Справа
22ц-1444/ 2008 р.        Головуючий в
1-ій інстанції Ковальова Т.Г. Категорія цивільна.             Доповідач Смаглюк
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2008 року.             Апеляційний
суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Бойко О.В.,

суддів Смаглюк Р.І., Лазоренка М.І.,

при секретарі Рачовій І.І.,

з участю позивачки, її представника, відповідача,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в
приміщенні апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові апеляційну
скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 2 липня
2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на
користування жилим приміщенням та встановлення порядку користування жилим
будинком, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1
просить змінити вказане рішення суду першої інстанції, задовольнивши її позовні
вимоги в повному обсязі, оскільки при його ухваленні судом допущені порушення
норм матеріального і процесуального права, мотивуючи наступним.

В квітні 2008 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання за нею та їх
неповнолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, права на користування
жилим приміщенням та встановлення порядку користування жилим будинком з таких
підстав. Сторони перебували в шлюбі 13 років, шлюб розірвано  19 лютого 2008 року. Вони проживали і
проживають в будинку  по АДРЕСА_1, який є
дошлюбним майном відповідача.

Після розірвання шлюбу їх взаємовідносини
стали дуже напруженими, відповідач погрожує вигнати позивачку з будинку. В
зв”язку з цим вона змушена звернутися до суду за захистом її прав та прав
неповнолітньої доньки на користування житлом.

Будинок має 4 кімнати. В кімнаті 1-2 площею
9,9 кв. м  проживає їх донька, відповідач
користується кімнатою 1-3 площею 23 кв. м, в користуванні позивачки на час
пред”явлення позову перебувають кімнати 1-4 та 1-5 площею 8,8 кв. м та 7,5 кв.
м.

Таким чином, права відповідача, як власника
жилого будинку відносно норми забезпечення жилої площі з розрахунку 13,65 кв. м
на 1 особу відповідно до ст. 47 ЖК України встановленням такого порядку
користування, будуть забезпечені.

Виходячи з викладеного, позивачка просила
визнати за нею та неповнолітньою донькою право користування вказаним будинком,
виділити їм в користування вказані кімнати 1-2, 1-4, 1-5, відповідачу - кімнату
1-3, залишити в їх спільному користуванні кухню 1-6 площею 13,3 кв. м та
вітальню 1-1 площею 5,8 кв.м.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від
2 липня 2008 року позов задоволено частково. Судом визнано право за позивачкою
ОСОБА_1 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_3, 23 червня 1995 року народження,
на користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 нарівні з власником
будинку ОСОБА_1

В частині визначення порядку користування жилим
приміщенням у вказаному будинку відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване наступним. Будинок
по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 2 серпня 1991 року
належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2. За час перебування в
зареєстрованому шлюбі з 30 липня 1994 року по 13 березня 2008 року сторони та
їх неповнолітня донька проживають в цьому будинку, угоди про порядок
користування цим жилим приміщенням вони не укладали.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 Ж України члени
сім”ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому
належить, користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди
про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч.4 цієї статті припинення сімейних
відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним
приміщенням. Тому вимоги позивачки про визнання за нею та неповнолітньою
донькою права користування жилим приміщенням у будинку відповідача відповідають
закону і підлягають задоволенню.

Вимоги щодо встановлення порядку користування
цим будинком не ґрунтуються на законі, обмежують права власника будинку, тому
не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 вказане
рішення в частині відмови в визначенні порядку користування жилим приміщенням в
будинку відповідача  вважає незаконним,
оскільки ним порушуються її права та права дитини на вільне проживання.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не
може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування
жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом.

Відмовивши в цій частині її вимог на тій
підстав, що таким порядком будуть порушені права відповідача як власника
будинку, суд тим самим обмежив права позивачки та її доньки на спільне користування
житлом. Даний житловий спір повинен бути вирішений відповідно до ЖК
України  і, маючи право на користування
будинком, суд повинен був визначити порядок користування ним шляхом виділення
кімнат кожному з сторін.

Житлове законодавство надає право суду
задовольняти вимоги члена сім”ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу
площу, що припадає на нього , може бути виділено у вигляді ізольованого
приміщення, що  складається з однієї або
кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

Запропонований нею порядок користування жилим
приміщенням не буде порушувати житлові права відповідача і при цьому будуть
дотримані норми, передбачені ст. 47 ЖК України.

За таких обставин позивачка просить змінити
рішення, задовольнити в повному обсязі позовні вимоги і виділити доньці в
користування кімнату 1-2 площею 9,9 кв. м,
їй - кімнати 1-4 та 1-5 площею 8,8 кв. м та 7,5 кв. м,  відповідачу - кімнату 1-3 площею 23 кв.
м.  Залишити в спільному користуванні
сторін кухню 1-6 площею 13,3 кв. м, вітальню 1-1 площею 5,8 кв. м.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи  апеляційної скарги, суд вважає, що вона
підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що
спірні правовідносини між сторонами регулюються гл.6 ЖК України як
правовідносини між власником будинку ОСОБА_1 та членами його сім”і - позивачкою
ОСОБА_1 та їх неповнолітньою донькою - з приводу користування жилим
приміщенням/ л.с. 5-13/.

Право позивачки на користування цим
приміщенням нарівні з власником будинку обгрунтовано визнано за нею та
неповнолітньою донькою сторін відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України. Не
позбавлені вони цього права і після припинення сімейних відносин після розірвання
шлюбу сторін відповідно до ч. 4 цієї статті.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності
рішення суду у частині позовних вимог відносно визначення порядку користування
жилим приміщенням в цьому будинку є необґрунтованими з таких підстав.

Відповідач ОСОБА_1 є власником будинку, в
який на законних підставах вселилася позивачка, при її вселенні угода про
порядок користування житлом не укладалася. Суд прийшов до обґрунтованого
висновку, що встановленням порядку користування жилим приміщенням  відповідно до вимог позивачки, обмежуються
права власника в користуванні будинком, як об”єктом права особистої власності.
Тому відмова в задоволенні вимог ОСОБА_1 про встановлення порядку користування
жилим приміщенням в будинку відповідача відповідає закону.

Посилання
позивачки на норми ЖК України щодо поділу жилого приміщення на вимогу члена
сім”ї наймача та на ст. 47 ЖК України, яка встановлює норму жилої площі на одну
особу при його наданні в користування наймачеві та членам його сім”ї, є
необґрунтованими. Відповідач ОСОБА_1 не є наймачем будинку, як власник будинку
він має право володіння, користування, розпорядження цим будинком.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не
спростовують висновок суду першої інстанції, вказані в ній норми ЖК України в
цій частині  не регулюють дані спірні
правовідносини.

За таких обставин судом першої інстанції
прийнято законне і обгрунтоване рішення, тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню, рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду від 2
липня 2008 року залишити  без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути
оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня проголошення.

Головуючий:                                              Судді: