У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 квітня 2008 року                                                                                                 м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

головуючого                                                              Косенка
В.Й.,

суддів:
Данчука В.Г., Костенка А.В., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про вселення та усунення
перешкод у користуванні жилим приміщенням, продовження строку проживання,
розподіл особистих рахунків та виділення кімнати для проживання, за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 січня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 жовтня 2007
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2004 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним
позовом до ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що вона знаходиться у
шлюбі з відповідачем з 5.04.1959 року. Від шлюбу має дочку 1960 р.н. У 1978
році сім'я отримала 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_1. За рішенням Жовтневого
районного суду м.Запоріжжя від 22.05.1989 року з ОСОБА_3 був укладений окремий
договір найму на жилу кімнату площею 13,39 кв.м., де вона мешкає зі своєю
донькою ОСОБА_4. У 1994 р. відповідач переїхав до м. Ульянівська, Російської
Федерації, почав працювати в Ульяновському державному технічному університеті,
оформив пенсію науковця, проживав за адресою АДРЕСА_2. За період з 1994 року до
теперішнього часу відповідач не з'являвся і не проживав в спірній квартирі, всі
обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, виконує лише вона.

В зустрічному
позові ОСОБА_2 зазначав, що наприкінці серпня 1994 року в зв'язку з тим, що
працюючи доцентом кафедри інженерної графіки Запорізького машинобудівельного
інституту в пенсійному віці, він поряд з іншими пенсіонерами підлягав
скороченню, в м. Запоріжжі для нього праці не було, тому він повинен був на
конкурсній основі укласти контракт з Ульяновським політехнічним інститутом, в
якому він пропрацював до 31 серпня 2004 року. ОСОБА_1 не заперечувала проти
його переїзду до м. Ульяновська. В останній час між подружжям склалися
негативні відносини. До цього було  усе
добре, він кожного року приїздив у відпустку додому, проживав у спірній квартирі,
сплачував комунальні послуги, квартирну плату, з онукою їздив відпочивати у
санаторій. Коли в червні 2004 року приїхав додому, побачив, що відповідачка
поставила залізні двері, змінила замок від вхідної двері, перешкоджає
користуватися квартирою.

Справа судами
розглядалась неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29
січня 2007 року,  залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 жовтня 2007 року,  позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_2
таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
Зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погодившись з вищезазначеними судовими рішеннями,  ОСОБА_2 подав до Верховного Суду України
касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані
судові рішення скасувати та ухвалити в справі нове рішення.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення може бути лише неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Статтями 338-341 ЦПК України передбачено
випадки, в яких рішення суду скасовується.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали
справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального й процесуального права, а отже, відсутні підстави для скасування
постановлених судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29
січня 2007 року та  ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 11 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий                                                                         В.Й. Косенко

Судді:                                                                                   В.Г.
Данчук

А.В.
Костенко