Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С., Лященко Н.П.,
Костенка А.В.,   Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської
області  про стягнення недоплаченої
страхової виплати одноразової допомоги, за касаційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі
Дніпропетровської області (далі - відділення ВД ФССНВВПЗ України в
Петропавлівському районі Дніпропетровської області) на рішення
Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від              21 грудня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні
2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з указаним позовом.

Зазначав, що тривалий час працював на
підприємствах ВАТ “Павлоградвугілля” на підземних роботах. 21 лютого 1992 року
під час виконання трудових обов'язків із ним стався нещасний випадок,
унаслідок   якого він отримав травму, що
зафіксовано в акті № 20 за формою Н-1. Також під час роботи на вугільних
підприємствах він захворів на професійні захворювання: радикулопатію
попереково-крижову та шийну, двосторонній плечолопатковий періартроз,
деформівний артоз ліктьових і колінних суглобів.

Висновком первинно-повторної МСЕК від 26
вересня 2006 року йому встановлено 55 % стійкої втрати професійної
працездатності із них:  5 % - за травмою
1992 року повторно, 50 % - у зв'язку з професійним захворюванням -
радикулопатією, первинно.

Постановою відділення ВД ФССНВВПЗ України в Петропавлівському районі Дніпропетровської
області  від  20 жовтня 2006 року № 373/1  йому нараховано одноразову допомогу за
різницю     50 % стійкої втрати
професійної працездатності між першим та другим страховими випадками в розмірі
165 137 грн., яку обмежено до виплати сумою 19 840 грн., що є чотирикратною величиною
заробітної плати, з якої справляються внески до Фонду.

Посилаючись на те, що
відповідачем при нарахуванні одноразової допомоги порушено вимоги Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності”. ОСОБА_1 просив суд зобов'язати
відповідача нарахувати йому одноразову допомогу в повному обсязі в розмірі 165
137 грн. і виплатити її в розмірі 145 297 грн. за мінусом суми фактично
виплаченої матеріальної допомоги, що становить 19 840 грн.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21
грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 7 травня 2007 року, стягнуто з відділення ВД
ФССНВВПЗ України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області на
користь ОСОБА_1 суму недоплаченої страхової виплати одноразової допомоги в
розмірі             145 297 грн.

У касаційній скарзі відділення ВД
ФССНВВПЗ України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області,
посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права,
просить рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області
від       21 грудня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 травня 2007 року скасувати й
ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що абз. 2 ч. 2 ст. 34
Закону від 23 вересня           1999 року
№ 1105-ХІV “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-ХІV) не передбачає обмеження суми
одноразової допомоги чотирикратним розміром граничної суми заробітної плати.

Проте цей висновок зроблено з порушенням норм
матеріального права.

Так, ст. 34 Закону № 1105-ХІV регламентує
нарахування щомісячних страхових виплат та інших виплат на відшкодування шкоди.

Частина 2 ст. 34 цього ж Закону № 1105-ХІV
установлює порядок  нарахування  одноразової страхової виплати потерпілому в
разі стійкої втрати працездатності, установленої МСЕК.

Абзац 2 ч. 2 цієї статті визначає порядок
перерахування суми  одноразової
страхової допомоги потерпілому при встановленні іншого, вищого ступеня стійкої
втрати працездатності з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого
каліцтва, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, установленого повторним  обстеженням МСЕК.

При цьому в абз. 1 ч. 2
вказаної статті встановлено, що розмір
одноразової виплати не може перевищувати чотирикратного розміру страхової суми
заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на виробництві, а  ч. 2 цієї статті такого обмеження не містить.
Але враховуючи, що  абз. 2 ч. 2 ст. 34
Закону № 1105-ХІV не є спеціальною нормою стосовно абз. 1 ч. 2 ст. 34 Закону та
в цьому абзаці не встановлюються нові правила визначення розміру одноразової
допомоги, а лише регулюється порядок перерахування розміру раніше призначеної
страхової виплати, обмеження граничного розміру одноразової страхової виплати,
установлене абз. 1 ч. 2 ст. 34 Закону № 1105-ХІV, повинно застосовуватись і при
перерахуванні розміру допомоги при повторному встановленні вищого ступеня
втрати стійкої працездатності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що
при вирішенні справи судами неправильно застосовані норми матеріального права,
тому постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 336, 341, 346 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському
районі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської
області від 21 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської
області від 7 травня 2007 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні
позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області про
стягнення недоплаченої страхової виплати одноразової допомоги відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його оголошення й
оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

М.П. Пшонка