Справа
№2-37/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15січня2008року
м.Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області

в складі
Судді Муленко Л.М., при секретарі Комар Т.О.,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Приватного підприємства Агрофірма "Меліса" Харківської області, третя
особа - ОСОБА_2, про стягнення заборгованості по заробітній платі, поновлення
на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
зазначеним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог вона вказує, що
Наказом №1 від 1.01.2006 року була прийнята на роботу до Приватного
підприємства "Агрофірма Меліса" на посаду головного бухгалтера.

3 серпня 2007 року вона подала
заяву про звільнення з роботи за власним бажанням за станом здоров"я не
вказавши дату звільнення.

3 серпня 2007 року вона працювала
весь день, а 5 серпня 2007 року потрапила на стаціонарне лікування в
неврологічне відділення, де знаходилась по 27 серпня  2007 року .

Але генеральним директором
Приватного підприємства "Агрофірма Меліса", як потім з'ясувалось, 3
серпня 2007 року було видано Наказ про її звільнення з роботи за власним
бажанням з 3серпня 2007 року.

При цьому звільнення проведено без
виплати розрахунку, без внесення запису в трудову книжку про звільнення, без
видачі копії наказу про звільнення.

Позивачка просить наказ про її
звільнення скасувати, поновити її на роботі і стягнути середній заробіток за
час вимушеного прогулу, а також стягнути заборгованість по заробітній платі за
період з 01 липня по 03 серпня 2007 року, з розрахунку посадового окладу -1100
гривень,  в розмірі 1232 гривні.

В судовому засіданні позивачка
та представник позивачки вищенаведене підтвердили та просять суд задовольнити
вказані вимоги.

Представник відповідача позов не
визнав та пояснив , що позивачку  дійсно
було звільнено з роботи  3 серпня 2007
року за власним бажанням в зв"язку з подачею нею заяви про звільнення, не
заперечуючи фактів невиплати розрахунку , невнесення запису в трудову книжку про
звільнення , невидачі копії наказу про звільнення. Одночасно вказав, що
заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 - відсутня .

Третя особа - ОСОБА_2. позовні
вимоги позивачки також не визнав та пояснив, що позивачка звільнена з роботи на
законних підставах та згідно поданої заяви
.Він вважає , що заборгованості по заробітній платі немає , а перевірити
виплати заробітної плати немає можливості, оскільки бухгалтерські документи
підприємства викрадені ОСОБА_3., про що свідчить постанова про відмову в
порушення кримінальної справи .

Суд, заслухавши пояснення
сторін, допитавши свідків,  перевіривши
матеріали справи, вивчивши всі надані сторонами докази, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти
та відповідні їм правовідносини.

Згідно запису в трудовій книжці
та Наказу №1 від 01.01.2006 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до Приватного
підприємства "Агрофірма Меліса" на посаду головного бухгалтера/ А.С.
13/.

Наказом від 3.08.2007 року її
було звільнено з роботи генеральним директором Приватного підприємства
"Агрофірма Меліса"за власним бажанням з 3серпня 2007 року.

Згідно заяви про звільнення з
роботи від 3.08.2007 року позивачка дійсно просила звільнити за власним
бажанням .А.С 27., але потім захворіла і проходила лікування з 3серпня по 27
серпня 2007 року  в стаціонарному
відділенні Балаклійської центральної районної лікарні, і не знала, що вона
звільнена з роботи.

Відповідно до норм ст.38 КЗпП України
працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк
, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні
.У разі коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням
зумовлена неможливістю продовжувати роботу / переїзд на нове місце
проживання;переведення чоловіка або дружину на роботу в іншу місцевість ;вступ
до навчального закладу ;неможливість проживання у даній місцевості ,
підтверджена медичним висновком ; вагітність;догляд за дитиною до досягнення
нею чотирнадцятирічного віку або дитиною_інвалідом;догляд за хворим членом
сі"ї відповідно до медичного висновку або інвалідом першої групи; вихід на
пенсію;прийняття на роботу за конкурсом,а також з інших поважних
причин/,власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір
у строк про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення
строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання
трудового договору , власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити
його за поданою раніше заявою, крім випадків,коли на його місце запрошено
іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в
укладенні трудового договору .

Таким чином, в заяві ОСОБА_1 про
звільнення з роботи  вказана дата подачі
заяви - 3 серпня  2007 року і вона була
звільнена в порушення вимоги ст. 38 КЗпП України, тобто, без додержання
двотижневого терміну звільнення, без видачі копії наказу про звільнення.

Крім того при звільненні з роботи їй не
було видано розрахунок по день розгляду справи в суді всупереч ст.116 КЗпП
України , де вказано , що при звільненні працівника виплата усіх сум , що
належать йому від підприємства, установи , організації,  провадиться в день звільнення . Якщо
працівник в день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок . В разі спору про розмір сум , належних
працівникові при звільненні ,  власник
або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті
строк виплатити не оспорювань ним суму.

На підставі ст.117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника , або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум у строки , зазначені у ст.116 цього кодексу , при відсутності
спору про їх розмір підприємство , установа , організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного
розрахунку . Про нараховані суми , належні працівникові при звільненні ,
власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника
перед виплатою зазначених сум.

Позивач та представник позивача
зазначили, що вона не отримала заробітну плату за липень місяць 2007 року в
розмірі 1100 гривень та 3 дні серпня місяця - 44 гр. х 3 = 132 гривні , а
всього 1232 гривні, та просили стягнути вказану заборгованість і нарахувати та
виплатити в установленому законом порядку компенсацію втрати частини заробітку
у зв"язку з порушенням терміну її виплати на день фактичного розрахунку .

Факт нарахування та невиплати
заробітної плати ОСОБА_1 підтверджується відомостями з Пенсійного Фонду, Звітом
про нараховані внески , перерахування та витрати , пов"язані з
загальнообов"язковим держаним соціальним страхуванням  у зв"язку з тимчасовою втратою
працездатності по ПП Агрофірма "Меліса" за 1 півріччя 2007 року ,
штатним розкладом ПП АФ Меліса, показаннями свідків - ОСОБА_4. та ОСОБА_5.

Суд не може взяти до уваги
міркування третьої особи відносно викрадення бухгалтерських документів ПП АФ
Меліса ОСОБА_3., оскільки законодавством обов"язок їх зберігання покладено
на підприємство. З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від
31.08.2007 року не вбачається , що ОСОБА_4 скоїв крадіжку бухгалтерських
документів.  Крім того, неналежне
зберігання бухгалтерських документів  не
може бути підставою для невиплати заробітної плати працівникові.

На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається , як на підставу
своїх вимог і заперечень .

Вищенаведене свідчить ,що позовні
вимоги позивачем доведені і суд приходить до висновку, що звільнення позивачки
проведено з порушенням норм трудового законодавства, а також наявна
заборгованість по заробітній платі .

Відповідно до ст.235 КЗпП України
працівник повинен бути поновлений на роботі у разі звільнення без законної
підстави , або з порушення встановленого порядку звільнення.

Згідно ст.235 КЗпП України
незаконно звільненому працівникові та поновленому на роботі виплачується
середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дня звільнення.

Середній заробіток із розрахунку
останніх двох календарних місяців її роботи складає  1100 гривень.

Виплаті за час вимушеного прогулу
- з  3 серпня  2007 року по 15 січня 2008 року,  підлягає 5896 гривень  .

Відповідно до ст.115 КЗпП
України заробітна плата повинна виплачуватись працівникові регулярно в робочі
дні в строки , встановлені колективним договором , але не рідше 2 разів на
місяць через проміжок часу, що не повинен перевищувати 16 календарних днів.

Позивачці не була виплачена заробітна
плата з 1 липня по 3 серпня 2007 року в розмірі 1232 гривні .

Судом встановлено, що ОСОБА_1
перебуває в трудових відносинах з відповідачем, який не виплатив їй
заборгованість по заробітній платі, та незаконно звільнив її з роботи.

У відповідності зі ст.75 ЦПК
України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати пов'язані зі
сплатою судового збору в розмірі 51 гривня
та витрат на інформаційно-технічне забезпечення -7 гривень 50 копійок
.

Керуючись
ст.ст.21ч.1,97,115,47,116,232,235 КЗпП України, ст.ст.10,11,60,212-215  ЦПК України ,-

ВИРІШИВ
:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства Агрофірма "Меліса"
Харківської області, третя особа - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
заробітній платі, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу задовольнити.

Стягнути
з Приватного підприємства Агрофірма "Меліса" Харківської області  на користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі в розмірі 1232 гривень та нарахувати і виплатити в
установленому законом порядку компенсацію втрати частини заробітку у
зв"язку з порушенням терміну її виплати на день фактичного розрахунку.

Наказ /без номера/ від 3 серпня
2007 року генерального директора ЧП "АФ Меліса"про звільнення з
роботи ОСОБА_1 скасувати .

Поновити ОСОБА_1 на роботі в
якості головного бухгалтера Приватного підприємства Агрофірма
"Меліса" Харківської області з 3 серпня 2007  року.

Стягнути з Приватного підприємства
"Агрофірма Меліса" Харківської області на користь ОСОБА_1 заробітну
плату за час вимушеного прогулу в розмірі 5896 гривень та витрати по сплаті
судового збору на користь держави  в
розмірі 51 гривні і 7,50 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення суду в частині поновлення на
роботі ОСОБА_1 в якості головного бухгалтера Приватного підприємства Агрофірма
"Меліса" Харківської області та стягнення заробітної плати в межах
місячного платежу в розмірі 1100 гривень підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги , або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя                                   Л.М. Муленко