Справа № 2-515/2008 рік
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 травня
2008 року Татарбунарський районний суд Одеської області

у складі:
головуючого - судді            Чебан А.П.            при секретарі                                   Білик
М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідача,  в якому просить
визнати право власності на сараї та навіси, розташовані по АДРЕСА_1, які у
технічному паспорті №15-83 від 03.06.2006 року зазначені літерами «Б»,»В»,»Г»,»Д»,»Е»,
посилаючись на слідуючі обставини.

Позивачка є власницею &frac34; частини будинку АДРЕСА_1, згідно
свідоцтв на право на спадщину від 24.01.2006 року та 18.05.2007 року. Брату
позивачки - відповідачу по справі належить &frac14;
частина вищевказаного будинку. Сторони набули право на
домоволодіння в порядку спадкування після смерті батьків. Зважаючи, що частина
споруд, які вказані в свідоцтві про право на
спадщину, а саме зазначені літерами «Б»,»В»,»Г»,»Д»,»Е» були збудовані
позивачкою за свій кошт, з дозволу батьків, але без  дозволу відповідних органів на будівництво
позивачка просить визнати за нею право власності на самовільно збудоване
нерухоме майно.

Відповідач позов не визнав,
пояснивши, що спірні споруди були побудовані покійними його батьками, та
зважаючи на те, що вони зазначені в свідоцтві про право на спадщину за законом
та у витязі про реєстрацію прав на нерухоме майно, не можуть бути визнані
власністю тільки позивачки, зважаючи на ідеальні долі успадкованого майна
батьків.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню.

Свідок ОСОБА_3. - чоловік
позивачки пояснив, що на протязі приблизно десять років він із дружиною
проживали в будинку з її батьками по АДРЕСА_1. За дозволом батьків він із
позивачкою за допомогою друзів побудували сараї, на які зараз претендує
відповідач.

Свідки  ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7.
пояснили, що коли саме, вони не пам'ятають, при житті батьків позивачки, вони
допомагали будувати ОСОБА_3. - чоловіку позивачки сараї по АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_8. пояснив, що знає,
що позивачка з чоловіком на протязі деякого часу дійсно мешкала без прописки в
будинку її батьків по АДРЕСА_1. Знає, що фактично при домоволодінні були
построєні сараї батьками позивачки за їх життя, тому позивачка може стверджувати
лише про їх реконструкцію. Також, свідок знає, що батьки позивачки при житті
були в змозі самі матеріально організувати будування сараїв у себе вдома.

Відповідно до ст.331 ЦК України
право власності на нову річ, яка виготовлена /створена/ особою, набувається
нею, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Право власності на новостворене
нерухоме майно /житлові будинки, будівлі, споруди тощо/ виникає з моменту
завершення будівництва /створення майна/.

Згідно ст. 376 УК України
житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй виділена
для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому  порядку особі під уже збудоване нерухоме
майно.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

У судовому засіданні встановлено,
що позивачка та відповідач мають у спільній частковій власності будинок по
АДРЕСА_1, що підтверджується витягом  про
реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.05.2007 року реєстраційний
номер 14239116. Право власності на нерухоме майно зареєстровано згідно свідоцтв
про право на спадщину /2089/ від 23.05.2007 року та /279/ від 24.01.2006 року,
/1985 / від 18.05.2007 року.

Як вбачається із свідоцтв про
право на спадщину /2089/ від 23.05.2007 року та /279/ від 24.01.2006 року,
/1985 / від 18.05.2007 року спадкове майно складається з житлового будинку з
дворовими спорудами, в тому числі під літерами «Б»,»В»,»Г»,»Д»,»Е», на які
претендує позивачка.  Вказані свідоцтва
сторонами не оскаржувались у встановленому законом порядку.

Суд вважає, що позивачка не може
претендувати на визнання за нею права власності на будівлі зазначені літерами
«Б»,»В»,»Г»,»Д»,»Е» домоволодіння по АДРЕСА_1, оскільки спірне майно отримано
сторонами в порядку спадкування, що засвідчується свідоцтвами про право на
спадщину за законом з визначенням долі кожного спадкоємця по закону. При видачі
свідоцтв про право на спадщину за законом сторони кількість спадкового майна не
оспорювали, а зважаючи на отримання свідоцтв, згодились з ним. При житті
спадкодавців, також, позивачка не ставила питання про визнання за нею права на
збудовані нею споруди, що підтверджено в судовому засіданні поясненнями самої
позивачки. В даному судовому засіданні позивачкою також не ставиться питання
про визнання свідоцтв недійсними.

Крім того, суд також вважає, що
не має законних підстав визнавати за позивачкою право власності на самочинно
збудовані споруди, згідно ст.376 ЦК України, оскільки вона не була власницею,
або користувачкою земельної ділянки в період, коли за її ствердженнями, було
здійснено будівництво спірних споруд.

Керуючись ст.ст.331,376 ЦК України,
ст.ст.11, 58, 59, 60, 213, 215 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295
ЦПК України.

Суддя                            Чебан