У Х В А Л А І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

24 березня 2008 року
м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

Патрюк М.В.

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Чернігівської області від 25 січня 2008 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про продовження строку на
прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності,
визнання права власності,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

У листопаді 2006 року ОСОБА_2 звернулася в суд із
вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати
-                 ОСОБА_6, якій на праві
власності належало 5/12 частин будинку,                           що знаходиться
АДРЕСА_1. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є вона та її брат ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті ОСОБА_7 позивачці стало відомо, що останній
отримав на своє ім'я свідоцтво про право на спадщину від 5 вересня 2003 року,
при цьому приховав від нотаріуса, що є ще один спадкоємець - ОСОБА_2, чим
позбавив її частини спадщини після смерті матері ОСОБА_6, хоча 21 серпня 2003
року ще до спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, вона
звернулась до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Просила суд продовжити їй строк для прийняття спадщини
після смерті матері              ОСОБА_6,
визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від            5 вересня 2003 року, що видане на
ім'я ОСОБА_7, визнати за нею право власності на 5/24 частин будинку із
надвірними спорудами, що знаходяться АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20
листопада          2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 25
січня 2008 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у вимогах про
визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_1 від 5
вересня 2003 року на ім'я ОСОБА_7 та визнання за ОСОБА_2. права власності на
5/24 частин будинку із надвірними спорудами АДРЕСА_1 свідоцтва скасовано.
Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом, що видане 5 вересня           2003 року державним нотаріусом
Першої Чернігівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстроване в
реєстрі за НОМЕР_1; визнано право власності на 5/24 частин жилого будинку з надвірними
спорудами, що знаходяться АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про
скасування рішення апеляційного суду з підстав порушеннями норм матеріального
та процесуального права із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження якщо касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із оскаржуваного судового рішення,
доданих до нього матеріалів  вбачається,
що скарга є  необґрунтованою і наведені в
ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Однак, доводи скарги щодо розподілу
судових витрат можуть бути вирішені шляхом ухвалення судом додаткового рішення
з цього питання.

Керуючись пунктом 5 частиною 3
статті 328 ЦПК України

у  х
в  а  л  и  в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про продовження строку на прийняття
спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, визнання
права власності відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити
ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                              М.В. Патрюк