У Х В А Л А

Іменем  України

16 квітня 2008 року                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,

Лященко  Н.П.,

Костенка А.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Закарпатської
області, Державної податкової адміністрації у Закарпатській області, Головного державного
казначейства України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області
від                          17 листопада
2003 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 2 березня 2004 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2002 року ОСОБА_1 пред'явив у суді позов до прокуратури Закарпатської області, Державної
податкової адміністрації у Закарпатській області, Головного державного казначейства
України про відшкодування моральної шкоди, завданої йому
внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Зазначав, що згідно з постановою від 26 травня 2000 року
відносно нього було порушено кримінальну справу за ознаками злочину,
передбаченого ст. 148-2 ч. 2 КК України 1960 року - за ухилення від сплати
податків. Згодом прокурором Берегівського району також порушено кримінальну
справу за ознаками злочину, передбаченого ст. 143 ч. 2,                ст. 172 ч. 2 КК України 1960
року.

У ході досудового слідства він був арештований та 1
місяць і 16 днів перебував під вартою. Постановою суду арешт визнано незаконним
і його звільнено з-під варти.

У подальшому кримінальні справи відносно нього були
закриті на підставі п. 2 ст. 6 КПК України - за відсутністю в його діях складу
злочину.

У зв'язку з незаконним притягненням його до кримінальної
відповідальності ОСОБА_1 просив стягнути з відповідачів завдану моральну шкоду
в розмірі 7 000 грн., а також 260 грн. за надання правової допомоги.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області
від                       17 листопада
2003 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від
2 березня 2004 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить
скасувати постановлені судові рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд, з яким погодилася апеляційна інстанція,
дійшов висновку,
що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки
кримінальну справу відносно нього щодо
звинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 148-2 ч. 2 КК України 1960
року, закрито не за відсутністю в його
діях складу злочину, а у зв'язку з декриміналізацією на підставі п.п. 3, 19 Прикінцевих та перехідних
положень Кримінального кодексу України, що на час розслідування кримінальної
справи вважалося складом злочину, а тому вимагати відшкодування шкоди, завданої органами слідства та прокуратури, він не може.

Між тим, із зазначеними висновками не можна погодитися, оскільки
суди дійшли їх із порушенням норм матеріального й процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи та зазначалося вище, в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався
на те, що відносно нього було порушено
декілька кримінальних справ, зокрема ще й
за ознаками злочину, передбаченого ст. 143 ч. 2, ст. 172 ч. 2 КК України.

Проте на порушення вимог ст. ст. 202, 203 ЦПК України
1963 року рішення суду взагалі не містить висновків щодо вимог позивача в цій
частині.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 338 ЦПК України судове
рішення підлягає обов'язковому скасуванню з передачею справи на новий розгляд,
якщо суд розглянув не всі вимоги та цей недолік не був усунений ухваленням
додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного  Суду
України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2
в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області
від                          17 листопада
2003 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 2 березня 2004 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

М.П. Пшонка