У Х В А Л А

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

21 травня 2008 року                                                                                  м.
Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                                    Сеніна Ю.Л.

Суддів: Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук Л.І.,
Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного
товариства “Запоріжжяобленерго” до ОСОБА_1та ОСОБА_2про відшкодування збитків,

в
с т а н о в и л а :

У
травні 2006 року відкрите акціонерне товариство “Запоріжжяобленерго” звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1. та ОСОБА_2. про відшкодування збитків,
мотивуючи свої вимоги тим, що 27 вересня 2005 року при перевірці квартири АДРЕСА_1було виявлено використання
електричної енергії, що не враховується лічильником, шляхом підключення розетки поза приладом
обліку, про що був складений акт № 00024300 від 27 вересня  2005 року.

Оскільки
побутовим абонентом за даною адресою є ОСОБА_1., позивач просив суд стягнути з відповідача та його дружини ОСОБА_2.
436 грн. 55 коп. на відшкодування шкоди.

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 5 квітня          2007 року у позові ВАТ “Запоріжжяобленерго”
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 13
серпня 2007 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області
від 5 квітня 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов
ВАТ “Запоріжжяобленерго”
до ОСОБА_1.
та ОСОБА_2.
про відшкодування збитків задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_1. та          ОСОБА_2.
на користь ВАТ “Запоріжжяобленерго” в солідарному порядку збитки в сумі 436 грн. 55 коп.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що саме ОСОБА_1., як споживачем, не виконано умови п. 7
Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357, згідно з яким
відповідач після придбання квартири повинен був звернутися до
енергопостачальника для укладення договору про користування електричною
енергією, через що на момент перевірки не було відомо про зміну споживача за вищезазначеною
адресою і в акті було зазначено попереднього споживача.

Апеляційний суду суд також вважав, що судом першої
інстанції безпідставно не враховано складений акт про порушення через
відсутність підпису споживача та наявність лише двох підписів представників
енергопостачальника, оскільки акт підписано майстром КП “Житлосервіс-9”.

Проте
такий висновок апеляційного суду суперечить чинному законодавству.

Згідно
з п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357, у разі
виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил
користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної
енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника
та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у
енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У
разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт
вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Судом
встановлено, що в ході перевірки в квартирі АДРЕСА_1було виявлено використання
електричної енергії, яка не враховувалась лічильником,
шляхом підключення розетки поза приладом обліку, про що був складений акт
№00024300 від 27 вересня 2005 року. Споживачем
електричної енергії в акті зазначена ОСОБА_3., а не відповідачі у справі.

Встановлено
і не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_3. знята з реєстрації у
квартирі АДРЕСА_119 жовтня 2004 року, а ОСОБА_1. зареєстрований 30 листопада 2004 року (а.с.7, а.с.15). Договір на постачання електричної
енергії між позивачем та відповідачем укладено у 2006 році. До зазначеного
часу ОСОБА_1.
вносив плату на прізвище споживача  ОСОБА_3.

В той же час постачальником електроенергії в акті
зроблено висновок про наявність вини саме ОСОБА_3. в безобліковому використанні
електричної енергії, а не осіб, до яких пред'явлено позов.

Крім того, всупереч положенням п. 53 Правил користування
електричною енергією акт про порушення не підписано споживачем електроенергії, а підписано двома представниками енергопостачальника та майстром КП “Житлосервіс-9”, який є представником житлової
організації, що у відповідності до договору лише здійснює обслуговування
внутрішньобудинкових електромереж і не
являється енергопостачальною організацією.

За
таких обставин рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню.

Не може залишатись в силі і рішення суду першої інстанції, оскільки суд належним чином не
перевірив наявність факту порушення в діях відповідачів та можливість стягнення
з них збитків.

А тому ухвалені у справі судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
ст.ст. 336, 338, 343, 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України,

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 5 квітня 2007 року та рішення апеляційного суду
Запорізької області від 13 серпня 2007 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                           Сенін Ю.Л.

Судді:                                                                                                        Левченко
Є.Ф.

Лихута
Л.М.

Охрімчук Л.І.

Романюк
Я.М.