Справа № 22ц-1545/2008
Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - Скрипка А.А.
24 вересня 2008 року
Апеляційний суд Чернігівської
Головуючого-судді :
Суддів:
Скрипки А.А., Євстафіїва О.К.
Штупун О.М.,   Коваленко Ю.В.
представника позивача
ОСОБА_2,  представника відповідача
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова
від 14 липня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до комунального
підприємства „Чернігівбудінвест” Чернігівської міської ради про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,-
Заочним рішенням Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 14 липня 2008 року позов ОСОБА_1  задоволено частково, стягнуто з комунального
підприємства  „Чернігівбудінвест”
Чернігівської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу на
користь позивача  в сумі 6763 грн. 30
коп.  Також стягнуто з  комунального підприємства  „Чернігівбудінвест” на користь держави
судовий збір в сумі 51 грн. та  на
користь державного бюджету м. Чернігова витрати на інформаційно - технічне
забезпечення  розгляду справи в  сумі
30 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Суд прийшов до
висновку, що згідно ч.2 статті 235 КЗпП України у зв'язку з поновленням на
роботі ОСОБА_1 на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час
вимушеного прогулу, з часу звільнення по день винесення судового рішення про
поновлення на роботі. Оскільки, відповідно до судових рішень, позивачеві  не було сплачений середній заробіток за час
вимушеного прогулу - з 04 квітня 2007 року
по 13 червня 2007 року включно  та
він в цей період не працював, суд зазначив , що цей проміжок часу є вимушеним
прогулом, а тому з відповідача  на
користь  ОСОБА_1 підлягає стягненню
середній заробіток за час вимушеного прогулу - з 04 квітня 2007 року по 13 червня
2007 року  включно в сумі 6763 грн. 30
В апеляційній скарзі
ОСОБА_1просить скасувати рішення суду першої інстанції  в частині відмови йому  у задоволенні решти позовних вимог та
ухвалити  в цій частині нове рішення,
вимушеного прогулу задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної  скарги зводяться до того, що суд провів
власний розрахунок, не обгрунтувавши при цьому свого висновку , не
зазначивши  мотивів , з яких він відхилив
доводи позивача стосовно розрахунку, наведеного в позові, що є порушенням вимог
статті  215 ЦПК України. Суд першої
інстанції, як вказує апелянт, не врахував положення Постанови Пленуму
Верховного Суду України  від 06 листопада
1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів”, а також не
врахував положення Порядку обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого  Постановою Кабінету
Міністрів України  від 08 лютого 1995
року № 100 , згідно п. 5 якого нарахування виплат у всіх випадках збереження
середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної
(годинної) заробітної плати. При цьому п. 8 Порядку передбачено, що нарахування
виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці
роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на
число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством,
календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Як вбачається з матеріалів справи, (
а. с. 1-2), в квітні 2008 року ОСОБА_1звернувся в суд з позовом до комунального
підприємства „Чернігівбудінвест” Чернігівської міської ради про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позивач обґрунтовував  свої вимоги
тим, що в квітні 2007 року  було його
звернення  в суд з позовом до  комунального підприємства „Чернігівбудінвест”
про визнання та скасування наказів, поновлення
його на роботі на посаді головного інженера, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з 24 березня 2007 року по 03 квітня 2007
року, стягнення невиплаченої заробітної плати за березень 2007 року. Рішенням
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2007 року позовні
вимоги  ОСОБА_1 задоволено частково і
стягнуто з комунального підприємства
„Чернігівбудінвест” на його користь заробітну плату за березень 2007
року (з 01 березня 2007 по 23 березня 2007 включно) в сумі 4912 грн. 48 коп.
Рішенням апеляційного суду Чернігівської області  від 26 лютого 2008 року скасовано рішення
суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, визнано
незаконним наказ від 22 березня 2007 року № 6-к та поновлено позивача на роботі
на посаді головного інженера комунального підприємства „
Чернігівбудінвест”  Чернігівської міської
ради, стягнуто з  комунального
підприємства  „Чернігівбудінвест” на
користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 березня 2007
по 03 квітня 2007 року  включно та з 14
червня 2007 року  по 01 січня 2008 року  включно в сумі 30650 грн. 70 коп. та 500 грн.
в рахунок  відшкодування моральної
шкоди.  За результатами апеляційного
перегляду    апеляційний суд  Чернігівської області своїм рішенням від 26
лютого 2008 року встановив, що період з 04 квітня 2007 року по 13 червня 2007
року ОСОБА_1не перебував у трудових відносинах з  комунальним підприємством  „ Чернігівбудінвест” , а тому, як вказує
позивач,  фактично цей проміжок часу є
також вимушеним прогулом. Позивач вважає, що на його користь необхідно
додатково стягнути з відповідача грошову суму за час вимушеного прогулу із 04
квітня 2007 року  по 13 червня 2007 року
включно, яка розраховується наступним чином : 71 календарний день ( з 04 квітня
2007 року  по 13 червня 2007 року
включно) х 143 грн. 90 коп. (середньоденний заробіток за 1 календарний день) =
10216 грн. 90 коп.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши суддю - доповідача, пояснення
учасників  судового процесу,
перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку,
що вона підлягає  відхиленню, а рішення
суду першої інстанції, - скасуванню , із
закриттям провадження у справі з підстав, визначених  ч.1, п. 2 статті 205 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1  статті
310 ЦПК  України,  рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку  із закриттям
провадження у справі  з підстав,
визначених статтею 205 ЦПК України.

Як встановлено при розгляді даної
справи, позов ОСОБА_1 до  комунального
підприємства „ Чернігівбудінвест”
Чернігівської міської ради про визнання незаконними та скасування
наказів , поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу , заборгованості по заробітній платі , моральної шкоди , вже
був предметом судових розглядів. Серед вимог позивача щодо стягнення
заборгованості по заробітній платі була і вимога про стягнення невиплаченої заробітної
плати за період з  03 квітня 2007 року по
13 червня  2007 року ( а. с. 3-4).

Рішенням Новозаводського районного
суду  м. Чернігова від  30 листопада 2007 року було стягнуто з
комунального підприємства
„Чернігівбудінвест”  Чернігівської
міської ради  на користь ОСОБА_1
заробітна плата за березень 2007 року(
з  01 березня 2007 року  по 23 березня 2007 року включно ) в сумі 4912
грн. 48 коп. , а в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено ( а. с. 3-11).
Рішенням апеляційного суду Чернігівської області  від 26 лютого 2008 року зазначене рішення в
частині відмови  ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог скасовано,  визнано
незаконним наказ № 6-к  від 22  березня
2007 року  комунального
підприємства „ Чернігівбудінвест” Чернігівської міської ради та поновлено
ОСОБА_1 на посаді головного інженера комунального підприємства  „Чернігівбудінвест”  Чернігівської міської ради, стягнуто з
відповідача на користь позивача  середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 23 березня 2007 року  по 03 квітня 2007 року включно  і з 14
червня 2007 року по 01 січня 2008 року
включно в сумі 30 650 грн. 70 коп.
та на відшкодування моральної шкоди
500грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог( в тому числі, і
стягненні заробітної плати  за період з 04
квітня 2007 року  по 13 червня 2007року
)   ОСОБА_1 відмовлено , в іншій
частині  рішення суду залишено без змін (
а. с. 12-16).

Відповідно до положень  ч. 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні
рішення про поновлення на роботі  орган,
який розглядає трудовий спір , одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці  в заробітку за  час виконання
нижчеоплачуваної роботи , але не більш як за один рік.

Правила статті 319 ЦПК України
регламентують, що  рішення апеляційного
суду  набирає законної сили  з моменту його проголошення.

Таким чином, рішенням апеляційного
суду Чернігівської області від 26 лютого 2008 року вже було вирішено питання
про право позивача на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За даних обставин  апеляційний суд приходить до висновку, що
набрало законної сили  рішення суду , яке
було ухвалено  з приводу спору між  тими самими сторонами , про той самий предмет
і з тих самих підстав. Дані обставини, відповідно до положень ч.1, п. 2 статті
205 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене та
керуючись статтями :  205 ч.1, п. 2;    209, 218,
303, 304,  307, 310, 313 , 314,
315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний
суд, -

у  х  в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  відхилити .

Заочне рішення Новозаводського
районного суду м . Чернігова від  14
липня 2008 року   скасувати  .

Закрити провадження у справі за
позовом  ОСОБА_1  до комунального підприємства  " Чернігівбудінвест"  Чернігівської міської ради  про стягнення середнього заробітку  за час вимушеного прогулу.

Ухвала   набирає законної сили з моменту  його
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України  протягом  двох місяців
з дня  набрання нею  законної сили .

Головуючий :

Судді: