Справа № 22Ц - 1112/2008р.
Головуючий в суді
І інстанції Коцюрба М.П.
Доповідач в суді II інстанції Поліщук М.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем               України.

25 березня 2008 року                       Колегія суддів судової
палати в цивільних справах  апеляційного
суду Київської області  в складі:

головуючого - судді  Антоненко
В.І.

суддів  - Поліщука М.А.,
Касьяненко Л.І.

при
секретарі -  Рудзінській А.С.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу  представника
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,ОСОБА_14 -ОСОБА_15  на
рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2008 року
у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13,ОСОБА_14 до Мироцької сільської
ради, Ворзельської селищної ради про визнання
права на земельні ділянки.

Заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні
2007року  ОСОБА_1 та інші позивачі  звернулись в суд із вказаним позовом до Мироцької сільської ради  і
Ворзельської селищної ради та просили визнати за ними право на
безоплатне отримання у власність земельних ділянок  в межах земельної частки(паю) члена
сільськогосподарського підприємства, але не більше норм безоплатної передачі
земельних ділянок громадянам, встановленим законом для ведення особистого
селянського господарства, зобов'язати відповідачів повторно розглянути питання
щодо виділення позивачам у власність земельних ділянок в межах земельної
частки(паю) члена сільськогосподарського підприємства, але не більше норм
безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, встановленим законом для
ведення особистого селянського господарства
із земель резервного фонду.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що вони працюють у
психоневрологічній лікарні№2, яка знаходиться
в с.м.т.Ворзель, і відповідно до вимог закону як працівники
соціальної  сфери  мають
право  на  отримання у власність земельних ділянок із
земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського
господарства, а відповідачі при розпаюванні земель повинні були сформувати
резервний фонд земель для надання особам, зайнятим у соціальній  сфері села.

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 січня 2008 року позов
задоволено частково. Зобов'язано Ворзельську
селищну  раду  розглянути заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13,ОСОБА_14 про надання у власність земельних ділянок в межах земельної
частки(паю) для ведення особистого селянського господарства. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі
позивачі просять рішення суду в частині відмови в задоволенні позову
скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального  права.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно  з
законом.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами,  які були досліджені в судовому
засіданні.

Ухвалюючи   рішення про часткове  задоволення позову,  суд виходив
із того, що рішенням Мироцької сільської ради, яке є чинним,  позивачам відмовлено  в наданні земельних ділянок  в зв'язку із відсутністю земель резервного
фонду в межах сільської ради, позивачі не відносяться до працівників соціальної
сфери села.

З такими
висновками повністю погодитись не можна, оскільки вони не ґрунтуються на
матеріалах справи та не узгоджуються із
вимогами  закону.

Відповідно до
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Із матеріалів
справи вбачається, що позивачі є працівниками Київської обласної
психоневрологічної лікарні№2,
яка знаходиться  в с.м.т.Ворзель на
території Ворзельської селищної ради.

Позовні вимоги ґрунтуються на ст.ст.7,25,121 Земельного
кодексу України, Указі Президента України «Про забезпечення економічних
інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення
окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи» №584/2000
від 12.04.2000року.

Відповідно до ч.1 ст.25 Земельного
кодексу України

1.При приватизації земель державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки
передаються працівникам цих  підприємств,
установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти,
культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також
пенсіонерам з їх числа  з  визначенням кожному з них земельної
частки(паю).

Виходячи із вказаних норм матеріального права, суд
обґрунтовано відмовив позивачам  в
частині вимог про визнання за ними права на безоплатне отримання у власність
земельних ділянок  в межах земельної
частки(паю) члена сільськогосподарського підприємства, але не більше норм
безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, встановленим законом для
ведення особистого селянського господарства, оскільки позивачами не доведено,
що на території Ворзельської
селищної  ради  і
Мироцької  сільської  ради
проводилась приватизація земель державних і комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій і позивачі як працівники державного закладу
охорони здоров'я не були включені в списки осіб на отримання земельної
частки(паю).

Оскільки при апеляційному розгляді встановлено,  що Мироцька
сільська  рада   8.07.2006року прийняла рішення про відмову в
наданні земельних ділянок за зверненням адміністрації Київської обласної
психоневрологічній лікарні№2, а не за заявою позивачів, питання передачі
земельних ділянок у власність громадян відповідно до ст.12 Земельного
кодексу України  відноситься до компетенції  сільських рад, то відповідно до  вимог ст. 309 ЦПК України, рішення суду про
відмову в  частині позовних вимог про
зобов'язання Мироцької  сільської  ради
розглянути заяви позивачів про надання у власність земельних ділянок в межах
земельної частки(паю) для ведення особистого селянського господарства підлягає
скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Керуючись
ст.ст.303,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну
скаргу  представника позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13,ОСОБА_14 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 18
січня 2008 року  змінити.

Зобов'язати Мироцьку сільську раду  розглянути заяви ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,ОСОБА_14
про надання у власність земельних ділянок в межах земельної частки(паю) для
ведення особистого селянського господарства.

В іншій частині рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 18
січня 2008 року  залишити без
змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання  ним законної сили.

Головуючий

Судді