АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах
апеляційного суду
Чернігівської області в складі:
головуючого - судді
суддів -Лакізи Г.П., Євстафіїва О.К.,
Скрипки А.А., Шемець Н.В.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Катеринопільської
районної державної адміністрації (далі - УПСЗН Катеринопільської РДА) про
стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15 листопада
2005 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2006
року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2005 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту
населення у Катеринопільському районі про стягнення одноразової компенсації,
передбаченої Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. В обгрунтування заявлених
вимог позивач зазначав, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС та інвалідом 11 групи, а тому відповідно до ст. 48 зазначеного Закону має
право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат, проте за 2002-2004 року УПСЗН Катеринопільської РДА виплатило
лише 80 грн. 10 коп., в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 3444 грн.
90 коп., яку він і просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Катеринопільського
районного суду Черкаської області від 15 листопада 2005 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області  від 23 січня 2006 року,  в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

_____________________________

Справа № 33ц-КС-27/2008 № рядка статзвіту -44

Головуючий у першій інстанції- Шарко О.П.

Доповідач в апеляційній інстанції - Адаменко Л.В.

Доповідач Лакіза Г.П.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати судові рішення, посилаючись на неповноту з'ясування обставин, що
мають значення для правильного вирішення справи, та неправильне застосування
судом норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що УПСЗН
Катеринопільської РДА при нарахування позивачу щорічних виплат на оздоровлення
виходило з положень Закону України „Про статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 р. №796-ХП
(далі -Закон №796-ХП) та Постанови Кабінету Міністрів України „Про
компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” від 26.07.1996 р. №836 (далі -Постанова КМУ №836), згідно з якими
ОСОБА_1 як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС підлягала виплаті
щорічна допомога на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії.

Проте такі висновки судів не
відповідають вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами першої та апеляційної
інстанцій вірно встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії та інвалідом П групи (а.с.6-7).

Відповідно до абзацу 4 частини
четвертої статті 48 Закону №796-ХП щорічна допомога учасникам ліквідації аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами П групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. При цьому
розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абзац 7
частини 4 статті 48 Закону №796-ХП).

Встановлений Постановою КМУ №836
розмір щорічної допомоги на оздоровлення з 1996 року не змінювався та не
відповідає розміру, встановленому іншими законами України.

Зокрема, розмір мінімальної
заробітної плати до 2004 року визначався законами про встановлення мінімальної
заробітної плати на відповідний рік, а з 2004 року згідно з пп..5-2 п.5 ст.38
Бюджетного кодексу України (Закон України від 21.06.2001 року №2542-III) - законами про державний бюджет
на відповідний рік. При цьому, до 2006 року вказані закони не містили обмежень
щодо застосування статті 48 Закону №796 -ХП (дію абзацу 4 частини четвертої
статті 48 зупинено на 2006 рік в частині виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України
від 20.12.2005 р. N 3235-IV); пунктом 37 статті 77 закону України від 20.12.2005 р.
№3235-IV „Про Державний бюджет України на
2006 рік” та на 2007 рік - пунктом 30 статті 71 Закону України від 19.12.2006
р. №489-У „Про Державний бюджет України на 2007 рік”.

По справі встановлено, що за
вказаний ОСОБА_1 період по 2004 рік включно законодавство України не містило
будь-яких обмежень щодо застосування статті 48 Закону України №796 -ХП в
частині виплати допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати.

Тому, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні
даного спору до застосування підлягала ст.48 Закону №796-ХП, а не Постанова КМУ
№836.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Катеринопільської районної державної
адміністрації 26 серпня 2005 року, коли діяв ЦПК України в редакції 1963 року.
Оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду ухвалені
за правилами Цивільного процесуального кодексу України, хоча з 01.09.2005 року
діяв Кодекс адміністративного судочинства України, відповідно до п.7
Прикінцевих та перехідних положень якого, позовні вимоги ОСОБА_1 повинні були
розглядатись в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства
України, оскільки вони заявлені до відповідача, який є суб'єктом  владних повноважень.

Суд першої інстанції, всупереч
вищезазначеному, розглянув справу, керуючись нормами ЦПК України. На зазначене
порушення норм процесуального права не звернув уваги і апеляційний суд
Черкаської області, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

У зв'язку з наведеним колегія
суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції та апеляційний суд після
01.09.2005 року ухвалили судові рішення по справі, що не підлягала розгляду в
порядку цивільного судочинства (п.1 ст.205 ЦПК України).

Зазначене згідно зі ст.310 ЦПК
України є безумовною підставою для скасування судових рішень із закриттям
провадження у справі.

Враховуючи, що позивач вернувся до
суду із позовною заявою у відповідності з чинним на час звернення ЦПК України в
редакції 1963 року, а суд першої інстанції порушив норми процесуального права і
розглянув справу, що не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства,
судові рішення підлягають скасуванню із закриттям цивільного провадження, а
справа направленню до Катеринопільського районного суду Черкаської області для
розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Керуючись Законом України від 22
лютого 2007 року № 697-V "Про внесення змін до Закону
України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ", підпунктом 2 пункту 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону
України "Про судоустрій
України", п.1 ст.205, 336, 340, 343, 344, 345 ЦПК України, колегія
суддів апеляційного суду Чернігівської області,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Катеринопільського
районного суду Черкаської області від 15 листопада 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2006 року - скасувати.
Цивільне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Катеринопільської районної державної
адміністрації про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення в порядку цивільного
судочинства - закрити, а справу направити до Катеринопільського районного суду
Черкаської області для розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Хромець Н.С.

Судді:

Лакіза Г.П.

Євстафіїв О.К.

Скрипка А.А.

Шемець Н.В.