Справа № 22ц-8262008 р.
Головуючий у 1-й інстанції: Косач І.А.
Доповідач: Боброва І.О.
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
08 травня 2008 року                                  місто
Чернігівської області
головуючого - судді Литвиненко І.В.,
суддів - Бобрової І.О., Лазоренко М.І.,
позивача, представників відповідачів - УДД України з питань виконання покарань
в Чернігівській обл.  - Замури Л.П., ЧВК
№44 - Набок Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1на рішення Новозаводського
районного суду міста Чернігова від 11 березня 2008 року у справі за позовом
ОСОБА_1до управління Державного департаменту України з питань виконання
покарань у Чернігівській області, Чернігівської виправної колонії №44 про
відшкодування шкоди,
09.01.2008 року позивач ОСОБА_1.
звернулася до  Державного департаменту
України з питань виконання покарань у Чернігівській області з позовом в якому
зазначила, що її чоловік  ОСОБА_2проходив
службу на посаді молодшого інспектора-техніка ІТЗО відділу охорони
Чернігівської виправної колонії №44. ІНФОРМАЦІЯ_1він загинув в результаті
нещасного випадку в період проходження служби при обставинах, що пов'язані з
виконанням службових обов'язків. Позивач просила стягнути з відповідача на її
користь одноразову грошову допомогу в розмірі десятирічного грошового
забезпечення загиблого за останньою посадою та відшкодувати моральну шкоду в
розмірі 50 тис. грн.
Під час розгляду справи в суді першої
інстанції в якості другого відповідача була залучена Чернігівська виправна
колонія №44.
Рішенням Новозаводського районного
суду  м. Чернігова від 11.03.2008 р.  були
частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1. З Чернігівської виправної
колонії №44 на її користь було стягнуто 67 320 грн. одноразової грошової
допомоги та 6 000 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить частково скасувати рішення суду від
11.03.2008 р., „змінивши рішення в частині обчислення розміру одноразової
грошової допомоги (врахувати індексацію та відсотки за безпідставне тримання
відповідачем грошових коштів допомоги) та компенсації за завдану моральну шкоду
у напрямку збільшення до 50 000 грн.” та зазначити строки виплати одноразової
грошової допомоги.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1.  зводяться до
того, що рішення прийнято судом без врахування принципу виваженості і
справедливості, при  неповному з'ясування
обставин, що мають значення для справи.

Суд, на думку апелянта, повинен був навести розрахунок присуджених сум та
визначити строки їх виплат.

Також при винесенні свого рішення суд не проіндексував суму одноразової
допомоги, не врахувавши положень Закону України „Про працю” та „Про індексацію
грошових доходів населення” і не визначив, відповідно до ст.1214 ЦК України,  проценти за користування цими грошима
відповідачем протягом шести місяців.

Не згодна апелянт і з розміром моральної шкоди, що визначений судом.
ОСОБА_1. вважає, що судом не врахована глибина емоційних страждань, їх тяжкість
і тривалість, не заслухані свідчення свідків.

Письмові пояснення чи заперечення на
апеляційну скаргу відповідачі не надавали. Під час судового засідання просили в
задоволенні скарги відмовити та залишити рішення суду без змін. Проти виплати
позивачеві одноразової допомоги та моральної шкоди в розмірі, що визначив суд
першої інстанції, не заперечували.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - зміні, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим
є рішення, ухвалене на  основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Суд правильно встановив, що ОСОБА_2проходив службу на посаді
молодшого інспектора-техніка ІТЗО відділу охорони Чернігівської виправної
колонії №44. В результаті нещасного випадкуІНФОРМАЦІЯ_1він загинув. З акту від
06.07.2007 р. (а.с.17) та висновку спеціального розслідування, що затверджений
в.о. начальника управління ДДУПВП у Чернігівській області 09.07.2007 р.
(а.с.13), вбачається, що смерть
молодшого інспектора-техніка ІТЗО відділу охорони Чернігівської
виправної колонії №44  прапорщика
внутрішньої служби ОСОБА_2. визнана такою, що настала в період проходження
служби при обставинах пов'язаних з виконанням службових обов'язків. Основною
причиною нещасного випадку визнано порушення функціональних обов'язків та
відсутність відповідного допуску до роботи на обладнанні під напругою 220 В.

Після нещасного випадку дружина  ОСОБА_2. - ОСОБА_1. звернулася за виплатою
одноразової грошової допомоги, проте їй було відмовлено (а.с.5-6).

Відповідно до ч.5 ст.23 Закону від 23.06.2005 р.
"Про Державну кримінально-виконавчу службу України", на осіб рядового
і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22
і 23 Закону України "Про міліцію".

Відповідно до ст.23 Закону України "Про
міліцію" від 20.12.1990 р., у разі загибелі (смерті) працівника міліції, який
перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових
обов'язків по охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю сім'ї
загиблого (померлого), а в разі її відсутності його батькам та утриманцям
виплачується одноразова грошова допомога в розмірі десятирічного грошового
забезпечення загиблого (померлого) за останньою посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 р. №707, затверджений Порядок та умов
виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції".

Суд першої інстанції вірно визначив, що
позивач має право на отримання одноразової грошової
допомоги, проте не вірно визначив її розмір. З довідки на а.с.37 вбачається, що
сума заробітку померлого, для розрахунку суми одноразової грошової допомоги,
складає 384 грн., а сама  сума
одноразової грошової допомоги  дорівнює
46 080 грн.

Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України "Про
міліцію",  у всіх випадках розмір
одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) працівника міліції не
повинен бути меншим від 100-кратного розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом для працездатних осіб на час виплати цих сум.

Визначаючи
суму, суд керувався Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік”, хоча
на час розгляду справи вже діяв Закон України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»  від
28.12.2007 р. №107-У1. Згідно з ст. 58 цього Закону
на 2008 рік затверджений прожитковий мінімум на одну

особу в  розрахунку
на місяць -  для   працездатних осіб з  1  січня  -  633
гривні.

Під час
розгляду справи суд першої інстанції повинен був при проведенні розрахунку
виходити саме із зазначеної вище суми - 633 грн. Таким чином, сума одноразової грошової допомоги дорівнює 75 960 грн.   (633 грн. х 12 місяців х 10 років = 75 960
грн. ). В цій частині рішення суду першої підлягає зміні.

Крім
того, з відповідача Чернігівської виправної колонії №44
слід стягнути судові витрати: на користь ОСОБА_1. - 30 грн. (а.с.1) і на
користь держави 152, 37 грн. (75,96 +8,5 = 84,46 грн. - судовий збір в суді
першої інстанції; 37,91 грн. + 30 грн. = 67,91 грн. - судовий збір та витрати
на інформаційно-технічний розгляд справи в апеляційній інстанції).

Доводи апелянта
щодо індексації суми одноразової допомоги на підставі положень Закону України
„Про працю” та „Про індексацію грошових доходів населення” та визначення,
відповідно до ст.1214 ЦК України,
процентів за користування цими грошима відповідачем  не можуть бути прийняті апеляційним судом до
уваги, оскільки відповідно до ст. 2 Закону від
1991.07.03, "Про індексацію грошових доходів населення”, індексації
підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території
України і які не мають разового характеру. Стаття 1214 ЦК України стосується
відшкодування доходів від безпідставно набутого майна і витрат на його
утримання. Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що  твердження апелянта про те, що при вирішення
даного спору суд першої інстанції неправильно не застосував норми матеріального
права, ґрунтуються на хибному розумінні й тлумаченні правових норм, які не
регламентують спірні правовідносини.

Твердження апелянта щодо обов'язку суду зазначити строк
виконання рішення є безпідставним, оскільки згідно ст. 217 ЦПК України, це є
правом, а не обов'язком суду.

Не можуть взяті до уваги доводи позивача щодо збільшення
розміру моральної шкоди. Розмір моральної шкоди суд першої інстанції визначив з
врахуванням обставин справи, керуючись вимогами розумності та справедливості.

Сам факт стягнення з відповідача моральної шкоди, сторони
не оспорюють.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах
доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в
апеляційній скарзі обґрунтованості інших судових висновків не спростовують,
тому підстави для її задоволення в повному обсязі - відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись ч.5 ст.23 Закону України "Про Державну
кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 р., ст. 23 Закону
України „Про міліцію”, ст. 58 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів
України»  від 28.12.2007 р. №107-У1, ст.
ст. 88, 307, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

В  И
Р  І  Ш
И  В :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1-  задовольнити
частково.

Рішення   Новозаводського районного
суду  м. Чернігова від 11 березня 2008
р.  - змінити.

Стягнути з Чернігівської виправної колонії №44 на користь
ОСОБА_1одноразову грошову допомогу в сумі 75 960 (сімдесят п'ять тисяч
дев'ятсот шістдесят) грн.

Стягнути з Чернігівської виправної колонії №44 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 30 (тридцять) грн.

Стягнути з Чернігівської виправної колонії №44 на користь держави
судові витрати в сумі 152 (сто п'ятдесят дві) грн. 37 коп.

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду  м. Чернігова від 11 березня 2008 р. залишити
без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржено
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної
сили.

Головуючий:
Судді: