Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22  -
1583  2008                                             Головуючий у 1-й інстанції  - Панфілова А.В.
Доповідач - Сукач Т.О.
У Х В А Л А

Іменем України

6 серпня
2008 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

головуючої
судді      Бубличенко В.П.

суддів                         Голованя А.М.

Сукач Т.О.

при
секретарі             Ткач І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні  в м. Кіровограді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до спеціальної загальноосвітньої школи № 1 м. Кіровограда, управління
освіти Кіровоградської міської ради про визнання неправомірними дій директора
школи по зміні умов праці, поновлення на посаді, визнання колективного договору
та його пунктів незаконними, стягнення моральної шкоди,  за апеляційними  скаргами ОСОБА_1 на ухвалу і рішення
Кіровського районного суду м. Кіровограда
від  4 липня  2008 року і

в с т а н о в и
л а :

18
грудня 2006 року ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до директора спеціальної
загальноосвітньої школи № 1 м. Кіровограда ОСОБА_2. Зазначала, що вона
працювала в зазначеній школі учителем першого класу. В жовтні 2006 року
адміністрацією  школи перший клас
закрито, а її  зобов'язано проводити
індивідуальне  навчання дітей  на дому. Такі дії адміністрації школи
порушують  ст.ст. 32,33 КЗпП України та
її право на працю.

Просила
суд зобов'язати адміністрацію спеціальної
загальноосвітньої школи № 1 м. Кіровограда забезпечити її роботою в
школі, а не за місцем проживання учнів.

В лютому
2007 року позивачка доповнила позов вимогами про визнання незаконним
колективного договору від 22 листопада 2005 року, укладеного між адміністрацією
школи та профспілковим комітетом працівників освіти і науки України, в частині
в якій на класовода, який випускає учнів початкової ланки, покладається
обов'язок забезпечити  набір учнів на
наступний рік до першого класу в кількості не менше 6-8 чоловік (ч.2 п.19
колективного договору), оскільки  на її
думку це положення колективного договору порушує її конституційне  право на власність, відпочинок та особисте
життя. Крім цього, на відшкодування моральної шкоди просила стягнути на її
користь 20 000 грн.

В червні
2008 року позивачка уточнила позовні вимоги
і просила  визнати незаконним ч.2
п.19  колективного договору як такий, що
зобов'язує її виконувати роботу, яка не входить в її посадові обов'язки.

Ухвалою
від 7 лютого 2007 року суд замінив неналежного відповідача, ОСОБА_2, на
належного -  спеціальну загальноосвітню
школу № 1 м. Кіровограда та  залучив до
участі у справі співвідповідачем управління освіти Кіровоградської міської
ради.

Ухвалою
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 4 липня 2008 року закрито   провадження в справі за позовом ОСОБА_1 в частині
визнання незаконним ч.2 п.19 колективного договору та колективного договору в
цілому з тих підстав, що з приводу цього спору
між тими ж самими сторонами, про той же предмет і с тих же підстав  є рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 24 грудня 2007 року, яке набрало законної сили.

Рішенням
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 4 липня 2008 року ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позову  про
визнання неправомірними дій директора школи по зміні умов праці, поновлення на
посаді, стягнення моральної шкоди.

В
апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення і ухвали
суду  з тих підстав, що при вирішенні
справи судом допущено  порушення  вимог норм матеріального і процесуального
права. Просить скасувати ухвалу суду, а справу в частині вирішення судом
питання про визнання незаконним колективного договору передати на новий розгляд
до суду першої інстанції,  в іншій
частині її вимог - ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити  у повному обсязі.

Заслухавши
доповідача, пояснення ОСОБА_1, яка підтримувала доводи апеляційної скарги,дослідивши матеріали
справи,перевіривши законність і обґрунтованість ухвали і рішення суду першої
інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла
висновку, що  скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом з'ясовано, що в липні 2007 року позивачка
пред'явила позов до дирекції  спеціальної
загальноосвітньої школи № 1 м. Кіровограда, профспілкового комітету школи та
управління освіти Кіровоградської міської ради про порушення права власності, в
якому ставила питання про визнання незаконним абзацу 2 п.19 колективного
договору від 26 жовтня 2005 року, оскільки він порушує її право власності на
заробітну плату, вона змушена витрачати її не на свої потреби, а на пошуки
дітей для набору для навчання у першому класі (а.с.108).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 грудня
2007 року, яке набрало законної сили, встановлено, що спір, за вирішенням  якого звернулася ОСОБА_1, є не
цивільно-правовим, а  трудовим
спором.  Судом з'ясовано, що колективний
договір, зокрема і  п.19 договору,  відповідає
вимогам ст.13 КЗпП України та
ст.13 Закону України «Про колективні договори і угоди». Крім того,
позивачкою пропущений передбачений ст.233 КЗпП строк звернення до суду, доказів
поважності причин порушення даного строку вона
суду не надала (а.с.277-279).

З урахуванням зазначеного місцевий суд  правильно, відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК
України,  закрив провадження у справі в
частині вимог позивачки про визнання незаконним колективного договору та його
пунктів. Доводи апеляційної скарги про те, що позови про визнання незаконним
колективного договору та п.19 договору пред'явлені з різних підстав не
ґрунтуються на законі та доказах,
спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи.

Судом встановлено, що станом на 10 жовтня 2006 року в
першому  класі спеціальної
загальноосвітньої школи  № 1 м.
Кіровограда нараховувалося 2 учні,
замість 10 визначених наказом Міністерства освіти України від 10.09.1997
року № 341 «Про нормативи граничної наповненості класів, груп, гуртків та
нормативи поділу класів на групи при вивченні окремих предметів у середніх
закладах освіти» (а. с. 31).

Враховуючи наведене, місцевий суд дійшов правильного
висновку про те, що наказ директора школи № 105-к від 12 жовтня 2006 року про
скорочення першого класу  є законним   (а.с.28).

В порядку і строки визначені ст.32 КЗпП України
вчителі  першого класу, в тому числі
і  ОСОБА_1,  були повідомлені про його скорочення  з 29 грудня 2006 року та  зміни в зв'язку з цим педагогічного
навантаження (а.с.28,29). Позивачці
запропоновано  проводити  навчання дітей, які  навчалися в першому класі (ОСОБА_3 та
ОСОБА_4) на дому, на що вона дала згоду (а. с. 32). З урахуванням зазначеного
безпідставними є доводи апеляційної скарги про
відсутність правових підстав для зміни істотних умов праці та порушення
директором  школи  трудових прав позивачки.

Суд правильно відмовив у задоволенні вимог про поновлення
ОСОБА_1 вчителем початкових класів з наданням
робочого місця та класу. Судом встановлено, що згідно поданої заяви від
31 липня 2007 року, наказом  заступника
директора департаменту  з гуманітарних
питань-начальника управління освіти Кіровоградської міської ради від 31.07.2007
року № 298-к, ОСОБА_1  звільнена з
роботи  в СЗОШ №1 м. Кіровограда у
зв'язку з переведенням до Олександрівської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів у Долинському району
Кіровоградської області, де вона
працювала на час розгляду справи
(а.с.263-265). Доказів незаконного звільнення з роботи позивачка до суду
не надала.

Не можна погодитися з доводами  скарги про те, що суд розглянув не всі
позовні  вимоги.

Відповідно до ст.126 ЦПК України, суд під час розгляду
справи має право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження  однорідних позовних вимог за позовом одного й
того самого позивача до одного й того самого відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка подала  до суду заяву, в якій просила визнати
незаконними дії директора школи ОСОБА_2, яка не провела службового
розслідування по заявах   ОСОБА_5 та
ОСОБА_6. Ці вимоги  ОСОБА_1 не є
однорідними із її попередніми   вимогами
та не пов'язані між собою. Крім того, заява
не відповідає  вимогам ст.119 ЦПК
України,  тому у суду не було підстав для
прийняття її  до провадження та розгляду.

Суд обгрутовано відмовив в задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди, оскільки
позивачка, на порушення вимог ст.60 ЦПК України, згідно якої обов'язок
надати докази у підтвердження своїх вимог і заперечень покладено на сторони, не
надала доказів на підтвердження своїх вимог.

Обставини, на які
ОСОБА_1 посилається як на підставу для скасування судового рішення, судом  досліджувалися і  визнанні безпідставними.

Рішення суду ухвалене з додержанням  норм матеріального і процесуального права та
відповідно до  наданих сторонами доказів,
тому підстав для його скасування немає.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області , -

у х в а л и л а
:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1  відхилити.

Ухвалу і
рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда  від  4
липня   2008 року  залишити без зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту  її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуюча

Судді
: