У Х В А Л А

Іменем  України

27 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Головне управління юстиції в м. Києві, про визнання
права власності на частину квартири, зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні квартирою, стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди,
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Головне управління
юстиції в м. Києві, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права
власності на спадщину, зміну черговості спадкування за законом, установлення
факту прийняття спадщини при зміні черговості спадкування та визнання права
власності на частину квартири, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від
30 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від                             17 вересня 2007
року,

встановила:

У лютому 2006 року позивачка звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько
ОСОБА_3 (брат відповідача), після смерті якого відкрилася спадщина у
вигляді                    1/2 частини
квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3, але
не може отримати свідоцтво про право на спадщину в зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на вказану квартиру, які утримує відповідач,
просила визнати за нею право власності на                1/2 частину спірної квартири,
зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні цією квартирою,
стягнути з нього 13 500 грн. матеріальної шкоди та 10 тис. грн. моральної
шкоди.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 просив установити факт прийняття ним та
ОСОБА_3 спадщини після смерті їх матері               ОСОБА_4, визнати за ними право
власності на 1/6 частину квартири в порядку спадкування за законом за кожним,
змінити черговість спадкування за законом і визнати його та позивачку
спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3, установити факт прийняття ним
спадщини після смерті ОСОБА_3 у вигляді 1/4 частини спірної квартири та визнати
за ним право власності на 3/4 частини спірної квартири (на 1/3 частину в
результаті приватизації, на 1/6 та 1/4 частини в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_3 і ОСОБА_4).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від                            30 березня 2007
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду                м. Києва від 17 вересня 2007
року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, установлено факт прийняття спадщини
ОСОБА_2 та ОСОБА_3  після смерті  ОСОБА_4, визнано за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 частину спірної квартири, у іншій частині в задоволенні позову
відмовлено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину спірної квартири
в порядку приватизації та на 1/6 частину в порядку спадкування за законом, а
всього на 1/2 частину, у іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від            30 березня
2007 року частково, ухвалу апеляційного суду м. Києва від                             17 вересня 2007
року та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов частково, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права
та передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для їх обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від                                  30 березня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від                             17 вересня 2007
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова