У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,     Григор'євої
Л.І.,

Данчука В.Г., Косенка В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ТОВ “Сівер
Україна” до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Благодійної організації “Благодійний Фонд “Християнський”
про визнання недійсним договору купівлі-продажу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ
“Сівер Україна” про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності
на майно,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

Позивач звернувся до суду  із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням господарського суду м. Києва
від 22 липня 2003 року визнано право власності ТОВ “Сівер-Україна” на
приміщення, площею 286, 3 кв.м. та
площею 278, 4 кв.м., розташовані у м. Києві по вул. Підгірній
(Татарська), 3/7, які зазначені на плані БТІ під літерою “А” та раніше належали
БО “Благодійний Фонд “Християнський”. Ухвалою господарського суду м. Києва від
того ж числа на вказані приміщення накладено арешт та заборонено Благодійній
організації “Благодійний Фонд “Християнський” та будь-яким іншим особам
будь-яким способом відчужувати приміщення.

На час відчуження приміщень на
підставі ухвали Переяслав-Хмельницького міжрайонного суду  Київської області  від 6 серпня 2004 року, якою було змінено
спосіб і порядок виконання рішення цього ж суду про стягнення на їх користь з
Благодійної організації “Благодійний Фонд “Християнський” заборгованості  по заробітній платі, та за  ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 визнано право
власності на ці приміщення. БО “Благодійний Фонд “Християнський” було
достовірно відомо, що право власності на них належить ТОВ “Сівер-Україна”, а
самі приміщення знаходяться під арештом. Незаконність такого відчуження тягне
за собою недійсність правочину, який вчинений з недодержанням в момент вчинення
правочину стороною  вимог, які  встановлені ст. 203ЦК України .

Рішенням Шевченківського
районного  суду  м. Києва
від  10  квітня
2007 року позов задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу
цих нежилих приміщень, укладений 27 вересня 2004 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1. В задоволенні зустрічного позову  відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2007 року  рішення Шевченківського  районного суду м. Києва від  10
квітня  2007 року залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
ставиться питання про скасування рішень судів першої й апеляційної інстанцій та
ухвалення  нового рішення, яким
зустрічний позов задовольнити, в задоволенні первісного  позову відмовити, у зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна  скарга  задоволенню не підлягає  за
таких  підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє  касаційну скаргу, якщо вважає, що рішення
ухвалено з додержанням норм  матеріального
і процесуального  права.

Оскільки оскаржувані рішення відповідають вимогам матеріального та
процесуального права, а наведені  в
касаційній  скарзі  доводи висновків судів не спростовують,
касаційна скарга підлягає відхиленню із залишенням судових рішень без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду
м. Києва від 10 квітня           2007
року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2007 року    залишити без змін.

Ухвала  оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 А.В. Гнатенко

Судді:                                                                           М.І. Балюк

Л.І.Григор'єва

В.Г. Данчук

В.Й.Косенко