Справа
№ 22ц- 1520 /2008             Головуючий у 1 інстанції - Рахманкулова І.П.
Доповідач - Демченко Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2 вересня    2008 року

м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі :

головуючого-судді:

ХРОМЕЦЬ Н.С.

суддів:

ДЕМЧЕНКО Л.М.  СКРИПКИ А.А.

при
секретарі:         з участю:

ВАРЕНИК
О.М.  Позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2 третіх осіб ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
в м. Чернігові апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на рішення
Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 липня 2008 року по справі за
позовом ОСОБА_1до Чернігівської міської ради про визнання права власності на
квартиру,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі Чернігівська
міська рада просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова
від 01 липня 2008 року, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано
за нею право  власності на квартиру
АДРЕСА_1, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову,
посилаючись на неповне з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та
порушення норм матеріального права.

Апелянт вказує, що при вирішенні даного спору суд повинен був застосовувати
положення Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент
відкриття спадщини після померлого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.  Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР позивачка
вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки не заверталась із заявою до
нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті чоловіка, та не
вступила фактично в управління, або володіння
спадковим майном, а тому суд не мав правових підстав для визнання за нею
права власності на спірну квартиру.

В засіданні апеляційного суду позивачка ОСОБА_1  її представник ОСОБА_2 треті особи ОСОБА_3
ОСОБА_4 просили скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю -доповідача, пояснення
учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення
суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги.

Судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5,

після смерті якого залишилась
відкрилась спадщина на  квартиру
АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, про визнання права власності на
спадкову квартиру, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, як
дружина і спадкоємиця померлого ОСОБА_5 зареєстрована та постійно проживає в
спірній квартирі, право власності на яку належним чином не зареєстровано,  але її позов ґрунтується на вимогах закону.

З таким висновком погоджується апеляційний
суд.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.11.2003 року (а.с.10), після
смерті якого  відкрилась спадщина на  квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку,
згідно довідки комунального підприємства Чернігівське міське бюро технічної
інвентаризації не зареєстровано. / а.с. 5/ , отже питання визначення належності
цього майна попередньому власнику та наступного власника / спадкоємця/  вирішується в судовому порядку. Оскільки
ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає
в спірній квартирі  з 1976 року, /
а.с. 7/,  то відповідно до норм ст.. 1268
ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. Треті особи, діти
померлого,   не заперечують проти
визнання права власності на спадкову квартиру за позивачкою. Тому суд першої
інстанції  правомірно визнав право
власності на  спадкову квартиру за
ОСОБА_1

Посилання
апелянта те, що суд повинен був застосовувати до спірних правовідносин норми
Цивільного Кодексу УРСР 1963 року є необґрунтованими, оскільки виходячи з
роз'яснень  Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.2008 року №7 „Про судову практику у справах про
спадкування”, якими передбачено, що   у разі
коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності Цивільним Кодексом і строк
на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини
регулюються Цивільним Кодексом в редакції 2004 року. Спадкодавець ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, проте строк на прийняття спадщин після його смерті закінчився
12.05.2004 року. Таким чином, судом обґрунтовано при винесенні рішення
застосовані норми Цивільного Кодексу України
2004 року.

Не є підставою для задоволення
апеляційної скарги і посилання відповідача на те, що, враховуючи положення ст.
549 ЦК УРСР, позивачка не вступила в управління спадковим майном, оскільки
відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, який повинен застосовуватися до
правовідносин, що виникли, коли спадкоємець, який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про
відмову від неї.

Позивачка ОСОБА_1 вважається такою,
що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, так як по справі
достовірно встановлено, що заяви про відмову від спадщини нею протягом
встановленого законом строку подано не було.

Таким чином, доводи відповідача не
спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування
його рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст.ст. 218,
303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської
міської ради -  відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 липня 2008 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена  в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців  з дня
набрання законної сили.

Головуючий :
Судді: