У х в а л а

і м е н е м    у к р а
ї н и

23 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Патрюка М.В.,

суддів:                Костенка А.В.,                                 Прокопчука Ю.В.,

Лященко Н.П.,                        Пшонки
М.П., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом закритого акціонерного товариства (далі
- ЗАТ) “Український мобільний зв'язок” в особі Запорізької філії “Український мобільний зв'язок” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги
мобільного зв'язку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 10 квітня 2007 року,

в с т а н о
в и л а:

У липні 2005 року ЗАТ “Український мобільний зв'язок” в особі Запорізької
філії “Український мобільний зв'язок”
звернулось у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги
мобільного телефонного зв'язку, посилаючись на те, що 1 квітня 2003 року між
сторонами був укладений договір № 1112495 та додаткова угода до нього про
надання послуг мобільного телефонного зв'язку. Згідно з п. 2.4.5 договору
рахунки за надані послуги відповідач (абонент) зобов'язався оплачувати в термін
до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим.

Оскільки відповідач не виконав свої обов'язки за договором, позивач просив
стягнути з нього заборгованість у сумі 248 грн. 52 коп. та штраф за невиконання
грошових зобов'язань у сумі 613 грн. 14 коп.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від               10 листопада 2005 року позов
задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся зі скаргою
до  апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 вересня 2006 року в
прийнятті апеляційної скарги відмовлено.

19 жовтня 2006 року представник відповідача ОСОБА_2
звернувся в суд із заявою про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від  28 листопада 2006 року заочне рішення
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від               10 листопада 2005 року
скасовано.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 7
березня 2007 року стягнуто з відповідача на користь позивача 552 грн. 60 коп.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - подав апеляційну скаргу на вказане вище
рішення суду першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 квітня 2007 року
відмовлено в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в прийнятті апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції  посилався на те, що відповідачем у справі є
ОСОБА_1, а апеляційна скарга подана від імені представника - ОСОБА_2, який не є
особою, яка на підставі вимог ст. 292 ЦПК України має самостійне право оскаржувати
рішення суду першої інстанції та відповідно до вимог ст. 42 ЦПК України повинна
діяти від імені довірителя.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження
особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники
сторін та третіх осіб, а згідно із ч. 1 ст. 27 та ч. 1 ст. 292 цього Кодексу
право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції мають
сторони та інші особи, які беруть участь у справі.

Відмовляючи в прийнятті апеляційної скарги представника відповідача
ОСОБА_1, суддя апеляційного суду не зважив на те, що цей представник брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції відповідно до доручення (а.с.
33, 45), на що й зіслався в апеляційній скарзі, вчиненій в інтересах
відповідача та від його імені згідно з дорученням на підставі ст. 292 ЦПК
України.

Посилання в ухвалі на ст. 42 ЦПК України не може  свідчити про законність ухвали, оскільки ця
норма визначає довіреність як документ представника фізичної особи, на підставі
якої і видано відповідачем доручення своєму представнику.

За таких обставин оскаржувана ухвала як така, що
постановлена без аналізу обставин та наведених норм, підлягає скасуванню з
підстав, передбачених п. 2 ст. 342 України, з передачею справи на розгляд
апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 342, 344, 345 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1  задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10
квітня 2007 року скасувати, а справу направити на розгляд до суду апеляційної
інстанції

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка