Справа № 2-1253
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

27 березня 2008 року                            Ялтинський міський
суд Автономної Республіки Крим у складі: головуючій судді Кайро І.А., при
секретарі Авакян А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в м. Ялті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до державного нотаріуса
першої Ялтинської державної нотаріальної контори Буханевич Олега Володимировича
про визнання відмови необґрунтованою та зобов'язання вчинити нотаріальні дії

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до
суду з позовною заявою до державного нотаріуса першої Ялтинської державної
нотаріальної контори Буханевич О.В. про визнання відмови необґрунтованою та
зобов'язання вчинити нотаріальні дії.

Заявлені вимоги мотивовані
тим, що ОСОБА_2 на праві власності належить 9/25 частки житлового будинку
АДРЕСА_1. 16/25 часток зазначеного будинку належало ОСОБА_3. На підставі
рішення Лівадійської селищної ради їм було надано у загальну сумісну власність
земельна ділянка площею 1372 га, для обслуговування вищезазначеного будинку, на
яку вони отримали державний акт.

АДРЕСА_1ОСОБА_3 вмерла та
залишила свою частку будинку позивачам у рівних частках на що вони отримали
свідоцтво про право власності.

04 грудня 2007 року вони
звернулися до відповідача з письмовою заявою про надання свідоцтва про право на
спадщину на &frac12; частки земельної ділянки кожному. Проте листом відповідача
від 12 грудня 2007 року у задоволенні їх заяви було відмовлено та їм було
рекомендовано звернутися до суду для визначення часток у загальній сумісній
власності після смерті ОСОБА_3.

Дану відмову вони вважають
незаконною, у зв'язку з чим вони та змушені звернутися до суду з даною позовною
заявою.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та
час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не
надав.

Заслухавши пояснення
позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що  позові вимоги не  підлягають задоволенню по наступних
підставах.

Відповідно до ст. 86 ЗК
України, земельна ділянка може знаходиться у спільній власності з визначенням
частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або
без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

При цьому судом
встановлено, що згідно договору дарування від 15 липня 1989 року ОСОБА_2 на
праві власності належить 9/25 частки житлового будинку АДРЕСА_1.

16/25 часток вищезазначеного будинку належало ОСОБА_3.

На підставі рішення 24 сесії 4 - го скликання №32
Лівадійської селищної ради від 24 грудня 2004 року їм ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано
у загальну сумісну власність земельна ділянка площею 1372 га, для
обслуговування вищезазначеного будинку.

На підставі
зазначеного рішення Лівадійської селищної ради ОСОБА_3 та ОСОБА_2 25 травня
2005 року  отримали державний акт на
право власності на земельну ділянку серії КМ №057422.

Згідно копії свідоцтва про
смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вмерла

Після своєї смерті ОСОБА_3 залишила свою частку будинку
позивачам ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  у рівних частках, що підтверджується
заповітом, на що вони отримали свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом.

04 грудня 2007 року
ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  звернулися до відповідача з письмовою заявою
про надання свідоцтва про право на спадщину на &frac12; частки земельної
ділянки кожному.

Листом державного нотаріуса О.В. Буханевич від 12 грудня
2007 року у задоволенні заяви позивачів було відмовлено. Відмова була
мотивована тим, що земельна ділянка площею 0,1372 га, розташована за адресою
АДРЕСА_1 є загальною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та частка кожного з
власників не визначена.

Відповідно до п.5 ст. 89 ЗК України поділ земельної
ділянки, яка є у спільній власності, з виділенням частки співвласника, може
бути здійснена за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які
не є рівними, якщо інше н передбачено законом або не встановлено судом.

Оскільки судом достовірно встановлено, що розмір
земельних часток позивачів є нерівним та попередньо не був визначений   рішенням суду, то відмова Державного  нотаріуса Буханевич О.В. у наданні свідоцтва
про право на спадщину кожному позивачу по &frac12; частки земельної
ділянки є обґрунтованою та не порушує охоронюваних законом прав позивачів.

Державний нотаріус Буханевич О.В. у наступний час не може
встановити частку земельної ділянки, яка залишилася після смерті ОСОБА_3, у
зв'язку чим також позбавлений можливості надати позивачам відповідне
свідоцтво.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивачів не ґрунтуються на законі, у зв'язку з чим у їх
задоволенні повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. ст. 10,60,
61, 212-215 ЦПК України;  ст.. 1226,
1258, 1267 ЦК України, ст..86, 89 ЗК України

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 ОСОБА_2  до державного нотаріуса першої Ялтинської
державної нотаріальної контори Буханевич Олега Володимировича про визнання
відмови необґрунтованою та зобов'язання вчинити
нотаріальні дії  - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Ялтинський міський
суд  АРК у порядку встановленому ст. ст.
294, 296 ЦПК України.

СУДДЯ  підпис

З оригіналом
згідно

Суддя

Секретар