Справа № 2-567/2008
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04 червня 2008 року           Новоукраїнський районний суд
Кіровоградської області у складі

у складі головуючого Гарбуз О.А.

при секретарі               Ковач
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Ново української міської ради про визнання права власності на  самочинно збудовані об”єкти нерухомості, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася з  даним позовом
до суду до відповідача  з проханням
визнати про визнання права власності на
самочинно збудовані об”єкти нерухомості за адресою по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої позовні вимоги і пояснила
суду,  що в 1993 році вона
вступила в фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_2 з яким проживала однією сім”єю
до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове
майно: домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1. Спадкоємців 1-ої черги на
домоволодіння не має, не має також 2-ої та 3-ої черги, так як у ОСОБА_2, дітей
не було а дружина померла в 1992 році. В 2004 році ОСОБА_2, зробив заповіт на
її ім”я. При житті ОСОБА_2 самочинно побудував лазню розміром 9,75 м&sup2;, сарай 6,96 м&sup2;, та веранду до літньої кухні розміром 8,25 м&sup2;. Вартість лазні становить- 2660 грн., вартість сарая- 851 грн., веранди біля
літньої кухні- 1975 грн., спільна вартість цих будівель складає 5486 грн.
Архітектором КПКП “Архітектурно- планове бюро” був зроблений висновок про
можливість оформлення документів на самочинне будівництво через суд, тому
позивачка  змушена звернутись до суду з
даним позовом.

Представник
відповідача в судове засідання не з”явився, надавши заяву про розгляд справи у
відсутність їх представника, заперечень відносно  позовних вимог не мають про визнання у
судовому порядку права власності на зазначенні самочинні будівлі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши
письмові докази по справі, відповідно до ст. 16 ч. 2 п. 1, ст. 331 ч. 1. ст.
392, п.2 ст.1299 ЦК України, суд дійшов висновку про небхідність задоволення
позову так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно відомостей технічного
паспорта на житловий будинок та договору купівлі-продажу  05 березня 1971 року будинок   розташований за адресою  АДРЕСА_1
належить
з ОСОБА_2,  який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 з
яким позивачка проживала однією сім”єю до дня смерті останнього та на ім.»я якої на зазначений будинок залишено заповіт
(а.с.6-8,20 ).

Позивачка
є спадкоємцем по заповіту та прийняла спадщину, так як проживає в будинку
розташованому  АДРЕСА_1  № 48
та подала заяву до державної нотаріальної контори Ново українського
району.

Згідно схеми до акту обстеження
земельної ділянки по вул. АДРЕСА_1
проведеного 15 квітня 2008 року архітектором архітектурно -
планувального бюро і затвердженого архітектором міста (а.с.11,12) на земельній
ділянці, яка виділялася для обслуговування житлового будинку самовільно
зведено  приміщення лазні розміром 9.75
м.кв., сараю- розміром 6,96 м.кв. та веранди до літньої кухні, розміром 8.25
м.кв. без будівельних порушень, але з порушенням умов надання відповідного
дозволу на забудову.

Вищевказані  об”єкти не зазначені в
присадибному плані (схемі) зареєстрованій в БТІ (а.с.8-9 ), дозвіл на їх
будівництво спадкодавцю не надавався, проектна документація не виготовлялася.

Однак, самочинно зведені будівлі
розташовані на земельній ділянці, яка надана відповідачем спадкодавцю для
будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, під час
будівництва не було допущено грубих порушень ДБН і Правил забудови.

Положенням
п.3 ст.376 ЦК України передбачено право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї
мети, за умови надання  земельної ділянки
у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідач не заперечив проти визнання права
власності на нерухоме майно за позивачем - спадкоємцем забудовника, вимог про
визнання права власності за собою або знесення нерухомого майна не ставив.

Статтею 331 ч. 2 ЦК України
передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва).

Згідно  ст. 66-69 ЗУ “Про нотаріат”,
п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України
видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації,
провадиться нотаріусом після  подання
правовстановлюючих  документів про
належність цього майна спадкодавцеві, а їх відсутність є обмеженням для
вчинення нотаріальної дії.

На
час розгляду справи приміщення лазні розміром 9.75 м.кв., сараю- розміром 6,96
м.кв. та веранди до літньої кухні, розміром 8.25 м.кв.

біля домоволодіння, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1     та через
відсутність дозволу на їх будівництво позивачка не може реалізувати право
вільного володіння та розпорядження отриманим в порядку спадкування майном, як
спадкоємцю, яким володіє на законних підставах, що підтверджується заповітом
складеним на її ім.»я, який не був змінений та дає право встановлення права
власності на  самочинно збудовані на
території садиби об”єкти нерухомості за адресою
АДРЕСА_1 у судовому порядку за особою, яка здійснила їх забудову.

Відповідно до  п. 2 ст.1299 ЦК
України право власності на нерухоме майно виникає  з моменту реєстрації цього майна, тому право
власності на майно,  на яке судом
визнається право може бути визнане після реєстрації в органах, які здійснюють
державну реєстрацію нерухомого майна.

На підставі встановленого та
керуючись ст. 16 ч. 2 п. 1, ст. 331 ч. 1. ст. 392,  п.2 ст.1299 ЦК України,  ст. ст.
213- 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за  ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на самочинно збудовані на території садиби по АДРЕСА_1 будівлі -лазню
розміром 9.75 м.кв., сараю- розміром 6,96 м.кв. та веранди до літньої кухні,
розміром 8.25 м.кв.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд
шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження та подачі апеляційної скарги протягом наступних двадцяти
днів після подання заяви.

Рішення суду набуває законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

У разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Головуючий:
О. А. Гарбуз