Справа № 2-7/2008 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня
2008 року                                                                         смт.
Ріпки

Ріпкинський
районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої -
судді Павленко О.В.,

при секретарі
Савенко І.О.,

за участю по
первісному позову:  позивача -
ОСОБА_1,  відповідачів  - ОСОБА_3 та ОСОБА_2,

по зустрічному
позову: позивача ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної
небезпеки, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної небезпеки. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23
вересня 2007 року близько 15 години ОСОБА_3 та ОСОБА_2 попросили в нього в
користування саморобний пристрій „мотиль”. На прохання відповідачів, позивач
допоміг приєднати саморобний пристрій до валу відбору потужності ( надалі ВВП)
трактора Т-25, що належить ОСОБА_3. Коли пристрій був вже під'єднаний, але
позивач та відповідач ОСОБА_3 знаходилися позаду трактора  в зоні його дії, відповідач ОСОБА_2 завів
трактор, при цьому запрацював ВВП та відповідно спрацював пристрій. Позивач
отримав удар робочою поверхнею пристрою, внаслідок чого йому були заподіяні
тілесні ушкодження у вигляді розриву шлунку, прямої кишки, перелому верхньої
кінцівки в районі кісті і т.д. З отриманими тілесними ушкодженнями позивач
знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні Ріпкинської ЦРЛ, де його
прооперували.  За час  лікування позивачем витрачалися кошти на
придбання ліків. Загальна сума матеріальних збитків складає 1574 грн. Крім
того, в результаті отриманих тілесних ушкоджень позивачу заподіяні моральні
страждання, які виявилися в тому, що він зазнав фізичного болю, погіршився стан
здоров'я, порушилися нормальні життєві зв'язки, для відновлення яких потрібно
витрачати додаткові зусилля, втрачена можливість керувати транспортним засобом,
що призводить до життєвих незручностей. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн.
позивач вважає, що причиною з якої йому заподіяно шкоди є недбалість
відповідача ОСОБА_3, в наслідок якої відповідач ОСОБА_2 неправомірно заволодів
трактором Т-25, що є джерелом підвищеної небезпеки та, не переконавшись в
безпеці, запустив двигун. Дії відповідачів знаходяться в прямому  причинному зв'язку з наслідками.

ОСОБА_3
звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної небезпеки. Позовні вимоги мотивовані тим, що
23.09.2007 року при під'єднанні саморобного пристрою „мотиль” до ВВП трактора,
який передає обертальні зусилля, через карданний вал і приєднується до
первинного валу пристрою, позивач помітив, що флянець з хрестовиною і
чотирикутником жорстко приварений до первинного валу редуктора, чого робити не
можна. В зв'язку з цим виникли труднощі з під'єднанням карданного валу. Після
підключення механізму позивач попросив сина запустити двигун трактора, щоб
переконатися , що все в порядку і тільки потім їхати на город. Після перевірки
техніки безпеки і впевнившись в тому, що позивач і власник мотиля ОСОБА_1
знаходиться на безпечній відстані  від
трактора ОСОБА_2 почав запуск двигуна, в цей момент ОСОБА_1 наказав зафіксувати
дротом гачок - фіксатор на несучому клину. Позивач підійшов до пристрою з
правої сторони і почав прив'язувати дріт, двигун запрацював, через 10-15 секунд
спрацював пристрій і вдарив ланцюгами по ногах. Після крику позивача ОСОБА_2
одразу заглушив двигун трактора. З отриманими
травмами позивач знаходився в хірургічному, а потім в терапевтичному
відділеннях Ріпкинської ЦРЛ. Моральну шкоду, яка виразилася в фізичних
стражданнях в зв'язку з ушкодженням здоров'я, приниженням честі і гідності його
та сина, які пов'язані з недоведеними звинуваченнями в їх адресу, а також в
необхідності в додатковій реабілітації, позивач оцінює в 6574 грн.

Позивач
по первісному позову  ОСОБА_1 в судовому
засіданні  підтримав позовні вимоги та
просив задовольнити в повному обсязі. На обґрунтування позову додав, що
саморобний пристрій „мотиль” використовується для збивання трави.  Відповідачі попросили в користування цей
пристрій. Так як відповідачі самі не змогли під'єднати пристрій до ВВП, то
попросили допомоги в нього. Він знаходився ззаду трактора і не бачив коли
ОСОБА_2 заскочив у трактор. Він не чув, щоб таку вказівку давав ОСОБА_3
особисто він ніяких вказівок не давав та не очікував, що пристрій спрацює.
Зустрічний позов ОСОБА_1 не визнав повністю, пояснивши, що позивача по
зустрічному позову ОСОБА_3 не примушували брати в нього пристрій, тим більше,
якщо той вважав його зробленим технічно неправильно. Крім того, позивач по
зустрічному позову винен сам в тому, що допустив до управління трактора сина,
який не має права на управління трактором.

