Справа № 2-160/2008
31 березня 2008 р.             Київський районний суд
м.Сімферополя в складі :
судді Чумаченко Р.Д.,
секретарі          Ліфінцової Я.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Сімферополі
цивільну справу по позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі й
достоїнства, спростуванні відомостей, що ганьблять, відшкодування шкоди,
звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідачів. В його обґрунтування
вказує, що відповідачі порізно й спільно привселюдно поширили відомості, що
ганьблять, про нього:
1.   04.09.2006 р. у
приміщенні Апеляційного суду АР Крим у присутності більше 20 чоловік ОСОБА_2
дико кричала «ІНФОРМАЦІЯ_1»;
2.   04.10.2006р. у приміщенні Київського
районного суду м.Сімферополя Коровяковська привселюдно висловилася:
3.   01.06.2006р. у Київському районному суді
Коровяковська привселюдно висловилася: «14.02.2002р. ОСОБА_1 нас ображав -
ОСОБА_3, мене й інших, поводився за мотивами явної неповаги до суспільства
й  виняткового цинізму. Це відноситься до
хуліганського вчинку по ст. 296 Кримінального кодексу. ОСОБА_1 порушував
громадський порядок, нас ображали «пси борзі з піною у рота». «ОСОБА_1 був на
обліку в психдиспансері з 1979 по 90-й рік, ОСОБА_1 постійно ображає мене,
ОСОБА_1  мене тероризує. ОСОБА_1 був
засуджений за наклеп. ОСОБА_1 позбавлений ученого ступеня, завідувачем кафедрою
ОСОБА_1 не був; представлені ОСОБА_1им довідки із психлікарні недійсні, диплом
ОСОБА_1а кандидата наук підроблений». «20.10.02 р. ОСОБА_1 побив ОСОБА_4.
ОСОБА_1 бив ОСОБА_4 в її кімнаті. ОСОБА_1 бив ОСОБА_4 29 грудня 2002 р. ОСОБА_1
побив інваліда 1 групи, паралізовану, напівсліпу жінку - ОСОБА_4».
4.   У скарзі від 12.03.03 р. прокуророві  Київського району м.Сімферополя обидві
відповідачки письмовим способом привселюдно поширили наклеп на нього, ОСОБА_1,
а саме: «ОСОБА_1 завзято починає давити, знищувати ОСОБА_4 - б'є їх, заливає
квартиру ртуттю. 29.10.02 р. ОСОБА_4 побита ОСОБА_1ым у квартирі, він ударив
ногою позаду, вона впала. Лежачи на підлозі, вона одержала від нього удари  в області спини. 14.02.03р. почав вибувати
двері молотком. Забрав дві каструлі й 1 літр масла, ОСОБА_1 схильний до шантажу
від 25.06.05 р. прокуророві АРК, Верховні суди України, АРК обидві відповідачки
письмовим способом привселюдно поширили наклеп на нього, зокрема вказали, що
«протягом декількох років жителів м.Сімферополя, державні організації,
правоохоронні органи тероризує ОСОБА_1. Він робить наклепи, шантажує й ображає
людей. За наклеп й аморальне поводження ОСОБА_1а позбавили диплома кандидата
наук і доцента. У бюлетені ВАК опубліковано про визнання диплома кандидата наук
і  доцента недійсними. ОСОБА_1 з 1979 р.
по 1990 роки був на обліку в психлікарні № 1. ОСОБА_1 страждає психопатією паранояльного
Позивач указує, що такими діями відповідачки поширили про нього
неправдиві, принижуючі його честь і гідність відомості, просив визнати їх
такими, зобов'язати відповідачок спростувати ці відомості, принести йому  вибачення.
У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 свої вимоги підтримав частково,
вказав, що він відмовляється від своїх вимог, викладених у п.1,2 позовні
заяви, просив суд прийняти  часткову
Відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, сповіщені
належно, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності відповідачів по матеріалах, що є в справі, у
відповідності до ст. 169 ЦПК України, шляхом ухвалення заочного рішення.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
позовної заяви вбачається , що ОСОБА_2 у судовому засіданні Київського
районного суду м.Сімферополя  01.06.06 р.
при  розгляді  справи 2-1162/06 за позовом ОСОБА_1 до неї,
поширила про позивача недостовірні
відомості, які принижують його честь та гідність.
Судом був прослуханий запис даного судового засідання на лазерному
диску. У результаті прослуховування
встановлено, що ОСОБА_2 дійсно допустила на адресу ОСОБА_1 висловлення,
відбиті їм у п.3 позовної заяви. У судовому засіданні ОСОБА_2 виражала своє
судження щодо позову, що розглядався судом. Тобто, даючи пояснення як
відповідачка, вона виражала свою особисту
позицію в справі з метою встановлення об'єктивної істини в справі, свого
захисту, а не з метою опорочити честь і гідність позивача ОСОБА_1 За сенсом
закону ніхто не може бути покараний за свої судження.
У  відповідність  із вказівками Пленуму Верховного суду України
від 28.09.1990 р. № 7  поширенням
відомостей слід розуміти
опублікування  їх у пресі ,
передачу по радіо , телебаченню,  з
використанням інших засобів  масової
інформації, викладення в характеристиках , заявах, листах адресованих іншим  особам , повідомлення в публічних виступах, а
також в інший  формі невизначеному  числу
осіб хоча б одній людині.
суд вважає висловлювання ОСОБА_2 , про які говорить у своєму позові ОСОБА_1, не
є розповсюдженням і не є поширенням відомостей , оскільки все те, що виклала
відповідачка усно і письмово, є спосіб її захисту від поданого позову. Вона
лише дублювала відомості , які  були
предметом обговорення  у судах  по цих справах. Це були її  звернення до суду  не можуть
трактуватися  як поширенням.
Відповідно до ст. 10 Європейської Конвенції  про захист прав людини  і основних свобод , кожен має право вільно
висловлювати  свою думку. Це право
включає свободу  дотримуватися  своєї думки
і і свободу отримувати і розповсюджувати інформацію  і ідеї без будь-якого втручання  з боку публічної влади  і незалежно від державних кордонів.
Суд
розцінює висловлення ОСОБА_2 як суб'єктивні судження оцінного характеру, як
спосіб захисту від позову й вважає, що зазначені вираження не можна розцінювати
як факт поширення недостовірних відомостей, що принижують честь та гідність
стосується вимог, викладених позивачем у п.4 позову, то згідно ст.277 ЦК
України,  фізична особа, особисті
немайнові права якої порушені внаслідок поширення про неї або членів її родини
недостовірної інформації, має право на заперечення, а також на спростування
Судом встановлено, що 25 червня 2005 р. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися зі
скаргою до заступника прокурора України,
дисциплінарну комісію Верховного суду України, голові Верховного суду АР
Крим, у якій просять дати оцінку неправомірним з їхнього погляду, вимогам
ОСОБА_1, заявлених ним у судових позовах, дають свою оцінку діям , ОСОБА_1, , його
поведінці, вказують відомості з його біографії.
12.03.2003 р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися зі скаргою на ім'я Прокурора
Київського району м.Сімферополя, у якій подають відомості про  можливі протиправні дії ОСОБА_1 відносно
літнього подружжя ОСОБА_4.
Таким чином, суд встановив, що відповідачки дійсно звернулися  в правоохоронний  (прокуратуру) і судові органи із зверненнями,
у яких повідомляли про можливе порушення законів позивачем і вимагали
відновлення законності.
Порядок перевірки таких звернень
правоохоронними органами визначений Законами України «Про міліцію», «Про
прокуратуру», «Про звернення громадян», положеннями КПК,  іншими нормативними актами.
випадках, коли особа звертається в суд, інший правоохоронний  або державний орган, організації, наділені
владними повноваженнями, із заявами про неправомірні дії іншої особи, якщо цей
орган або організація наділені владними повноваженнями по відновленню
законності  у відповідних відносинах або
застосування передбачених законом санкцій до правопорушнику. Таке звернення для
вирішення спору, відновлення прав або захист законних інтересів або для
поновлення законності не є поширенням відомостей, як це передбачає ст.7 ЦК
України (1963 р.), 277(2003 р.). Дана позиція викладена в ухвалі суднової
палати по цивільних справах Верховного суду України від 19.12.2002 р. (рішення
Верховного Суду  України, 2003 р.).
Виходячи з викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1
підставі викладеного, ст.ст. 275, 277 ГК України, керуючись ст.ст 211-215 ЦПК
ОСОБА_1в позові до ОСОБА_2, ОСОБА_3про захист честі, гідності,
спростування відомостей, що ганьблять, відшкодування шкоди відмовити.
Судовий збір віднести за рахунок держави.
Стягнути з ОСОБА_1 за інформаційно-технічне забезпечення судового
розгляду справи 7.50 грн.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем
протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем на рішення  може бути принесена заява  про апеляційне оскарження  протягом
десяти днів зі дня проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти  днів
після  подання заяви про апеляційне
оскарження  до Апеляційного суду АР Крим, через Київський районний
суд м. Сімферополя.
Суддя