РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 квітня 2008 року                                                                                   м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,               Лященко Н.П.,            Костенка А.В.,            Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства “Селидіввугілля”, третя особа
- відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Селидове
Донецької області (далі -відділення ВД ФССНВВПЗ України в м. Селидове Донецької
області), про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою державного
підприємства “Селидіввугілля” (далі - ДП “Селидіввугілля”) на рішення
Селидівського міського суду Донецької області від 5 лютого 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області від 3 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ДП “Селидіввугілля”.

Зазначала, що її син ОСОБА_2 у віці 25 років, працюючи у
ВП “Шахта “Україна” ДП “Селидіввугілля”, ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув при виконанні
трудових обов'язків унаслідок нещасного випадку на виробництві. Згідно акту №
17 від 14 квітня 2004 року нещасний випадок стався не з вини загиблого.

Посилаючись на те, що у зв'язку із вищевикладеним їй
завдано моральну шкоду, ОСОБА_1 просила суд позов задовольнити, стягнути з
відповідача на її користь 40 тис. грн. на відшкодування завданої шкоди.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області
від 5 лютого 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 3 квітня 2007 року, позов ОСОБА_1. задоволено частково. Стягнуто з
ДП “Селидіввугілля” на її користь 25 тис. грн. моральної шкоди.

У касаційній скарзі ДП “Селидіввугілля”, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить постановлені у справі рішення скасувати й
ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд,
виходив із того, що вимоги позивачки ґрунтуються на нормах ст. ст. 1167, 1168
ЦК України.

Проте з таким висновком  погодитися не
можна, оскільки суд дійшов його з порушенням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України, не встановив характер правовідносин, що виникли між сторонами, та
застосував закон, який не поширюється на ці правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України “Про охорону праці”,
відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я
або у разі смерті працівника, здійснюється відповідно до Закону України  “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності”.

По справі встановлено, що
позивачка є членом сім'ї ОСОБА_2., який був застрахований відповідно до Закону
України  “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, та
ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув при виконанні трудових обов'язків на шахті “Україна” ДП
“Селидіввугілля” унаслідок нещасного випадку на виробництві.

Рішенням
Конституційного  Суду  України
у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Кіровоградській області № 1-рп/2004 від  27
січня  2004  року визначено, що до осіб, що підлягають
обов'язковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”, не застосовується передбачене ст. 1167 ЦК України
відшкодування моральної шкоди як один зі способів захисту особистих немайнових
прав громадян, що відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, або власником чи
уповноваженим ним органом.

Частиною 2 ст. 43 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне  соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності”, передбачено право членів сім'ї померлого потерпілого на
одержання від Фонду соціального страхування від нещасних випадків страхових
виплат  (одноразової допомоги, пенсії у
зв'язку з втратою годувальника), та послуг, пов'язаних з похованням померлого.
Виплата Фондом сум на відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна смертю
застрахованого членам його сім'ї, вказаним Законом не передбачена.

Ураховуючи наведене, у суду
були відсутні правові підстави для стягнення завданої ОСОБА_1 моральної шкоди з
підприємства, а тому рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду
підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись
ст.ст. 336, 341, 346 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу
державного підприємства “Селидіввугілля” задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду
Донецької області від 5 лютого 2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 3 квітня

2007 року скасувати, ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до державного підприємства “Селидіввугілля”,
третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Селидове Донецької області, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Головуючий                                                     М.В. Патрюк

Судді:                                                                 І.С.
Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

М.П. Пшонка