Відповідач
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково. В частині відшкодування
матеріальної шкоди визнав повністю, а щодо моральної шкоди - не визнав взагалі.
В судовому засіданні пояснив, що дійсно він та ОСОБА_2 приїхали до ОСОБА_1, з
метою взяти у користування саморобний пристрій для збивання трави „мотиль”.
ОСОБА_1 погодився допомогти приєднати пристрій до трактора.  Так як пристрій „мотиль” мав конструктивно -
технічні прорахунки, то при підключенні його до трактора виникли труднощі.
Після підключення „мотиля” до трактора він дав вказівку синові завести трактор.
Під час заводу трактора він та ОСОБА_1 знаходилися біля пристрою, оскільки
самовільно при заводі трактора  він
спрацювати не міг. Однак, через те, що пристрій був виконаний технічно - неправильно,
то це призвело до часткового самовключення пристрою. Він отримав удар  по ногам, внаслідок чого перебував на
лікуванні в Ріпкинській ЦРЛ. В задоволенні позову щодо відшкодування ОСОБА_1
моральної шкоди просив відмовити, оскільки, вважає, що причиною заподіяння
тілесних ушкоджень є неправильна конструкція пристрою „мотиль”. Крім того,
вважає, що на момент проведення перевірки працівникам міліції ОСОБА_1 видав не
той пристрій, яким було їх травмовано, а зовсім інший. Через це неможливо
провести експеримент щоб встановити, що він дійсно при підключенні до ВВП
трактору може самовільно запрацювати.
ОСОБА_3 будучи  позивачем по
зустрічному позову підтримав позовні вимоги, пояснивши, що до цього випадку він
мав інвалідність, а після -  стан його
здоров'я значно погіршився, та просив стягнути з відповідача по зустрічному
позову  ОСОБА_1 6574 грн. моральної шкоди
та перерахувати ці кошти на рахунок Чернігівської обласної дитячої лікарні.

Відповідач
по первісному позову ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, а саме
в частині відшкодування позивачу матеріальної шкоди за лікування. Проти
задоволення позову в частині стягнення з нього моральної шкоди заперечував,
пояснивши, що  завів трактор за вказівкою
батька. Важіль включення ВВП не вмикав, а коли почув крики, то відразу
заглушив  двигун трактора. Чому
запрацював пристрій йому невідомо. Прав на управління трактором він не має.

Вислухавши
сторони, допитавши свідків,  дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає
задоволенню частково, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно
до ст. 1176 ЦК України  джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання..., що утворює
підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода
завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В
судовому засіданні встановлено, що відповідачу по первісному позову ОСОБА_3 на
праві власності належить трактор Т-25 НОМЕР_1 (згідно оглянутого в судовому
засіданні технічного паспорту), та  який
являється джерелом підвищеної небезпеки.

Позивачу
по первісному позову ОСОБА_1 належить саморобний пристрій „мотиль”, що
підтверджується поясненнями позивача та не заперечується відповідачами по
первісному позову ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

З пояснень
начальника державної  інспекції з
технічного нагляду в Ріпкинському районі
Кудрика С.І., зрозуміло, що пристрій „мотиль” є саморобним обладнанням
сконструйованим із редуктора картоплезбирального  комбайну з приєднаними до нього ціпками, який
не реєструється в державній інспекції з технічного нагляду. Аналогів такого
пристрою заводського виготовлення не має. Вимоги з техніки безпеки щодо таких
пристроїв  при виготовленні їх не
дотримуються.  Пристрій працює лише у
взаємодії з трактором, тобто при приєднанні його до ВВП. Якщо ВВП не включений,
то пристрій самовільно не включиться.

З показів свідка
ОСОБА_4 вбачається, що під час проведення перевірки за фактом отримання
тілесних ушкоджень ОСОБА_1 він з'ясовував місцезнаходження пристрою. Як повідомив
йому ОСОБА_1 пристрій надавався у користування іншим особам.  Він проводив огляд пристрою „мотиль”, який на
момент огляду знаходився у ОСОБА_5. Огляд проводився в присутності ОСОБА_3,
який заявляв про те, що пристрій інший.

З пояснень
свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 видно, що пристрій „мотиль” зробили вони для  ОСОБА_1 та брали його у використання.
Працівникам міліції, коли ті  проводили
перевірку, був виданий саме той пристрій, яким володів ОСОБА_1 та яким  його було травмовано.  Іншого
такого пристрою  „мотиль” не було.

Таким чином, суд
приходить до висновку що ОСОБА_3 не надано доказів, які б спростовували
пояснення свідків  щодо заміни ОСОБА_1
пристрою „мотиль”.

Відповідно
до протоколу огляду предмету  пристрій
„мотиль” для збивання трави зроблений з уголків зварених між собою довжиною 74
см шириною 70 см висота пристрою 71 см. Спереду на корпус пристрою прикручений
редуктор з хрестовиною та роз'єднаним валом приводу. Знизу до редуктора
кріпиться диск з двома планками  довжиною
21 см кожна, на відстані 5 см одна від одної. До них прикручені ціпки довжиною
70 см кожна. ( а.с. 23)

Таким
чином,  пристрій „мотиль” як саморобне
обладнання, яке використовується при роботі на тракторі для збивання трави,
необхідно визнати джерелом підвищеної небезпеки. При цьому джерелом підвищеної
небезпеки пристрій являється лише при під'єднанні до ВВП трактора, тобто у
взаємодії з трактором.

У
відповідності до висновків судово - медичного обстеження № 2800 від 05.11.2007
р. у ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з
розривом петель тонкої та товстої кишки, розриву шлунку, які ускладнилися
каловим перитонітом, які могли утворитися 23.09.2007 року від дії тупих
предметів і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. ( відмовний
матеріал № 1115 за 2007 рік)

Із
заподіяними тілесними ушкодженнями позивач по первісному позову ОСОБА_1
перебував на лікуванні в хірургічному відділенні Ріпкинської ЦРЛ, що
підтверджується медичною картою стаціонарного хворого № 4989.

Сума
матеріальних витрат на лікування  1574
грн., заявлена позивачем ОСОБА_1, відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не
оспорюється та не заперечується. Крім того, вказана сума матеріальних витрат
підтверджується доданими до справи доказами придбання ліків. ( а.с. 7-9)

Як видно з
матеріалів справи та пояснень сторін, тілесні ушкодження заподіяні  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 внаслідок того, що
останній, не пересвідчившись в безпеці, дав вказівку  ОСОБА_2, який не має прав на управління
трактором, завести трактор, в результаті чого запрацював ВВП, що, в свою чергу,
призвело в рух пристрій „мотиль”.

Враховуючи, що
саморобний пристрій „мотиль” був встановлений на трактор Т - 25 з ініціативи
власника трактора -  ОСОБА_3, а також
приведений в дію за його розпорядженням, без врахування можливих наслідків та
без дотримання мір безпеки, тому саме
він повинен відповідати за шкоду, заподіяну здоров'ю ОСОБА_1

З цих же
підстав, суд приходить до висновку, про безпідставність заявлених вимог ОСОБА_3
про стягнення моральної шкоди  з ОСОБА_1,
оскільки  не вбачає  вини останнього в заподіянні ОСОБА_3.
внаслідок спрацювання пристрою „мотиль”
тілесних ушкоджень у вигляді ушибу лівого колінного суглобу та гематоми
лівої голені

За результатами
перевірки обставин доказами, суд приходить до висновку, про безпідставність
заявлених  вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення з нього шкоди, як з особи, яка неправомірно заволоділа джерелом
підвищеної небезпеки - трактором Т-25, належним ОСОБА_3. Оскільки відповідач
ОСОБА_2 знаходився в тракторі та заводив його за вказівкою власника. Тому ці
дії ОСОБА_2  не являється неправомірним
заволодінням джерелом підвищеної небезпеки.

При цьому
ступінь та форма вини ОСОБА_2  у діях чи
бездіяльності, які призвели до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 в
передбаченому  законом порядку
уповноваженими на це органами не встановлювалася.

Отже, суд не
може прийняти часткове визнання первісного позову відповідачем ОСОБА_2.

Таким чином,
заподіяна матеріальна шкода ОСОБА_1, яка полягає в витратах на лікування
внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень та складає суму 1574 грн.
підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3

Визначаючи
розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг фізичних,
душевних та психічних страждань, які зазнав ОСОБА_1, характер немайнових втрат,
тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля необхідні для
відновлення попереднього стану.  При
цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і
приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди 5000 грн.
є обґрунтованим. Вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_3

Керуючись ст.
1187 ЦК України, ст.ст. 10, 13, 14, 60, 208, 209, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 1574 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та
5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_1, а разом 6574
(шість тисяч п'ятсот сімдесят чотири) грн.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення шкоди з ОСОБА_2 - відмовити.

ОСОБА_3 в
задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський
районний суд. Апеляційна  скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Повний текст
рішення виготовлено 22 січня 2008 року.

Головуюча                                                                                    О.В.
Павленко