У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 травня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Головуючого - Сеніна Ю.Л.,

Суддів:              Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,   Романюка Я.М..

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ)
“Чернівецьке АТП-17754” (третя особа - Чернівецька міська рада) про визнання
відмови у вилученні земельної ділянки недійсною,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником
адміністративної будівлі літ. “Е” по                               вул. Канівській,
41-Е та будівлі магазину літ. “И” по вул. Канівській, 41 у м. Чернівці, які
знаходяться на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні
відповідача. Він звернувся до Чернівецької міської ради по питанню передачі в
оренду земельної ділянки, необхідної для обслуговування споруд, однак ВАТ
“Чернівецьке АТП-17754” безпідставно відмовилося надати згоду на вилучення з користування
товариства частини ділянки, у зв'язку з чим і міська рада відмовила в
задоволенні його заяви.

Позивач просив визнати
недійсною відмову ВАТ “Чернівецьке АТП-17754” у вилученні частини земельної
ділянки по вул. Канівській, 41 та 41-Е в м. Чернівці для обслуговування
адміністративної будівлі літ. “Е” та будівлі магазину літ. “И”.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 жовтня 2007 року позов
задоволено.

Рішенням Апеляційного
суду Чернівецької області від 21 грудня 2007 року рішення суду першої інстанції
змінено й постановлено визнати безпідставною відмову                          ВАТ “Чернівецьке
АТП-17754” в наданні згоди на вилучення частини земельної ділянки по вул.
Канівській, 41-Е для обслуговування адміністративної будівлі загальною
площею        293,2 кв. м. та по вул.
Канівській, 41-И в м. Чернівці для обслуговування будівлі магазину загальною
площею 58, 9 кв. м., власником яких є ОСОБА_1; в решті рішення залишене без
змін.

У касаційній скарзі ВАТ “Чернівецьке
АТП-17754” просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та закрити
провадження в справі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
праві власності належить адміністративна будівля загальною площею 293, 2 кв. м.
по вул. Канівській, 41-Е та будівля магазину загальною площею 58, 9 кв. м. по
вул. Канівській, 41-И в м. Чернівці, зазначені споруди знаходяться на земельній
ділянці, що перебуває в постійному користуванні ВАТ “Чернівецьке АТП-17754” на
підставі Державного акта на право постійного користування землею від 29 грудня
2001 року. Рішенням Чернівецької міської ради № 967 від 23 березня 2006 року
ОСОБА_1 відмовлено в наданні земельної ділянки по вул. Канівській,    41-Е площею 0,0971 га в оренду для
обслуговування будівлі в зв'язку з відсутністю згоди ВАТ “Чернівецьке
АТП-17754” на вилучення частини земельної ділянки.

Задовольняючи позов, суд
керувався положеннями статті 377 ЦК України, статей 96, 120, 149 ЗК України та
виходив із того, що ВАТ “Чернівецьке АТП-17754” умисно не бажає розглядати
заяву ОСОБА_1 та вирішити питання про надання згоди на вилучення земельної
ділянки, така відмова не відповідає вимогам закону, принципам добросусідства та
є недійсною.

Апеляційний суд погодився з
такими висновками суду першої інстанції, зазначивши лише, що право позивача на
земельну ділянку гарантоване законом, а тому будь-яка відмова відповідача у
дачі згоди на вилучення ділянки в зв'язку з її передачею власнику будівлі є
безпідставною, а не недійсною.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 92
ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право
володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або
комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно частини 1 статті 93 ЗК України
право оренди земельної ділянки - це засноване на  договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 15 ЦПК України передбачено,
що суди
розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених,
невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших
правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

Згідно статей 1, 12 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням. Господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що
виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів,
у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначав, що відповідач порушує його право на оренду земельної ділянки під
об'єктами нерухомості.

У свою чергу ВАТ “Чернівецьке АТП-17754”, крім іншого, посилалося на те, що нерухоме
майно, наявністю права власності на яке обґрунтовуються позовні вимоги, є
нежилими приміщеннями та має виробниче призначення - магазин й адміністративна
будівля, ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа, земельні ділянки необхідні йому для провадження  підприємницької діяльності, тому спір
підвідомчий господарському суду.

Із зазначених підстав відповідач
заявив клопотання про закриття провадження в справі.

Суд таких обставин належним чином
не перевірив, з предметом та характером спору в достатньому обсязі не
визначився та ухвалою від 24 травня 2007 року відмовив у задоволенні клопотання
ВАТ “Чернівецьке АТП-17754”, лише зазначивши, що позивач
купив приміщення як фізична особа й відсутні відомості про те, яким чином він
буде їх використовувати.

Крім того, частинами 2, 5 статті
116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у
користування. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності
або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу)
її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до пунктів “а”, “б”
статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною
ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;
вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Порядок вилучення земельних
ділянок та погодження питань, пов'язаних з таким вилученням, регламентовані
статтями 149-151 ЗК України.

Заперечуючи проти позову, ВАТ “Чернівецьке АТП-17754” зазначало, що фактично не відмовляло ОСОБА_1,
оскільки правління товариства не має повноважень вирішувати питання про надання
згоди на вилучення земельної ділянки, таке питання розглядатиметься на чергових
зборах акціонерів, до того ж позивач не виконав усього комплексу дій для
розгляду заяви, не зазначив розташування необхідних йому земельних ділянок, їх
розмірів та умов вилучення.

Суд у
порушення вимог статей 214, 215 ЦПК України пояснень відповідача у достатньому
обсязі не перевірив, належним чином не визначився із характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, визнав недійсною
відмову відповідача в наданні згоди на вилучення земельних ділянок, при цьому
не з'ясував підстав такої відмови, не встановив та не зазначив у рішенні чи був
дотриманий позивачем порядок погодження питань, пов'язаних з вилученням
земельних ділянок, не з'ясував розміру ділянок, що підлягають вилученню, їх
розташування.

Апеляційний суд на зазначене
уваги не звернув, у порушення вимог статей 303,           316 ЦПК України у достатній мірі не
перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини
і факти, що спростовують такі доводи, і змінив рішення суду першої інстанції
лише в частині визнання судом відмови ВАТ “Чернівецьке АТП-17754” недійсною.

За таких обставин ухвалені в
справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з підстав, передбачених                   частиною 2 статті 338 ЦПК
України.

Керуючись статтею 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу відкритого
акціонерного товариства “Чернівецьке АТП-17754” задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 25 жовтня 2007 року та рішення Апеляційного суду
Чернівецької області від 21 грудня 2007 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
Ю.Л.Сенін

Судді:                                                                               Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк