У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого:  суддів:

Яреми
А.Г.,   Костенка А.В.,

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,  Охрімчук Л.І.,
Прокопчука Ю.В.,  Шабуніна В.М.,

розглянувши 26 травня 2008 року в м. Києві
скаргу ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з винятковими обставинами рішення
Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2006 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня
2006 року та ухвали Верховного Суду України від 25 квітня 2007 року в справі за
позовом державного підприємства “Львівприлад” до Брюховицької селищної ради                 м. Львова,ОСОБА_2, ОСОБА_1, Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській
області, треті особи: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради
“Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки”, Міністерство промислової
політики України, приватний нотаріус ОСОБА_3, про визнання рішень селищної
ради, договорів купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна, свідоцтва про право
власності на будівлі і споруди, реєстраційних посвідчень недійсними та визнання
права повного господарського відання на об'єкти нерухомого майна,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 23 червня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного
суду Львівської області від            11
вересня 2006 року, позов задоволено. Визнано недійсним: рішення
Брюховицької селищної ради № 77 від 27 липня 2000 року “Про оформлення права
власності на нерухоме майно, розміщене нАДРЕСА_1";  свідоцтво про право власності на будівлі і
споруди серії КММ № 000751 видане  5
грудня 2000 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки, яке підтверджує, що будівлі та споруди,
розташовані АДРЕСА_1 належать на праві власності територіальній громаді в особі
Брюховицької селищної ради на підставі рішення Брюховицької селищної ради
від   27 липня 2000 року №77; рішення
Брюховицької селищної ради № 107 від 26 квітня 2001 року „Про делегування
регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській області
повноважень щодо приватизації об'єктів комунальної власності смт.
Брюховичі" в частині делегування повноважень щодо приватизації об'єктів
нерухомого майна нАДРЕСА_1; договір №/02 купівлі-продажу об'єктів нерухомого
майна, який був укладений  17 червня 2002
року між регіональним відділенням Фонду державного майна України у Львівській області
та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 і внесений в реєстр за № 4450;  договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого
майна, який був укладений 31 жовтня 2002 року між ОСОБА_2  і ОСОБА_1; реєстраційне посвідчення серії КММ
№016849, видане 14 листопада 2002 року Львівським обласним державним
комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, яке посвідчує,
що будівлі та споруди, розташовані АДРЕСА_1, належать на праві приватної
власності ОСОБА_1.  Витребувано від ОСОБА_1 об'єкти
нерухомого майна - будівлі та споруди, що знаходяться АДРЕСА_1, які були
об'єктом продажу за договором купівлі-продажу від 31 жовтня 2002 року. Визнано за ДП „Львівприлад" право повного господарського відання на об'єкти нерухомого майна, що знаходяться АДРЕСА_1. Все, що
набуте сторонами при укладені зазначених договорів купівлі-продажу, повернуто в
попередній стан.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України від 25 квітня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від
23 червня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня
2006 року відхилено і вказані судові рішення залишено без змін.

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України зі скаргою, у якій просить
переглянути в зв'язку з винятковими обставинами рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 23 червня 2006 року, ухвалу Апеляційного суду
Львівської області від 11 вересня 2006 року та ухвалу Верховного Суду України
від 25 квітня 2007 року. В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на
неоднакове застосування Верховним Судом України одного і того ж самого  положення закону, а саме ст.ст. 330, 388 ЦК
України в частині підстав і можливості витребування майна від добросовісного
набувача, а також в частині відсутності обставин вибуття майна з володіння
власника поза його волею та відповідних цій обставині правових наслідків.

Колегія
суддів вважає, що у допуску скарги до провадження у зв'язку з винятковими
обставинами та витребуванні справи слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України судові рішення у цивільних справах можуть
бути переглянуті у зв'язку із винятковими обставинами після їх перегляду у
касаційному порядку, якщо вони оскаржені з мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції одного і того самого положення закону;
визнання судового рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої
визнана Україною, таким, що порушує міжнародні зобов'язання України.

Доводи скарги і зміст доданих до скарги матеріалів не дають підстав для
висновку про наявність передбачених ст. 354 ЦПК України підстав для перегляду
судової ухвали у зв'язку із винятковими обставинами.

Керуючись ст. 356  ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у
х в а л и л а:

У допуску скарги ОСОБА_1 до провадження у зв'язку з
винятковими обставинами та  витребуванні
справи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий  Судді Верховного Суду України

А.Г .Ярема   А.В. Костенко

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута   Л.І. Охрімчук

Ю.В. Прокопчук   В.М. Шабунін