У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого     Патрюка М.В.,

суддів:                  Костенка А.В.,                      Прокопчука Ю.В.,

Лященко Н.П.,                   Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Ансамблю пісні і танцю Збройних сил України про
поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2006 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2007 року,

в
с  т  а
н  о  в
и  л  а :

У березні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 24 листопада 1999 року працював
артистом хору вищої категорії Ансамблю пісні і танцю Збройних сил України. Наказом від                  13 лютого 2006 року № 26 він був звільнений з роботи на
підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України.

Позивач, вважаючи своє звільнення незаконним, просив суд поновити його на
роботі, стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та
відшкодувати моральну шкоду в сумі 1 699 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27
листопада 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від
29 травня 2007 року,  в задоволенні
позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати ухвалені у справі судові рішення,  посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходили із того,
що згоду на звільнення позивача надано зборами профспілкової організації,
рішення якої має вищу юридичну силу, ніж рішення виборного профспілкового
органу.

Проте з таким висновком погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України, ст. 39 Закону України “Про професійні
спілки, їх права та гарантії діяльності” питання надання згоди на розірвання
трудового договору з ініціативи роботодавця має розглядати виборний орган
первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, за поданням
власника або уповноваженого ним органу.

Судові рішення у справі ухвалено з порушенням цих норм.

Висновок суду про те, що вимоги ст. 43 КЗпП України дотримані прийняттям
рішення зборів профспілкової організації, не обґрунтований нормою, яка б
визначала рішення зборів достатнім для цього.

Не є такою ст. 37 Закону України “Про професійні спілки, спілки, їх права
та гарантії діяльності”, посилання на іншу норму відсутні.

Не з'ясовано, чи належна особа зверталася з поданням до профспілкового
комітету, коли та який склад комітету обрано, хто з членів профспілкового комітету
брав участь у розгляді подання, яке розглядалося до внесення питання на розгляд
профспілкових зборів, чи був кворум на засіданні комітету та чи є позивач
членом професійної спілки.

Питання належності подання необхідно було з'ясувати виходячи з тексту
протоколу зборів профспілкової організації (а.с. 42-44), у тексті якого
зазначено, що порядком денним зборів є не розгляд подання керівника, а
вислуховування “точки зору людей, які, перебуваючи у закордонному відрядженні у
Народній Республіці Китай, бачили непристойну поведінку артиста хору ОСОБА_2”.

Наведене свідчить про те, що рішення ухвалені не на основі повно та
всебічно з'ясованих обставин, їх не можна визнати законними й обґрунтованими, а
тому вони як постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідно до вимог ч. 2
ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий
розгляд.

Керуючись ст. ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2006 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2007 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко  Н.П. Лященко  Ю.В. Прокопчук  М.П. Пшонка