Справа № 22ц-832/2008 р.                  Головуючий у 1-й інстанції -
Категорія - цивільна                                                       Доповідач
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

21 травня  2008
року
місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого
-  судді Бойко О.В.

суддів
- Мамонової О.Є., Смаглюк Р.І.

при
секретарі - Штупун О.М.,

з участю -
представника позивача Логвиненко О.В.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 березня 2008 року по
справі за позовом відкритого акціонерного товариства „Облтеплокомуненерго” до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 березня 2008 року, яким
з нього на користь ВАТ „Облтеплокомуненерго” стягнуто 652 грн. 87 коп.
заборгованості  за послуги з
теплопостачання та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, а також 51 грн. судового збору на користь держави, скасувати
та забов”язати відповідача зробити перерахунок оплати з квітня 2003 року.
Апелянт наполягає на тому, що він має право на користування пільгою,
передбаченою абз.3 п.5 ст. 13 Законом України „Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту”. Не погоджується апелянт з позицією суду в
тому, що він не використовує газ для опалення квартири, оскільки законом
передбачено надання знижки за користування газом для опалювання житла, а не
окремої квартири.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив
апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача апеляційну скаргу
не визнала, просила в її задоволенні відмовити, залишити без змін рішення суду
1 інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що рішення суду підлягає частковому скасуванню  з наступних підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_1
проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 і є споживачем послуг з теплопостачання.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що за послуги, які надаються позивачем,
відповідач повинен сплачувати кошти своєчасно і в необхідних розмірах.

Відповідач є інвалідом війни 2 групи,
відповідно до п.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”  має пільгу, а саме:  100-процентну знижку плати за користування
комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та
скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм
споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за
опалення становить 21 кв.метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно
проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та
додатково 10,5 кв.метра на сім”ю.

Така пільга позивачем визнається та
враховується при нарахуванні оплати за спожиті послуги відповідачу, який
зареєстрований і проживає в спірній квартирі один.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що для відповідача розмір опалювальної житлової
площі, на яку надається 100 -відсотків пільги, становить  21 кв. метр та додатково 10,5 кв.м.

При фактичному використанні наданих
послуг відповідач зобов”язаний сплатити борг за спожиті послуги з
теплопостачання за період з 01.10.2005 року по 31.07.2007 року в сумі 652 грн.
87 коп., який підтверджений належним розрахунком позивача (а.с.3).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що на нього повинні
поширюватись пільги, передбачені абзацом 3 п.5 ст.13 Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” про надання 100% знижки за
користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної
опалювальної площі, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки дана норма
закону не поширюється на відповідача, виходячи з того, що він проживає в
квартирі з центральним опаленням, газом для опалення житла не користується.

В зв”язку з цим не можуть заслуговувати
доводи апелянта і стосовно здійснення перерахунку з квітня 2003 року.  Крім того, таких вимог ОСОБА_1  не заявляв у суді 1 інстанції.

Отже, виходячи з вищевикладеного,
апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку
про стягнення з відповідача суми боргу, а тому рішення суду в цій частині
підлягає  залишенню без змін.

Проте, стягуючи з відповідача на користь
держави судовий збір у розмірі 51 грн., суд 1 інстанції не врахував того, що
ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи,
згідно з ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”
від 30.04.1993 року, Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту”   має пільги по
сплаті судового збору, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір
необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч.1
ст.309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 11 березня 2008 року
скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 51 грн.
судового збору.

Судовий збір у розмірі 51 грн.
компенсувати за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду залишити без
змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може
бути оскаржене в касаційному  порядку  до  Верховного  Суду  України
протягом двох місяців з дня набуття ним законної сили.

Головуючий:
Судді :