Справа  2-82
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2008 року Місцевий суд Бахмацького
району Чернігівської області в складі :

головуючого  судді
-  Зацерковного М.М.

при секретарі - Горбач Н.Д.

за участю сторін

представників сторін адвокатів ОСОБА_4.,та  ОСОБА_5

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Бахмач
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,  Бахмацької міської  ради, та
Комунального підприємства «Бахмацька дільниця Прилуцького МБТІ» про визнання  свідоцтва на
право власності на гараж від 29 квітня 2002 року № 54 виданий на ім'я
ОСОБА_3 недійсним, та
визнання права власності на гараж, що розташований
поАДРЕСА_1,
-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом доОСОБА_2, ОСОБА_3., Бахмацької міської ради та
Комунального підприємства «Бахмацька дільниця Прилуцького МБТІ» про
визнання  недійсним свідоцтва  про право власності на гараж від 29 квітня
2002 року, та визнання за ним права власності на гараж, посилаючись на те, що з
1975 року він перебував в  зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2., шлюб розірваний 18 червня 2001 року.

Мають двох  повнолітніх дітей - доньок ОСОБА_6та ОСОБА_3,
під час шлюбу отримали квартиру та проживали за адресоюАДРЕСА_2. Придбали майно
подружжя, в тому числі й меблі, електропобутову техніку, автомобіль
ГАЗ-24,  інше майно, а також самовільно
збудували гараж біля зазначеного  будинку
для  утримання автомобіля.

У вересня 2001
року під час розгляду справи в суді за позовом ОСОБА_2, та  ОСОБА_3 про визнання  його особою, що втратила право користування
жилим приміщенням відбулась домовленість, щодо поділу майна, а саме  про те , що
він відмовляється від свого права на житло в квартирі АДРЕСА_2, та за
ними залишається все нажите майно, а йому залишається автомобіль ГАЗ - 24,
та  самовільно збудований гараж. Тобто
фактично був проведений поділ майна.

За таких
обставин  4 жовтня 2001 року  Бахмацький районний суд  закрив провадження у справі у зв 'язку з  відмовою
позивачів від  позову.

З часу  побудови
гаража у 1980-1981 роках і до цього
часу він постійно та  відкрито
користується цим  гаражем, утримує там
автомобіль, інструмент та власні речі. Ніхто інший  цей гараж не будував і не користувався ним.

У жовтні 2007
року він ознайомився з  технічним
паспортом на гараж  поАДРЕСА_1, з'ясував, що  права його на цей гараж порушені, так як
донька  ОСОБА_3оформила на своє ім'я свідоцтво на
право власності на цей гараж № 54 від 29 квітня 2002 року.

Зазначене
свідоцтво вона отримала незаконно, без його згоди, не повідомивши його про це.
А добровільно переоформити право власності на нього відмовляється.

У судовому
засіданні позивач підтримав свої вимоги, просить їх задовольнити. Додавши при
цьому, що про те, що його дочка  ОСОБА_3
оформлювала  на себе право власності на
гараж, а йому нічого не було відомо. Ні
ОСОБА_3, ні  ОСОБА_2, ні комісія
міської  ради  не поставили його до  відома про це. Крім того у  той час
комісія не мала  можливості  оглянути гараж з  середини, так як ключі від гаража були тільки
у нього. Гараж має два  замка, один з
яких спеціальний внутрішній. Скарг на незаконне користування ним  спірним гаражем від  відповідачів не надходило.

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнала і пояснила, що дійсно
з позивачем  вони перебували
в  зареєстрованому шлюбу, мають двох
повнолітніх дітей,  шлюб розірваний у
2001 році, але  ОСОБА_1покинув сім'ю, ще
у 2000 році. Під час шлюбу вони отримали квартиру АДРЕСА_2 І біля цього  будинку
збудували металевий гараж для автомобіля. А в 1989-1991 роках збудували
на тому місці вже цегляний гараж, у цей час
дочки мали вже по 14, 15 років.

Після розлучення
вона теж залишила квартиру, яку у 2002 році приватизувала донька ОСОБА_3, яку
пізніше продали та придбали дві квартири
обом донькам.

Коли
ОСОБА_1пішов із сім'ї, то
забрав автомобіль ГАЗ-24,  запчастини
до  автомобіля, гроші, яку суму точно
вона не знає. Тобто фактично вони
розділили  майно подружжя, але про
гараж мову ніхто не вів. Питання про поділ автомобіля чи гаража вона не
ставила. До органів міліції, прокуратури чи суду вона  із заявами, щодо  незаконного
користування позивачем приміщенням гаража вони з дочкою не звертались

Весь цей час
гаражем користувались всі, як ОСОБА_1, так і вона з донькою - зберігали в
підвалі картоплю та інші овочі. ОСОБА_1ставив там свій автомобіль.  Вони дозволяли  ОСОБА_1у користуватись  гаражем, бо він їм був непотрібен.

Приблизно два
роки тому ОСОБА_1забрав у доньки ключі і більше не повернув, крім того він
незаконно викрав у доньки ОСОБА_3технічну документацію на гараж і вони вимушені
були поновлювати технічний паспорт,  з
цього приводу  вони також до
правоохоронних органів не звертались.

Автомобіль
позивача і на цей  час знаходиться в  спірному
гаражі.

Так як позивач
не сплачував за землю, а вона пропонувала йому сплачувати за оренду землі, не
оформляв гараж не себе, і з цього приводу між ними виникали конфлікти, то вони
вирішили узаконити  будівництво гаража та
приватизувати його на доньку ОСОБА_3Навіть після  цього вона
пропонувала  ОСОБА_1у
сплачувати  за оренду землі, так як в
гаражі стоїть його автомобіль, але він  відмовився.

Звернулись з
відповідною заявою до  виконкому
Бахмацької  міської  ради, сплатили штраф,  склали акт приймання  будівництва в експлуатацію, та отримали
свідоцтво на право власності на гараж на ім'я ОСОБА_3.

При
складанні  акта представниками  Бахмацької міської  ради, СЕС,
пожежного нагляду ОСОБА_1не  був
присутнім, бо його не було вдома, автомобіля в гаражі також не було. На той час
вони мали ключі від гаража. При оформлені
права власності на гараж на
ОСОБА_3., вона своє право власності на 12 частину цього  гаража
передала їй. Гараж не перебуває в гаражному кооперативі, а збудований у
дворі  п'ятиповерхівки. Визнає, що  гараж є спільною сумісною власністю.

У подальшому в
судовому засіданні  відповідачкаОСОБА_2
змінювала свої  пояснення, та пояснювала,
що  вони
дали ОСОБА_1у за  гараж 5 тисяч
доларів  США.

Відповідач
ОСОБА_3  позов не визнала  підтвердила пояснення  відповідачки ОСОБА_2, додавши при цьому,
що  позивач не  заперечував проти приватизації нею гаража. А
майно  батьки між собою поділили
добровільно. Право власності на гараж
вирішили  оформити на неї, тому,
що  квартираАДРЕСА_2 вже була
приватизована на неї.

Представник
відповідача Бахмацької  міської ради  Фесенко Ірина
Олексіївна  позов не визнала, та
пояснила, що  вважає, що  оскільки є
акт прийому гаража в експлуатацію на ім'я ОСОБА_3то  міська рада
діяла в межах  закону.

Представник
відповідача  Комунального підприємства
«Бахмацька дільниці прилуцького МБТІ» в судове
засідання з  невідомих  суду причин
не з'явився.

Свідок ОСОБА_7  пояснила, що вона перебуває в цивільному
шлюбі з  позивачем   десять років.  У 2001 році
ОСОБА_1 добровільно виписався з квартири АДРЕСА_2Між бувшим подружжям
ОСОБА_1 та ОСОБА_1ою ( ОСОБА_2) С.В.
відбувся усний договір щодо поділу майна подружжя, відповідно до
якого  право на житло в квартирі, тобто
квартира, та всі меблі залишались їй, а ОСОБА_1.  - автомобіль та гараж. На гаражі мається два
замки, ключі від яких є тільки у позивача.Усний договір  відбувся
в той час як в суді розглядалась справа щодо втрати  ОСОБА_1им права на житло.

Свідок ОСОБА_8
пояснив, що  він мешкає  приблизно в п'ятидесяти метрах від спірного  гаража. Гараж позивачем будувався десь у
1983-1984 роках. На гаражі є два замки, один з
яких внутрішній. Увесь цей
час  автомобіль  позивача
«Волга»  стоїть у приміщенні
гаража.

Свідок ОСОБА_6
пояснила що  відповідачі її  рідні матір та сестра.У тогй час як їх
батько  позивач ОСОБА_1 залишив сім'ю  мати та сестра  заплатили йому за  гараж
5-7 тисяч гривень. Гараж будувався десь у  дев'яностих  роках. На гаражі малось два замки. Квартиру
сестра ОСОБА_3продала у 2007 році разом з гаражем. Чи ділили батька між собою
майно  під час розлучення їй невідомо.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, суд вважає,
що   позов підлягає задоволенню з  наступних
підстав:

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне
судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом
установлено, що  позивач ОСОБА_1 та відповідачка
ОСОБА_2 з  1975 по 2001 рік перебували в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох
повнолітніх дітей  ОСОБА_6, та  ОСОБА_3.

Під час шлюбу
ОСОБА_1та ОСОБА_2 самовільно збудували гараж, який  розташований за адресою АДРЕСА_1

У березні 2002
року, за заявою відповідачки ОСОБА_3В., комісією був підписаний акт про
введення в експлуатацію завершеного будівництва - гаража розташованого за
адресою АДРЕСА_1, який був затверджений рішенням виконкому Бахмацької міської
ради № 108 від 27 березня 2002 року і на підстав якого 29 квітня 2002 року
ОСОБА_3отримала свідоцтво № 54  про
власності гараж, який розташований за адресою АДРЕСА_1

У судовому
засіданні сторони підтвердили, самовільно збудований гараж є їхньою спільною
сумісною власністю.

Статтею 105 ЦК
України ( 1963 року) п.3 було передбачено, що
господарські і побутові будівлі та споруди,  зведені громадянином без встановленого
дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від  проекту,
або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, за рішенням
виконавчого комітету районної, міської, районної  в місті
Ради народних  депутатів  зносяться громадянином,  який провадив самовільне будівництво, або за
його рахунок.

Бахмацька міська
рада не  приймала рішення щодо  знесення
самовільно збудованого  ОСОБА_1им
гаража.

Діючи
недобросовісно, маючи намір узаконити за собою
гараж, та отримати право власності на нього ОСОБА_3 звернулась у 2002
році до Бахмацької  міської ради із
заявою  про прийняття в експлуатацію
завершеного будівництвом гаража.

Не
встановивши  фактично особу, яка
здійснила самовільне будівництво комісія
підписала акт, а виконком міської ради прийняв  рішення щодо затвердження акту про  закінчене будівництво, та введення в
експлуатацію гаража  ОСОБА_3 а також оформлення
нею права власності на зазначений гараж.

Крім того
здійснивши самовільне будівництво гаража подружжя ОСОБА_1их  мало право на будівельні матеріали за умови
рішення міської ради щодо знесення цього гаража.

Приймаючи в
експлуатацію закінчений будівництвом гараж поАДРЕСА_1 комісія в складі
начальника архітектурно-планового бюро, представника  Бахмацької рай СЕС, районного пожежного
нагляду підтвердили, що  будівництво
гаража   проведено з додержання  вимог будівельно-архітектурних  норм, та вважає  його введеним
в експлуатацію. Але цей акт не містить в собі  даних
щодо  початку  та закінчення будівництва  гаража.

Сторони в
судовому засіданні підтвердили той факт, що позивач постійно відкрито
користувався  гаражем з дня його  фактичного будівництва.

