Сп рава № 2-115/08
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10
червня 2008 року    Путивльський районний
суд Сумської області

у складі:        головуючого  -
судді    Толстого О.О.

при
секретарі              Фостовій М.М.

за участю:       спеціаліста                  ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Путивль справу за позовомОСОБА_1до
малого приватного підприємства “Горизонт” (надалі- МПП) про зобов'язання
вчинити дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з вказаним позовом, який
мотивує  тим, що  рішенням
21 сесії 5 скликання Путивльської міської ради Путивльського району
Сумської області від 14.12.2007 р. їй було
передано у власність земельну ділянку площею 0,06 га по АДРЕСА_1, що
знаходилась в її  користуванні.

За
виготовленням необхідної для отримання державного акту технічної документації
вона звернулася до відповідача.

Після
отримання державного акту вона звернулася до МПП із заявою про проведення
повторного заміру земельної ділянки на предмет відповідності її розмірів
державному акту й рішенню Путивльського районного суду від 07.02.2005 р. та
встановлення межових знаків.

Вартість
цих робіт вона оплатила, а  відповідач
належним чином їх не виконав, оскільки межові знаки не встановив.

Такими
діями відповідача їй заподіяно матеріальних збитків в сумі 1000 грн.,
пов'язаних з оплатою юридичної допомоги. Вона перенесла душевні страждання,
погіршилося її самопочуття, чим заподіяно і моральної шкоди, яку оцінює в 500
грн.

Посилаючись
на вказані обставини, просить зобов'язати відповідача виконати рішення
Путивльського районного суду від  від
07.02.2005 р. та встановити межові знаки,
стягнувши  1000 грн. на
відшкодування  матеріальної шкоди  і  500
грн.  моральної шкоди.

В
судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав.

Заперечуючи
позов, представник відповідача Шумний А.І. зазначав, що МПП із врахуванням
рішення Путивльського районного суду від 07.02.2005 р. виконало
проектно-вишукувальні роботи з розроблення технічної документації із землеустрою,
на підставі яких позивачка отримала державний
акт на землю.

Вказані
в акті від 05.02.2008 р. роботи виконувалися ним в порядку авторського нагляду,
передбаченого Законом України “Про землеустрій”, а тому просив в позові
позивачці відмовити.

Заслухавши
пояснення представників сторін,
спеціаліста та дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач
є суб'єктом господарювання - юридичною особою, одним із видів статутної
діяльності якого є проведення землевпорядних робіт на підставі відповідної
ліцензії( а.с  28-37).

14
вересня 2007 року між сторонами в усній формі укладено договір, відповідно до
умов якого МПП  зобов'язалося виконати
проектно-вишукувальні роботи з розроблення технічної документації із
землеустрою, а  позивачка - прийняти та
оплатити вартість

виконаних
робіт.

Позивачка
оплатила роботу, а відповідач виготовив технічну документацію, на підставі якої
рішенням 21 сесії 5 скликання Путивльської міської ради Путивльського району
Сумської області від 14.12.2007 р. земельну ділянку площею 0,06 га по АДРЕСА_1,
що знаходилась у користуванні позивачки, передано їй у власність, видано
державний акт на право власності на цю земельну ділянку( а.с 7, 13-15).

Жодних
претензій по цих роботах сторони не мають, що встановлено поясненнями їх
представників у судовому засіданні.

Також
судом встановлено, що за заявою позивачки відповідачем виконані землевпорядні
роботи по винесенню земельної ділянки позивачки в натуру та закріплення її
межовими знаками, що підтверджується складеним ним письмовим актом від 05.02.08
р. (а.с 8,10, 22).

Доводи
відповідача про виконання таких робіт у порядку
авторського нагляду, передбаченого Законом України ”Про землеустрій“,
спростовуються висновком спеціаліста, який пояснив суду, що винесення земельної
ділянки в натуру та закріплення її межовими знаками є окремим видом
землевпорядних робіт і не є авторським наглядом, який передбачає лише контроль
за використанням виготовлених проектів з землеустрою.

Відповідно
до ст.  837 ЦК України за договором
підряду одна сторона( підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну
роботу за завданням другою сторони(замовника), а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконану роботу.

Представник
відповідача  у судовому засіданні визнав
той факт, що при виході на місце - земельну ділянку позивачки, у потрібному
місці було встановлено лише три  межові
знаки з чотирьох.

Водночас,
як визначеного ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Із
наведеного вище акту від 05.02.2008 р. вбачається, що землевпорядні роботи
виконано в присутності ОСОБА_1, яка підписала акт без жодних застережень чи
зауважень з приводу допущених у роботі відступів або недоліків.

Наявність
таких  у другому примірнику цього акта,
що наданий позивачкою(а.с 9 ), не приймається судом як належний і допустимий
доказ, оскільки їх внесено згодом в односторонньому порядку  її представником, який при виконанні робіт
присутній не був, що встановлено його поясненнями  у судовому засіданні.

До
того ж, за приписами ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання,
несе відповідальність за наявності вини(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.  Особа
є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх необхідних заходів щодо належного
виконання зобов'язання.

Сторони
не заперечували, що четвертий межовий знак не був встановлений відповідачем
через побудований сусідом позивачки паркан, який і заважав належному виконанню
землевпорядних робіт.

За
встановлених обставин, вина відповідача у неналежному виконанні цих робіт
відсутня.

Безпідставними
є посилання позивачки про обов'язок відповідача щодо виконання рішення
Путивльського районного суду від 07.02.2005 р., оскільки МПП учасником виконавчого
провадження не було, а примусове виконання судових рішень покладено за законом
на державну виконавчу службу.

Виходячи
з вищенаведеного, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Вирішуючи
питання про судові витрати суд не знаходить підстав для стягнення на користь
відповідача втраченого заробітку, позаяк відповідних доказів для проведення
таких розрахунків ним суду не подано.

Виходячи
з викладеного та керуючись ст.ст. 614, 837,853 ЦК  України, ст.ст. 10,11, 60, 88, 212, 213-215
ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позовуОСОБА_1 до Малого приватного підприємства “Горизонт” про
зобов'язання вчинити дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -  відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через
Путивльський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги,  або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК України.

Рішення
є оригіналом і надруковане особисто в нарадчій кімнаті.

Суддя