Справа № 2-58
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 квітня 2008 року Шевченківський
райсуд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Чебуришкіній Н.Ю.

з участю адвоката ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного
товариства " Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" про
визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на
приміщення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на приміщення посилаючись на те, що з
1967р. по 2005 рік він працював на ВАТ „ЕК" „Чернівціобленерго".

В 1992 році він звернувся до директора
Чернівецького обласного підприємства електричних мереж з заявою про продаж йому приміщення при ЦРП-11 поАДРЕСА_1, яке ніким не використовувалось.

28.08.1992 р. президія профспілкового
комітету підприємства дала згоду на продаж йому приміщення розміром З X 5 м,
при ЦРП-11, по АДРЕСА_1

На підставі цього
рішення профкому та виходячи з оціночного акту від 27.08.1992р. по підприємству було видано наказ № 169 від 12.10.1992 р.
про продаж йому складського приміщення при ЦРП-11 по АДРЕСА_1, за 43441 крб.
26.10.1992р. він вніс в касу підприємства
43441 крб.

14.11.1992 р. керівництвом підприємства
згідно з актом йому було передано це приміщення, а також передано ключі від замка до вхідних дверей в
приміщення. Він почав використовувати його
для господарських потреб і користується ним і до сьогодні.

Але у нотаріуса договір
купівлі-продажу цього приміщення з ним так і не був укладений. Він неодноразово
звертався з цього приводу як до колишнього керівництва підприємства, та і до
теперішнього керівництва ВАТ „ ЕК „ Чернівціобленерго", але йому
в цьому відмовляють.

Тому просив визнати
договір купівлі - продажу спірного приміщення дійсним та визнати за ним право
власності на нього.

В судовому засіданні позивач в своєму поясненні
підтвердив обставини, викладені в позовній заяві і в своєму поясненні
підтвердив обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не
визнав і просив відмовити в його Задоволенні. Заслухавши пояснення сторін,
свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що підстав для
задоволення позову немає.

Судом встановлено, що 28.08.1992
р. президія профспілкового комітету Чернівецького обласного підприємства
електричних мереж дала згоду на продаж позивачу приміщення розміром 3 X 5 м,
при ЦРП-11, по АДРЕСА_1 а.с. 9 .

Згідно з оціночним
актом від 27.08.1992р. вартість складського
приміщення при ЦРП-11 по АДРЕСА_1 склала 43441 грн.  а.с. 10 .

12.10.1992 р. директором Чернівецького
обласного підприємства електричних мереж був виданий наказ № 169 про продаж
позивачу складського приміщення при ЦРП-11 по АДРЕСА_1, за 43441 крб. а.с. 11
. 26.10.1992р. позивач вніс в касу
підприємства 43441 крб. а.с 12 .

14.11.1992 р. підприємством згідно з актом
позивачу було передано спірне приміщення, а також передано ключі від замка до вхідних дверей в приміщення а.с. 19 .

Цим приміщенням позивач
користується постійно.

Договір купівлі-продажу
цього приміщення з позивачем у нотаріуса укладений не був. ОСОБА_2 неодноразово
звертався з цього приводу до керівництва відповідача, але йому в цьому було відмовлено а.с. 23 .

Згідно з ст. 203 Цивільного Кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому Кодексу,
іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про
підприємства в Україні » від 27.03.1991 р. майно
закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського
відання. Згідно з ч. 6 ст. 10 цього ж Закону підприємству надається право, продавати, передавати безоплатно, здавати в
оренду громадянам засоби виробництва та інші матеріальні цінності з дозволу власника або уповноваженого ним органу,
крім випадків передбачених
законом.

Ч. 3 ст. 10 цього ж Закону передбачає
відчуження від держави засобів виробництва (приватизацію),
що є державною власністю і закріпленні за державним підприємством, здійснюється виключно на конкурентних засадах
(через біржі, за конкурсом, на аукціонах) у порядку, що визначається Фондом державного майна України.

Законом України «Про
приватизацію державного майна» визначаються об'єкти та суб'єкти приватизацію (ст.ст. 5,6 Закону) та встановлюється
порядок приватизації державного майна (ст. ст. 11-13 Закону). Відповідно ст. 6
вищезазначеного Закону одним із суб'єктів
приватизації є державні органи приватизації, а саме Фонд державного майна та
його регіональні представництва,

Ст.ст. 11-13 згідно чинного на той час Закону
України «Про приватизацію державного майна » встановлювався порядок
приватизації державного майна, де передбачалося, що заяви про приватизацію подаються до Фонду державного майна
України чи місцевих органів приватизацію за місцезнаходження об'єкта у
письмовій формі. На підставі розгляду заяв державний орган по приватизації приймає рішення про приватизацію
об'єкта і повідомляє про це заявника та трудовий коллектив підприємства.

Отже суд вважає, що
правових підстав для відчуження Чернівецьким
обласним підприємством електричних мереж нежилого приміщення в АДРЕСА_1 при РП-11 позивачу ОСОБА_2 не було.

Відкрите акціонерне
товариство «Енергетична компанія «Чернівціобленерго»
заснована відповідно до Указу Президента України від 04 квітня 1995 року №
282/95 «Про структурну перебудову в енергетичному комплексі України» та наказу
Міністрества енергетики і електрифікації України від 15 червня 1995 року №106
шляхом перетворення Державного підприємства
Чернівецьке обласне підприємство електричних мереж ВЕО «Вінницяенерго» у
Державну акціонерну енргопостачальну компанію» Чернівціобленеро». Вирішення
питання про відчуження манна компанії повинно здійснюватись за погоженням із Наглядовою
радою. Жодних погоджень стосовно відчуження нежилих приміщень при РП-11
позивачу ОСОБА_2 Наглядова рада не давала.

Крім цього, виробниче
складське приміщення є невідємною частиною Розподільчого пристрою -11 за адресою АДРЕСА_1. Як пояснив в судовому засіданні свідок
Качинський приміщення, який користується позивач, потрібне підприємству для
здійснення його діяльності.

За таких обставин суд вважає, що в
задоволенні позову має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 203, 220, 234 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про
підприємства в Україні », ст.ст. 5, 6, 11 - 13 Закону України «Про приватизацію державного майна», ст.ст. 10, 57, 60, 130, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства "
Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на приміщення відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть
ознайомитись 05 травня 2008 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Заява
про апеляційне оскарження або апеляційна скарга може бути подана протягом 10
днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя: