АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-650- 2008року
Головуючий у 1-й інстанції
О.М.Жушман                       категорія 37
Доповідач  В.А. Франко
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
Головуючого : судді Кіселика С А ,
суддів : Франко В.А., Суржик М.М.
при секретарі  Ткач І.В.,
розглянула  у відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2006 року,
В липні 1999 року ОСОБА_1звернувся  до суду з позовом до  ОСОБА_2про визнання свідоцтва про право на
спадщину недійсним і визнання права власності на будинок.
Посилався на те, що спірний будинокАДРЕСА_1, в якому вони
з відповідачкою проживають, належав ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, і був
успадкований ОСОБА_4та ОСОБА_5.
Після смерті ОСОБА_4. Ѕ частини успадкував її чоловік
ОСОБА_5, після смерті якого право на цю частину будинку перейшло до нього,
Друга частина будинку
належить відповідачці на підставі договору дарування, складеного
між  ОСОБА_5. та відповідачкою.
У січні 1999 року він, позивач, випадково виявив серед
документів заповіт, який був складений 20.03.1965 року ОСОБА_3. на його матір
В зв»язку з цим позивач вважає, що свідоцтво про право на
спадщину після смерті ОСОБА_3 на двох спадкоємців 12.03.1971 року видано
незаконно і він має право не на половину, а на весь спірний будинок.
Справа  вже була
предметом розгляду судами першої та апеляційної інстанцій.
Рішенням Петрівського районного суду від 12 травня 2006
року позов ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання свідоцтва про право на спадщину
недійсним та визнання права власності на будинок - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі апелянт
зазначив, що  висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи . Зокрема, зазначив, що суд не
обґрунтовано не поставив до відома апелянта, що недостатньо мається оригіналів
підпису ОСОБА_3. Суд також не надав йому слова та не  до кінця вислухав свідка. За таких підстав
просив рішення суду скасувати і винести нове рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення: позивача, який,
підтримав доводи апеляційної скарги, відповідачку, яка заперечувала проти них,
дослідивши  матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції повно і
всебічно з»ясував обставини справи, оцінив докази, правильно застосував норми
матеріального права та обґрунтовано відмовив у позові.

Так, судом 1-ої інстанції на підставі досліджених доказів
правильно встановлено, що 20 березня 1965 року бабуся позивача і відповідачки
склала заповіт, яким все своє майно заповідала матері позивача ОСОБА_3., який
посвідчений Петрівською державною нотаріальною конторою. (а.с.8, 79).

Однак 25 червня 1970 року ОСОБА_3. склала новий заповіт,
яким заповідала належний їй житловий будинок по АДРЕСА_1ОСОБА_5.- батькові
відповідачки, та ОСОБА_4.- матері позивача. Заповіт був посвідчений  Першою Олександрійською державною
нотаріальною конторою  за реєстраційним
номером № 1737.(а.с.34, 88.266).

12 березня 1971 року Петрівською нотаріальною конторою
було видано свідоцтво про право на спадщину
у вигляді спірного будинку на ім.»я ОСОБА_5. та ОСОБА_4.(а.с.89)

Після цього в порядку спадкування Ѕ будинку отримав
позивач, а  іншу частину цього будинку
отримала відповідачка по справі згідно договору дарування.

Посилання позивача в позові і в апеляційній скарзі на те,
що ОСОБА_3. не складала новий заповіт від 25.06.1970 року, а був тільки один
заповіт від 20 березня 1965 року є необґрунтованими та не відповідають обставинам
справи.

Так, дійсно, в листах державного нотаріуса
Кіровоградського обласного державного
Нотаріального архіву  від
15.09.2000, та від 27.03.2001 року за №21 року вказано, що в справах зазначеного
архіву зберігається заповіт, посвідчений Петрівською нотконторою 20.03.1965
року за реєстром, який змінено та скасовано не було. Заповіт 25.06.1970 року за
реєстром № 1737 в справах не зареєстровано і не зберігається(а.с.27, 32).

Однак, відповідно до листа  цього ж архіву від 27.03.2001 року за №
22  заповіт ОСОБА_3. від 25 червня 1970
року посвідчувався  1-ю Олександрійською
держнотконторою за реєстраційним № 1737 і попередні листи-відповіді є
помилковими.(а.с.33).

Згідно висновку експерта № 230 від 9 червня 2004 року,
яку суд першої інстанції критично оцінив, підпис в заповіті від 20.03.1965 року
та підпис в заповіті від 25.06.1970 року виконано різними особами. Підпис в
заповіті від 25.06.1970 року виконано не ОСОБА_3 , а іншою особою з
наслідуванням її підпису (а.с.239-240).

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 541/02
від 24.03.2006 року наведені вище розбіжні ознаки суттєві, але виходячи з того,
що загальні ознаки співпадають і виконання даних заповітів було проведено з
великим розривом у часі, що могло призвести до зміни почерку ( хвороба, похилий
вік), або вони виконувались у різному освітленні і в різних умовах, а тому дати
висновок про те, чи виконані досліджувані підписи однією особою не
представляється можливим ( а.с.275-276).

За таких обставин у суді першої інстанції були підстави
для відмови в позові ОСОБА_1. з урахуванням вимог ст..ст. 534, 544 ЦК ( в
редакції 1963 року).

Колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є
законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків
суду, а тому рішення залишається без змін.

Керуючись
ст.ст.303,307, 308,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У  Х  В
А  Л  И  Л  А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2006 року
залишити без змін

.Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців до Верховного Суду України.

Головуючий-

Судді -