Апеляційний суд Кіровоградської області
-----------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №22-1055/ 2008р.        Головуючий у першій інстанції  Ковальова О.Б.
Категорія  51,52                       Доповідач  Черниш Т.В.
25 червня 2008 року     Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
головуючого - Кривохижі В.І.
суддів - Черниш Т.В.,
секретарі  Дімановій Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною  скаргою
ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 1 квітня 2008 року,
18 грудня 2007 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до державного підприємства
по видобутку бурого вугілля «Бурвугілля» (далі-ДП «Бурвугілля») про поновлення
на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та  моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував
тим, що  2 жовтня 1978 року був
прийнятий  на роботу електромонтером
контактної мережі на вуглерозріз «Бандурівський» об'єднання
«Олександріявугілля», де продовжував працювати, незважаючи на те, що
вуглерозріз неодноразово перейменовувався, змінювалось його підпорядкування, а
за наказом Мінвуглепрому України №71 від 15 березня 2007 року було створене ДП
«Бурвугілля» як правонаступник ВО «Бурвуглекомплекс», на балансі якого з січня
2007року перебував розріз «Морозівський». Тому вважає себе працівником ДП
28 березня 2007р. відповідач примусив підписати  трудовий договір строком до 14 травня 2007р.і
4 додаткові угоди строком до 10 жовтня 2007р., а 11 жовтня його повідомили про
звільнення з роботи.
Посилаючись на те, що заяви про звільнення він не писав, працюючи в ДП
«Бурвугілля», підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку,
будь-яких змін в організації виробництва не було, звільнення  з роботи
проведено з порушенням вимог трудового законодавства, просив поновити
його на роботі, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11 жовтня
2007р. та 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням
Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду від 1 квітня 2008 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставив питання про скасування зазначеного рішення
і постановлення нового про задоволення його позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи і доказам.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник
повністю підтримали доводи апеляційної скарги, представник відповідача ці
доводи заперечував.

Перевіривши за матеріалами справи законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, заслухавши пояснення сторін,
колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в
ДП «Бурвугілля» позивач працював з 28 березня по 10 жовтня 2007 року за угодами
цивільно-правового характеру, в трудових відносинах з відповідачем не
перебував, тому і не звільнявся за нормами трудового законодавства; його  права відповідачем не порушені.

Покладений в основу рішення висновок суду про відсутність правових підстав
для поновлення ОСОБА_1 на роботі, стягнення з відповідача середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та відшкодування ним моральної шкоди, відповідає
обставинам справи, ґрунтуються на доказах.

Суд визнав безпідставними доводи позивача про те, що ДП «Бурвугілля» є правонаступником
розрізу «Морозівський», куди він був прийнятий на роботу в жовтні 1978 року,
безпідставні. Згідно наказу Мінвуглепрому України №71 від 15 березня 2007р. ДП
«Бурвугілля» створене шляхом виділення зі складу  виробничого об'єднання по видобутку бурого
вугілля і його переробці «Бурвуглекломплекс» і є  правонаступником останнього   (а.с.30). Відокремлених підрозділів ДП
«Бурвугілля» як юридична особа не має, про що свідчать дані витягу з Єдиного
державного реєстру (а.с.69,79).

Як вбачається з записів наявної в матеріалах справи копії трудової книжки
позивача, розріз «Морозівський» 2 квітня 2005р. реорганізований і включений до
складу Олександрійської філії розрізу «Морозівський» ТОВ ІВОК «Експлерент», яка
є відокремленим підрозділом ТОВ ІВОК «Експлерент» і з Єдиного державного
реєстру юридичних і фізичних осіб-підприємців не
виключена.(а.с.33,34)(а.с.4-6). Запис про звільнення ОСОБА_1з роботи з
Олександрійської філії розріз «Морозівський» ТОВ ІВОК «Експлерент» в трудовій
книжці відсутній, трудова книжка знаходиться в роботодавця, ним виплачувалась і
заробітна плата до липня 2007р.

Встановлено також, що відповідачем не видавався  наказ про прийняття  ОСОБА_1 на роботу,  записи в його трудову книжку не
здійснювалися.  Останній не заперечував,
що відповідної заяви  до ДП «Бурвугілля»
не подавав. А зміст наданого позивачем на підтвердження позовних вимог  трудового договору, укладеного з відповідачем
28 березня 2007р, та  4-х додаткових угод
від15 травня,15 липня,15 вересня та 1 жовтня 2007р.(а.с. 7-11) свідчить про те,
що ці угоди за правовою природою є цивільно-правовими угодами на виконання
робіт на період до 10 жовтня 2007р., а не трудовим договором в розумінні ст. 21
КЗпП. Це підтверджується і іншими наявними в матеріалах справи документами,
наданими відповідачем, достовірність яких не спростована (а.с. 73-115).

Такі обставини не дають підстав вважати, що позивач набув статусу
працівника ДП «Бурвугілля, а  відповідач
- статусу роботодавця, і що між ними
виникли відносини, які регулюються нормами трудового законодавства.

Докази і обставини, на які посилався ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог, не
можна визнати такими, що  підтверджують
факт порушення його трудових прав саме ДП «Бурвугілля».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
достатньо повно з'ясував обставини справи, дав належну  оцінку доказам, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і дійшов до обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи такого висновку не спростовують.
Передбачені ст.ст. 309, 311 ЦПК підстави для скасування чи зміни правильного по
суті рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У
Х  В  А
Л  И  Л  А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 1
квітня 2008 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий

Судді