Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ                 УКРАЇНИ

( вступна
та резолютивна частини)

13 березня 2008 року Лисичанський міський суд
Луганської  області

у складі: головуючої судді                                    Чернобривко Л.Б.

при секретарі судових засідань                           Дьоміновій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду цивільну справу за позовом  ТОВ
«НВК-Алвіго- КС» до ОСОБА_1  про
стягнення боргу,

В
с т а н о в и в :

Зважаючи на складність
у викладенні повного рішення суду, пов»язаного з потребою у обґрунтуванні
доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне
проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст. ст.
625,1046,1049,1050 ЦК  України, ст. ст.
10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ТОВ «НВК-Алвіго-
КС» до ОСОБА_1  про стягнення боргу
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на
користь ТОВ «НВК-Алвіго-КС»  суму боргу
18538 грн.. 01 коп., державне мито в сумі 185грн, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн, а всього 18753(вісімнадцять
тисяч сімсот п»ятдесят три)грн. 01 коп.

Рішення може бути
оскаржене  до апеляційного суду
Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду заяви про
апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня після його проголошення або
подання апеляційної скарги у той самий строк. Апеляційна скарга подається протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Лисичанського
міського суду.

Суддя:

2-539/2008

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ                 УКРАЇНИ

13 березня 2008 року Лисичанський міський суд
Луганської  області

у складі: головуючої судді                                    Чернобривко
Л.Б.

при секретарі судових засідань                           Дьоміновій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду цивільну справу за позовом  ТОВ
"НВК-Алвіго- КС" до ОСОБА_1
про стягнення боргу,

В с т а н о в и в :

Позивач
звернувся з позовом до відповідачки про стягнення боргу, посилаючись на те,
що  мі ними 15.12.2006 року було укладено
договір позиви б/н, відповідно до якого позивач передав відповідачці  шляхом безготівково перерахування  на картковий рахунок грошові кошти в сумі
35.000грн., платіжним  дорученням № 897
від 15.12.2006 року.  На момент укладення
договору відповідачка перебувала у трудових відносинах з позивачем. 07.05.2007
року звільнилась.  Відповідно п.6
договору відповідачка проводить грошові погашення по позиці шляхом щомісячного
внесення до каси підприємства готівки в сумі 1500грн.  Черговий платіж за листопад та грудень 2007
року  відповідачкою проведений не був,
тому 17.12.2006 року позивачем була направлена претензія про виконання
зобов»язання, на яку відповіді не надійшло. Тому просив стягнути заборгованість
18500грн. з урахуванням індексу інфляції 31, 50 грн. та з урахуванням 3% річних
6, 51 грн., а всього 18538грн.01 коп.,
державне мито в сумі 185 грн. та витрати н інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30грн.

У судовому
засіданні представник позивача позов підтримав і просив задовольнити його в
повному обсязі. В  своїх поясненнях
посилався на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачка у
судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, пояснивши,  що після звільнення з роботи  в сім»ї склалося тяжке матеріальне становище,
тому не може в теперішній час погашати борг. Вона  мала намір зустрітися з керівником позивача,
але зустрічі не вийшло.

Суд досліджує надані
докази:

Свідоцтво про державну реєстрацію позивача,  копія договору займу, копії наказів.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає
задоволенню

У судовому засіданні
було встановлено, що договором займу від 15.12.2006 року позивач передав
відповідачці грошові кошти в сумі 35000грн. шляхом безготівково перерахування
на карт. рахунок відповідачки ( а.с.10) з обов»язком повертати позику шляхом
особистого перерахування щомісячно 1500грн.,
що сторони не оспорювали в судовому засіданні.

Згідно ст.  1046 ЦК України за  договором позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або так ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти
у такій   самій  сумі
або речі , визначені родовими ознаками, у такі            самій кількості, такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку , що
встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник
своєчасно не повернув суми позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст.. 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник не  звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним
грошового зобов»язання.  Суд
вважає, що зміна матеріального становища відповідачки не може бути взята судом
до уваги ,тому вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 625,1046,1049,1050
ЦК  України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215,
218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ТОВ «НВК-Алвіго-
КС» до ОСОБА_1  про стягнення боргу
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на
користь ТОВ «НВК-Алвіго-КС»  суму боргу
18538 грн.. 01 коп., державне мито в сумі 185грн, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн, а всього 18753(вісімнадцять
тисяч сімсот п»ятдесят три)грн. 01 коп.

Рішення може бути
оскаржене  до апеляційного суду
Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду заяви про
апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня після його проголошення або
подання апеляційної скарги у той самий строк. Апеляційна скарга подається протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Лисичанського
міського суду.

Суддя: