Справа № 22ц-130608р.       Головуючий у першій інстанції -  Гнипа О.І.
Категорія - цивільна                                             Доповідач - Зінченко С.П.
е м       У к р а ї н и
А п е л я ц і й н и й
с у д    Чернігівської  області
у  складі:                                                    головуючого:                судді  _Позігуна М.І.
суддів:                           Зінченко С.П.
секретарі               Штупун
з участю                       ОСОБА_1, ОСОБА_3
розглянувши  у  відкритому
судовому  засіданні  в
приміщенні  суду  цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Семенівського
районного суду Чернігівської області від 20.06.2008  року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1   до ОСОБА_2   про звільнення від сплати аліментів та
стягнення аліментів на утриманні дитини ,-
В травні  2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та стягнення аліментів з відповідачки на утримання  сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі з 1993 року. Від цього
шлюбу мають сина ОСОБА_5 та доньку ОСОБА_4.
09 березня 2004 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням
Семенівського районного суду Чернігівської області від 08.12.2006 року  позивач звільнений від сплати аліментів на
утримання сина ОСОБА_5, оскільки син проживає з позивачем. Цим же рішенням,
розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 зменшено з 14 до 16 частини
заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Посилаючись на  те, що
син проживає з ним просив звільнити його від сплати аліментів на доньку
ОСОБА_4, або стягнути аліменти  з
відповідачки на утримання сина ОСОБА_5.
Рішенням суду від 20.06.2008 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення  нового рішення по суті заявлених вимог, з
підстав неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального
права.

Апелянт зазначає, що відмовляючи йому у
задоволенні позовних вимог, суд безпідставно не врахував його матеріальний
стан, зокрема його заробіток за 1 квартал 2008 року складає  100 грн., що на його утриманні знаходиться
син ОСОБА_5 1994 року народження, матеріальне становище якого буде гірше чим доньки,
яка залишилась проживати з відповідачкою, а тому просив рішення суду першої
інстанції скасувати.

Вислухавши доповідача, апелянта та його
представника, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість  рішення суду в межах позовних вимог та
доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, за необхідне апеляційну
скаргу задовольнити частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони
від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_5 1994 року та Доньку 2004
року народження. В 2004 року році шлюб між сторонами припинено, діти залишились
проживати з матерію.   За рішенням
Семенівського районного суду з позивача стягувались аліменти на утримання
дітей.  Оскільки з 2006 року син проживає
з позивачем,  рішенням Семенівського
районного суду Чернігівської області від 08.12.2006 року  позивач
був звільнений від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5, цим же
рішенням, розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 зменшено з 14 до 16
частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Цим обставинам суд дав правильну оцінку
та обгрунтованно дійшов до висновку про те, що позивач не може бути звільнений
від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, оскільки відповідно до вимог
ст.188 СК України єдиною правовою підставою для звільнення батьків від
обов'язку утримувати дитину за рішенням суду, є тільки одержання доходу
дитиною, який набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю
її потреби. З таким висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції
погоджується, бо він ґрунтується на законі. Доказів одержання доходу донькою
ОСОБА_4 позивачем суду не надано.

Разом з тим, відмовляючи ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,  суд
виходив з того, що оскільки відповідачка надає матеріальну допомогу сину
добровільно,  підстав для стягнення
аліментів відповідно до ст.180 СК України не має.

Проте, з таким висновком суду не можна
погодитись, бо він не ґрунтується на законі та матеріалах справи.

Відповідно до ст.180 СК України  обов”язок надавати утримання неповнолітнім
дітям покладається на батьків.

Статтею 181 СК України передбачено
способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину.

З матеріалів справи не вбачається, що
між сторонами існує домовленість про виконання відповідачкою обов”язку  утримувати сина ОСОБА_5. За відсутності
домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з них, з ким вона
проживає, має право звернутись до суду з відповідним позовом. Оскільки син
ОСОБА_5, 1994 року народження знаходиться на утриманні позивача, а відповідно
до ст.180 СК України, батьки зобов”язані утримувати дітей,  апеляційний суд вважає, що вимоги позивача
про стягнення на його користь, аліментів з відповідача на утримання сина
ОСОБА_5, підлягають задоволенню.

Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1
доводи не дають підстав  для скасування
рішення суду першої інстанції  повністю
та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218,  307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
ст.182 СК України,  апеляційний суд,

В И Р І
Ш И В:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1  -  задовольнити частково.

Рішення Семенівського районного суду
Чернігівської області від 20 червня 2008 року в частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1  щодо  стягнення аліментів з  ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2  - скасувати.

Стягнути зі ОСОБА_2 аліменти  на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 110 частини  її
заробітку , але не менше 30% прожиткового мінімуму  для дитини відповідного віку.

В інший частині рішення суду залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: