У х в а л а

іменем
україни

30 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Патрюка М.В.,

суддів:                  Пшонки М.П.,                       Костенка А.В.,

Лященко Н.П.,                       Прокопчука Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом дочірнього підприємства по експлуатації та ремонту житлового
фонду та об'єктів соціально-побутового призначення (далі - ДП) “ЕКОС”
акціонерного товариства холдінгової компанії (далі - АТ ХК) “Київміськбуд” до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: житлове управління “Лівобережне” ДП “ЕКОС” АТ ХК
“Київміськбуд”, АТ ХК “Київміськбуд”, про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням, і за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2
до ДП “ЕКОС” АТ ХК “Київміськбуд”, треті особи: житлове управління
“Лівобережне” ДП “ЕКОС” АТ ХК “Київміськбуд”, АТ ХК “Київміськбуд”, про
вселення, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, за касаційною
скаргою ДП “ЕКОС” АТ ХК “Київміськбуд” на рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 7 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 травня
2007 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому
просив визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_3, 1992 року народження,
такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою
НОМЕР_1 у гуртожитку по вул. Горлівській, 124/3 у м. Києві, зазначаючи, що
відповідачі не проживають у гуртожитку з 2005 року без поважних причин.

Відповідачі подали зустрічний позов про вселення та усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням, посилаючись на те, що в 1986 році ОСОБА_1
отримала місце в гуртожитку за адресою: м. Київ,            вул. Горлівська, 124/3 та вселилася
в кімнату НОМЕР_1. У 1987 році зазначений гуртожиток був перетворений у
гуртожиток сімейного типу, але відповідного ордера вона не отримала, проте
продовжувала користуватися кімнатою в гуртожитку й проживала там з
неповнолітніми дітьми. Як мати-одиначка стала на квартирний облік на отримання
житла. У 2004 році в неї з'явилася можливість тимчасово користуватися житлом
більшої комфортності, тому вона переїхала в гуртожиток за адресою: м. Київ,
вул. Жмеринська, 36 НОМЕР_2, однак продовжувала цікавитися спірною жилою
площею, сплачувала за неї плату. Однак за необхідністю сім'я знову вирішила
переїхати до гуртожитку на вул. Горлівській, 124/3 у м. Києві, однак її кімната
була зайнята, а іншого житла в неї з дітьми немає. Посилаючись на зазначені
обставини, ОСОБА_1, ОСОБА_2 просили суд вселити їх із дітьми в гуртожиток. що
знаходиться на вул. Горлівській, 124/3 у м. Києві, видати ордер та не чинити
перешкод у користуванні гуртожитком.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2006  року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 14 травня 2007 року, у задоволенні позову ДП “ЕКОС” АТ ХК
“Київміськбуд” відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено
частково. Їх вселено з неповнолітньою дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
гуртожиток №124/3 по вул. Горлівській у м. Києві. Зобов'язано ДП “ЕКОС” АТ ХК
“Київміськбуд” не чинити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкод у користуванні
гуртожитком №124/3 на вул. Горлівській у м. Києві. У решті позовних вимог
відмовлено.

У
касаційній скарзі ДП “ЕКОС” АТ ХК “Київміськбуд” порушує питання про скасування
постановлених у справі судових рішень і направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм
матеріального та процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, судові інстанції дійшли обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позову ОСОБА_2, ОСОБА_1 та вселення їх разом з
неповнолітньою донькою, ОСОБА_3, у гуртожиток за адресою: м. Київ,  вул. Горлівській, 124/3.

Судом установлено, що в спірний гуртожиток відповідачка ОСОБА_1 поселена на
ліжко-місце в кімнату НОМЕР_1 у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 відпрацювала понад 10 років муляром БМУ №4 «Київміськбуд», з 14
серпня 1990 року постійно зареєстрована за вказаною адресою із сином ОСОБА_2, а
неповнолітня донька, ОСОБА_3- з 24 липня 1997 року. Згідно з розпорядженням
голови районної державної адміністрації №382 від 2 квітня 2004 року перебуває
на квартирному обліку з 21 червня 1989 року та включена до першочергового
списку одинокої матері.

За погодженням із позивачем ОСОБА_1 з дітьми залишила спірну кімнату,
оскільки її діти підросли і їх проживання в одній кімнаті стало ускладненим,
ураховуючи, що вони різної статі, виїхала з гуртожитку для тимчасового
проживання в інше місце. Однак ОСОБА_1 цікавилася своєю жилою площею,
сплачувала за неї плату.

Таким чином, відповідачі не могли користуватися гуртожитком через
перешкоди, а саме: проживання в кімнаті інших людей, заборону позивача тощо.

При розгляді справи судами дотримані вимоги цивільного процесуального
закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм
належна оцінка.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування
або зміни оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України вважає, що судові рішення відповідають вимогам закону й
підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 337, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу дочірнього підприємства по експлуатації та ремонту
житлового фонду та об'єктів соціально-побутового призначення “ЕКОС”
акціонерного товариства холдінгової компанії “Київміськбуд” відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

М.П. Пшонка   А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук