У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

2 квітня 2008 року                                                                          м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,

Данчука В.Г.,-

розглянувши  в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа -
рада опіки та піклування Суворовської районної державної адміністрації
м. Одеси, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, виселення,
вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, третя особа - рада опіки та піклування
Суворовської районної державної адміністрації м. Одеси, про визнання договору
купівлі-продажу квартири дійсним, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від
15 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня
2007 року,

в с т а н о в и л а:

У
липні 2004 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 6 грудня 2002 року Суворовським районним судом м.
Одеси ухвалено рішення, яким визнано розпорядження органу приватизації  від 16 липня 1996 року № 17476, свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_8,
недійсними. Цим же рішенням договір купівлі-продажу
вказаної квартири, укладений 19 липня 1996 року між ОСОБА_8 і        ОСОБА_6, визнаний недійсним зі
стягненням із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 44 200 грн. 18 червня 2004 року при
виконанні рішення суду державним виконавцем з`ясувалось, що квартира продана,
покупцем є відповідачка ОСОБА_3 Таким чином були порушені житлові права        ОСОБА_1 і ОСОБА_2, тому вони просили
задовольнити позов.

У грудні 2004 року
ОСОБА_3 звернулася в суд із зустрічним позовом про визнання договору
купівлі-продажу квартири дійсним, мотивуючи свої
вимоги тим, що 8 червня 2004 року вона, неповнолітній син, ОСОБА_4, та дочка,
ОСОБА_5, купили в рівних частинах у ОСОБА_6 спірну квартиру. Договір
купівлі-продажу квартири посвідчили нотаріально. На час укладення договору
ніяких обмежень прав продавця ОСОБА_6 установлено не було, квартира під арештом
не знаходилася, у квартирі сторонні особи зареєстровані не були. У договорі
купівлі-продажу вартість квартири зазначена відповідно до інвентаризаційної
оцінки - 9 200 грн., але дійсна вартість квартири була визначена ОСОБА_6 і
складала 18 200 доларів США, що за курсом Національного банку України
дорівнювало 96 460 грн. На підтвердження отриманої суми за спірну квартиру
ОСОБА_6 видав їм власноручно написану розписку й засвідчив у п. 2.2 договору
купівлі-продажу факт повного розрахунку за продану квартиру. Після укладення
договору купівлі-продажу квартири вони зареєстрували її на праві власності в
бюро технічної інвентаризації, вселились у спірну квартиру та постійно в ній
мешкають, проводять ремонт у квартирі, є добросовісними набувачами спірної
квартири.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від                                   15 березня 2007 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2007 року,
первісні позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 8 червня 2004 року між ОСОБА_6
та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зі спірної
квартири. Вселено ОСОБА_1, ОСОБА_2 у спірну квартиру. У задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначені судові рішення
та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись
на  невідповідність висновків суду  обставинам справи, порушення судом норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає,
що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що спірна квартира була приватизована ОСОБА_8 у 1996 році незаконно, у зв`язку з чим рішенням суду від 6
грудня 2002 року свідоцтво про право власності на квартиру було визнано
недійсним. Також недійсним було визнано договір купівлі-продажу
квартири  від 19 липня 1997 року,
укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Задовольняючи первісні позовні
вимоги та відмовляючи у зустрічному позові, суд виходив із того, що продавець
квартири ОСОБА_6 на час продажу спірної квартири, 8 червня 2004 року,  не був її власником і не мав права її
відчужувати.

Вирішуючи спір, суд у рішенні не
зазначив правової норми, вимогам якої угода не відповідає, не звернув уваги на
положення абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, яка передбачає, що у разі недійсності
правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що
вона одержала на виконання цього правочину.

Визнавши договір купівлі-продажу
квартири від 8 червня 2004 року недійсним, суд не вирішив питання щодо
застосування правових наслідків визнання правочину недійсним і цей недолік не
може бути усунений окремо ухваленням додаткового рішення, що в силу правил ч. 1
ст. 338 ЦПК України є обов'язковою підставою для скасування судових рішень і
передачі справи на новий розгляд.

Суд
апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені
недоліки рішення суду й не перевірив належно доводи апеляційної скарги, в
ухвалі не зазначив конкретні обставини та факти, що спростовують доводи апелянта, що призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин,
оскільки судові рішення постановлені з неправильним застосуванням судом норм
матеріального права, не з'ясовано правових підстав визнання угоди недійсною,
яка сума коштів підлягає поверненню у зв'язку з визнанням правочину недійсним,
ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 15 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 15 жовтня 2007 року скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

Л.І. Григор'єва

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.Г. Данчук