Справа
№ 2-190/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем  України

02
липня  2008 року Новгород-Сіверський
районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого
судді -  Бараненка С.М.,

при
секретарях  -  Лабадіній Т.В. та Вітель о.П.,

прокурорів
Сапона А.Ю. та Федоренко В.Ю.

представника
позивача Ілляшик Л.Г. та відповідачів

розглянувши
у відкритому виїзному судовому засіданні в залі суду смт. Сосниця справу за
позовом прокурора Менського району Чернігівської області в інтересах держави в
особі позивача ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1та ОСОБА_2про
стягнення забогованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор
Менського району Чернігівської області
звернулася до суду з позовом в інтересах держави в особі позивача ВАТ
«Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1та ОСОБА_2про стягнення
забогованості за кредитним договором в сумі 9091 грн. 92 коп., мотивуючи позов
тим, що 13.12.1996 року між  ВАТ
«Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1. було укладено кредитний договір №
4 строком на 10 років в сумі 3500 грн. на будівництво індивідуального житлового
будинку. З метою своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за
користування ним, виконання зобов»язань було забезпечено договором поруки від
13.12. 1996 року укладеним із ОСОБА_2.

Проте ,
порушивши умови договору, ОСОБА_1. зобов»язаний перед установою банку не
виконала.

В
судовому засіданні прокурор Сапон А.Ю. збільшені позовні вимоги підтримав в
повному обсязі і просить суд позов задовольнити.

В
судовому засіданні прокурор Федоренко В.Ю. збільшені позовні вимоги підтримав в
повному обсязі і так-як позовні вимоги доведено просить суд позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник
позивача Ілляшик Л.Г. в судовому засіданні збільшила позовні вимоги, так-як при
розшифровці суми нарахованих відсотків була виявлена  помилка допущена працівником банку, тому сума
до стягнення збільшилась до 9091 грн. 92 коп. і дана сума підлягає стягненню.

Відповідач
ОСОБА_1. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі і
пояснила, що кредит вона сплатила, але сплачувала не в касу готівкою, а в
2002-2003 роках віддавала  на той час
завідуючий Менського відділення ощадбанку ОСОБА_3., як посадовій особі, яка
приїздила до неї до дому і забирала певні суми, які вже вона напевне не
пам»ятає. Ніяких документів у неї щодо передачі грошей ОСОБА_3. на погашення
кредиту  не має. Сплачувати кошти в касу
за кредит їй нічого не перешкоджало. За освітою вона бухгалтер.

Відповідач
ОСОБА_2. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі і пояснила,
що їй відомо, що всіх ОСОБА_3. об»уїжджала років три назад. При передачі грошей
відповідачем ОСОБА_1. ОСОБА_3. присутньою не була, а знає це зі слів ОСОБА_1. З
неї вже не можна стягувати кошти, так-як до неї як поручителя мали право
звернутись з позовом протягом трьох місяців з дня настання виконання
зобов»язань за кредитним договором.

Заслухавши
думку прокурорів, представника позивача, відповідачів та дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку що позов підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Свідок
ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що завідуюча ОСОБА_3. до неї не
приїжджала, а зі слів відповідача ОСОБА_1. знає, що вона віддавала гроші за
кредит ОСОБА_3., яку суму віддавала їй не відомо.

Свідок
ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що разом з ОСОБА_1. працювали в
ощадбанку в смт. Сосниця. ОСОБА_3. приїжджала до всіх хто винен був і забирала
гроші. Зі слів ОСОБА_1. їй відомо, що ОСОБА_3. приїжджала і забирала в неї
гроші. Пройшов десь рік з того часу, як ОСОБА_1. їй про це розповідала.

Свідок  ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що в
2001 році, коли всі кредитні справи передали з смт. Сосниця в Менське
відділення ощадбанку то вона прийняла і займалася кредитною справою ОСОБА_1.
Вона надсилала відповідачу ОСОБА_1. претензії по кредиту і так переказувала,
але ніхто кредит не сплачував. Вона добре пам»ятає, що в 2007 році не менше
двох разів надсилала відповідачу ОСОБА_1. претензії по сплаті кредиту., але
ніякі кошти не надходили.

Згідно
Кредитного договору № 4 від 13.12.1996 року між Ощадним банком України та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання ОСОБА_1. кредиту на суму
3500 грн. з остаточним погашенням кредиту до 13 грудня 2006 року /а.с. 3-4/.

Згідно
розрахункової заборгованості за відсотками по кредиту, доданої до заяви про
збільшення позовних вимог - загальна сума заборгованості ОСОБА_1по кредиту  станом на 01.06. 2008 року становить  9091,87 грн.

Згідно
п.8  договору поручительства від 13
грудня 1996 року укладеного між ощадним банком України і ОСОБА_2- поручительство
також припиняється, якщо Кредитор на протязі
трьох місяців з дня настання терміну виконання зобов»язань за кредитним
договором не пред»явить позов до Поручителя.

Згідно
ст.ст. 526-527 ЦК України - зобов»язання має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів
цивільного законодавства. Боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а
кредитор - прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом
та не випливає із суті зобов»язання.

Виходячи
з вище викладеного суд остаточно приходить до висновку, що заборгованість за
кредитним договором в сумі 9091 грн. 87 коп. підлягає стягненню саме з
відповідача ОСОБА_1., і не може бути стягнута з відповідача ОСОБА_2., так-як  згідно п.8
договору поручительства від 13 грудня 1996 року укладеного між ощадним
банком України і ОСОБА_2- поручительство також припиняється, якщо Кредитор на
протязі   трьох місяців з дня настання
терміну виконання зобов»язань за кредитним договором не пред»явить позов до
Поручителя. Вказані строки давно закінчились.

Суд
критично відноситься до пояснень відповідача ОСОБА_1. в частині, що вона
віддавала гроші на руки іншій особі, а не вносила в касу в рахунок погашення
боргу за кредитним договором і розцінює це як спробу уникнути відповідної
юридичної відповідальності за невиконання умов договору, адже вона добровільно
укладала кредитний договір і знала та погоджувалась на його умови і саме вона
повинна згідно умов договору погасити заборгованість за договором.

Судові
витрати по справі необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_1. у відповідності до
вимог ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи
вище викладене та керуючись ст.ст. 526. 527, 610, 611, 612, 623, 624, 625 ЦК
України ст.ст.88,  215, ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов
прокурора Менського району Чернігівської області в інтересах держави в особі
позивача ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1та ОСОБА_2про стягнення
забогованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» (01000, м. Київ вул..
Госпітальна. 12) 9091,87 грн. (дев»ять тисяч дев»яносто одну гривню 87 коп.)
заборгованості за кредитним договором №4
від 13.12.1996 року.

Взадоволенні
решти позовних вимог відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь держави 90,91грн. судового збору та 30 гривень витрат на
інформаціно-технічне забезпеення розгляду справи.

Рішення
може бути оскаржено до  апеляційного суду
Чернігівської області через
Новгород-Сіверський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з
дня проголошення рішення заяви на апеляційне оскарження, та протягом  двадцяти днів після подання заяви на
апеляційне оскарження апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк , встановлений для подавання подання заяви про апеляційне
оскарження.

Головуючий:                                                                                   С.М. Бараненко