У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

4 лютого 2008 року                                                            м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Берднік І.С.,
Григор'євої Л.І., -

розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Полонської
міської ради про визнання недійсними договору купівлі-продажу та всіх інших
угод, пов'язаних з правом власності на квартиру, свідоцтва про права на
спадщину за заповітом, визнання права власності на частину квартири; за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності,

в
с т а н о в и л а:

У липні 2004 року ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом про визнання незаконним договору купівлі -продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного 4 червня 1992 року між виконкомом Полонської
міської ради та ОСОБА_3. Також просила визнати незаконними всі інші угоди, що
випливають з цього договору, визнати за нею та її неповнолітнім сином право власності
на Ѕ частину цієї квартири.

Під час розгляду справи доповнила
свої вимоги і просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 31 жовтня 1995 року, видане на ім'я ОСОБА_2.

Крім того, зазначала, що у квартирі
проживає з 1991 року до цього часу, іншого житла не має, спір щодо квартири
виник у 2003 році.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним
позовом про визнання права власності на спірну квартиру, в якому зазначав, що
його мати ОСОБА_3 в передбаченому законом порядку придбала квартиру. Після
смерті матері він отримав свідоцтво про право на спадщину на указану квартиру.

Рішенням Полонського районного суду
Хмельницької області від 7 лютого 2005 року ОСОБА_1 в позові відмовлено, позов
ОСОБА_2 задоволено частково та встановлено, що він є власником квартири
АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 2 жовтня 2007 року зазначене судове рішення скасовано
та позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу
квартири від 4 червня 1992 року та частково недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 31 жовтня 1995 року.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької
області від 2 жовтня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

І.С. Берднік

Л.І. Григор'єва