Справа №  2-178/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2008 року Самарський районний
суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді                  Католікяна М.О.,

при секретарі                          Дятленко М.О.,

з участю:

- позивача ОСОБА_1.;

- представника відповідача Мельник А.М.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у залі суду в
місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Самарської районної в місті Дніпропетровську ради, треті особи - Головне
архітектурно-планувальне управління Дніпропетровської міської ради, Інспекція
державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради,
Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації», про визнання права власності на самочинне майно,

УСТАНОВИВ:

26 листопада 2007 року позивач звернулася
до суду із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що їй на
праві власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. З
метою благоустрою й поліпшення умов зазначеного нерухомого майна самовільно,
без відповідних дозволів та узгоджень, на території домоволодіння було
здійснено будівництво прибудови та переобладнано приміщення. Теперішнього часу
позивач невзмозі зареєструвати за собою право власності на спірні об'єкти через
порушення процедури попереднього узгодження будівництва. У зв'язку з
викладеними обставинами позивач просить суд визнати за нею право власності на
приміщення 1-4, 1-6 у будинку «А-1» (а.с.а.с. 3, 4).

13 березня 2008 року позивач уточнила свої
позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на прибудову «а1-1»
та приміщення 1-6 у будинку «А-1».

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги
підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача позов визнала.

Решта учасників у судове засідання не з'явилася, була
повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши думки позивача,
представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належить
позивачеві, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом,
виданого 15.09.1993 р. Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною
конторою, зареєстрованою за № 1-1946 (а.с.а.с. 5, 6).

Під час експлуатації домоволодіння на його території
самовільно, без відповідних дозволів та узгоджень, була побудована прибудова «а1-1»,
а також переобладнано приміщення 1-6 у будинку «А-1», що підтверджується копією
технічного паспорту (а.с.а.с. 7 - 11).

Згідно з висновком спеціаліста № 280202 від 10.03.2008
р., виконаним ТОВ «Арт-Синтез», стан будівельних конструкцій спірних об'єктів є
нормальним, самочинні об'єкти придатні для подальшої експлуатації та
відповідають чинним будівельним нормам і правилам.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним
кодексом України, Положенням про порядок надання дозволу на виконання
будівельних робіт, затвердженим Наказом Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 р. № 273.

В силу с ч. 1 ст. 376 ЦК України жилий
будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самовільним
будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, яка не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу або належним чином
затвердженого проекту, або з суттєвими порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до п. 1.1 Положення про порядок надання
дозволу на виконання будівельних робіт дозвіл на виконання будівельних робіт з
нового будівництва є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та
генерального підрядника на виконання будівельних робіт.

Згідно з п. 5.1 Положення про порядок надання дозволу на
виконання будівельних робіт виконання будівельних робіт на об'єктах без
одержання дозволу є самовільним будівництвом.

В ході судового розгляду встановлено, що при виконанні
робіт з будівництва спірних об'єктів нерухомого майна не було отримано
відповідних дозволів на проведення будівельних робіт, отже, результат таких
робіт є самочинним будівництвом у розумінні

ст. 376 ЦК України.

У відповідності з ч. 3 ст. 376 ЦК України
право власності на самовільно побудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнано за особою, яка здійснила самовільне будівництво на земельній
ділянці, яка не була йому відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже побудоване нерухоме майно.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права
та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання
права.

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході
судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач є власником
спірного домоволодіння, земельна ділянка під спірним майном виділялася у встановленому
законом порядку, виконане самовільне будівництво зроблено із додержанням
встановлених норм й правил, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Керуючись ст. ст. 16, 376 Цивільного кодексу України, п.п. 1.1, 5.1
Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт,
затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової
політики України від 05.12.2000 р. № 273, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60,
130, 169, 174, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_1 до Виконавчого комітету Самарської районної
в місті Дніпропетровську ради, треті особи - Головне архітектурно-планувальне
управління Дніпропетровської міської ради, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради, Комунальне
підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про
визнання права власності на самочинне майно задовольнити.

Визнати заОСОБА_1 право власності на прибудову «а1-1»,
приміщення 1-6 в будинку «А-1», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Заяву про апеляційне оскарження рішення
може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна
скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: