Справа № 22 ц-132208            Головуючий  І інстанції
Категорія цивільна                    Доповідач    Зінченко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М  У К Р А Ї Н И

29 серпня 2008 року
м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

Головуючого -           судді Позігуна М.І.

суддів:                         Зінченко С.П., Редька
А.Г.

при секретарі:             Штупун О.М.

з участю:                     Чуб І.А., Остренської І.Г,
Шапоренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною  скаргою Ніжинської об'єднаної державної
податкової інспекції на рішення Носівського районного суду Чернігівської
області від 09 червня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Носівському районі Чернігівської області та Ніжинської
об”єднаної Державної податкової інспекції Чернігівської області про повернення
коштів ,-

В
С Т А Н О В И В:

В  лютому 2008 року  ОСОБА_1 пред”явила позов до  Державної податкової інспекції у Носівському
районі Чернігівської області  та
Ніжинської об”єднаної Державної податової
інспекції про повернення 80000 грн.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що
22.05.2003 року її чоловіком ОСОБА_2 укладено договір купівлі продажу цілісного
майнового комплексу  консервного заводу,
який знаходився  в АДРЕСА_1. Продаж
вказаного комплексу вчинено за 80000 грн. Гроші в указаній сумі, відповідно до
п.3 зазначеного договору отримав покупець- Ніжинська об”єднанна Державна
податкова інспекція. 08.10.2003 року, ОСОБА_2 без її відома та згоди розірвав
цей договір. Проте гроші йому не повернули. 12.10.2004 року ОСОБА_2 загинув.
Про розірвання договору їй стало відомо після смерті чоловіка. Вона та діти є
спадкоємцями за законом.

Посилаючись на зазначене просила
зобов”язати Ніжинську ОДПІ повернути їй кошти не отримані її чоловіком при
розірванні договору купівлі-продажу  від
22.05.2003 року в сумі 80000 грн., а остаточно з врахуванням індексу інфляції
150.864 грн.

Рішенням Носівського районного суду
Чернігівської області від 09 червня 2008 року позов задоволено повністю,
стягнуто з Ніжинської об”єднанної Державної податкової інспекції на користь
позивачки та її дітей, ОСОБА_3, ОСОБА_4 150864грн.28 коп., та судові витрати в
сумі 1800 грн.20 коп.

В апеляційній скарзі Ніжинське ОДПІ
посилається на те, що суд неправильно застосував норми матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначав, що договір
купівлі-продажу від 22.05.2003 року, за згодою сторін розірвано 08.10.2003
року, ця угода  на теперішній час є
чинною. Розрахунки по цьому договору, замість ОСОБА_2, проводило Селянське ФГ
„Колос”, яке  в подальшому уклало договір
купівлі-продажу зазначеного майнового комплексу. Посилаючись на те, що   позивач не надав  жодного доказу про сплату  до бюджету, померлим  ОСОБА_2 вартості придбаного по договору
купівлі-продажу майна, а також  не надав
доказів про виконання договору  купівлі
продажу просив рішення суду скасувати, з ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

На апеляційну скаргу представником
позивача та ОСОБА_3    подані
заперечення, вони просять рішення суду залишити без змін.

Задовольняючи позов суд виходив з того,
що при  розірванні  договору купівлі-продажу від 22.05.2003 року,
ОСОБА_2 не отримав кошти за  повернений
Ніжинській ОДПІ майновий комплекс, а тому після його смерті на це майно мають
право спадкоємці, зокрема позивачка та діти.

Вислухавши доповідача, пояснення участніків
судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Як встанововлено судом, 22.05.2003 року між ОСОБА_2 та  Ніжинською ОДПІ було укладено договір
купівлі-продажу безхазяйного цілісного майнового комплексу консервного заводу,
який знаходився  в АДРЕСА_1. Договір
посвідчений державним нотаріусом Носівської державною нотаріальної контори від
22.05.2003 року. Згідно п.3 цього договору продаж вчинено за суму 80000 грн. (
а.с. 106)

08.10.2003 року сторонами укладено угоду про розірвання вказанного
договору. Пунктом 2 зазначеної угоди
правовстановлюючий документ на цілісній майновий комплекс повернуто Ніжинській
ОДПІ. Водночас угода не містить умови за якою ОСОБА_2 мав право на повернення
коштів. ( а.с. 105)

Тоді ж укладено договір купівлі-продажу цього майнового комплексу між
Ніжинською ОДПІ та Селянське ФГ „Колос” (а.с.85)

12.10.2004 року ОСОБА_2 загинув. Позивач та діти є спадкоємцями після
померлого ОСОБА_2

Відповідно до ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  в межах заявлених ним вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона
зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Матеріали даної справи, зокрема
договір купівлі-продажу  від 22.05.2003
року засвідчує лише факт виникнення у сторін відповідних прав та обов”язків, а
не факт сплати ОСОБА_2 коштів за цим договором.

Статтею 58 ЦПК України
встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета
доказування. В даному випадку належними доказами є відповідні платіжні
доручення.

Хоча в договорі і зазначено, що
гроші в сумі 80000 грн. отримав продавець, але згідно платіжних доручень №27
від 05 червня 2003 року, №11 від 29 травня 2003 року, №20 від 03 червня 2003
року після   реалізації зазначеного
безхазяйного майнового комплексу, кошти були перераховані до  Держбюджету м. Ніжина  фірмою ТОВ „Сан Трейд”.

Доказів щодо сплати по вказаному договору купівлі-продажу  коштів в сумі 80000 грн. відповідачам чи  фірмі ТОВ „Сан Трейд”, саме ОСОБА_2 позивачем
не надано.

Проте, згідно  кредитного договору №489 від 28.05.2003 року
Селянське ФГ „Колос” отримало в ВАТ „Банк” Демарк” кредит у розмірі 120000
грн., для придбання майна .

В той же день, 28.05.2003 року ,
платник Селянське ФГ „Колос” перерахувало за цілісній  майновий комплекс консервного заводу у м.
Носівка, фірмі ТОВ „Сан-Трейд”  - 80000
грн., яка зазначені кошти перерахувала до Держбюджету м.Носівка.

Угодою про розірвання договору
купівлі-продажу від 08.10.2003 року не передбачено повернення  Ніжинською ОДПІ, покупцю ОСОБА_2 коштів за
придбаний 22.05.2003 року комплекс. За життя він не ставив питання про
повернення коштів по угоді.

Крім того, згідно ст.1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі права та обов”язки, що належали
спадкодавціві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його
смерті.

Оскільки на час смерті право на
отримання грошей у ОСОБА_2 не виникло, то ці гроши до складу спадщини
відповідно до  зазначеної норми не
увійшли.

Отже, рішення суду підлягає
скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні  позову.

Керуючись ст.ст.1218, 1223 ЦК
України, ст.ст..209, 218, 307, 309,  316,
317, 319, ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р
І Ш И В:

Апеляційну скаргу Ніжинської об”єднаної
Державної податкової інспекції Чернігівської області - задовольнити повністю.

Рішення Носівського районного суду м.
Чернігова від 09.06. 2008 року скасувати.

В позові
ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Носівському районі
Чернігівської області та Ніжинської об”єднаної Державної податкової інспекції
Чернігівської області  про повернення
коштів - відмовити повністю.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного суду
України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий
судді: