Апеляційний суд  Кіровоградської  області
Справа № 22-680 -   2008 р.                            Головуючий у 1-й інстанції -  Петушков С.А.
Доповідач - Черненко В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 травня 2008 року                                   Колегія суддів
Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в
складі:

Головуючого судді - Черненко В.В.

Суддів -
Говорухіна В.П., Фомічова С.Є.

при секретарі -
Косенко Ж.В.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17
січня 2008 року.

В С Т А
Н О В И Л А :

КП «Теплокомуненерго» звернулись з
позовом до  ОСОБА_1про стягнення
заборгованості  по оплаті за надані послуги.
Свій позов позивач мотивує тим , що КП «Теплокомуненерго» є підприємством
Олександрійської міської ради  і яке
надає наймачам, власникам та членам їх сімей , що фактично проживають у
квартирах або приватних будинках , послуги з теплопостачання за рахунок власних
та залучених коштів. Відповідач по справі
мешкає в АДРЕСА_1 і  яка
належить  до приватного  житлового фонду. До вказаного помешкання
позивачем  надається теплова енергія,
а  відповідач користується нею. За період
з 2005 року по 2007 рік  утворилась
заборгованість  в розмірі 986 гривень 59
копійок за користування тепловою енергією.

Позивач просить  стягнути з відповідача на  його користь
986 гривень 59 копійок.

Рішенням Олександрійського   міськрайонного суду Кіровоградської області
від 17 січня 2008 року позовні вимоги було задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення  суду в
зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність
та обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги апеляційний суд дійшов висновку , що апеляційна скарга підлягає
задоволенню . Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення ,  яким  в задоволені позовних  вимог необхідно відмовити , з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається , що
задовольняючи позовні вимоги ,  суд
першої інстанції  встановив , що
відповідач по справі є власником
квартири яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. Відповідач по справі
користувався  послугою у вигляді
теплової енергії ,  яку надавав   позивач по справі  про
,що свідчить  відкритий  позивачем на ім'я відповідача абонентський
рахунок НОМЕР_1і  який внесено в базу
даних. Суд встановив  , що відповідач по
справі  в жовтні 2005 року,  в порушення
правил по відключенню від теплової мережі , самовільно відключився
від  теплової мережі.

Суд першої
інстанції  дійшов висновку, що
оскільки  відповідачем по справі  відключення від  центрального
опалення проведено самостійно, без обладнання в квартирі автономного
опалення і акт про відключення
квартири  відповідача  від центрального  опалення, було  складено
лише в січні 2008 року, то позовні вимоги  з цих підстав
підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що такі висновки  суду першої інстанції є помилковими  , тому що рішення суду не ґрунтується на
законі  та доказах відповідно  до ст. 10, 60, ЦПК України.

Відповідно до ст..213
ЦПК України  законним є рішення , яким
суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства  вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення , ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин , на які
сторони посилаються  як на
підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами  які були досліджені в судовому засіданні. Суд
першої інстанції фактично не виконав вимоги викладені в законі  і  не
перевірив надані докази  по справі , не
дав їм належної оцінки  .

Як вбачається з
матеріалів справи ,  відповідач дійсно
користувався до  травня 2005 року
тепловою енергією, яку постачав  позивач
до помешкання  відповідача.

З матеріалів справи
вбачається , що письмового договору між сторонами,  про надання послуг з теплопостачання , не
було, а правовідносини сторін в даних обставинах  складались
по  фактичному користуванні
тепловою енергією яку постачав
позивач  по справі, та якою
користувався відповідач  і
відповідно  сплачував кошти за спожиту
теплову енергію.

30 вересня 2005 року
відповідач  звернувся з заявою до
позивача  в якій  просив відключити його від централізованого  опалення, оскільки він не в змозі
оплачувати  вказані послуги. Вказана
заява була  зареєстрована   позивачем по справі  під №192-П
30.09.2005 року.

Позивачем по справі   була надана відповідь ,  від 24.10.2005 року з якої вбачається , що
заявнику відмовлено в задоволені його заяви по відключенню його помешкання  від централізованого теплового постачання.

17.10.2005
року відповідач по справі  подав на
адресу позивача по справі,  нову
заяву  в якій просить  засвідчити факт відключення його квартири
,  від системи  централізованого  опалення, так як він самостійно відключив
своє помешкання від  системи постачання
теплової енергії.  Вказана заява
була  зареєстрована  під №211- від 17.10.2005 року.

Позивач
по справі на вказану заву не відреагував.

Колегія
суддів виходячи із встановлених обставин дійшла висновку, що позовні
вимоги  не підлягають задоволенню
оскільки позивачем , відповідно  до ст.60
ЦПК України, не надано доказів , що відповідач по справі за період з  травня 2005 року по вересень 2007 року
користувався  послугами з
теплопостачання, які надає позивач по справі.

Висновки
суду першої інстанції про те , що позов підлягає задоволенню з тих підстав ,
що  відповідач по справі самовільно
відключився від системи теплопостачання
не може бути підставою для стягнення заборгованості за користування  послугами, оскільки як встановлено колегією
суддів, та підтверджено матеріалами справи, відповідач по справі не
отримував  послуги які надає позивач, а
саме теплову енергію.

Самовільне
відключення від централізованого
теплового постачання , може тягти за собою інші правові наслідки, але
не  може бути підставою для
задоволення  вимоги про стягнення заборгованості,
тому що фактично відповідач по справі не користувався  послугами які надавав позивач.

Цивільно
правові відносини  між  особою яка надає послуги , а інша отримує
послуги  будуються на договірних
відносинах  відповідно до чинного
законодавства і відповідно із договірних відносин виникає зобов'язальне право .

Керуючись
ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України , колегія суддів Апеляційного
суду Кіровоградської області:

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу задовольнити.

Рішення
Олександрійського   міськрайонного суду
Кіровоградської області від  17 січня
2008 року скасувати.

Відмовити в задоволені позову  КП «Теплокомуненерго» до  ОСОБА_1про
стягнення заборгованості  по оплаті за
надані послуги

На рішення може бути
подана касаційна скарга до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Рішення апеляційного
суду набирає  законної сили з моменту
його проголошення.

Головуючий
-

Судді
-