Справа № 22ц-1434/2008               Головуючий у першій інстанції - Гнип О.І.
Категорія - цивільна                                      Доповідач - Хромець Н.С.
І м е н е м       У к р а ї н и
09 вересня 2008 року
А п е л я ц і й н и й   с у д
Чернігівської  області  у  складі:
головуючого   -  судді Хромець Н.С.
суддів  -
Бобрової І.О., Демченко І.О.
при  секретарі - Коваленко Ю.В.
з участю - позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2, представника відповідача Ткаченка В.П.
розглянувши  у  відкритому
судовому  засіданні  в
приміщенні  суду  цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 25
червня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства „Гарантія” про стягнення страхових виплат за договором обов”язкового
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 25 червня
2008 року відмовлено у позові ОСОБА_1 про стягнення страхових виплат за
договором обов”язкового страхування цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по суті справи, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування
норм матеріального права. Апелянт вважає рішення суду  незаконним, посилаючись на те, що договір
обов”язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних
транспортних засобів є договором на користь третіх осіб, і відповідно до ст.
636 ЦК України він має право вимоги до відповідача за договором страхування.
Крім того, позивач вважає, що висновок суду про можливість отримання ним
відшкодування в подвійному розмірі та порушення права відповідача звернутися з
регресним позовом до особи, винної в дорожньо-транспортній пригоді, є лише
припущенням. На думку апелянта, задоволення даного позову та виплата СК
„Гарантія” страхового відшкодування стане підставою для перегляду рішення суду
від 03.10.2007 р. за нововиявленими обставинами. Також, позивач посилається на
порушення судом норм процесуального права, зокрема на те, що копія судового
рішення, яка була надіслана йому з порушенням строку, визначеного ст. 222 ЦПК
України, містила відмітку про набрання рішенням законної сили 07.07.2008р.,
незважаючи на подану ним 01.07.2008.р заяви про його апеляційне оскарження.

Вислухавши
доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції
ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а підстави
для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ВАТ „СК „Гарантія”, суд
виходив з того, що на даний час існує судове рішення, яким з ОСОБА_3, який був
визнаний винним у скоєнні ДТП 07.08.2006р., на користь ОСОБА_1 вже стягнуте
відшкодування  матеріальної та моральної
шкоди, завданої йому в результаті цієї ДТП, а тому виплата ОСОБА_1 страхового
відшкодування за рахунок коштів відповідача ВАТ „СК „Гарантія” призведе до
порушення прав останнього та компенсації шкоди позивача майже у подвійному
розмірі.

Висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам
закону, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом встановлено, 07.08.2006 року в м. Семенівка сталась
дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль марки
ВАЗ-21061,  під керуванням ОСОБА_3,
власником якого є ОСОБА_4, здійснив зіткнення з автомобілем „Ауді-100”, під
керуванням ОСОБА_1, в результаті чого автомобіль останнього отримав значні
механічні пошкодження.

Обставини
протиправності дій ОСОБА_3, який керував належним його батьку автомобілем ВАЗ 21061, при зазначеній ДТП встановлені постановою Семенівського районного суду від 17 серпня 2007
року, якою ОСОБА_3 був звільнений від
кримінальної відповідальності у зв”язку із застосуванням до нього Закону
України „Про амністію”.

Рішенням Семенівського районного суду
від 03 жовтня 2007 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто 33 758 грн. 63
коп. у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки, 380 грн. за проведення експертизи, 1500 грн. моральної шкоди, 500
грн. витрат на юридичні послуги, а також 361 грн. судового збору та 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь
держави. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 991 ЦК
України та п.4 ч.1 ст. 26 Закону України „Про страхування” підставою для
відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є
отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим
страхуванням від особи, винної у їх заподіянні.

Таким чином, відмова суду першої
інстанції у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю грунтується на вимогах
закону.

Посилання
апелянта на те, що він є особою, на користь якої укладено договір обов”язкового
страхування цивільно-правової відповідальності, і має право заявляти до
відповідача вимогу про відшкодування страхових виплат не дають підстав для
скасування рішення суду. Право позивача на відшкодування шкоди, заподіяної йому
в результаті дорожньо-транспортної пригоди, ніким не заперечується і визнане
судом, шляхом постановлення судового рішення від 03 жовтня 2007 року про
стягнення на користь позивача відповідних сум.

Не є підставою для задоволення
апеляційної скарги і посилання позивача на те, що жодних виплат від винної
особи ОСОБА_3 він не отримував і не отримає в майбутньому, не зважаючи на
рішення суду від 03.10.2007р., оскільки ОСОБА_3 є громадянином іншої держави.
Зазначене рішення суду підлягає виконанню на території Російської Федерації
відповідно до положень міжнародних угод з участю України і Російської
Федерації  про правову допомогу та
правові відносини у  цивільних, сімейних
та кримінальних справах.

Відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України
порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або
зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення
справи.  Доводи апелянта про порушення
судом першої інстанції норм процесуального права, а саме порушення строку
надіслання йому копії рішення та наявність у цій копії відмітки про набрання
рішенням законної сили, не є тими порушеннями, які тягнуть за собою скасування
рішення.

Таким чином, доводи позивача не
спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування
його рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 324 ЦПК України, апеляційний
суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Семенівського районного суду
Чернігівської області від 25 червня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня вступу в законну силу.

Головуючий:
Судді: