Справа № 22ц-1446/2008
Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - Шемець Н.В.
У Х В А Л А

Іменем
України

09 вересня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого:

Позігуна М.І.,

суддів:

Шемець Н.В.,

Редьки А.Г.,

при секретарі:

Рачовій І.І.

з
участю: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4,

експерта  Риб”якової О.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_1 та представника  ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 06 червня
2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку
користування земельною ділянкою та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ
житлового будинку і надвірних споруд , -

в с т а н о в и в :

Рішенням Новозаводського районного
суду м.Чернігова від 06 червня 2008 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовлено,
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку і надвірних споруд
задоволений частково. Виділено ОСОБА_2 3/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1згідно
висновку експерта № 05-08 від 11 лютого 2008 року КП „ЧМБТІ”, позначених в
додатку № 2 до нього зеленим кольором, а саме : по будинку „А-1” : 1 - сіни
площею 3,4 кв.м вартістю 2783 грн. 45 коп.; 2 - 1 - кухню площею 12,4 кв.м
вартістю 10151 грн. 41 коп.; 2 - 2 - кімнату площею 14.0 кв.м вартістю 11461
грн. 27 коп.; 2 - 3 - кімнату площею 10,4 кв.м вартістю 8514 грн. 08 коп.; по
надвірних будівлях та спорудах : сарай „З” вартістю 1102 грн.; ганок „аЗ”
вартістю 283 грн.; вбиральню „Г” вартістю 659 грн., а всього загальною вартістю
34954 грн. 21 коп.. Виділено ОСОБА_4 5/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1 висновку
експерта № 05-08 від 11 лютого 2008 року КП „ЧМБТІ”, позначених в додатку № 2
до нього синім кольором, а саме : по будинку „А-1” : 1 - сіни площею 2,3 кв.м
вартістю 1882 грн. 92 коп.; 1 - 2 - кухню площею 11,5 кв.м вартістю 9414 грн.
61 коп.; 1 - 3 - ванну площею 5,0 кв.м вартістю 4093 грн. 31 коп.; 1 - 7 -
кімнату площею 8,6 кв.м вартістю 7040 грн. 49 коп.; 1 - 8 - кімнату площею 14,0
кв.м вартістю 11461 грн. 27 коп.; 1 - 9 - кімнату площею 7,7 кв.м вартістю 6303
грн. 70 коп.; 1 - 10 - коридор площею 10,1 кв.м вартістю 8268 грн. 49 коп.; по надвірних
будівлях та спорудах : сарай „Б” вартістю 3963 грн.; погріб „В” вартістю 1373
грн.; гараж „Д” вартістю 7921 грн.; оглядову яму „д” вартістю 578 грн.; ганок
„а” вартістю 101 грн., а всього загальною вартістю 62360 грн. 79 коп.. Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1538 грн. 89 коп. та
судові витрати в сумі 16 грн.. Стягнуто з ОСОБА_4 в доход держави судовий збір
в сумі 924 грн. 50 коп.. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення на
користь державного бюджету м.Чернігова в розмірі 22 грн. 50 коп..

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2
- ОСОБА_3 звернулись з апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні його позову та
постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Доводи скарги
зводяться до того, що висновок суду про те, що ОСОБА_1 не є ні власником, ні
користувачем спірної земельної ділянки є невірним, адже йому належить 5/8
частин земельної ділянки і це підтверджується договором купівлі - продажу
частини будинку та земельної ділянки від 29 жовтня 2003 року. Свою частину
будинку 03 серпня 2007 року він подарував ОСОБА_4, а земельну ділянку не
відчужував, за ним залишилось право власності на неї. Також посилається на те,
що після визнання рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 06
квітня 2007 року Державних актів на право власності на земельну ділянку,
розташовану в АДРЕСА_1, виданих на ім”я ОСОБА_1 і ОСОБА_2, недійсними, виникає
право спільної часткової власності сторін на землю і тому він як учасник
спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка
діє як представник ОСОБА_2, просить змінити судове рішення і виділити ОСОБА_2
погріб „В” вартістю 1373 грн., сарай „Б” вартістю 3963 грн., ганок „а2”
вартістю 283 грн. з виплатою грошової компенсації в сумі 2036 грн. 10 коп..
ОСОБА_4. Виділити ОСОБА_4 сарай „З” вартістю 1102 грн., гараж „Д” вартістю 7921
грн., оглядову яму „д” вартістю 578 грн., ганок „а” вартістю 101 грн.,
вбиральню „Г” вартістю 659 грн.. Апелянт посилається на те, що суд  виділив ОСОБА_4 погріб „В” і сарай „Б”, які
примикають до  частини домоволодіння
ОСОБА_2, а такий розподіл надвірних споруд ускладнює порядок користування
земельною ділянкою. При цьому суд посилався тільки на невмотивований висновок
судового експерта. Таким чином, на думку апелянта, рішення суду в частині
розподілу надвірних споруд порушує вимоги чинного земельного законодавства, і,
зокрема, ст.ст. 40,103 ЗК України.

Суд прийшов до висновку, що
власниками домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4, в зв”язку з чим ОСОБА_1
не є ні власником будинку, ні користувачем земельної ділянки, і в силу цього,
відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, не є належним позивачем по справі. Щодо
задоволення зустрічного позову ОСОБА_2, суд взяв за основу висновок судового
експерта № 05-08 від 11 лютого 2008 року КП „ЧМБТІ”, відповідно до якого і
розподілив домоволодіння між співвласниками.

Вислухавши суддю - доповідача,
пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційних скарг та
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги
підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, власниками домоволодіння АДРЕСА_1 являються ОСОБА_2 та ОСОБА_4.
ОСОБА_2 має  у власності 3/8 частини
будинку згідно свідоцтва про право на спадщину за законом  від 10 травня 2005 року (а.с.40), а ОСОБА_4 -
5/8 частин згідно договору дарування від 03 серпня 2007 року (а.с.75).

Відповідно до договору дарування від
03 серпня 2007 року ОСОБА_1 подарував ОСОБА_4 5/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1
з відповідною частиною надвірних споруд, а саме у володіння ОСОБА_4 перейшло :
5/8 частин будинку, що складається із кімнат „1-7”, „1-8”, „1-9”; коридору
„1-10”; ванни „1-3”, сіней „1-1”, сарай „Б”, кухія „1-2”, погребу „В”, гаражу
„Д”. Власником цієї частини будинку та надвірних споруд до укладення договору
дарування був ОСОБА_1, який в свою чергу, придбав цю частину будинку на
підставі договору купівлі - продажу частини будинку та частини земельної
ділянки від 29 жовтня 2003 року між ним та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.10). -
останні  продали відповідно 3/8 та 2/8
частин, а ОСОБА_1 купив 5/8 частин житлового будинку з відповідною частиною
надвірних споруд та частин земельної ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_1. В
договорі зазначено, що земельна ділянка приватизована і у користування покупця
перейшло 5/8 частин земельної ділянки.

ОСОБА_2 за договором дарування від
11 серпня 2005 року отримав у власність від ОСОБА_6 3/8 частини земельної
ділянки по АДРЕСА_1(а.с.53).

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 06 квітня 2007 року
Державні акти на право приватної власності на земельну ділянку по зазначеній
адресі на ім”я ОСОБА_1 площею 0,2220 га та 0,2240 га та на ім”я ОСОБА_2 на
0,267 га  визнані недійсними (а.с.15-17).

Апелянт ОСОБА_1 посилається на те,
що він подарував ОСОБА_4 лише 5/8 частин будинку, а земельну ділянку не
відчужував, і таким чином, за ним залишилось право власності на неї згідно
договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2003 року.

Такі доводи апеляційний суд не може прийняти до уваги та покласти в основу
для скасування судового рішення.

Згідно ст. 120 Земельного кодексу України
до особи, яка придбала  житловий
будинок, будівлю або  споруду, переходить
право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про
відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не
визначено, до набувача переходить право
власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим
будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна
для їх обслуговування. Тобто, до набувача житлового будинку переходить право
власності не лише на будинок, а і на земельну ділянку під будинком та на ту
частину земельної ділянки, що необхідна для його обслуговування.

Позивачем ОСОБА_1 не надано  суду
доказів, що при відчуженні ним 5/8 частин домоволодіння ОСОБА_4  у його
користуванні залишилась частина земельної ділянки, що не підлягає
переходу до нового власника відповідно до положень ст.120 ЗК України.

Оскільки в силу положень  ч.1 ст.11
ЦПК України  суд  розглядає цивільні справи в межах заявлених
позовних вимог і на підставі  наданих
доказів та враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що  вимоги ОСОБА_1 про виділення йому реально 5/8
частин земельної ділянки, обгрунтовано не задоволені судом першої інстанції.

Що стосується апеляційних доводів ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2
стосовно розподілу надвірних споруд за судовим рішенням, який ускладнює
встановлення порядку користування земельною ділянкою, адже погріб „В” і сарай
„Б” примикають до частини домоволодіння ОСОБА_2, то  апеляційний суд враховує, що відповідно до
договору купівлі - продажу  від 29 жовтня
2003 року у користування ОСОБА_1 перейшли і зазначені господарські споруди, які
він подарував ОСОБА_4 за договором дарування від 03 серпня 2007 року і
вона  на даний час є власником 5/8 частин
будинку, надвірних споруд, в тому числі і сараю та погребу. Зазначені договори
купівлі-продажу   ніким не оспорені
і  є чинними на даний час, чого не
заперечували представники ОСОБА_2

Висновок експерта щодо розподілу будинку
та господарських споруд зроблений з врахуванням вищезазначених договорів. Тому
доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 не спростовують
висновків суду в оскаржуваній частині.

Щодо правильності найменування ганку , що належить ОСОБА_2, то як  вбачається з висновку експерта та його
пояснень в судовому засіданні апеляційного суду, він зазначений у висновку
вірно - ганок „а3”. Так він зазначений і у судовому рішенні.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що
судом  першої інстанції постановлено  рішення з дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, а доводи апеляційних скарг не дають підстав для його
скасування.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
представника  ОСОБА_2 - ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м.Чернігова від 06 червня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення,  може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: