Справа
№ 2-189/08
квітня 2008 року Борівський районний суд Харківської області в складі
головуючого:                                                                                                   Федченко
при секретарі:                                                                                              Іванченко
адвоката:                                                                                                      ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т.
Борова справу за позовом ОСОБА_4 у своїх інтересах та інтересах малолітньої
ОСОБА_1. до ОСОБА_2., з/особа комісія у справах неповнолітніх Борівської РДА,
про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселенні і
стягнення моральної шкоди,
року сторони по справі зареєстрували шлюб від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народилася донькаОСОБА_1. За час перебування у шлюбі сторони проживали в
квартирі матері відповідачаОСОБА_3., яка розташована за адресою АДРЕСА_1
році в період спільного проживання квартира була приватизована і власниками
квартири в розмірі по &frac14;
частини квартири стали: сторони по справі ОСОБА_4, ОСОБА_2їх дочка ОСОБА_1
і мати відповідача ОСОБА_3
листопада 1998 року шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 був розірваний. Ще до розірвання
шлюбу ОСОБА_4 залишила квартиру і стала проживати з дитиною на квартирі.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в неї народилася ще одна дитина ОСОБА_5 і з 2006 року вона
стала проживати на квартирі у АДРЕСА_2 в якому вона зареєстрована.
з 2006 року позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням впустити
її з дітьми проживати в квартиру в якій &frac12; частини квартири належить після приватизації їй і
малолітній дочці ОСОБА_1 але відповідач заперечував проти проживання і сказав
що впустить в квартиру тільки після рішення суду, в зв'язку з чім вона
звернулась до суду де в судовому засіданні вимагає вселити її з дітьми в спірну
квартиру і стягнути з відповідача 5000 гривень моральної шкоди за страждання
які вона відчула коли з дитиною проживала на квартирах.
по справі ОСОБА_2пояснив, що з позивачем по справі вони проживали в
зареєстрованому шлюбі. В цей час у них народилася дитина. Квартира в якій вони
проживали належала його батькам і в 1996 році квартира була приватизована на
нього, позивача по справі, їхньої сумісної дитини і його матір. Кожному
належить по &frac14; частини
квартири. В квартирі зараз проживає він з дружиною. Розуміючи, що позивач має
право власності, разом з дочкою, на &frac12; частину квартири він не уявляє як вони разом можуть жити
в квартирі, оскільки їх відносини один до одного крайнє негативні. Він не
заперечує сплатити позивачу половину вартості квартири але позивач
відмовляється від грошей, як компенсації за &frac12; частину квартири. Відповідач не
заперечує проти вселення позивача з дитиною, але не згоден на відшкодування
моральної шкоди, оскільки позивач сама пішла з квартири оскільки вела
аморальний образ життя.
в судовому засіданні свідків, вивчивши документи які находяться в справі суд
вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині вселення її
з дочкою в квартиру і не підлягають задоволенню в частині стягнення моральної
шкоди з відповідача.
технічного паспорта на спірну квартиру вбачається, що квартира приватизована на
ОСОБА_3., ОСОБА_2., ОСОБА_4. (дівоче прізвище ОСОБА_4) та ОСОБА_1. дочку сторін
по справі, з реєстру власності на нерухоме майно вбачається, що кожній з
вищевказаних осіб належить по &frac14; частині квартири, таким чином позивач з дочкою являються
власниками &frac12; частини
квартири. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має
право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів
осіб. Згідно ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири) що є в приватній власності
громадян не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права
користування жилим будинком, (квартирою). Таким чином позивач з дочкою мають
право на проживання і вселення до спірної квартири.
вимоги позивача, щодо стягнення 5000 гривень моральної шкоди з відповідача суд
вважає не обґрунтованими, оскільки позивач не надала суду доказів, що
відповідач примусово висилив її з квартири, вона не бажала вселятись в квартиру
оскільки проживала самостійно, доводи позивача, що вона не знала закону про
своє право на житло в спірній квартирі суд не приймає до уваги.
урахуванням вказаного, керуючись ст. 383 ЦК України, ст. 155 ЖК України, суд
вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задовольнити частково.
в квартиру 15 яка розташована в будинкуАДРЕСА_1 ОСОБА_4та її малолітніх доньок
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження з
подальшою реєстрацією позивача і дітей за адресою вселення.
частині позовних вимог відмовити в зв'язку з їх необґрунтованістю.
Судові
витрати поділити між сторонами стягнувши з ОСОБА_2. 25 гривень 50 копійок
судового збору і 15 гривень витрат на матеріально - технічне забезпечення
позову а всього 40 гривень 50 копійок на користь ОСОБА_4
що судом позивачу відмовлено в задоволенні матеріального позову моральної
шкоди, суд вважає можливим частково в сумі 150 гривень задовольнити позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача затрат на правову допомогу позивачу.
Враховуючи вказане стягнути з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_4 сто дев'яносто
Рішення
суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі заяви
в 10 денний строк з моменту оголошення рішення заяви про апеляційне оскарження
і 20 денний строк апеляційної скарги з моменту подачі заяви про оскарження.

Суддя
Борівського

районного
суду                                                                                           Федченко
В.М.