Справа №2-1103/08р.
червня    2008року Печерський районний суд м. Києва
в складі: головуючого -судді                                Цокол Л.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом  Закритого акціонерного
товариства «Дослідний  завод
зварювального устаткування інституту електрозварювання  ім.. Є.О. Патона» до ОСОБА_1, ОСОБА_2     про виселення та  стягнення боргу за проживання  ,
Позивач звернувся до суду і
просить  виселити відповідачів  ОСОБА_1 і ОСОБА_2   з кімнат АДРЕСА_1 без надання іншого житла,
стягнути з відповідача  ОСОБА_1 грошові
кошти в сумі 2 100гр. -борг за фактичне користування приміщенням в АПК,  відшкодувати за рахунок відповідача  ОСОБА_1 судові витрати. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що позивач набув право власності на адміністративно-побутовий
корпус, що знаходиться в АДРЕСА_1. Позивачем було надано відповідачу житлове
приміщення  для тимчасового проживання  , в тому числі дружині та неповнолітній
дитині на період роботи, з якої він звільнився за власним бажанням.   Звільняти кімнати відповідачі в
добровільному порядку відмовляються , крім того мають заборгованість  за користування житлом в сумі  3 900гр. з розрахунку 150гр. за
Відповідачі ОСОБА_1та ОСОБА_2
позовні вимоги не визнали. В обґрунтування своїх заперечень відповідач ОСОБА_2
посилалась на те, що їх родині було надано житлове приміщення в гуртожитку в
зв'язку з їх роботою на заводі. При цьому під час звільнення відповідача
ОСОБА_2 було вирішено питання щодо залишення в користуванні наданого житла.
Відповідач звертала увагу на невідповідність встановлених  позивачем тарифів на плату за користування
приміщенням в гуртожитку діючим
Суд вислухавши пояснення
представника позивача Завгородню Н.С., відповідача ОСОБА_2, дослідивши докази
надані сторонами , прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.127 ЖК
Української РСР  для проживання  робітників, службовців, студентів, учнів, а
також  інших громадян у період роботи або
навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються
спеціально споруджені або переобладнані для
цієї мети жилі будинки .
Відповідно до ст. 129 цього ж
кодексу  на підставі рішення про надання
жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер , який є єдиною підставою для вселення на
Відповідно до ст. 132 цього ж
кодексу осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в
частині другій цієї статті, а також
осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише  з наданням їм іншого жилого приміщення.
Відповідно до ст. 125  цього Кодексу без надання  іншого жилого приміщення  у випадках , зазначених у статті 124  цього Кодексу, не може бути виселено осіб,
які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм  службове жиле приміщення, не менше як десять
років, осіб, звільнених  у зв'язку з
ліквідацією  підприємства, установи,
організації або за скороченням чисельності
чи штату працівників, одиноких осіб з неповнолітніми дітьми , які
проживають разом з ними.
Під час судового розгляду
встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 за клопотанням ТОВ «СВС ЛТД» , що виконував
ремонті роботи для  ДЗЗУ та його
особистою заявою  від15.05.2001р. ,  31.05.2001р. було надано житлове приміщення в
гуртожитку по АДРЕСА_1.
17.08.2001р. відповідач ОСОБА_1звернувся
до адміністрації ДЗЗУ з проханням надати другу кімнату в зв'язку з збільшенням
кількості членів сім'ї. За вказаних обставин відповідачам  було надано кімнати №№714,715.
02.02.2004р. відповідач
ОСОБА_1був прийнятий на роботу в ЗАТ
«ДЗЗУ ІЕЗ ім.. Є.О. Патона» та 27.06.2007р. звільнений за власним
15.08.2002р. була прийнята на посаду прибиральниці АПК ЗАТ  «ДЗЗУ ІЕЗ ім.. Є.О. Патона» та звільнена  20.05.2004р. в зв'язку з скороченням штату.
ОСОБА_2 має неповнолітню
дитину ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.
19.06.2002р. було створено та
зареєстровано Закрите акціонерне товариство «ДЗЗУ ІЕЗ ім.. Є.О. Патона», до
статутного фонду якого увійшов цілісний майновий комплекс , в тому числі
адміністративно-побутовий корпус , розташований в АДРЕСА_1. Товариство є
правонаступником  усіх прав та
обов'язків  Державного підприємства  « ДЗЗУ ІЕЗ ім.. Є.О. Патона».
Оцінюючи вищенаведені обставини,
суд вважає, що відповідачі були поселені у гуртожиток з наданням житлового
приміщення за згодою позивача  на період
на даний час Примірним положенням про гуртожитки , затвердженого постановою
ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року №208, встановлено порядок надання
житлового приміщення, користування ним та виселення. Так, відповідно до
вказаного положення та вимог ЖК Української СРСР вселення в гуртожиток
робітників,  службовців, студентів,
інших  громадян  провадиться
в  установленому  порядку
завідуючим  (директором)
гуртожитком  або працівником,  який його
підставі  виданого   адміністрацією   підприємства,
організації ордера. Плата за користування
спільному  користуванні  кількох
перебувають у сімейних  стосунках,
провадиться  за  встановленими
ставками. Витрати на комунальні
послуги входять до ставки плати за
користування жилою площею і
окремо плата за них не стягується. Виселення
провадиться  у разі припинення роботи та
з інших підстав визначених ЖК Української РСР.
Суд не може погодитись з
посиланням позивача на те, що відповідачі підлягають виселенню без надання
іншого житлового приміщення.
В даному випадку суд виходить з
того, що обом відповідачам   було надано
житлове приміщення в гуртожитку  на
період їх роботи  ,  отже між сторонами склались відносини
відповідно до глави 4 ЖК Української РСР та
Примірного  положення про
гуртожитки, що визнається позивачем.
На час вселення відповідача
будинок АДРЕСА_1мав статус гуртожитку. Під час судового розгляду позивач не
подав відомостей про зміну статусу будинку на інший.
Так, відповідач ОСОБА_2 була звільнена з роботи у зв'язку з скороченням
штату , отже відповідно до вимог ст.ст. 125,132 ЖК Української РСР не може бути
виселена без надання іншого житлового приміщення.
ОСОБА_2 має неповнолітню дитину
, проживають з ОСОБА_1 однією сім'єю .
Вимоги позивача про стягнення з
відповідача боргу в сумі 2 100гр. за фактичне користування приміщенням не
підлягають задоволенню, виходячи з того, що останні під час судового розгляду
не були доведені відповідними доказами.
Так, в обґрунтування вимог в
частині сплати боргу позивач надав суду довідку
від 27.02.2008р. №265/317 , відповідно до якої заборгованість становить
3 900гр. При цьому позивач не навів переконливих доводів в обґрунтування
правильності нарахованих сум, виходячи з того, що до 2006 року відповідачами
проводилась оплата відповідно до нарахованих сум, а в подальшому при збільшенні
поточних платежів  не оплачувалась .
Суд звертає увагу на те, що
Державною інспекцією з контролю за цінами в м. Києві здійснювалась перевірка,
за наслідками якої було встановлено нарахування
ЗАТ «ДЗЗУ ІЕЗ ім.. Є.О. Патона»
плати за проживання  в гуртожитку
в розмірах, які фактично перевищують встановлені відповідно до діючих
розпоряджень тарифів.
Вищевикладені обставини
переконують суд в необґрунтованості поданого позову.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 127,129,132
ЖК Української РСР, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Закритого
акціонерного товариства «Дослідний  завод
зварювального устаткування інституту електрозварювання  ім.. Є.О. Патона» до ОСОБА_1, ОСОБА_2     про виселення та  стягнення боргу за проживання  , залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти
діб та подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти діб.

Суддя