Справа № 22-662/2008 р                        головуючий у 1
інстанції - Герасимчук М.К.
доповідач - Григоренко М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

05 червня  2008 року
м. Рівне

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
-  Буцяка З.І.,

суддів :
Григоренка М.П., Демянчук С.В.,

при секретареві Колесовій Л.В., за участю позивача, представника
Рівненської міської ради - Павлова Ю.А. та представника КП „ Рівненське міське
бюро технічної інвентаризації” - Ящука О.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Рівненської міської ради на
рішення Рівненського міського суду від 11 березня 2008 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні відповідача - КП „ Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації”,  про визнання
права на самочинне будівництво,

ВСТАНОВИЛА  :

Рішення Рівненського
міського суду від 11 березня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та
визнано за останнім право власності на самочинне будівництво - добудова площею
37.6 кв.м., в складі магазину непродовольчих товарів АДРЕСА_1.

В
поданій апеляційній скарзі Рівненська міська рада зазначає, що дане рішення
судом першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, а саме
частин 2 та 3  статті 376 ЦК України,
згідно яких  особа,  яка
здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього, а право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути  за рішенням
суду визнане за особою,  яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї
мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно, в зв'язку із чим просить скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове рішення, про відмову в задоволенні позову.

В ході апеляційного розгляду справи скаргу
представник Рівненської міської ради підтримав апеляційну скаргу та,  наполягаючи на її задоволенні, додав, що
позивач взагалі не звертався до Рівненської міської ради із заявою про передачу
йому у власність або у  користування
земельної ділянки, на якій знаходиться спірне самочинне будівництво.

Представник третьої особи також заявив, що
підтримує подану апеляційну скаргу.

Позивач запропонував суду апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача,
пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали
справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що останній здійснив
самочинне будівництво на земельній ділянці, право користування на яку він набув
на підставах, передбачених ст..120 ЗК України.

Проте, колегія суддів не
погоджується із даними висновками суду першої інстанції і вважає, що рішення
Рівненського міського суду від 11 березня 2008 року підлягає скасуванню, на
підставі пунктів 3 та 4 частини 1 статті 309 України, з ухваленням нового
рішення.

Відповідно
до частини 3 статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути  за рішенням
суду визнане за особою,  яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї
мети,  за
умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

З
наявного у справі свідоцтва про право на нерухоме майно (а.с. 27) вбачається,
що ОСОБА_1 належить на праві власності приміщення магазину непродовольчої групи
товарів (перший поверх), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що ним спочатку було придбано
квартиру в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, а потім він її
переобладнав під магазин.

В
матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що позивач
отримував у користування чи  у власність
земельну ділянку, на якій розташовано спірне самочинне будівництво.

Так
як,  позивач має право власності лише на
приміщення  магазину непродовольчої групи
товарів (перший поверх), яке, як це пояснив позивач, було переобладнано з
придбаної ним квартири, тому на розсуд колегії суддів, в даному випадку правила
статті 120 ЗК України не підлягають застосуванню.

В
зв'язку із викладеним та приймаючи до уваги відсутність даних про  те, що позивач отримував у користування
чи  у власність земельну ділянку, на якій
розташовано спірне самочинне будівництво, а також враховуючи ту обставину,
що  із питанням про надання земельної
ділянки під уже збудоване нерухоме майно, ОСОБА_1 до Рівненської міської ради у
встановленому порядку не звертався, тому колегія суддів вважає, що в
задоволенні заявленого позову має бути відмовлено, за безпідставністю.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 309,  313-314,316
ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну  скаргу Рівненської міської ради  задовольнити .

Рішення Рівненського
міського суду від 11 березня 2008 року скасувати та ухвалити нове рішення, про
відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову  про
визнання права власності на самочинне будівництво - добудови площею 37.6 кв.м.,
в складі магазину непродовольчих товарів АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також  особи,  які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їх   права,   свободи
чи  обов'язки,  мають
право  оскаржити  у касаційному порядку рішення  апеляційного суду до Верховного Суду України
протягом двох місяців починаючи з дня набрання ним  законної сили.

Головуючий :

Судді :