У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 червня 2008
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:              Левченка Є.Ф., Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кременчуці Полтавської області про встановлення факту, що має
юридичне значення, та стягнення страхових виплат,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він перебував у
трудових відносинах із КП “Кременчуцький шкіряно-лимарний комбінат”, 29 квітня
1991 року з ним стався нещасний випадок на виробництві й у зв'язку з трудовим каліцтвом
висновком МСЕК йому встановлено 60% втрати професійної працездатності та 3
групу інвалідності, з квітня 2001 року по січень 2003 року                            КП “Кременчуцький
шкіряно-лимарний комбінат” частково виплачувало йому страхові виплати, однак в
січні 2003 року було ліквідоване без правонаступника й з лютого 2003 року саме
відповідач зобов'язаний проводити такі виплати, але відділення Фонду
безпідставно відмовило в прийнятті його особової справи, мотивуючи відмову
наявністю розбіжностей в документах.

Позивач під час
розгляду справи уточнив позов та просив встановити факт нещасного випадку на
виробництві, який стався з ним 29 квітня 1991 року та потягнув за собою
каліцтво й втрату працездатності, зобов'язати відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в  м.
Кременчуці прийняти його особову справу для проведення страхових виплат,
стягнути з відповідача страхові виплати за період з 1 квітня 2001 року по 31
грудня 2006 року в сумі 15389 грн. 47 коп.

Рішенням
Автозаводського районного суду м. Кременчука від 8 червня 2007 року позов
задоволено, постановлено також стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кременчуці на користь держави 153 грн. 90 коп.
судового збору.

Рішенням Апеляційного
суду Полтавської області від 6 грудня 2007 року рішення суду першої інстанції
змінене в частині стягнення на користь позивача страхових виплат та стягнення з
відповідача судового збору й постановлено стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кременчуці на користь ОСОБА_1 15385
грн.            07 коп. страхових виплат,
а судовий збір в розмірі 153 грн. 90 коп. компенсувати за рахунок держави; в
решті рішення залишене без змін.

У касаційній скарзі відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кременчуці просить змінити рішення
апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
працював на КП “Кременчуцький шкіряно-лимарний комбінат”, 29 квітня 1991 року з
ним стався нещасний випадок на виробництві, було складено акт форми Н-1, за
висновком МСЕК від 25 січня 1994 року йому було встановлено 60% втрати
професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом,                 КП “Кременчуцький
шкіряно-лимарний комбінат” у квітні 2001 року не передало особову справу
позивача до відділення Фонду, визначило втрачений заробіток в розмірі 143
грн.            76 коп. та по січень 2003
року до ліквідації підприємства частково виплачувало           ОСОБА_1страхові виплати в зв'язку з
втратою працездатності. У жовтні 2004 року постановою відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кременчуці було відмовлено в прийнятті
особової справи ОСОБА_1 для продовження страхової виплати в зв'язку з
розбіжностями в документах та відсутністю акта прийому-передачі справи.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що позивач в результаті нещасного випадку на
виробництві отримав трудове каліцтво, відповідно до вимог закону обов'язок по
виплаті йому страхових виплат в зв'язку з втратою професійної працездатності, у
тому числі заборгованості ліквідованого без правонаступників КП “Кременчуцький
шкіряно-лимарний комбінат”, покладено на відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кременчуці.

Визначаючи суму страхових виплат,
що підлягає стягненню, суд у повному обсязі прийняв до уваги проведений
позивачем розрахунок виплат за період з 1 квітня 2001 року по 31 грудня 2006
року на загальну суму 15389 грн. 47 коп.

Апеляційний суд погодився з
такими висновками суду першої інстанції, змінивши рішення в частині визначення
суми страхових виплат лише в зв'язку з арифметичною помилкою в розрахунку за
період з 1 квітня 2001 року по 1 березня 2002 року.

Проте з такими висновками судів
цілком погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 34
Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності” від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV сума щомісячної страхової виплати
встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Сума щомісячної
страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного
заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. У разі коли потерпілому одночасно із щомісячною
страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим
самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний
заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Визначені раніше сума
щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають.

Частиною 2 статті 29 Закону №
1105-ХІV передбачено, що перерахування сум
щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому
календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки
за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке
перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена
раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Згідно з пунктами 4.4.2., 4.4.3.
Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх
сімей), узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики України й
затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня             2002 року № 7, що діяв на час
виникнення спірних відносин, - при проведенні перерахування щомісячних страхових
виплат з 1 березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає
коригуванню. При цьому відкоригована середньомісячна заробітна плата не може
перевищувати встановлену на дату настання права на перерахування максимальну
величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові
внески до Фонду.

Перерахування щомісячних страхових
виплат проводиться з урахуванням вимог абзацу третього частини першої статті 34
Закону № 1105-ХІV, а саме: у разі, коли потерпілому
одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у
зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком або професійним захворюванням, їх
сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до
ушкодження здоров'я.

Сума перерахованої щомісячної
страхової виплати та пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного захворювання (станом на 1 березня відповідного
року) обмежується відкоригованим середньомісячним заробітком потерпілого.

Такі ж положення щодо перерахування
розміру щомісячних страхових виплат з                 1 березня було передбачено
пунктом 3.7 Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим
особам (членам їх сімей), затвердженого постановою Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 22
грудня 2005 року № 83.

Аналогічна норма міститься і в новій редакції Порядку
призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх
сімей), затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007
року № 24 (пункт
3.8.2).

Заперечуючи проти позову,
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в  м. Кременчуці безпосередньо посилалося на
вищенаведені положення закону та зазначало, що ОСОБА_1 одержує пенсію по
інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком, за яким просить
стягнути страхові виплати, тому проведений ним розрахунок страхових виплат є
необґрунтованим, його слід проводити виходячи із відкоригованого
середньомісячного заробітку потерпілого з урахуванням пенсії.

Суд у
порушення вимог статей 214, 215 ЦПК України на зазначені положення закону уваги
не звернув, розрахунків позивача з огляду на заперечення відповідача не
перевірив, не встановив та не зазначив у рішенні чи отримує ОСОБА_1 пенсію по
інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком, належним чином не
з'ясував розмір його відкоригованої середньомісячної заробітної плати, унаслідок чого не визначився із відповідністю розміру
страхових виплат, нарахованих позивачу, встановленим законом обмеженням.

Апеляційний суд на зазначене
уваги не звернув, у порушення вимог статей 303,           316 ЦПК України у достатній мірі не
перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини
і факти, що спростовують такі доводи, і змінив рішення суду першої інстанції в частині
визначення суми страхових виплат лише в зв'язку з арифметичною помилкою в
розрахунку за період з 1 квітня 2001 року по 1 березня                    2002 року.

За таких обставин ухвалені в
справі судові рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення
страхових виплат підлягають скасуванню з передачею справи в цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених частиною            2 статті 338 ЦПК України.

Судові рішення в частині задоволення
інших позовних вимог ОСОБА_1 відповідачем не оскаржуються і підстав для їх
скасування в цій частині, передбачених частиною 3 статті  335 ЦПК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтею 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кременчуці Полтавської
області задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 8 червня 2007 року та рішення Апеляційного суду
Полтавської області від 6 грудня 2007 року в частині задоволення позову
ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кременчуці Полтавської області про стягнення страхових виплат скасувати, справу
в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін