Апеляційний суд Кіровоградської області
-----------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №22-844 /2008р.              Головуючий у першій
інстанції  Павелко І.Л. Категорія 30,
Доповідач  Черниш Т.В.
25 червня 2008 року     Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
головуючого - Кривохижі В.І.
суддів - Черниш Т.В.,
секретарі  Салабай М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною  скаргою
ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27
9 лютого 2007 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 26 січня 2007 року з
вини відповідача, який керував автомобілем БМВ-730, сталася
дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої
було пошкоджено належний йому, позивачеві, автомобіль «Нісан». Просив стягнути
коп. моральної шкоди.
1 березня 2007р. ОСОБА_1 пред'явив до ОСОБА_2 зустрічний позов про  стягнення 7378 грн. на відновлювальний ремонт
автомобіля БМВ, пошкодженого  в
результаті ДТП, мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_2,  рухаючись автомобілем «Нісан» з великою
швидкістю в зустрічному напрямку, допустив зіткнення з  автомобілем БМВ, якого він, ОСОБА_1, зупинив,
виконуючи поворот вліво.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2008 року
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 58899 грн. 30 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди та судові витрати. В задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставив питання про скасування зазначеного рішення
з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначав,
зокрема, що суд не повно з'ясував обставини справи, дав невірну юридичну оцінку
доказам, не мотивував відмову в зустрічному позові. Просив задовольнити його
вимоги та відмовити в позові ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1, діючи за
відповідною довіреністю, доводи апеляційної скарги повністю підтримав. ОСОБА_2
та його представника ці доводи заперечували.

Перевіривши за матеріалами справи
рішення суду    в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ДТП, унаслідок
якої пошкоджено автомобіль «Нісан», сталася в результаті порушення правил
дорожнього руху водієм автомобіля «БМВ» ОСОБА_1, вина якого  встановлена постановою про адміністративне
правопорушення від 27 березня 2007р. і поклав на нього відповідальність за
заподіяну ОСОБА_2 шкоду, в тому числі майнову, розмір якої  визначено в висновку автотоварознавчого
дослідження від 1 лютого 2007р.

Однак з такими висновками погодитись не можна.

Постановляючи про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд послався на ст.
ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України, які передбачають загальні підстави
відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду. Між тим, порядок
відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки регулюється  положеннями
ст.  1188 ЦК України. Відповідно до ч.2
ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку. В п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992
року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» дано роз'яснення, що під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа або громадяни, які здійснюють експлуатацію
джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного
господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору
оренди, довіреності тощо). Як вбачається з матеріалів адміністративної
справи,  автомобіль БМВ, яким керував
відповідач, належав ОСОБА_3  Розглянувши
справу без участі ОСОБА_1 як учасника ДТП і стягуючи з нього кошти на
відшкодування шкоди , суд не з'ясував, чи є відповідач володільцем автомобіля
БМВ в розумінні ч.2 ст. 1187 ЦК,  і не
вирішив питання про доцільність залучення до участі у справі власника
транспортного засобу. В судовому засіданні апеляційної інстанції  представник ОСОБА_1 пояснив про відсутність в
останнього відповідної довіреності від ОСОБА_3 З'ясування зазначеного питання
необхідно було і для вирішення питання про те, чи є ОСОБА_1 належним позивачем
за зустрічним позовом, в задоволенні якого суд
відмовив, визнавши його «недоказаним» .

Зазначене процесуальне порушення відповідно до п. 4 ст. 311 ЦПК є підставою
для скасування рішення суду і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені недоліки, а
також більш детально з'ясувати обставини дорожньо-транспортної пригоди,
перевірити доводи  та заперечення сторін
щодо причетності кожного з них до ДТП, дати належну оцінку доказам, обміркувати
питання про призначення додаткової судової автотехнічної експертизи для
вирішення питання про технічну можливість кожного з учасників ДТП уникнути
зіткнення автомобілів (з урахуванням відповідності постанови про
адміністративну відповідальність вимогам ст. 247 КУпАП), а також правильно
визначити розмір відшкодування, зокрема, майнової шкоди, дослідивши надані на
підтвердження таких позовних вимог докази.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, п.4 ст. 311, ст.
313-315 ЦПК України, колегія суддів

У  Х
В  А  Л
И  Л  А :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2008 року
скасувати, а цивільну справу повернути до того ж суду на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді