У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

21 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,
Охрімчук Л.І., Романюка Я.М., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку до
закритого акціонерного товариства «Картель», ОСОБА_1, приватного підприємства
«Інформбюро» про визнання недійсною інформації, захист ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою акціонерного комерційного
Промислово-інвестиційного банку на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5
листопада 2007 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 3 грудня 2003 року у
задоволенні позовних вимог акціонерного комерційного промислово-інвестиційного
банку відмовлено та стягнуто з акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку на користь держави державне мито у розмірі 1
млн. 349 тис. 991 грн. 50 коп.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2007 року апеляційну
скаргу акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку залишено без
руху, оскільки акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком сплачено
державне мито за подачу апеляційної скарги у неповному обсязі та надано строк
для усунення недоліків до 2 листопада 2007 року.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 5 листопада 2007 року апеляційну
скаргу акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку на рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 3 грудня 2003 року визнано
неподаною.

У касаційній скарзі акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк
просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною суд апеляційної інстанції виходив з
того, що акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк недоліки скарги
не усунув, а саме не сплатив державне мито у повному розмірі.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна,
оскільки вони ґрунтуються на неправильному застосуванні норм процесуального
права.

Відповідно до абзаців «ж» та «з» ч. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів
України від 21 січня 1993 року № 7-93 (у редакції, діючій на час подання до
суду позовної заяви акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком) із
позовних заяв про розгляд питань захисту честі та гідності ставки державного
мита встановлюється у розмірі 1 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Із апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної
сили - у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної
заяви, іншої заяви й скарги, а з майнових спорів - ставки, обчисленої виходячи
з оспорюваної суми.

Встановлено, що на виконання зазначених вимог акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк за подання апеляційної скарги сплатив 12 грн. 50
коп., тобто державне мито було сплачено відповідно до діючого на час подачі
апеляційної скарги законодавства.

А тому апеляційний суд безпідставно визнав апеляційну скаргу             акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку неподаною.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду
підлягає скасуванню, з підстав, передбачених ст. 342 ЦПК України, а питання про
прийняття апеляційної скарги - передачі на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись статтями 336, 342 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку
задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5 листопада 2007 року скасувати, а
питання про прийняття апеляційної скарги передати на розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ю.Л. Сенін

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк