Справа № 22ц-621/2008
Головуючий у першій інстанції Карнаух А.С.
Доповідач - БОЙКО О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2008
року

м. Чернігів

АпеляційнИЙ суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

Бойко
О.в.

суддів:

мельниченка
ю.в., Мамонової О.Є.

при секретарі:

Штупун
О.М.

за участі:

позивачки ОСОБА_1, її представника адвоката ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, представника відповідача Анисівської
сільської ради Книга М.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в              м. Чернігові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Чернігівського  районного
суду Чернігівської області від 30 січня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3, Анисівської сільської ради Чернігівського району про визнання
частково недійсним рішення сільської ради,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30
січня 2008 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог, скасувати та
ухвалити нове рішення про
задоволення  її позову.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд 1 інстанції прийшов до висновку, що:
позивачка  не довела ті обставини,
на які вона посилалась як на підставу своїх вимог; рішення сільської ради
прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства та в межах наданих
повноважень, не ґрунтується на правах позивачки, а тому вона не має підстав
перевіряти його законність і з”ясовувати причини розбіжностей розміру земельної
ділянки, зазначеного в земельно-кадастровій книзі та рішенні сільської
ради.

Апелянт посилається на те, що висновок
суду про законність рішення сільської ради є необгрунтований, оскільки на час
прийняття сільською радою рішення про передачу земельної ділянки АДРЕСА_1
ОСОБА_3 не була власником
будинковолодіння за даною адресою, так як  на той час ще не отримала свідоцтво про право
на спадщину, і земельна ділянка в такому розмірі, як її передано власність
ОСОБА_3,  у користуванні її батьків не
перебувала.

Також, суд прийшов до помилкового
висновку, що права позивачки оспорюваним рішенням сільської ради не порушені.
Суд не взяв до уваги, що ОСОБА_3 у 2000 році захопила частину земельної
ділянки, яка була у користуванні ОСОБА_4, і рішенням сільської ради фактично
узаконено відібрання частини земельної ділянки, якою користувалась тітка,  та,
яка за законом повинна належати на праві спадкування апелянту.

Необґрунтовано суд відмовив у допиті
свідків, які могли підтвердити факт захоплення частини земельної ділянки, що
призвело до неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Не врахував суд і того, що представник
відповідача визнала позовні вимоги і вважала рішення сільської ради
недійсним.

У судовому засіданні апелянт та її
представник просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду
інстанції, задовольнивши позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_3 апеляційну скаргу
не визнала, просила в її задоволенні відмовити.

Представник відповідача Анисівської
сільської ради Чернігівського району при вирішенні спору покладається на думку
суду.

Заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду 1 інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

По справі встановлено, що рішенням
Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (5 сесія
24 скликання) від 7 лютого 2003 року відповідачці ОСОБА_3 надано та передано у
приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового
будинку 0,25 га (а.с.6).

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею після
смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 01.06.2002 року (а.с.8) успадкувала житловий будинок
АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,18 га, яка належала спадкодавцю згідно
Державного акту на право приватної власності на землю.

Сторони по справі є суміжними
землекористувачами.

Позивачка звернулась до суду з позовом,
в якому просить визнати рішення сільської ради, яким надано ОСОБА_3 земельну
ділянку, недійсним оскільки  ОСОБА_3 ще в
2000 році самовільно захопила частину присадибної ділянки АДРЕСА_2, яка
належала ОСОБА_4, а тепер належить їй як спадкоємиці,  та інших суміжних ділянок, і рішення сільради
порушує її права як суміжного землекористувача.

Суд 1 інстанції  правильно відмовив позивачці в задоволенні
позовних вимог, оскільки спадкодавець ОСОБА_4, приватизувавши земельну ділянку
27.06.2001 року в розмірі 0,18 га, ніколи не ставила питання про те, що
відповідачка ОСОБА_3 самовільно захопила частину її земельної ділянки, за
захистом свого порушеного права нікуди не зверталась, а тому, спадкоємець
ОСОБА_1, успадкувала  01.06.2002 року ту
земельну ділянку, яка на законній підставі належала ОСОБА_4

Згідно акту узгоджувальної комісії від 16
січня 2008 року (а.с.126) вбачається, що позивачка користується земельною
ділянкою у розмірі 0,18 га, порушень права на неї не виявлено.

Доводи апеляційної скарги  стосовно того, що спадкодавець ОСОБА_4 мала
право на більшу земельну частку, але не встигла захистити своє право, а
сільська рада фактично узаконила
відібрання земельної ділянки,  не
можуть бути взяті судом до уваги, оскільки суду не надано доказів того, що вона
мала право на більшу земельну ділянку, ніж приватизувала (а.с.13,14, 32).

Доводи апелянта стосовно того, що сільська
рада надала відповідачці земельну ділянку тоді, коли вона ще не отримала
свідоцтво про право на спадщину, не є підставами ні для задоволення позовних
вимог, ні для задоволення апеляційної скарги, оскільки це ніяким чином не
впливає на права позивачки.

Інші доводи апеляційної скарги також не
дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яке не може
бути скасоване з формальних міркувань.

Отже, суд,  оцінивши всі докази у сукупності, перевіривши
всі доводи апеляційної скарги, та заперечення проти неї,  приходить до висновку, що суд 1 інстанції
правильно відмовив позивачці в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.  307, 308,
313, 314, 315, 317, 319, ст. 324  ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Чернігівського  районного суду
Чернігівської області від 30 січня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення,  може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:                                                             Судді: