Справа №2-10/2008
РІШЕННЯ

Іменем
України

21 травня 2008 року                                                                        с.
Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Стадника І.М.,

при секретарі Яворській М.М.,

з участю позивачки - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_14. (на підставі ордера),

відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідачів - адвоката ОСОБА_15 (на підставі ордера),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на &frac12;
автомобіля, придбаного в період шлюбу та стягнення грошової компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулася до районного суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3про
визнання права власності на автомобіль марки ВАЗ-111930, 2007 року випуску та
зобов'язання відповідачів сплатити їй грошову компенсацію в сумі 25000 грн.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 29 квітня 2007 року вона
зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, а 18 травня 2007 року вони за рахунок коштів,
подарованих їм на весілля та позичених її батьками, придбали для сім'ї
вищевказаний автомобіль, який чоловік всупереч домовленості зареєстрував на
своє ім'я. З дня одруження проживали в будинку батьків в с. Мазурівка. Сімейне
життя не склалося і 13 жовтня 2007 року чоловік без будь-яких пояснень забрав
свої речі, спільні речі подружжя, а також транспортний засіб та поселився в
будинку своєї матері ОСОБА_3Крім того, 16 жовтня 2007 року він без її відома та
згоди спільне сумісне майно - автомобіль ВАЗ-111930 перереєстрував на ОСОБА_3

В судовому засіданні позивачкою уточнено позовні вимоги - просить визнати
автомобіль об'єктом спільної сумісної власності подружжя, повести його
розподіл, залишивши автомобіль ОСОБА_2, проте зобов'язати відповідачів сплатити
їй грошову компенсацію в сумі 25000 грн.

Будучи допитаною за правилами допиту свідків позивачка ОСОБА_1. суду
показала, що 29.04.2007 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Проживали з її
батьками. Чоловік забажав придбати автомобіль для потреб сім'ї, а вона та її
батьки погодились. На придбання автомобіля зібрали 47000 грн. з наступних
джерел: 18000 - гроші, подаровані на весілля, 5000 грн. - вона оформила як
кредит в банку, 5000 грн. - батько оформив кредит в банку, 14000 грн. батько
позичив в свого співробітника, 5000 грн. дала ОСОБА_4 (батькова мати).

15.05.2007 року в м. Вінниці на вул. Лебединського в автосалоні вони
вибрали автомобіль і чоловік на суму застави - 1635 грн. придбав додаткове
обладнання для нього (автомагнітолу, колонки, антену, захист двигуна). Кошти
для цих потреб чоловік зняв зі своєї кредитної картки. 16.05.2007 року були
оформлені необхідні кредитні договори, а 18.05.2007 року вони поїхали в салон
за машиною. Грошові кошти були у мами і для розрахунку вона передала ОСОБА_2
48000 грн. Чоловік сам пішов оформляти купівлю-продаж, а повернувшись
повідомив, що з метою зменшення витрат на оформлення автомобіля в довідці
рахунку написали не 48000 грн., а 44000 грн.

Придбаний автомобіль домовились оформити на обох з подружжя, проте всупереч
досягнутій домовленості чоловік зареєстрував його на своє ім'я  і не записав її як співвласника. 13.102007
року він без пояснень зібрав свої речі, а також забрав спільно придбаний
автомобіль. 16.10.2007 року вона у МРЕВ ДАІ дізналася про те, що чоловік
переоформив автомобіль на свою матір, а 31.10.2007 року вона звернулася з
відповідним позовом до суду.

Про позики чоловіка на придбання автомобіля їй нічого не відомо, стверджує,
що на момент припинення шлюбних відносин автомобіль був в ідеальному стані і
без пошкоджень, а тому наполягає на стягненні саме 25000 грн. як половини
дійсної вартості автомобіля (48000 грн.) та із врахуванням витрат на його
додаткове обладнання і оформлення в МРЕВ.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позов частково - погодився на сплату позивачці в
якості грошової компенсації за автомобіль 9000 грн.

Допитаний за правилами допиту свідків відповідач ОСОБА_2 суду показав, що
після одруження з позивачкою вони дійсно вирішили придбати автомобіль і
15.05.2007 року вибрали в салоні в м. Вінниці автомобіль ВАЗ-111930 та внесли
заставу за нього. Автомобіль придбавався для потреб сім'ї і за кошти сім'ї,
проте джерела їх одержання були іншими, ніж стверджує позивачка.

Так, 5000 грн. дружина взяла як кредит в ощадбанку, 5000 грн. - кредит
ОСОБА_5як подарунок на весілля, 8000 грн. - гроші, подаровані гостями на
весіллі, 5000 грн. - весільний подарунок його матері. Оскільки грошей не
вистачало, 16.05.2007 року позичив у ОСОБА_617500 грн., про що написав
відповідну розписку. Гроші в ОСОБА_6забирав разом з ОСОБА_1, а тому вона не
могла про це не знати і схвалювала позику. Крім того, до покупки доклав грошові
кошти в сумі 4000 грн., які були на його кредитці в банку та вдома.

З цих сум погоджується відшкодувати позивачці 5000 грн. її кредиту в банку
та половину з грошей, подарованих на весілля - 4000 грн. Зараз він самостійно
погашає борг ОСОБА_6: 1000 грн. вже віддав, залишається 7500 грн., а також має
кредит в банку «Надра». Ще під час шлюбу автомобіль під його керуванням
потрапив у ДТП, а тому мав пошкодження і на момент припинення сімейних відносин
його вартість істотно знизилась в порівнянні з новим авто. В жовтні 2007 року
переоформив автомобіль на матір, так як вона допомагає йому сплачувати борг.

Відповідач ОСОБА_3 суду показала, що спірний автомобіль дійсно придбавався
для сім'ї, проте син на сьогоднішній день сплачує більшість боргів по ньому, а
тому вважає його своєю особистою власністю. Як домовились до весілля і вона, і
батьки ОСОБА_1 як весільний подарунок передали молодим по 5000 грн. 8000 грн.
їм подарували на весілля інші гості. 5000 грн. ОСОБА_1взяла як кредит у банку,
а 17500 грн. син позичив в ОСОБА_6. На сьогоднішній день вартістю автомобіля
складає біля 37-38 тисяч гривень.

Заслухавши показання сторін, пояснення їх представників, показання свідків
та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2та ОСОБА_1укладено 29.04.2007 року.

В період спільного подружнього життя ними 18.05.2007 року в м. Вінниці в
ТОВ «Джерман-Центр» за 44000 грн. придбано автомобіль ВАЗ (Лада) 111930 (а.с.
42-43), а також придбано і встановлено додаткове обладнання для автомобіля на
суму 1635 грн. (а.с. 44).

Той факт, що автомобіль придбаний в період шлюбу та за спільні кошти
подружжя,  не заперечується сторонами.

Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної власності.

Об'єктом права спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного обороту.

Після придбання автомобіля ОСОБА_2 зареєстрував його у МРЕВ ДАІ на своє
ім'я.

Разом з тим, якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація право на
нього лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його
до спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, автомобіль ВАЗ 111930, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, 2007 року випуску, є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Зазначене дає законні підстави суду для задоволення позову в цій частині.

Крім того, 13.10.2007 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1. припинили сімейні відносини,
а 27 лютого 2008 року шлюб між ними розірвано.

Згідно з ст. 69, 70, 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ
майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що
мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

З наведених положень закону випливає, що для визнання майна об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя та його розподілу не має значення
походження грошових коштів, що були витрачені подружжям від свого імені для
придбання даного майна.

Так, посилання позивачки на те, що для придбання і оформлення автомобіля її
батько ОСОБА_7 позичив грошові кошти в сумі 14000 грн. у співробітника, а
ОСОБА_8 отримала в банку кредит на суму 5000 грн., які вони передали подружжю
для придбання та оформлення автомобіля відповідно не можуть бути судом прийняті
до уваги з наступних підстав.

Факт укладення 15.05.2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_9. договору позики
грошових коштів в сумі 14000 грн. підтверджується відповідною розпискою (а.с.
56), а також показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_9 ОСОБА_10 і ОСОБА_11, а факт
отримання ОСОБА_8 кредиту в сумі 5000 грн., підтверджується її та ОСОБА_12
показаннями в судовому засіданні, а також довідкою банку (а.с. 10).

Разом з тим, відповідно до п. 3 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб
між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти в письмовій
формі. Рішення суду з цього питання н може грунтуватися на свідченнях свідків,
а тому факт передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 грошових коштів подружжю ОСОБА_2в
зазначених сумах має бути підтверджений письмовими доказами.

З іншої сторони судом не можуть бути прийняті до уваги посилання
відповідачів як на підставу для відступу від рівності часток в об'єкті спільної
сумісної власності на укладення ОСОБА_2 з ОСОБА_6 договору позики грошових
коштів на суму 17500 грн. і його обов'язок погасити борг, що залишився.

На підтвердження факту укладення такого договору між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в
матеріалах справи є відповідна розписка. Крім того, про обставини укладення
договору суду показали свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_13

Разом з тим, ОСОБА_1. заперечила факт надання згоди на укладення такого
договору і використання коштів, одержаних від ОСОБА_6, в інтересах сім'ї.
Питання про факт укладення такого договору та його виконання можуть бути
предметом лише окремої позовної вимоги із залученням до участі в справі осіб,
прав і обов'язків яких воно стосується, зокрема, ОСОБА_6, в якості сторони, а
не свідка.

Таким чином, сторонами по справі не спростовано не лише презумпцію
належності майна, придбаного подружжям за час шлюбу до об'єктів права спільної
сумісної власності, а й не доведено суду передбачених законом істотних обставин
для відступу від принципу рівності часток чоловіка та дружини при розподілі
майна, що є об'єктом право спільної сумісної власності.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено
домовленністю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України).

Спірний автомобіль є річчю неподільною, здебільшого ним користувався
відповідач ОСОБА_2, а ОСОБА_1. не має водійського посвідчення. За таких
обставин залишення автомобіля у ОСОБА_2 та присудження ОСОБА_1 грошової
компенсації її частки є обґрунтованим.

Визначаючи розмір грошової компенсації ОСОБА_1 суд виходить з вартості
автомобіля на момент припинення сімейних відносин як вона може бути встановлена
на підставі наданих сторонами доказів.

Хоча при купівлі автомобіля його документально підтверджена вартість
складала 45635 грн. (вартість автомобіля згідно довідки-рахунку - 44000 грн. та
вартість додатково встановленого обладнання - 1635 грн.), до моменту припинення
шлюбних відносин ця вартість істотно знизилась через пробіг, пошкодження та
ринкові чинники.

Так, згідно з висновком спеціаліста від 20.11.2007 року №635 ринкова
вартість автомобіля ВАЗ 111930, д.н.з. НОМЕР_2, 2007 року випуску згідно його
строку експлуатації та технічного стану складає 37279 грн. 28 коп.

Оскільки вирішення питання про вартість транспортного засобу потребує
спеціальних знань і згідно з ст. 143 ЦПК України суд призначає експертизу лише
за заявою осіб, які беруть участь у справі, а сторони після роз'яснення їм їх
прав та правових наслідків невчинення відповідних процесуальних дій, не заявили
клопотання про призначення по справі судової експертизи для встановлення
реальної вартості автомобіля, суд виходить з тих письмових доказів про вартість
автомобіля, які є в матеріалах справи.

Вищевказаний висновок спеціаліста є достатньо обґрунтованим та містить дані
про вартість автомобіля в період часу, що максимально наближений до дня
припинення подружжям сімейних відносин.

Посилання позивачки на ту обставину, що автомобіль на момент припинення
сімейних відносин перебував в ідеальному технічному стані та не втратив своєї
вартості порівняно з вартістю придбання 18.05.2007 року суд не може прийняти,
так як під час шлюбу, 18.07.2007 року ОСОБА_2 керуючи спірним автомобілем під
час руху заднім ходом допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, що
призвело до пошкодження транспортних засобів. Даний факт підтверджений
постановою судді в справі про адміністративне правопорушення, а пошкодження
автомобіля описані у висновку спеціаліста та враховані ним поряд з іншими
обставинами при визначенні ринкової вартості автомобіля.

Таким чином, суд присуджує до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки
грошову компенсацію за 50% вартості об'єкта спільної сумісної власності, що
складає 18639 грн. 64 коп.

Позивачка не заявляла позовних вимог про визнання недійсним правочину,
згідно з яким ОСОБА_2 розпорядився спірним автомобілем та перереєстрував його
на свою матір ОСОБА_3 Водночас остання не бере участі в спірних правовідносинах
між подружжям (щодо розподілу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної
власності), а тому позов до неї є безпідставним.

Крім того, згідно з ст. 88 з відповідача слід стягнути на користь позивачки
документально підтверджені судові витрати по справі пропорційно до задоволеної
частини позовних вимог (1304,25/25000*18639,64).

На підставі ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, керуючись ст. 10, 11, 60,
88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати автомобіль «ВАЗ 111930», 2007 року випуску державний номер НОМЕР_2,
кузов №НОМЕР_1 об'єктом права
спільної сумісної власності ОСОБА_1і ОСОБА_2.

Провести розподіл вищевказаного автомобіля, залишивши його ОСОБА_2та
стягнути з нього не користь ОСОБА_1грошову компенсацію в розмірі 18639
(вісімнадцять тисяч шістсот тридцять дев'ять) гривень 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі
972 (дев'ятсот сімдесят дві) гривні 43 коп.

В позові до ОСОБА_3 - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом
десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано,
або закінчення строку, встановленого для подання апеляційної скарги в разі її
неподання.

Головуючий: підпис

Довідка: рішення набрало законної сили 2 червня 2008 року.

«З оригіналом вірно»

Суддя Чернівецького районного суду                                           Стадник
І.М.

Старший секретар                                                                          Федірчик
Я.С.