Справа № 2-522 - 2008 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 травня 2008 року                       м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у
складі: судді  Алькової С.М., при
секретарі                Золотих  Л.Н.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка при попередньому розгляді справи позов по суті та
за обставинами визнала повністю, про що надала суду  письмову
заяву.

Позивач звернувся  до суду
з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою вони  знаходяться у зареєстрованому  шлюбі з
08 грудня 2003 року, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;,  з 2004 році
сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені, вони проживають окремо, так
як  між ними  виникла
психологічна несумісність,  вони
втратили почуття любові та поваги один до одного, стали сторонніми людьми,  тому він, позивач, просить  суд розірвати шлюб, тим самим задовольнити
позов.

Відповідачка при попередньому
розгляді справи позов визнала, надала суду заяву, в якій зазначила, що
вона позов визнає, не заперечує проти розірвання  шлюбу з позивачем, та проти ухвалення  рішення
при попередньому розгляді справи.

Позивач до попереднього розгляду справи надав суду заяву, у якій зазначив,
що він  підтримує свій позов  по суті та за обставинами справи у повному
обсязі, просить  провести попередній
розгляду справи у його  відсутність  в зв'язку з
віддаленістю його місця проживання
та ухвалити рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ст.  ст. 130 ч.4  ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється  судове рішення в порядку ст.
174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання  відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зі
згоди сторін суд ухвалює рішення при попередньому розгляді справи.

Судом
були досліджені  такі докази, надані
позивачем на підтвердження свого позову:

Свідоцтво про реєстрацію шлюбу, свідоцтво про народження дитини.   Дослідивши матеріали цивільної справи та
вивчивши докази,  суд

вважає, що позов  підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судом
були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу, актовий запис №  30(а.с. 6), сторони дійсно заходяться у
зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2003 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина  ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження, актовий запис №
290 ( а.с. 4).

У 2004 році сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з тих причин,  що
між сторонами виникла психологічна
несумісність,   вони втратили
почуття любові та поваги один до одного, стали сторонніми людьми, тому  вони припинили спільне проживання, на цей
сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть,  відновлення
та примирення  не можливо, на
примирення  сторони не згодні, просять шлюб
між ними  розірвати, тим самим задовольни
позов.

Майнові  питання
вирішені сторонами  в добровільному
порядку.

Син після  розірвання
шлюбу зі згоди позивача залишиться на вихованні та утриманні
відповідачки, на користь якої позивач у добровільному   порядку надає матеріальну  допомогу.

Відповідно до ст. 104
СК України  шлюб припиняється
внаслідок

Його розірвання.

У відповідності  до ч. 3 ст. 105 СК
України шлюб припиняється внаслідок  його
розірвання  за позовом одного із подружжя
на підставі рішення суду, який  згідно
ст. 112 ч.2 СК України  ухвалює рішення
про розлучення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя  подружжя
та збереження  шлюбу
суперечить  інтересам одного з них.

Суд вважає, що збереження та відновлення
сім'ї сторін не можливо та не доцільно, подальше спільне життя подружжя
та збереження шлюбу сторін неможливе, і даний шлюб підлягає розірванню, а
позовна заява задоволенню; витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про
розірвання шлюбу в органах РАГС, належить стягнути  з позивача.

Таким
чином, визнання відповідачкою позову не
суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 -215, 88 ЦПК України, ст. ст. 104,
105, 110, 112 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
виконкомом  Ново миколаївської
селищної  ради  Верхньодніпровського району Дніпропетровської
області08 грудня 2003 року, актовий запис №
30, від якого є одна неповнолітня
дитини,  розірвати.

При видачі свідоцтва  про розірвання
шлюбу стягнути з позивача державне мито на користь держави в сумі 17 грн.,
відповідачку від сплати мита звільнити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному  порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10 -  денний строк з дня  проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, в
апеляційну інстанцію або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:                                    С.М. Алькова