Справа № 2-134/08
Е М    У К Р А Ї Н И
Тячівським районний судом Закарпатської області, в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Кошілко Н.М. з участю
представників позивача ОСОБА_5., ОСОБА_6, представника відповідача
Солотвинської с/р Кочерга Я.Я., представника третьої сторони Виговська
С.О.,  розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Солотвинської
селищної ради, ОСОБА_2де третя сторона Тячівський районний відділ Закарпатської
регіональної філії „Центр ДЗК” про скасування державного акту на право
приватної власності на землю.
Позивач звернувся до суду з позовом
до Солотвинської селищної ради, ОСОБА_2де третя сторона Тячівський районний
відділ Закарпатської регіональної філії „Центр ДЗК” про скасування державного
акту на право приватної власності на землю, посилаючись на те, що згідно
рішення № 140 від 19.01.2007 року Солотвинської селищної Ради йому передано у
приватну власність земельну ділянку площею 0,0328 га. для будівництва та
обслуговування житлового АДРЕСА_1Зараз він звернувся до відповідного органу,
щоб виготовити технічну документацію для оформлення права власності, але
виявилось, що частина земельної ділянки, якою користувалися його батьки, а
зараз він використовує, передана у приватну власність його сусідці ОСОБА_2і їй
виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК №
040524.Державнй акт підлягає скасуванню, оскільки згідно договору
купівлі-продажу від 29.10.1997 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2., які є відповідачами по
справі, придбали будинок по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці
площею 322 кв.м. Згідно рішення Солотвинської селищної ради № 151 від
24.02.2004 року ОСОБА_2передано у приватну власність земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку площею 0,0391 га, що на 0,69 га перевищує
розмір приватизованої відповідачкою земельної ділянки. Після звернення ним до
Державного Комітету України по земельних ресурсах
(Річансько-Тисянськогоміжрайонного відділу) встановлено, що фактично ширина
земельної ділянки, вказана в даному державному акті 13,40 м. хоча фактично
повинно бути 12.50 м., (0,9 метрів, які включені до державного акту - належить
ОСОБА_1 О.В., тобто йому.) Таким чином, згідно даного державного акту збудована
ще в 1986 році ним побудована на відстані 0,6 метрів від межі дворового
господарства ОСОБА_2., зараз знаходиться на межі між дводогосподарствами що
стверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 106
від 10.09.2007 року. В результаті незаконного рішення Солотвинської селищної
ради № 151 від 24.02.2004 року та виданого на підставі даного державного акту
серії ЗК № 040524 на право приватної власності на землю порушено його права
власника. Ввважає, що рішення Солотвинської селищної ради № 151 від 24.02.2004
року та державний акт серії ЗК № 040524 підлягають скасуванню, а тому просить
суд скасувати рішення Солотвинської селищної ради № 151 від 24.02.2004 року та
державний акт серії ЗК №040524.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить суд їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Солотвинської сільської
ради в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечив та пояснив,
що рішенням сільської ради помилково відповідачці виділено більшу частину
земельної ділянки, яка захоплює частину земельної ділянки позивачки.

Відповідачка ОСОБА_2. та її
представник ОСОБА_4 в судове засідання не з”явилися, причини неявки суду не
повідомили, а тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у їх
відсутності.

Представник третьої особи в судовому
засіданні проти заявлених позовних вимог заперечила та пояснила, що  при вимірі земельної ділянки
„Закарпатгеодезцентром” відповідачці було помилково визначено більшу частину
земельної ділянки, яка захоплює частину земельної ділянки позивачки.

Заслухавши пояснення позивачки, її
представника, представника Солотвинської сільської ради, представника третьої
особи, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.116 ЗК України громадяни та
юридичні особи набувають права власності та права користування земельними
ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням за рішенням  органів виконавчої власди  або органів
місцевого самоврядування в межах іх повноважень.

Відповідно до ст. 126 ЗК України
право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною
ділянкою посвідчується держаним актом.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням № 140 від 19.01.2007 року Солотвинської селищної Ради ОСОБА_1передано
у приватну власність земельну ділянку площею 0,0328 га. для будівництва та
обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1.

Зазначена земельна ділянка
знаходилась у користуванні батьків позивача та її з 1946, що підтверджується
генеральним планом  забудови земельної
ділянки від 28 серпня 1946 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від
29.10.1997 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2.,
придбали будинок по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці
площею 322 кв.м.

Згідно ст. 377 ч. 1 ЦК України до
особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження
житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений,
до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Рішенням
Солотвинської селищної ради № 151 від 24.02.2004 року ОСОБА_2передано у
приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею
0,0391 га.

На
підставі зазначеного рішення відповідачка отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку

Згідно
ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну
або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

Актом перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 10 вересня 2007 року №6 Річансько- Тисянського міжрайонного
відділу з контролю за використанням та охороні стверджено, що розміри земельної
ділянки  вказані в держаному акті
відповідачки не відповідають фактичним розмірам якими користується відповідач,
тобто частина земельної ділянки яка включена до державного акту належить і
використовується позивачем. Цей факт стверджено
також представником регіональної філії „Центр ДЗК”, яка виготовляла
даний державний акт.

Відповідно
ч. 2 ст. 373 ЦК України Право власності на землю гарантується
Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) на бувається
і здійснюється відповідно до закону.

Згідно
ст. 81 ч.1. п. в. ЗК України громадяни України набувають право власності на
земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше
надані їм у користування.

Виходячи
з вище наведеного, суд приходить до висновку, що після придбання житлового
будинку відповідачці рішенням Солотвинської сільської ради виділено більшу частину
земельної ділянки, ніж була в користуванні під проданим будинком у першого його
власника, і саме ця частина земельної ділянки захоплює земельну ділянку, яка
знаходиться в користуванні у позивачки, чим порушує її право на оформлення
права власності на земельну ділянку, яка знаходиться в її користуванні.

За таких
обставин суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, скасувавши
рішення Солотвинської селищної ради № 51 від 24 лютого 2004 року та державний
акт серії ЗК № 040524.

Керуючись ст. ст. 10, 213-216 ЦПК України, ч.
2 ст. 373, ст. 377 ч. 1 ЦК
України, ст.ст. 81 ч.1. п. в., 116, 126, 211, ЗК України

.

В И Р І
Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення Солотвинської
селищної ради № 51 від 24 лютого 2004 року та державний акт серії ЗК № 040524.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Закарпатської області через Тячівський районний суд шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з подальшим поданням апеляційної скарги
протягом 20 днів.

Суддя:                                                                                                      В.В.
Чопик