У судовому
засіданні  заперечуючи проти позову  пояснювали, що  спірний гараж є належністю головної речі -
АДРЕСА_1, а тому не може бути  відчужений
окремо.

Але як
установлено в судовому засіданні, і це підтвердили сторони,  квартира АДРЕСА_2 приватизована окремо, а
гараж є  самостійним об'єктом права
власності, що  і підтверджується  свідоцтвом про право  власності на
спірний гараж № 54 яке видане 29 квітня 2002 року на ім'я ОСОБА_3Крім
того, як підтвердили сторони, зазначена квартира продана відповідачкою ОСОБА_3
у 2007 році.

За таких
обставин, суд вважає, що свідоцтво № 54 на право  власності
на гараж розташований в АДРЕСА_1від 29 квітня 2002 року є незаконним.

Оскільки
виходячи з вимог змагальності сторін,
визначених  ст. 10 ЦПК
України,  відповідачі не довели суду ті
обставини, на які вони посилаються на підставу своїх запре речень.

Що ж стосується
строків позовної давності, то відповідно до ст.. 76 ЦУК України ( 1963 року) - перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли
особа дізналася  або повинна була
дізнатися про порушення свого  права.

Право на позов виникло у позивача у вересні 2007 року,
коли він дізнався про порушене право на узаконіння, тобто як введення в
експлуатацію самільно збудованого
гаража, так і на будівельні матеріали
придбані ним  під час
будівництва  спірного гаража.

Цю обставину
підтвердила в судовому засіданні й свідок Свідок ОСОБА_6  яка пояснила, що квартиру сестра
ОСОБА_3продала у 2007 році разом з гаражем. А факт відкритого безперервного
користування  позивачем  спірним гаражем до часу розгляду справи в
суді підтвердили як позивач так і відповідачі. Крім  того з приводу порушеного  ОСОБА_1
права власності ОСОБА_3 на  гараж,
тобто незаконного користування ним, відповідачі не звертались ні до
правоохоронних органів ні до суду.

У той же час п.
1, ст. 261 ЦК України ( 2004 року ) зазначає, що перебіг позовної давності починається
від дня,  коли особа довідалася  або могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Фактичні обствини справи
свідчать про те, що  позивач міг
довідатись про своє порушене право відкрито  безперервно
користуючись  спірним гаражем тільки  в той час як відповідачка   почала здійснювати заходи щодо  продажу гаража.

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для  поновлення позивачу строку  позовної давності.

Керуючись
ст..105 ЦК України (1963 року); ст.. 29 КпШС України (1969 року); ст. 13, ст..
48, ст.. 49 Закону України «Про
власність»; ст. 258, ст. 268, ст.368, ст. 369, ст. 376, ст. 392, ст.
393, Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України (2003 року); ст.. 72 СК
України; ст.ст. 6, 10, 11, 15, 15-1, 27, 31, 60, 130, 208, 209, 212-215, 218,
223, 294 ЦПК України ,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати
недійсним  свідоцтво № 54  про право
власності на гараж, що розташований
поАДРЕСА_1, від 29 квітня 2002 року, яке видане на ім'я ОСОБА_3.

Визнати за
ОСОБА_1 право  власності на гараж, що
розташований  поАДРЕСА_1.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1, в рахунок
відшкодування  судових  витрат 59 грн. 52 коп.  витрат пов'язаних зі сплатою судового збору та  15 гривень витрат на інформаційно-технічне
забезпечення  розгляду справи в суді.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1, в рахунок
відшкодування  судових  витрат 59 грн. 52 коп.  витрат пов'язаних зі сплатою судового збору та  15 гривень витрат на інформаційно-технічне
забезпечення  розгляду справи в суді.

Рішення може
бути  оскаржене до  Чернігівського обласного Апеляційного суду шляхом
подання протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної  скарги, або шляхом подання в десятиденний
строк з дня  проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом двадцяти днів апеляційної  скарги.

Суддя: