Справа № 22ц- 635/08                                                                                              Головуючий у 1 інстанції Остапук В.І.
Категорія  - 79                                                                                                           Доповідач - Киця С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М           У К Р А Ї Н И

29 липня
2008 року                                                                           місто  Луцьк

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого
- судді Расевича С.І.,

суддів Киці С.І., Стрільчука В.А.,

при секретарі Масляній С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Луцьку цивільну справу за заявою закритого акціонерного товариства комерційний
банк  «ПриватБанк» про видачу судового
наказу за апеляційною скаргою заявника закритого акціонерного товариства
комерційний банк (далі - ЗАТ КБ) «ПриватБанк» на ухвалу Луцького міськрайонного
суду від 11 червня 2008 року,-

В С Т А Н О В И
Л А:

ЗАТ КБ
«ПриватБанк» подав апеляційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду від
11 червня 2008 року, якою відмовлено ЗАТ КБ «ПриватБанк» в прийнятті заяви про
видачу судового наказу про стягнення заборгованості по кредитному договору з
ОСОБА_1.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі
заявник, покликаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати
ухвалу Луцького міськрайонного суду від 11 червня 2008 року з передачею справи
на новий судовий розгляд та зазначає, що постановляючи ухвалу про відмову у
видачі судового наказу, суд передчасно прийшов до висновку про наявність між
сторонами спору про право.

Апеляційну
скаргу заявника слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без
змін з наступних підстав.

Із
матеріалів заяви про видачу судового наказу вбачається, що між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 23 червня 2006 року був укладений кредитний договір
№1232/к відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати ОСОБА_1 кредитні
кошти на придбання вантажного автотранспорту в розмірі 30000 доларів США із
сплатою 16
відсотків на рік кінцевим терміном погашення до 22 червня 2009 року.

Заявник
зазначає, що ОСОБА_1 прострочив повернення суми кредиту та сплати відсотків,
станом на 14 травня 2008 року заборгованість по кредиту становить 27332 доларів
США, по несплачених відсотках - 3563, 08 доларів США та пені - 315,37 доларів
США, а всього на загальну суму 31210, 45 доларів США (а.с. 1). Просить видати
судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 157612,77 грн. заборгованості та судові
витрати.

Відповідно
до вимог статті 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено
вимогу, яка ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі.

Разом з
тим, як це передбачає стаття 100 цього Кодексу, суддя відмовляє у прийнятті
заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

Як
передбачено п. 4.1. кредитного договору - при порушенні позичальником
будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом,
передбачених п.п.2.2.2, 3.1., 3.2., 3.3. даного договору, строків повернення
кредиту, передбачених п.п. 1.3., 2.2.3., 2.3.1., 2.2.8., 3.3., винагороди та
комісії, що передбачено п.п. 3.5., 3.7. цього договору,    банк має право нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,2 відсотків від суми непогашеної
заборгованості за кожен день прострочення платежу, але не менше подвійної
облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, в який
сплачується пеня.

Пунктом
4.8. кредитного договору встановлено, що усі суперечки й розбіжності, які
виникли з даного договору або виникли у зв'язку з ним, підлягають розгляду у
встановленому законом порядку.

Таким
чином, спір між сторонами кредитного договору повинен вирішуватись в
передбаченому законом порядку, оскільки не врегульований шляхом переговорів.

Крім того,
заявником в порушення вимог ст. 533 ЦК України, визначено грошовий еквівалент
суми зобов'язання відповідно до службового розпорядження НБУ №417/113 станом на
24.03.2008 року, а не на момент звернення до суду із вказаною заявою.

На підтвердження
своїх банк надав суду копію кредитного договору та завірену представником
заявника Янсоном Є.В. копію ніким не підписаного документа під назвою
«розрахунок заборгованості…» (а.с. 2), що містить інформацію у вигляді числових
колонок, яку необхідно перевірити. Будь-яких інших документів щодо розміру та
строків внесення боржником коштів на виконання умов укладеного сторонами
кредитного договору заявник не представив. Відтак не має підстав для видачі
судового наказу без з'ясування дійсних обставин справи  та перевірки їх належними та допустимим
доказами.

Отже, між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» і ОСОБА_1 виник спір про право, а тому суддя підставно відмовив
стягувачеві у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Доводи
апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали, яка постановлена з
додержанням вимог закону.

Керуючись
ст. ст. 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У  Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу заявника закритого акціонерного товариства комерційний банк  «ПриватБанк» відхилити, а ухвалу Луцького
міськрайонного суду від 11 червня 2008 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного  Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: