Справа 2 - 377/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

20
травня 2008 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої:             судді Кочкової Н. А.

при секретарі:                    Спиридоновій О.О.,

за участю позивача:          ОСОБА_1.

перекладача:                     ОСОБА_8

розглянувши
у  відкритому судовому  засіданні в м. Дніпропетровську справу
за  позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2про захист честі та
гідності, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2006 року позивач звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2. про захист честі та гідності, стягнення
матеріальної та моральної шкоди, в якому вказав, що у 1979 році його
колишня дружина - відповідачка ОСОБА_2., залишивши дім, сім'ю та хвору матір
переїхала на постійне місце проживання у Дергачівський район Харківської
області. З цього часу вони спільно не проживали, шлюб було розірвано 24 січня
1991 року. У 2004 році відповідачка повернулася до м. Дніпропетровська і
розпочала ремонт своєї частини будинку АДРЕСА_1, де проживає і він. Кожен раз,
коли відповідачка навідується до вказаного будинку, вона ініціює скандали,
принижує його честь та гідність. Так, 10 квітня 2005 року відповідачка образила
його в присутності ОСОБА_3. та ОСОБА_4. (дружини позивача), обзиваючи його
словами «Гад, паразит, нікчема».

30 вересня 2005 року відповідачка в ультимативній формі
вимагала, щоб він дав згоду на газифікацію її половини будинку від його
газового стояка. Коли він відмовився, відповідачка почала на нього кричати,
вживаючи слова: „наволоч”, ”шахрай”, бандит”, що чула ОСОБА_4. і сусід ОСОБА_5.

23 жовтня 2005 року приблизно о 16.00 відповідачка
привела до свого  будинку робітника
ОСОБА_6., і в його присутності та присутності сусіда ОСОБА_7. шалено кричала,
вживаючи слова «нікчема проклята, наволоч, паразит, ти ще відповіси мені за те,
що купив свідоцтво учасника війни та інваліда”, і кинула у його бік металеву
лопатку.

08 листопада 2005 року відповідачка написала начальнику
Бабушкінського РВВС заяву, у якій повідомляє брехню про нього, принижуючу його
честь та гідність, а саме: вказує, що після її від'їзду з Дніпропетровську у
1979 році він захопив і продав її майно; заявляє, що він не справжній учасник
війни, що незаконним шляхом зробив собі свідоцтво; що він незаконно зробив собі
свідоцтво інваліда; що під час роботи на ПМЗ „йшов по трупам, розчищаючи собі
дорогу, похоронив не одного робітника на своєму підступному шляху; що він довів
сожителя відповідачки ОСОБА_9., з яким
вона проживала у Харківській області з 1979 р. по 2004 р.  і якого він за все життя жодного разу не
бачив „ …до виснаження нервової системи, в результаті чого він помер”.  Позивач це вважає за відверту брехню і
наклеп, оскільки усе своє майно відповідачка перевезла з собою, а дрібні речі
та кухонне приладдя забрала дочка ОСОБА_10; у роки Великої Вітчизняної Війни
він 11-12 річним хлопцем працював разом з дорослими на сільхозроботах у с.
Хороброму Юрьєвецького району Іванівської області, де він народився. Документи,
що підтверджують це, знаходяться в Управлінні праці і соціального захисту
громадян Бабушкінського району; щодо інвалідності, то у МСЕК Кіровського району
м. Дніпропетровська маються висновки обласного діагностичного центру і лікарів
поліклініки № 16 міської клінічної лікарні про його захворювання, на основі
яких йому призначили інвалідність. Крім цього усі ці факти перевірено
Бабушкінським РВВС та в результаті перевірки було встановлено, що жоден з
фактів, які були висунуті відповідачкою, не підтвердився.

Позивач також зазначив, що  систематичні скандали, образи і наклепи
шкідливо відображаються на його здоров'ї, його хвороби загострилися, у нього
почалися напади аритмії та стенокардії, прогресує гіпертонія, погіршився зір.
З'явилися спазми судин ніг, загострився гастрит та інші хвороби. Для підтримки
здоров'я він змушений систематично звертатися за медичною допомогою до
поліклініки, проходити курс лікування на стаціонарі у лікарнях, госпіталях та
санаторіях, витрачати на це і на придбання ліків значні кошти, ліків за цей час
він придбав на суму 2128 гр. 52 коп., які і просить стягнути як матеріальну шкоду.

Крім того, відповідачка спричинила йому моральну шкоду,
оскільки він вимушений терпіти фізичний біль та страждання, загострились його
хвороби, стан здоров'я значно погіршився, у нього з'явилися головні болі,
безсоння, погіршився стан серцево-судинної системи, почастішали напади аритмії
та стенокардії, він став знервованим, порушилась його душевна рівновага та
спокій, що згубно виявляється на відносинах у сім'ї; дії відповідачки
принижують його честь та гідність, підривають його репутацію чесної і порядної
особи в очах його дружини, близьких, сусідів, друзів, колишніх колег по роботі.
Моральну шкоду він оцінює у розмірі 2000 грн. і просить стягнути з
відповідачки.

Надалі позивач декілька разів
уточнював та доповнював свої позовні вимоги, в останній позовній заяві від 13
березня 2008 року просив визнати дії ОСОБА_2. такими, що спричинили йому
моральну та матеріальну шкоду, зобов`язати відповідачку спростувати свої заяви,
які принижують його честь та гідність та принести йому вибачення, стягнути
2128гр. 52коп. на відшкодування матеріальної та 3000гр. на відшкодування
моральної шкоди.

У
судовому  засіданні позивач
позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилась,  про
час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки
суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи - не направила.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача справа розглянута із
винесенням заочного рішення.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 297 ЦК України
кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної
особи є недоторканими.

Судом
встановлено, що ОСОБА_2. декілька разів у присутності інших осіб вживала
вислови, які  принижують честь та
гідність ОСОБА_1., такі як: „гад”, ”паразит”,
”нікчема”, ”наволоч”, ”шахрай”, ”бандит”, ”нікчема проклята”, ”яке твоє собаче
діло, пішов геть до будки”.  Це
підтверджується заявами ОСОБА_1. до
дільничного інспектора Бабушкінського РВВС від  03 жовтня 2005 року (а.с. 11-13) та
начальника Бабушкінського РВВС від 24 жовтня 2005 року (а.с. 14 -17). Дані
факти були перевірені Бабушкінським РВВС та в результаті перевірки з
відповідачкою була проведена профілактична
бесіда, в ході якої вона попереджена про недопустимість будь - яких
противоправних дій відносно ОСОБА_1. та членів його сім'ї (а.с.18-19). Вказані
вислови являються образливими, принижують честь та гідність позивача,  тому позовні вимоги у частині визнання їх
такими, що не відповідають дійсності, підлягають задоволенню.

Що стосується звинувачень ОСОБА_2. відносно ОСОБА_1.,
викладених у заяві від  08 листопада 2005 року на ім'я начальника
Бабушкінського РВВС (а.с. 20-22) про те, що він купив
посвідчення ветерана та інваліда війни, про те, що він захопив та продав її
майно, про те, що він ішов по трупам, розчищаючи собі дорогу, поховав не одну
людину на своєму шляху; про те, що він довів ОСОБА_9. до виснаження нервової
системи, в результаті чого він помер, - то суд виходить із того, що в ході
перевірки Бабушкінським РВВС жоден з вказаних фактів не знайшов свого
підтвердження. Тому позовні вимоги у частині визнання їх такими, що не
відповідають дійсності, також підлягають задоволенню.

В той же час позовні вимоги у частині зобов'язання
ОСОБА_2. спростувати свої заяви та принести позивачу вибачення, на думку суду,
задоволенню не підлягають, оскільки, виходячи із фактичних обставин справи та
стану здоров'я відповідачки, яка являється інвалідом 2 групи, для задоволення
вимог позивача достатньо визнання всіх висловів, що принижують його честь та
гідність, такими, що не відповідають дійсності.

На обґрунтування суми матеріальної шкоди 2128 гривень
52  копійок позивачем надані квитанції на
придбання медикаментів. Однак, суд не може вважати їх належними та допустимими
доказами, оскільки в квитанціях (а.с.199) не вказана особа платника і не надано
доказів про те, що вказані медичні препарати були придбані позивачем за
призначенням лікаря для лікування наслідків дій, спричинених  відповідачкою. Тому підстав для стягнення
вказаної суми як матеріальної шкоди - немає.

Що стосується позовних вимог у частині стягнення
моральної шкоди, то суд виходить з положень ст. 23 ЦК України: особа має право
на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Позивач як на підставу для стягнення моральної шкоди
посилався на те, що з вини відповідачки він зазнав фізичний біль та страждання,
вони викликали загострення хвороб, його стан значно погіршився, у нього
з'явилися головні болі, безсоння, погіршився стан серцево-судинної системи,
почастішали напади аритмії та стенокардії; дії відповідачки також спричинили
йому душевну біль та страждання, під дією частих стресів погіршилась нервова
система, він став нервовим, порушилась його душевна рівновага та спокій, що
згубно виявляється на відносинах у сім'ї; дії відповідачки принижують його
честь та гідність, підривають його репутацію чесної і порядної особи в очах
його дружини, близьких, сусідів, друзів, колишніх колег по роботі. Моральну
шкоду він оцінює у розмірі 3000 грн.  На
підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1. надав суду довідки про знаходження
на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, але суд не може покласти їх в
основу рішення, оскільки не надано доказів, що вказані захворювання не є
хронічними чи відповідними віку позивача, а знаходяться у прямому причинному
зв'язку із неправомірною поведінкою відповідачки. Тому у цій частині позовних
вимог також слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід
стягнути держмито в сумі 8 гр. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у сумі  7
гр. 50 коп.

На підставі викладеного і
керуючись ст. ст. 23, 297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 131, 209,
213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1. задовольнити частково.

Визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь та
гідність ОСОБА_1 вислови   ОСОБА_2:
„гад”, ”паразит”, ”нікчема”, ”наволоч”, ”шахрай”, ”бандит”, ”нікчема проклята”,
”яке твоє собаче діло, пішов геть до будки”.

Визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь та
гідність ОСОБА_1звинувачення ОСОБА_2про те,що він купив посвідчення ветерана та
інваліда війни, про те, що він захопив та продав її майно, про те,що він ішов
по трупам,розчищаючи собі дорогу, поховав не одну людину на своєму шляху; про
те, що він довів ОСОБА_9. до виснаження нервової системи, в результаті чого він
помер.

У позові ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2держмито на користь держави в сумі 8гр. 50 коп. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 7 гр. 50
коп.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Рішення
може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області
через районний суд шляхом подачі заяви про оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення, та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подачі заяви,
або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
Н.О. Кочкова