У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

23 січня
2007 року                                                                                          м.
Київ

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України
в складі:

Левченка Є.Ф.,
Лихути Л.М.,  Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ВГІРФО Голосіївського РУ ГУ МВС України у
м. Києві, третьої особи - ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права
власності на квартиру, виселення та стягнення суми, за касаційною скаргою
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду               м. Києва від 19 березня 2007
року та рішення апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

ОСОБА_1
звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ВГІРФО Голосіївського РУ ГУ
МВС України у м. Києві, третьої особи -                 ОСОБА_4 про усунення перешкод
у здійсненні права власності на квартиру, виселення та стягнення суми.

Рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Усунено
перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано
ВГІРФО Голосіївського РУ ГУ МВС України у м. Києві скасувати реєстрацію ОСОБА_2
та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині
позову відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2007 року рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року частково змінено.

Вказано, що
позов вирішено судом на підставі ст.402, 405 ч.1, 406 ЦК України. Доповнено
резолютивну частину рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19
березня 2007 року наступним змістом: виселено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з квартири
АДРЕСА_1. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній
скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просять скасувати рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 19 березня 2007 року та рішення апеляційного суду м. Києва
від 2 липня 2007 року, ухвалити рішення, яким відмовити в позові, посилаючись
на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування судом
норм матеріального права.

Колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно
ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та
процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням судом норм матеріального та процесуального права і
доводи скарги їх висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст.
331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 2 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :                                                                      Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.

Сенін Ю.Л.