Справа № 22ц-5902008 р.
Головуючий у 1-й інстанції: Артюх К.В.
Доповідач: Редька А.Г.
У Х В А Л А

І М “ Я М    У К Р А Ї Н И

14 квітня 2008 року                                   місто
Чернігів

А  п
е  л  я
ц  і  й
н  и  й
с  у  д
Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді Хромець Н.С.,

суддів - Лазоренка М.І., Редьки А.Г.,

при секретарі -
Рябчук С.В.,

за участі:

представника позивача адвоката Репях С.М.,

відповідача ОСОБА_1

та її представника адвоката ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста
Чернігова від 30 січня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30 січня 2008
року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та зобов'язано ОСОБА_1 відновити межі
землекористування земельною ділянкою АДРЕСА_1 відповідно до рішення народного
суду міста Чернігова від 31 липня 1973 року.

Рішенням суду встановлено, що ОСОБА_3 є власником 13 частини, а ОСОБА_1 є
власником 23 частин жилого будинку АДРЕСА_1, розташованого на земельній
ділянці 592 кв м, рішенням Чернігівського міського народного суду від 31 липня
1973 року між попередніми співвласниками, яким жилий будинок належав у таких же
частинах, було визначено порядок користування зазначеною земельною ділянкою
відповідно до їх часток у праві власності на будинок, а фактично існуючий
порядок користування земельною ділянкою між співвласниками не відповідає
встановленому рішенням суду від 31 липня 1973 року та їх часткам у праві
власності на жилий будинок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та на
неправильне застосування судом норм матеріального права, зокрема, суд не
врахував, що існуючий порядок користування земельною ділянкою склався ще між
попередніми власниками, ще до того як вона успадкувала частину будинку, і спору
щодо користування земельною ділянкою між ними не виникало, у рішенні суду не
зазначені конкретні межі землекористування, які також не були визначені і рішенням
суду від 31 липня 1973 року, крім того суд залишив поза увагою, що позивач
ОСОБА_3 пропустив строк позовної давності, незважаючи на те, що відповідач та
його представник посилалися на цю обставину.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та їх представників, перевіривши доводи скарги та матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути задоволена.

Суд першої інстанції у повному обсязі
дослідив надані сторонами документи, перевірив доводи та заперечення сторін,
правильно встановив обставини справи і висновок суду грунтується на матеріалах
справи та законі.

Відповідно до ст.120 Земельного кодексу України при переході права
власності на будівлю та споруди право на земельну ділянку визначається
пропорційно часткам осіб у власності на будівлі та споруди. Аналогічні норми
мало і земельне законодавство чинне на час набуття права на землю як
попередніми власниками, так і сторонами по справі.

За матеріалами справи встановлено, що
рішенням народного суду міста Чернігова від 31 липня 1973 року визначено
порядок користування зазначеною земельною ділянкою між попередніми власниками
будинку відповідно до часток у праві власності на жилий будинок: ОСОБА_4
виділено у користування 13 частину земельної ділянки, ОСОБА_5 виділено у
користування 23 частини земельної ділянки без зазначення конкретної площі та
меж земельної ділянки кожному, у подальшому сторони стали співвласниками жилого
будинку АДРЕСА_1, розташованого не земельній ділянці загальною площею 592 кв м,
ОСОБА_3 - 13 частини за договором купівлі-продажу від 13 березня 1991 року у
ОСОБА_4, ОСОБА_1 успадкувала 23 частини після смерті матері ОСОБА_5,     отже, у ОСОБА_3 повинно бути у користуванні
13 частина, а у ОСОБА_1 23 частини від загальної площі земельної ділянки, що
становить відповідно 197 кв м та 395 кв м.

За висновком експерта, акт С-71516 від
23 січня 2008 року експертної фірми ”Еталон”, фактичне землекористування між
сторонами не відповідає визначеному рішенням суду та законодавством: у
користуванні ОСОБА_3 площа земельної ділянки становить 171,5 кв м, а у
користуванні ОСОБА_1 площа земельної ділянки становить 420,5 кв м.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про порушення прав землекористувача ОСОБА_3 та
зобов'язав ОСОБА_1 відновити межі землекористування відповідно до рішення
народного суду міста Чернігова від 31 липня 1973 року, яким у користуванні
ОСОБА_3 має бути 13 частина земельної ділянки, що становить 197 кв м, а у
користуванні ОСОБА_1 має бути 23 частини земельної ділянки, що становить 395
кв м.

Посилання відповідача ОСОБА_1, що
існуючі межі були визначені попередніми власниками за домовленістю не можуть
бути прийняті, така домовленість суперечить закону оскільки співвласники можуть
змінювати конфігурацію і відповідно межі між виділеними ділянками, але не
можуть самовільно змінювати визначені рішенням суду розміри виділених земельних
ділянок.

Безпідставними є також посилання
апелянта на пропуск позивачем строку позовної давності оскільки порушення
земельних прав позивача є триваючим і не припинено до вирішення спору судом.

Рішення суду відповідає нормам
матеріального та процесуального закону і доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.307,308,314,315,319
Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30
січня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно та може
бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців після проголошення.

Головуючий:                                             Судді: