Справа № 2 - 2331
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
Ялтинський міський суд Криму
складі судді:                                                                                   ПЕРЕВЕРЗЄВОЇ  Г. С.
секретарі   :                                                                                 КОНОНОВІЙ
у відкритому судовому засіданні в залі місцевого Ялтинського міського суду
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров'я України про
скасування наказів  та поновлення на
Позивачка, доповнивши позовні
вимоги, просить суд визнати незаконними і скасувати: наказ Міністерства охорони
здоров'я України № 10-о від 31 січня 2008 року «Про оголошення догани і
усунення від виконання обов'язків головного лікаря санаторію «Юність» ОСОБА_1.»
і наказ № 39-о від 03 березня 2008 року «Про звільнення головного лікаря
санаторію «Юність» ОСОБА_1.»,  поновивши
її на роботі на раніше займаній посаді.
Позов мотивує тим, що наказом від 03
березня 2008 року вона була звільнена з посади за систематичне порушення
службових обов'язків, покладених трудовим договором і статутом установи.
Підставою для її звільнення послужив наказ № 10-о від 31 січня 2008 року про
порушення нею трудової дисципліни, яким їй була оголошена догана і вона усунена
від виконання обов'язків головного лікаря санаторію «Юність». З вказаним
наказом вона категорично не згодна, вважає, що ніяких порушень нею допущено не
було. Більш того, він був винесений в той час, коли вона знаходилася на
лікарняному, в неї не були відібрані письмові пояснення з приводу порушень, які
нібито були нею допущені. З наказом про звільнення також не згодна, оскільки,
по-перше, факт систематичного порушення трудових обов'язків відповідачем не
встановлений, а по-друге, він теж був винесений в період її тимчасової
непрацездатності і до сьогоднішнього дня вона з ним відповідачем ознайомлена
Представник відповідача позов не
визнав, вважає, що звільнення позивача було здійснене законно, оскільки
перевіркою санаторію «Юність», проведеною Міністерством охорони здоров'я
України за скаргою батьків дітей, що проходили санаторно - курортне лікування,
були встановлені численні порушення, пов'язані з не забезпеченням лікувальної і
матеріально - технічної бази санаторію. Крім того, головний лікар санаторію
перешкоджала роботі комісії, відмовилася виконувати їх законні вимоги, давати
які-небудь пояснення, за що наказом Міністерства охорони здоров'я України від
31 січня 2008 року їй була оголошена догана, і вона була усунена від виконання
своїх службових обов'язків. Вважає, що позивачка впродовж тривалого періоду часу
систематично порушувала свої службові обов'язки, у зв'язку з чим був виданий
наказ про її звільнення. Разом з тим, оскільки після видання наказу
з'ясувалося, що ОСОБА_1 знаходиться на лікарняному, наказом Міністерства
охорони здоров'я від 14 березня 2008 року в наказ від 03 березня 2008 року про
її звільнення були внесені зміни про те, що днем звільнення ОСОБА_1 вважати
перший робочий день після закриття
листка непрацездатності.
Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає
Судом встановлено, що 12 липня 2006
року, на підставі контракту  № 369 від 12
липня 2006 року і наказу Міністерства охорони здоров'я України № 138-о від 12
липня 2006 року, ОСОБА_1 була призначена на посаду головного лікаря санаторію
25 січня 2008 року наказом
Міністерства охорони здоров'я України № 6-о була призначена перевірка санаторію
«Юність», яка була проведена з 29 по 31 січня 2008 року.
За наслідками проведення перевірки,
наказом Міністерства охорони здоров'я України № 10-0 від 31 січня 2008 року, за
не створення умов для роботи комісії, не надання необхідних матеріалів і
письмових пояснень, про що 28 січня 2008 року був складений відповідний акт,
головному лікарю санаторію «Юність» ОСОБА_1 була оголошена догана і на час
проведення перевірки вона була усунена від виконання службових обов'язків
головного лікаря санаторію (а.с. 31-32).
Згідно довідці, складеній за
наслідками проведення перевірки, комісією також був встановлений ряд істотних
недоліків в організації роботи санаторію «Юність», а саме: не забезпечення
головним лікарем впродовж півроку державної реєстрації нового Статуту
санаторію, не забезпечення умов для повноцінного лікування, проживання і
безпечного перебування дітей в установі; не здійснення контролю за лікувально -
оздоровчим процесом; укладення договору оренди з порушенням вимог Закону; не
забезпечення ефективної господарської діяльності установи; використання
службового легкового автомобіля у власних цілях і т.ін. (а.с. 35-46).
Наказом № 39-о від 03 березня 2008
року ОСОБА_1 була звільнена з посади головного лікаря санаторію «Юність» по п.
3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне не виконання службових обов'язків,
покладених трудовим договором і статутом установи, яке виразилося в не вжитті заходів
щодо збереження державного майна, порушенні фінансово - господарської
дисципліни (а.с. 7-8).
Підставою для її звільнення вказані
наказ № 10-о від 31 січня 2008 року, а також інші порушення, встановлені
перевіркою і викладені в довідці від 05 лютого 2008 року.
Суд вважає, що накази про оголошення
ОСОБА_1 догани, а також про її звільнення були прийняті відповідачем незаконно
з наступних підстав.
Згідно ст. 148 КзпП України,
дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше  одного місяця з дня його виявлення, не
рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю або знаходження його у відпустці.
Згідно ст. 149 КзпП України, до
застосування дисциплінарного стягнення власник зобов'язаний зажадати від
працівника, що порушив трудову дисципліну, письмові пояснення.
Відсутність таких пояснень не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо
власник має в своєму розпорядженні докази того, що він пояснення зажадав:
наприклад акт, складений за підписом декількох осіб на підтвердження відмови
працівника дати пояснення по суті порушення трудової дисципліни.
Разом з тим, як видно з матеріалів справи, пояснень з приводу наказу від 31
січня 2008 року, відповідач у ОСОБА_1  не
зажадав, оскільки таких представником відповідача представлено не було. Більш
того, згідно  листку непрацездатності, в
момент винесення даного наказу, тобто з 30 січня 2008 року по 08  лютого 2008 року, ОСОБА_1 знаходилася на
лікарняному, а тому не могла дати ніяких пояснень з приводу  порушень, в яких її було звинувачено (а.с.
Крім того, даним наказом ОСОБА_1 була усунена від виконання службових
обов'язків головного лікаря санаторію. Разом з тим, підстав для її усунення від
роботи, перелік яких передбачений ст. 46 КЗпП України, в наказі від 31 січня
2008 року не висловлено.
Таким чином, даний наказ був прийнятий відповідачем з порушенням процедури,
передбаченої нормами трудового законодавства, а тому є незаконним і підлягає скасуванню.
Що стосується наказу про звільнення ОСОБА_1, то згідно п. 3 ст. 40 КЗпП
України, трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним
органом у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього
трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи
дисциплінарного або громадського впливу.
За змістом даної статті, звільнення на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України
визнається правомірним лише у випадку, якщо дисциплінарні або громадські
стягнення за передуючим звільненню проступком були накладені з дотриманням
порядку, встановленому законодавством про дисциплінарну відповідальність. Самі
по собі випадки порушення трудової дисципліни, раніше допущені працівником, на
які своєчасно, у встановленому законом порядку, власник або уповноважений ним
орган не реагував, не можуть бути підставою для звільнення.
Разом з тим, суд дійшов висновку, що наказ від 31 січня 2008 року про
застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, був прийнятий відповідачем
неправомірно, а за численні порушення, перераховані в наказі про звільнення
ОСОБА_1, раніше вона до дисциплінарної відповідальності не притягувалася, а
тому фактично була звільнена відповідачем по п. 3 ст. 40 КЗпП України за
одноразове порушення трудових обов'язків, що не допустиме.
Крім того, при звільненні позивача були порушені вимоги ст.. 43-1 КЗпП
Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь держави також
підлягає стягненню судовий збір в сумі 51 гривна і витрати по інформаційно -
технічному забезпеченню справи в сумі 30 гривень.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 213-215 ЦПК  України, ст. ст. 40, 46, 148, 149,
235 КЗпП  України, суд
Позов  ОСОБА_1 -  задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати наказ Міністра охорони здоров'я України №
10-о от 31 січня 2008 року «Про оголошення догани і усунення від виконання
обов'язків головного лікаря санаторію «Юність» ОСОБА_1.»
Визнати незаконним та скасувати наказ Міністра охорони здоров'я України №
39-о від 03 березня 2008 року «Про звільнення головного лікаря санаторію
Поновити  ОСОБА_1 на роботі в санаторії «Юність» на
посаді головного лікаря.
Стягнути з Міністерства охорони
здоров'я України судовий збір на користь держави в сумі 51 (п'ятдесят одна)
гривня і витрати по інформаційно - технічному забезпеченню справи в сумі 30
Рішення в частині поновлення на
роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд АРК через Ялтинський міський суд у строки та порядку,
передбаченому ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: