АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа № 22ц- 823-2008року
Головуючий у 1-й інстанції О.А. Гарбуз                         категорія 20                                                                  Доповідач  В.А. Франко
Р І Ш Е Н Н Я

І  М
Е  Н  Е
М    У  К
Р  А  Ї
Н  И

25 червня  2008 року

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С А ,

суддів : Франко В.А., Суржик М.М.

при секретарі  Ткач І.В.,

розглянула  у відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29 лютого 2008
року,

В  С
Т  А  Н
О  В  И
Л  А  :

В  лютому 2005 року
ОСОБА_1 звернувся  до суду з позовом до СТОВ
«Колос» про стягнення заборгованості за здану велику рогату худобу.

Посилався на те, що у жовтні 2002 року він здав
відповідачу з особистого підсобного господарства двох корів  загальною живою вагою 882 кг. по ціні ( за
домовленістю) 4 грн. за кілограм живої ваги
на суму 3528 грн.

Корів було
прийнято в господарство, а документи на придбання корів передані в бухгалтерію.
Відповідач пообіцяв, що до кінця року розрахується з ним за отримання тварин
проте, в зазначений термін розрахунок проведений не був.

В серпні 2004 року
він, позивач, розрахувався з підприємства відповідача, отримав розрахунок по
заробітній платі, а за здану живність грошей не отримав, тому змушений
звернутись до суду за захистом порушених прав.

Справа  вже була
предметом розгляду судом першої інстанції, апеляційним та Верховним Судами.

При новому
розгляді справи позивачем збільшено позовні вимоги. Просить стягнути борг в
сумі 8173 грн., виходячи із суми 5.90 грн. за 1 кг живої ваги зданої худоби із
яких 5204 грн. сума основного боргу, 3010 сума нарахованих відсотків з
врахуванням індексу інфляції.

Рішенням Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 29 лютого 2008 року позов було задоволено
частково.

Стягнуто із СТОВ « Колос»
Новоукраїнського району  на користь
ОСОБА_1  борг за здану  ВРХ в сумі 2445, судові витрати в сумі  33, 59 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі апелянт
ОСОБА_1зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми
матеріального та процесуального права. Висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи.

Просив рішення суду змінити та стягнути  також з відповідача на його, позивача, користь
штрафні санкції в сумі 2402, 04 грн.

Заслухавши доповідача, позивача, та його представника,
дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга  підлягає
задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції на
підставі досліджених доказів правильно встановлено, що  між сторонами відповідно до положень
ст..ст.655, 656 ЦК України (2003 р), та ст..ст.224,225 ЦК (1963), який діяв на
час виникнення правовідносин був укладений договір купівлі-продажу, за яким у
жовтні 2002 року позивач здав з особистого підсобного господарства дві голови
дійних корів вагою 380 та 460 кг., загальною живою вагою 882 кг. за накладною
господарства від 3 жовтня 2002 року за ціною 3 грн. за кг. живої ваги (
а.с.16). Інших доказів, які б свідчили про іншу вартість судом не встановлено.

Відповідач повинен був сплатити позивачеві  у кінці 2002 року 2445 грн за придбану
живність з розрахунку 3 грн за кілограм за мінусом 3% загальної ваги  на внутрішні органи.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду
в тій частині, що вини відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачем не
має, так як фактично позивач не був згодний з ціною 3 грн. за кілограм живої
ваги, яку пропонувало господарство.

Відповідно до ст..625 ЦК України боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового
зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Так, суд першої інстанції зазначив в рішенні, що в
порушення вимог ст..1049 ЦК України відповідач у визначений строк свої
зобов»язання по поверненню грошей не виконав, мотивуючи тим, що позивач не
згодний був отримати нараховану суму 2245 грн. з розрахунку 3 грн. за кг. живої
ваги.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б
свідчили про те, що позивачу пропонувалось отримати суму боргу 2445 грн.

На а. с. 19 є запрошення
від 3.02.2005 року позивача в бухгалтерію  для оформлення документів за здану живність,
отримання якого позивач заперечує і
доказів стосовно отримання ним цього та інших запрошень в бухгалтерію в
тому числі і для розрахунку з ним, як вище зазначалось, не має.

За таких підстав колегія суддів дійшла висновку, що
відповідач повинен нести відповідальність перед позивачем за прострочення
виконання грошового зобов»язання відповідно до вимог ст..625 ЦК України.

Станом на 1.02.2008 року термін прострочення виконання
грошового зобов»язання  СТОВ «Колос»
перед позивачем становить 5 років 3 місяці.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції (а.с.85) ,
розрахована у відповідності до Порядку компенсації у разі затримання виплати
доходів, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 ( зі змінами за
постановами КМУ від 9.08.2001 року № 958 і від 31.03.2003 року № 430) і
становить:

(2445 грн.х 100,7х101,4 х 108,2 х112.3 х110,3 х 111.6 х
116,6 х 102,9 ): 100%= 4480, 29 грн.

Тобто сума боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції становить 2035 грн. 29 коп ( 4480,29 - 2445).

Сума боргу з урахуванням
3 трьох відсотків річних становить 366 грн.75 коп. ( 2445 х 3% х 5).

Всього загальна сума боргу становить 4847,04 грн. (
2445+2035,29+ 366, 75).

Відповідно до ст.
88 ч.1 ЦПК України відповідач також зобов»язаний відшкодувати позивачу
документально підтверджені судові витрати ( а.с.6,83а, 89) пропорційно до
розміру задоволених вимог.

Відповідно до вимог п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що
рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313-315 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И  Л  А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29 лютого 2008
року, скасувати, та ухвалити нове рішення, яким стягнути зі СТОВ «Колос»
Новоукраїнського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 борг за
здану ВРХ в сумі 2445 гривень, суми нарахованих відсотків з врахуванням індексу
інфляції - 2035грн.29 коп,  та 366 грн.75
коп.- суми боргу з врахуванням 3% річних, а всього 4847 грн.04 коп.

Стягнути зі СТОВ «Колос»
Новоукраїнського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 судові
витрати а сумі 66,59 грн.

Рішення
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців до Верховного Суду України.

Головуючий -

Судді -