Справа № 2-51/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 лютого 2008 року
смт Красногвардійське

Красногвардійський районний суд Автономної Республіки
Крим у складі: судді Шукальського В.В., при секретарі  Пахарчук А.А., Сундукової Ю.В. та Кирюхіної
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3про виселення, третя
особа Служба в справах дітей Красногвардійської районної державної
адміністрації -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про
виселення її та її дітей з будинку АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що вона
є власницею вказаного помешкання з 1976 року. В її будинку зареєстровано та проживає
її син ОСОБА_3. з 2001 року, а також ОСОБА_4 та четверо дітей. ОСОБА_4 разом із
дітьми зареєстрована у гуртожитку, протягом багатьох років невістка її
ображала, та вона, позивачка, зверталася до сільської ради. У лютому 2007 року
ОСОБА_4 її сбила велосипедом в результаті чого вона отримала перелом шийки
стегна та зараз пересувається на костилях. ОСОБА_4 навіть не вибачилася перед
нею, вона більш не змогла терпіти до себе таке ставлення та за її заявою проти
ОСОБА_3. порушено кримінальну справу. Просила виселити ОСОБА_2 разом із дітьми
з її помешкання оскільки боїться за своє життя.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_4 вточнили позовні вимоги та пояснили, що ОСОБА_1 є власницею будинку по
АДРЕСА_1 у 1995 році її син ОСОБА_3 одружився із ОСОБА_2та привів її жити у
будинок. Вона прописала невістку у своєму будинку. Невістка її ображала між
ними були часті сварки із-за яких син з невісткою та дітьми переїхали до
гуртожитку по вул. Центральній в с. Полтавка, а потім вони переїхали до
Херсонської області. Через декілька років син з невісткою та дітьми
повернулися, та вона прописала сина у будинку, а невістку не схотіла, але вони
проживали всі разом. У відповідачки четверо дітей, але вона її постійно ображає
з того моменту як одружилася з її сином. Останнього разу ОСОБА_2збила її
велосипедом у лютому 2007 року та причинила її травму. У відповідачів є власне
житло у гуртожитку. Просили притягнути як відповідачаОСОБА_3. та виселити його
разом із ОСОБА_2 та дітьми із будинку по АДРЕСА_1 на підставі ст. 116 ЖК
України.

ВідповідачіОСОБА_3. та ОСОБА_3. та їх представник
ОСОБА_5. у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що у 1995
роціОСОБА_3. та ОСОБА_3. уклали шлюб та вони стали разом проживати з
матір'юОСОБА_3. в одному будинку. У теперішній час в них четверо дітей.
Спочатку вони жили нормально, але після того як позивачка стала зловживати
спиртними напоями зі-за чого між ними стали виникати суперечки та вони
переїхали до гуртожитку у с. Полтавка, але за відсутності умов вони разом з
дітьми змушені були переїхати до Херсонської області де жили біля 3 років.
Після чого позивачка покликала їх назад. У 2001 році вони з  дітьми повернулися до с. Полтавка та
позивачка погодилася жити у гуртожитку, а їх сім'я стала проживати у будинку
позивачки. Приблизно у 2003 році позивачка проживала у м. Саках з якимось
чоловіком, але із-за зловживання нею спиртними напоями вона повернулася до с.
Полтавка до свого будинку, оскільки позивачка привела їх кімнату у гуртожитку в
негідність. ОСОБА_2. ОСОБА_1не збивала, оскільки позивачка сама їхала п'яна
велосипедом та впала, а вона ніякого відношення до цього не має. За фактом
перелому ноги у позивачки міліцією проводилася перевірка, та той факт, що
ОСОБА_2спричинила ОСОБА_1тілесні ушкодження не підтвердилися, у порушення
кримінальної справи відмовлено. Будинок по вул. Привокзальній складається з
трьох кімнат, у позивачки є окрема кімната, вони із чоловіком живуть також у
окремій, а діти живуть у третій прохідній кімнаті де в них є стіл для навчання та
інші предмети. Кімната у гуртожитку дуже мала, крім того позивачка за час свого
проживання у неї привела її у повну негідність, немає ні світла, ні опалення та
їм нікуди дітися із чотирма дітьми. Вона ніколи не спричиняла позивачці ніяких
тілесних ушкоджень, але всі сварки із ОСОБА_1 відбуваються на ґрунті її
пияцтва. Вони з чоловіком не п'ють, чоловік працює у СП „Октябрьське”, а вона
виховує дітей та займається домашньою худобою. В них є декілька корів та
свиней.

Представник третьої особи - служби в справах дітей
Красногвардійської районної державної адміністрації Хребтова Л.Д. пояснила, що
у ситуації, що склалося її важко дати якийсь висновок, оскільки з одного боку
встановлено, що четверо дітей відповідачів проживають у несприятливій для їх
розвитку духовній атмосфері через постійні сварки сторін, але з другого боку у
дітей, у разі їх виселення, не буде зовсім ніякого даху над головою, оскільки
кімната у гуртожитку не придатна для проживання.

Заслухавши показання сторін, вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази, суд не знаходить підстав для задоволення
позову з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно договору
дарування від 02.12.1976 р.  будинок
поАДРЕСА_1 належить ОСОБА_2, яка 18.12.1976 року розірвала шлюб із ОСОБА_6. та
взяла собі прізвище ОСОБА_1. Відповідно до листа Полтавської сільської ради
ОСОБА_1 зверталася до сільської ради із письмовими та усними скаргами на грубе
поводження ОСОБА_3. з якою вона проживає у одному домоволодінні, відповідні
заяви від 13.12.2007 р., 17.12.2007 р. 24.12.2007 р. та 25.12.2007 року
досліджені у судовому засіданні. Згідно характеристики ОСОБА_1 за місцем
проживання, вона характеризується позитивно. Відповідно до  свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 уклали шлюб 17.06.1995 року та відповідачка взяла собі прізвище
ОСОБА_2. Свідоцтвами про народження та довідкою з місця проживання
підтверджується,  ОСОБА_8ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження; ОСОБА_9ІНФОРМАЦІЯ_2року народження; ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 року
народження; ОСОБА_11ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження є дітьми відповідачів та
зареєстровані по АДРЕСА_2. Відповідно до технічного паспорта житла  по АДРЕСА_2, воно складається з однієї
кімнати площею 19.4 кв.м., та кухні 9,8 кв.м., а актами про обстеження цього
приміщення від 09.01.2008 року було встановлено, що воно не придатне для
проживання через відсутність світла та опалення, каналізації та водопроводу, а
також через сильну сирість. Відповідно до акту від 03.12.2007 року обстеження
житлових умов будинку поАДРЕСА_1
встановлено, що цей будинок складається з трьох кімнат загальною площею
61,9 кв.м., будинок газифіковано, є водопровід; у будинку проживає син ОСОБА_1
- ОСОБА_3. із дружиною та чотирма дітьми; у ОСОБА_12 окрема ізольована кімната
з меблями.

Судом досліджені матеріали про відмову у порушенні
кримінальної справи № 1795/2007, за заявою ОСОБА_1 від22.09.2007 р. про
виселення з її домоволодіння сім'ї ОСОБА_2та хуліганських дій. В ході перевірки
заяви ОСОБА_1 відмовилася давати будь які пояснення, про що у матеріалах є відповідний
рапорт. За результатами перевірки було відмовлено у порушенні кримінальної
справи. Відповідно до довідки Красногвардійської ЦРЛ ОСОБА_12 1942 року
народження знаходилася на стаціонарному лікуванні з 14.02. по 12.042007 року з
діагнозом закритий перелом шийки лівого стегна; в медичній карті ОСОБА_1
зафіксовано, що вона йшла по вулиці свого села впала на лівий бік, сусіди
занесли у будинок де вона пролежала до 14.02.2007 р., донька викликала ШМД.
Відповідно до довідки СВ Красногвардійського РВ ГУМВС України в АР Крим
кримінальна справа відносно ОСОБА_2. 1972 р.н. не порушувалась.

Допитаний на вимогу позивача свідок ОСОБА_13 пояснила, що
сторони по справі вона знає, в 1995 році відповідачі одружилися, а позивачка
постійно проживала у своєму будинку по АДРЕСА_1 Вона чула як ОСОБА_2сварилася
на вулиці із ОСОБА_1, між ними натягнуті відносини. Сім'я ОСОБА_2вживає спиртні
напої, а ОСОБА_1не п'є.

Свідок ОСОБА_14. пояснив, що сторони знає, в 1995 році
відповідачі одружилися та стали проживати у позивачки. У відповідачів є
гуртожиток. Позивачка вживає спиртні напої, та він чув про конфлікти ОСОБА_2та
ОСОБА_1. Деякий час ОСОБА_1жила у гуртожитку, а потім у м. Саки. У теперішній
час ОСОБА_1ночує у себе вдома, а вдень знаходиться у нього. Крім того позивачка
повідомила йому, що хтось спустив колеса на її інвалідній колясці, та вважає,
що це могли зробити відповідачі. Чи зловживають відповідачі спиртними напоями
він не знає.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що сторони знає. Її син
одружився та привів у будинок дружину. Позивачка допомогла ОСОБА_2влаштуватися
на роботу. Вона пам'ятає як восени 2006 року донька позивачки її шукала, а
потім знайшли у сараї із подряпинами на обличчі та позивачка сказала, що її
побила невістка. Крім того ОСОБА_1 розповідала, що вона не їсть по декілька
днів, оскільки він неї ховають продукти.

Свідок ОСОБА_16., яка була потім притягнута як
представник позивача, у судовому засіданні пояснила, що вона є донькою ОСОБА_1
В 1995 році брат одружився на ОСОБА_2та привів її до будинку матері. Вона жила в
с. Докучаєво, та мати її прислала листа, що невістка її ображає. Після чого її
брат ОСОБА_3. купив кімнату у гуртожитку та переїхав туди із своєю сім'єю.
Потім брат із своєю сім'єю поїхав до Херсонської області. Обставини за яких її
мати отримала перелом стегна її невідомі, але мати з переломом три дні
знаходилася у кімнаті сама, мати її розповіла, що її збила невістка, але
вирішили сказати у лікарні, що мати впала. Був період коли її мати пила, але це
було давно. Крім того деякий час її мати ОСОБА_1жила у м. Саках із гр-ном
ОСОБА_21, але вони її потім забрали оскільки вона запила, та лікували її від
алкоголізму.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що він працює помічником
дільничного інспектора Красногвардійського РВ ГУМВС, сторони по справі знає.
ОСОБА_1зверталася до нього із заявою про образи її невісткою, також та тим
фактом, що її хтось порізав колеса на колясці, та з приводу того, що її збили
велосипедом. У своїх заявах ОСОБА_1скаржилась, що діти не дають її їсти. Коли
від ОСОБА_1 надійшла заява про систематичні образи, він прийшов до дому
позивачки, але вона взагалі відмовилася йому щось говорити. Письмової заяви за
фактом спричинення тілесних ушкоджень від ОСОБА_1 не поступало. Він знає, що
відносини між сторонами дуже конфліктні, але на його думку провокує скандали
сама ОСОБА_1, а позов пред'явила, щоб висилити невістку із свого будинку. Він
знає, що вдень ОСОБА_1знаходиться у своєї доньки, а увечері її онучка відвозить
додому. ОСОБА_2 також зверталися до нього із усними заявами на ОСОБА_1. Коли
він проводив перевірку за фактом того, що на інвалідній колясці ОСОБА_1порізані
колеса, то ОСОБА_1навіть не змогла показати місце де саме порізані колеса. При
огляді коліс порізів він не знайшов.

Свідок ОСОБА_18. пояснила, що сторони знає, вона не
бачила при яких обставинах впала ОСОБА_1, але бачила ОСОБА_1вже на дорозі.
ОСОБА_1пояснила, що її збила велосипедом її невістка, але вона ніяких криків не
чула. Потім вона узнала, що ОСОБА_1поширює селом чутки, що вона, ОСОБА_18,
бачила як ОСОБА_1збила невістка, але вона, ОСОБА_18, цього на власні очі не
бачила.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що сторони знає, оскільки
покупає у ОСОБА_2. сметану. В той день коли ОСОБА_1зламала ногу, вона приїхала
до ОСОБА_2за сметаною але її не було вона побачила, що ОСОБА_2їде по вулиці
велосипедом. Вона бачила як їхала ОСОБА_2, а у той час ОСОБА_1стояла на вулиці
біля дерева. Коли ОСОБА_2під'їхала, то вона одтала їй гроші та пішла. У той же
день у вечорі вона прийшла до ОСОБА_2. за творогом та ОСОБА_2вийшла, плакала та
розповіла, що ОСОБА_1звинувачує її, що вона, ОСОБА_2, збила її велосипедом.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що працює секретарем
Полтавської сільської ради, знає що ОСОБА_1в останній час постійно зверталася
до сільради. Позивачка зверталася до центра соціальної допомоги, скаржилася на
насильство у сім'ї, але потім ОСОБА_1сказала, що погарячилася та в них все
гарно.У серпні 2007 року від ОСОБА_1 була заява, та сільський голова провів з
ОСОБА_2 бесіду.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми
правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Статтею 116 Житлового кодексу
України передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил
співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися
безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Суду з боку позивачки не надано достатньо доказів, що
давали б суду підстави для виселення відповідачів з жилого приміщення на
підставі ст. 116 ЖК України, зокрема проти відповідачів кримінальні справи не
порушувалися, інші факти на які вказувала позивачка у судовому засіданні не
підтвердилися, зокрема поріз позивачці
коліс на колясці, а також спричинення її ОСОБА_4. тілесних
ушкоджень.  Всі свідки, яки були допитані
на вимогу позивачки давали пояснення виключно з тих слів, що розповідала їм ОСОБА_1,
самі свідки власними очами нічого, щоб заслуговувало уваги суду, не бачили, а
тому ці свідчення не можна брати до уваги.

Статтею 156 Житлового кодексу України передбачено, що
члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним, користуються
жилим приміщенням нарівні з власником будинку. За згодою власника будинку член
його сім'ї вправі вселяти в займане ним приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника непотрібно.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 разом із дітьми проживає в
спірному будинку з 2001 року, що не позбавляло позивачку ставити питання про її
виселення одразу по вселенню, що свідчить про згоду ОСОБА_1 на спільне її
проживання з відповідачкою.

Разом з тим згідно із ст. 18 Закону України „Про охорону
дитинства” держава забезпечує право дитини на проживання в таких
санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та
розумовому розвитку.  Діти - члени сім'ї
наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Статтею 27 Конвенції „Про права дитини” від 20
листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.91 року,
держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків, або одного з них з ким вона проживає.

Суд бере до уваги ті обставини, що
неповнолітні діти відповідачів проживають у несприятливій для їх розвитку
духовній атмосфері через постійні сварки сторін, але з двох обставин, другою із
якої є відсутність у їх батьків - відповідачів по справі, житла яке б відповідало
нормам, що забезпечувало би більш менш нормальні умови для проживання дітей, а
тому відповідачі не можуть бути виселені, та позбавлені жилої площі поАДРЕСА_1

На підставі ст.ст. 116, 156 ЖК України, ч. 4 ст. 29 ЦК
України, ст. 18 Закону України „Про охорону дитинства”, ст. 27 Конвенції
„Про права дитини”, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2 та ОСОБА_3про
виселення - відмовити..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через
Красногвардійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,  або
в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: