у х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого         Гнатенка А.В.,

суддів:                 Барсукової
В.М.,              Балюка М.І.,

Гуменюка В.І. ,        Григор'євої Л.І., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
“Агрофірма “Куйбишево” (далі - СТОВ АФ “Куйбишево”), третя особа: ОСОБА_2, про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У березні 2004 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з
указаним позовом, зазначав, що наказом № 37 від 12 лютого 2004 року він був
звільнений з посади бригадира тракторно-рільничої бригади підрозділу № 6 СТОВ
АФ “Куйбишево” на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи звільнення незаконним, ОСОБА_1 просив поновити
його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від                   23 серпня 2005 року позов
задоволено частково. Скасовано наказ № 37 від            12 лютого 2004 року про звільнення
ОСОБА_1. з роботи та поновлено позивача на посаді бригадира тракторно-рільничої
бригади підрозділу № 6 СТОВ АФ “Куйбишево”. Стягнуто з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 4999 грн. 77
коп. та 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Додатковим рішенням цього ж суду від 30 серпня 2005 року стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_1. витрати на юридичну допомогу адвоката в сумі
180 грн.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 14 грудня 2005 року
рішення суду скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись
на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що наказом № 280 від 4 вересня 2003 року позивачу
оголошено догану за невиконання наказу № 144 від 11 серпня 2003 року, згідно
якого на нього покладено обов'язки керуючого підрозділу № 6 на період відпустки
ОСОБА_3. у зв'язку з виробничою необхідністю.

На час звільнення ОСОБА_1. з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України
вказаний наказ був чинним і не оскаржувався.

В січні 2004 року позивач допустив інші порушення трудових обов'язків.

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови № 9 “Про практику розгляду
судами трудових спорів” від 6 листопада 1992 року з наступними змінами
роз'яснив, що у випадках звільнення з підстав,
передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України враховуються ті заходи
дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили
юридичної сили за давністю або не зняті достроково , і ті громадські стягнення,
які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до
положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня
накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

За таких обставин висновок апеляційного суду про те, що у відповідача були
законні підстави для звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП є обґрунтованим і
підстав для скасування рішення апеляційного суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 337, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення апеляційного
суду Полтавської області від 14 грудня 2005 року - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                      А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                 В.М.
Барсукова

М.І. Балюк

В.І.
Гуменюк

Л.І.
Григор'єва