гроші давав
син, за які також придбали цеглу 4 пачки білої якою обкладали будинок та 1000
штук червоної, з якою зробили піч та грубу. Після укладення шлюбу будматеріалів
вже ніхто не виписував, бо не було коштів. Всі матеріали ще до шлюбу лежали біля
хати.

Суд заслухавши доводи сторін,  свідків, а також дослідивши  матеріали
справи,  приходить до висновку,  що позовні вимоги не підлягають задоволенню,
виходячи з наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1. перебували з 27 вересня 1997
року  по
19.09.2005 року в зареєстрованому шлюбі ,що підтверджується  копією актового запису про шлюбу №09 від
27.09. 1997 року  та свідоцтвом про
розірвання шлюбу НОМЕР_1 видане 19.09.2005 року відділом реєстрації актів
цивільного стану Сосницького районного управління юстиції Чернігівської
області.

Відповідно  до
рішення № 193 від 21.12.1994 року виконкому Сосницької селищної ради  було виділено ОСОБА_3 у безстрокове
користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 із
земельного фонду Сосницької селищної ради розміром 0,15 га. (а.с.57-58).

З договору про надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної
власності від 05.04.1995 року вбачається, що відповідно до рішення виконкому
Сосницької селищної ради № 193 від 21.12.1994 року ОСОБА_3 відведено у
безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку
АДРЕСА_1.(а.с.54-56)

З акта від 03 квітня 1995 року вбачається ,що земельна
ділянка була відведена в натурі (а.с.66).

Позивачка на підтвердження своїх позовних вимог щодо
визнання права сумісної власності надала суду письмові пояснення  ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11,ОСОБА_12,
які також були допитані в судовому засіданні в якості свідків.

Так, свідок ОСОБА_13 пояснив, що він проживає навпроти
будинку ОСОБА_3 і пам'ятає, що цей будинок ще до одруження перевезли з
с.Гапишківка, в даному будинку були одні стіни , що було всередині на той час
він не бачив. Пізніше будинок добудовували разом з  позивачкою ОСОБА_1., допомагали також її
батьки і зробили майже все, ОСОБА_3 там майже нічого не робив. Хто завозив
будматеріали він не пам'ятає, але поли настилали і завозили батьки позивачки із
с.Спаське, а білу цеглу завезли вже після шлюбу ,однак в якому році він не
пам'ятає. На даний час ОСОБА_3 та ОСОБА_1. вже не проживають разом і відповідач
повитягував з будинку душники, розвалив там піч та грубу.  Хто придбавав будматеріали він не знає.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що він проживає неподалік від будинку
ОСОБА_3 і пам'ятає, що саме він перевозив даний будинок, накрив його, а потім
одружився і продовжував будівництво . До одруження у будинку були стіни, дах
був накритий шифером, каркас веранди, що було всередині він не бачив. Також
було багато будматеріалів -  червона та
біла цегла, деревоматеріали. Після шлюбу добудовувати будинок допомагали також
батьки ОСОБА_1. та її знайомі, обкладали будинок цеглою також після шлюбу.

Свідок ОСОБА_10 показав, що позивачка доводиться йому
племінницею і що за проханням сестри, яка сплатила йому 500 грн. саме він
складав підлогу у спірному будинку у всіх 4-х кімнатах, при цьому йому
допомагали батьки як позивачки так і відповідача. Дошка якою настилали поли
була вже сухою і належала відповідачу. На той час в будинку вже була груба
та  піч, а сам будинок був обкладений
цеглою, хоча хто його обкладав він не знає, надвірних споруд біля будинку не
було.

Свідок ОСОБА_9 показав, що близько 6 років тому він разом
зі своїм сином на прохання батька позивачки ОСОБА_11 обкладали цеглою будинок
де жила ОСОБА_1, при цьому він сплатив їм за роботу 400 грн.  Цегла ,якою обкладали будинок  (силікатна та червона) лежала біля хати і
була новою. На той час будинок вже був накритим, був також фундамент, а що було
всередині він не знає.

Свідок ОСОБА_11 показав, що він є батьком позивачки і
пам'ятає що коли його дочка вийшла заміж за ОСОБА_3  від спірного будинку був лише каркас (стіни,
дах, фундамент під веранду), після весілля почали  робити вкидку, піч та інше. Він особисто
привозив дошку, хоча купував її відповідач ,а він її розпилював. Він купував
шалівку та бруски, хоча документально він цього підтвердити не може. Крім того
в будинку робили потяжку, також він привозив каменщиків та столярів. Зятя на
роботах майже ніколи не було, хоча батько його був. Хто купував будматеріали
він не знає. Першого разу будинок він побачив ще в 1997 році, біля нього тоді
ще лежала цегла. За час будівництва він платив ОСОБА_10 та ОСОБА_9

Даючи оцінку показам свідків ,суд зазначає, що свідки
підтвердили, що до  одруження були
збудовані  фундамент, стіни, дах. Щодо
придбання будівельних матеріалів свідки або нічого не можуть пояснити , або
підтверджують  пояснення відповідача щодо
придбання будматеріалів до одруження.

Крім того, свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 також
підтвердили  пояснення відповідача.

Свідок ОСОБА_15 показала, що вона бачила і знає як її
батько ОСОБА_18(який вже помер) перевозив будматеріали на спірний будинок, та
приймав участь у складанні самої хати, виписував цеглу на себе . Все це було ще
до весілля. Платили йому і просили сім'я ОСОБА_3 (відповідача). Батько
виписував на себе ,тому що був депутатом і тоді було важко це зробити.

Свідок ОСОБА_16 показала, що вона проживає по сусідству з
ОСОБА_3. Вона пам'ятає як ще до весілля сім'я ОСОБА_3 будували хату, а на час
одруження сторін хата вже стояла готова до вкидки, були подранковані стіни,
перегородки, дах, веранда, хоча підлоги і груби не було. Крім того ОСОБА_3
купували цеглу, її чоловік також возив шифер на будівництво. Весь матеріал що використовувався
у будівництві а саме: червона та біла
силікатна цегла, лісоматеріал, шифер, лежали біля будинку ще до
одруження сторін. Цеглою будинок обкладали та робили вкидку вже після укладення
шлюбу.

Свідок ОСОБА_17 показала, що вона знайома з сторонами і
пам'ятає як ОСОБА_3 ще до весілля перевезли будинок  із с.Гапишківка. При цьому їм допомагав
її  покійний чоловік , оскільки був
столяром та й вона сама допомагала виконувати деякі роботи. Коли будинок
перевезли ,то будували дах. До одруження майже все було зроблено, а саме  зведені та обдранковані стіни, дах,
фундамент. Біля будинку лежала біла цегла, якою пізніше обклали стіни і яку
завозила мати відповідача.

Покази свідків щодо проведення будівельних робіт по
будівництву спірного будинку до одруження підтверджується також і довідкою
Загребельської сільської ради від 06.10.2006 року.

З довідки № 760 від 06.10.2006 року виконкомом
Загребельської сільської ради Сосницького району Чернігівської області
вбачається, що  в квітні 1995 року
ОСОБА_19 перевіз з с. Гапишківка Сосницького району житловий будинок та сарай,
які належали його покійній матері (а.с.64).

Крім того, суд
вважає за необхідне зазначити, що позивачка не заперечує, що до
одруження були проведені такі будівельні роботи по будівництву спірного
будинку, пояснюючи ,що відповідач збудував
будинок , а саме фундамент ,стіни (закидка деревом) та дах.

Щодо придбання будівельних матеріалів  відповідачем були надані документи, які на
думку суду можуть бути доказом придбання цих матеріалів для будівництва  ще до одруження.

Щодо того ,що саме ці будматеріали були використані в
будівництві будинку за адресою 1-й провул.Новоселівський,1 вони підтверджуються
показами свідків ОСОБА_15,ОСОБА_16, ОСОБА_17, а також показами свідків
позивачки ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

З накладної б/н від 01.07.1995 року вбачається, що
ОСОБА_18 за готівковий розрахунок придбав цеглу в кількості 1 тис. штук по ціні
4 000 000 крб. на суму 4 000 000 крб.(а.с. 53, 172)

З накладної б/н від 12.05.1996 року вбачається, що ОСОБА_3
за готівковий розрахунок придбав в ООО «Сосницький к/завод» цеглу  половняк в кількості 2 тис. штук по ціні 5
000 000 крб. на загальну суму 10 000 000 крб..(а.с. 59, 169)

З накладної № 790 від 23.08.1996 року вбачається, що
ОСОБА_19 за готівковий розрахунок придбав
в КСП «Прогрес» 9 м3 пиломатеріалу
по ціні 2 400 000 крб. на загальну суму 21 600 000 крб.(а.с. 61,173)

З перепустки від 08.05.1996 року  № 009176 та чеку № 8293 від 08.05.1996 року
виданих Чернігівським заводом силікатних виробів вбачається, що  згідно вказаних документів було  відпущено
силікатної цегли ОСОБА_5  930 по
ціні 125 000  крб. на суму 11 625 000
крб.(а.с. 63,173).

Суд зазначає ,що
надані відповідачем докази  щодо
придбання та використання в будівництві спірного будинку  будматеріалів
підтверджується ,як документально, так і показами свідків ,які є
узгодженими і послідовними. Позивачка не надала суду жодних доказів ,які б
спростовували пояснення відповідача та надані ним докази.

Відповідно до вимог ст..60 ЦПК України доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

З довідок про доходи виданих Сосницькою ЗАТ «Еліта»
вбачається, що  ОСОБА_1. протягом 1997
року отримала 481,28 грн.,1998 року - 1380,48 грн., в 1999р.- 1 110,86 грн., в
2000 р.- 2286,73 грн., в 2001 р. - 3901,91 грн., в 2002 р. - 3731,30 грн., в
2003 р. - 3744,26 грн., 2004 р. - 5095,09 грн., в 2005 р. 5436,75 грн.

Але на думку суду ,ці довідки не можуть бути доказом
придбання будматеріалів позивачкою.

Відповідно до ст..22 КпШС України майно, нажите подружжям
за час шлюбу ,є його спільною сумісною власністю.

Ст..24 КпШС України передбачено, що майно, яке належало
кожному з подружжя до одруження є власністю кожного з них.

Ст.57 Сімейного кодексу України також передбачено ,що
особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема майно, набуте нею до
шлюбу.

Посилання представника позивача на Постанову Пленуму
Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування
судами законодавства ,що регулює право приватної  власності громадян на жилий будинок», та
ст..62 Сімейного кодексу України в частину визнання спірного будинку об»єктом
права спільної сумісної власності подружжя в зв»язку з істотним збільшенням
вартості будинку  внаслідок спільних
трудових ,грошових затрат подружжя та врахування інтересів неповнолітніх дітей
,судом не може бути прийнято до уваги зі слідуючих підстав.

Згідно висновку судово будівельно-технічної експертизи №
1469-1473 ц від 15.02.2008 року вартість робіт по будівництву спірної садиби,
проведених ОСОБА_3 до шлюбу  з позивачем
(27.09.1997 р.) становить 36 699 грн. або 63,7% , а вартість робіт та
будівельних матеріалів використаних для будівництва спірної садиби, проведених
подружжям ОСОБА_3 під час шлюбу (з 27.09.1997 року по 19.09.2005 року)
становить 14 747 грн., що в процентному відношенні до вартості всієї садиби
становить 25,6 %.  і не може свідчить про
істотне збільшення вартості  будинку.

Як встановлено в судовому засіданні і не оспорюється
сторонами по справі у позивачки є неповнолітній син ОСОБА_20,ІНФОРМАЦІЯ_1, але
відповідач не є батьком цієї дитини (свідоцтво про народження  НОМЕР_2,видане 28.03.2007 року Спаською
сільською радою).

За таких обставин,
юридичних підстав для застосування положень ст..70 Сімейного кодексу
України  при вирішенні спору не має.

З висновку судово будівельно-технічної експертизи №
1469-1473 ц від 15.02.2008 року вбачається, що дійсна ринкова вартість
недобудованого житлового будинку, льоху і огорожі, що знаходиться АДРЕСА_1
становить 57 606 грн.

Відсоток будівельної готовності недобудованого житлового
будинку становить 85,4%.

Відсоток будівельної готовності льоху та огорожі по 100%.

Вартість придбаних будівельних матеріалів  в цінах на момент  проведення експертизи  становить 8 338 грн.

Вартість робіт по будівництву спірної садиби, проведених
ОСОБА_3 до шлюбу  з позивачем (27.09.1997
р.) становить 36 699 грн. або 63,7%, а вартість робіт та будівельних матеріалів
використаних для будівництва спірної садиби, проведених подружжям ОСОБА_3 під
час шлюбу (з 27.09.1997 року по 19.09.2005 року) становить 14 747 грн., що в
процентному відношенні до вартості всієї садиби становить 25,6 %. Половина (1/2
) від цієї частки у спірній будівлі становить 12,8/100 частини, або 7 373,5
грн. Внутрішня площа будинку становить 76,8 кв.м., 12,8/100 від цієї площі становить
76,8х12,8/100 = 9,83 кв.м.

Згідно вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Жилые здания. Основные
положения»: п.2.24 «Площа загальної кімнати
в однокімнатній квартирі повинна бути
не менше 15,0 кв.м., мінімальна
площа спальні
на одного чоловіка 10
кв.м., мінімальна
площа кухні
в однокімнатній квартирі- 7 кв. м.
»

Зважаючи на те, що 12,8/100 частин будинку по площі
становлять 9,83 кв. м., а норми ДБН передбачають виділення кімнати площею не
менше 15 кв.м., та ще потрібно передбачити виділення приміщення для кухні та тамбуру,
виділення в натурі цієї частки неможливе.

При неможливості виділення в натурі Ѕ частини будинку
побудованої під час шлюбу  експертами
запропонований варіант грошової компенсації співвласниці 12,8/100 частини в
сумі 5760 х 12,8/100 = 7 373,54 грн.  (а.с.250-265).

Даний висновок експертизи на думку суду відповідає
вимогам, які ставляться до висновку експертизи.

Суд не може взяти до уваги посилання представника
позивача на те, що даний висновок є однобічним і враховує тільки інтереси
відповідача, оскільки при призначенні експертизи  всі учасники процесу мали можливість
поставити для вирішення експертизи питання, однак позивач та представник
позивача даним правом не скористалися.

Суд не може взяти до уваги заключення  від 27.12.2006 року ,оскільки воно не
відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз
та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення  судових експертиз, які затверджені наказом
Міністерства юстиції 08.10.1998 року №53/5 та закону України «Про судову
експертизу»   і крім того встановлено,
що  в КП «Зодчий» бюро технічної
інвентаризації  та спеціаліста Матвієнко  Н.І., яка зробила даний висновок не має
ліцензії на проведення судово-технічних експертиз.

Це підтверджується довідкою КП «Зодчий» бюро технічної
інвентаризації від 21.08.2007 року за №124 та показами Матвієнко Н.І., яка була
допитана в судовому засіданні.

Так, Матвієнко Н.І. в судовому засіданні пояснила , що
БТІ «Зодчий займається оцінкою і інвентаризацією нерухомості. Ліцензії для
проведення експертиз у них не має. Вона не має кваліфікації експерта.
Заключення  від 27.12.2006 року можна
вважати висновком спеціаліста. При проведенні експертного дослідження вартість
майна вона брала станом на 1997 рік,
дані про те , які були проведені робити
вона брала зі слів позивачки. Оскільки будь-яких вихідних даних суд при
призначенні експертизи не дав.

Крім того ,як вбачається з пояснень відповідача про час
проведення судового засідання, на якому вирішувалося питання про
призначення  судово-технічної експертизи,
його не повідомляли і він  не мав
можливості поставити питання на вирішення експертизи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду №11 від
21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна ,що є об»єктом
права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди
мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК щодо обов»язкової згоди
одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення
другим із подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У
разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть
бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні
частки подружжя в цьому  майні без його
реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Але при цьому
судом  враховується висновок судово
будівельно-технічної експертизи № 1469-1473 ц від 15.02.2008 року щодо відсотку
будівельної готовності недобудованого житлового будинку, який  становить 85,4%.  та вимоги
ст..331 ЦК України, яка передбачає ,що
право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення
майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо ,які були використані в процесі цього будівництва
(створення майна).

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог
ст..11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і
на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що позивачка не ставить вимог щодо грошової
компенсації частки або визнання права власності   на будівельні матеріали, які були
використанні в процесі будівництва будинку, суд вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Крім того, позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні
житловим будинком не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. З
пояснень позивачки вбачається, що відповідач
перешкоджає їй у користуванні будинком, тим що   розібрав піч і грубу , внаслідок чого вона
змушена була піти з того будинку

Як вбачається з рішення
апеляційного суду Чернігівської області від 11 травня 2007 року
предметом розгляду суду були позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, в зв»язку
розкомплектуванням відповідачем ОСОБА_1. опалюваної печі та груби .
Інших підстав та доказів щодо неправомірних дій відповідача позивачем не
надано.За таких обставин,необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

За таких обставин, необхідно стягнути з відповідача на
користь позивача  в рахунок відшкодування
витрат  за проведення експертизи в сумі
3378,24 грн. (квитанція №24 від 14 січня 2008 року)

Крім того, враховуючи Постанову КМ України від 27.04.2006
року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ ,і порядок їх компенсації за рахунок
держави» та кількість годин роботи адвоката -представника відповідача у судових
засіданнях витрати по оплаті допомоги адвоката підлягають відшкодуванню в
повному обсязі  і необхідно стягнути з
позивача на користь відповідача 1200 грн. (квитанції від  20 вересня 2007 року та від 14 березня 2008
року).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.22,24 КпШС, ст. 57, 60, 62 ,71 Сімейного кодексу України, ст.331  Цивільного Кодексу України , Постановою
Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування
судами законодавства ,що регулює право приватної  власності громадян на жилий будинок»,
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 Про практику
застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» ,Законом
України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 року ,наказом Міністерства
юстиції  від 08.10.1998 року №53/5 « Про
затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та
Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення  судових експертиз » та ст.  215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину
домоволодіння , реального розподілу в натурі та усунення перешкод у
користуванні Ѕ частиною будинку
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1  на користь
ОСОБА_3 3378,24 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті експертизи та
1200 грн. в рахунок відшкодування витрат
по оплаті допомоги адвоката.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Чернігівської області. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано до апеляційного суду Чернігівської області через Сосницький районний суд
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до
апеляційного суду Чернігівської області через Сосницький районний суд протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
І.А.Смаль