Справа
№ 2 - 1114/2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р
А Ї Н И

01 квітня 2008 року

Ялтинський міський суд Автономної республіки Крим у
складі: судді - Романенко В.В., при секретарі - Кириловій К.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ялта цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить
встановити земельний сервітут для обслуговування та цільового використання
належної йому на праві власності земельної ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом надання права проходу, проїзду по суміжній земельній ділянці,
належній на праві власності ОСОБА_2, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, у
відповідності до розробленого генерального плану проекту відводу земельної
ділянки у власність ОСОБА_3.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він на підставі
договору  купівлі-продажу від 04.10.2006
року, укладеного з ОСОБА_3 та державного акту
серії ЯД №577736 від 26.01.2007 року є власником земельної ділянки,
загальною площею 0,0619 га, за адресою: АДРЕСА_1. Передбачений проектом відводу
земельної ділянки під'їзд до земельної ділянки позивача перекритий земельною
ділянкою ОСОБА_2 Іншої можливості для під'їзду та проходу до земельної ділянки
позивача не існує. Укласти договір сервітуту відповідач в добровільному порядку
відмовляється.

Представник позивача підтримав вимоги позивача з тих
самих підстав.

Представник відповідача позов не визнав, заперечував
проти встановлення земельного сервітуту.

Вислухавши представників сторін, свідка, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст.401 ч.1 ЦК України право користування чужим
майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних
ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ст.98 ЗК України, право земельного
сервітуту - це право власника земельної ділянки на обмежене користування чужою
земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітут не веде до позбавлення
власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав
володіння, користування та розпорядження нею.

Статтею ст.402 ч.1 ЦК України та ст.100 ЗК України,
встановлено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом
або рішенням суду.

На підставі ст.403 ч.2 ЦК України, ст.98 ЗК України,
сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

Згідно ст.404 ч.1 ЦК України, ст.99 ЗК України, право
користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у
можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, тощо.

Таким чином, з вимог чинного закону слідує, що земельний
сервітут встановлюється по домовленості сторін, а якщо домовленість відсутня за
рішенням суду.  Встановлення земельного
сервітуту можливо, якщо  не можливо
задовольнити потреби особи іншим засобом, окрім,  як шляхом
встановлення сервітуту.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі
договору  купівлі-продажу земельної
ділянки від 04.10.2006 року, укладеного з ОСОБА_3 та державного акту  серії ЯД №577736 від 26.01.2007 року є
власником земельної ділянки, загальною площею 0,0619 га, за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 є власником суміжної з позивачем
земельної ділянки, площею 0,0645 га, за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до затвердженої проектної документації
землеустрою до земельної ділянки
позивача передбачений проїзний та підхідний шлях з існуючої дороги, вул.
Алупкінське шосе по землям Гаспринської селищної Ради.

Однак, як вбачається з представлених документів
запроектований проїзний та підхідний шлях до земельної ділянки позивача перекритий
земельною ділянкою відповідача, яка була відведена пізніше, що є перешкодою для
ОСОБА_1 в користуванні його власністю.

ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_2 з пропозицією укласти
договір сервітуту, однак остання відмовилася від такої пропозиції.

Перевіряючи доводи позивача про неможливість іншим
способом задовольнити потреби ОСОБА_1 в забезпеченні під'їзду та підходу до
його земельної ділянки, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та
доведеність.

Відповідно до акту вибору та обстеження земельної
ділянки, проектованої для будівництва  та
обслуговування будинку ОСОБА_3 від 15.11.2006 року, земельна ділянка має форму
багатокутника,  під'їзд запроектований з
вул.Алупкінське шосе.

Разом з цим, як вбачається з проектної документації на
земельну ділянку ОСОБА_2, її повинні були затвердити проект землеустрою тільки
після його погодження з суміжними землекористувачами і при умові укладення
договору земельного сервітут з ОСОБА_3, що зроблено не було, оскільки відвід
ділянки ОСОБА_2 впливав на використання вже відведеної суміжної земельної
ділянки ОСОБА_3 при відсутності іншої можливості влаштування під'їзду.

З пояснень свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні слідує, що
він  не погоджував проектну документацію
по відводу суміжної земельної ділянки ОСОБА_2, ніяких документів не
підписував.

Як вбачається з ситуаційного плану, генерального плану,
викопіровки кадастрового плану облаштування
під'їзду та підходу до земельної ділянки ОСОБА_1 іншим шляхом ніж через
земельну ділянку ОСОБА_2 неможливо.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог,
дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши  усі
обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень,  з урахуванням того, що
відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209,
212-218 ЦПК України, ст.ст.401-404 ЦК України, ст.ст.98-101 ЗК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 -задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 безоплатний земельний сервітут без
визначення строку для обслуговування та цільового використання належної йому на
праві власності земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
надання права проходу, проїзду по суміжній земельній ділянці, належній на праві
власності ОСОБА_2, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, у відповідності до
розробленого генерального плану проекту відводу земельної ділянки у власність
ОСОБА_3.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в
Апеляційний суд АРК через Ялтинський міський суд АРК в порядку та строки,
передбачені ст.ст.294-296 ЦПК України.

Суддя: