Справа № 2-15
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2008 р.

Рівненський районний суд
Рівненської області

В складі: головуючого судді Бокія В.Ю.

При секретарі Соломицькій Л.М.

З участю адвокатів ОСОБА_5., ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Рівне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 доОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
договору дарування житла недійсним,

ВСТАНОВИВ

У
зв'язку з тим, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року страждала психічним
захворюванням, діяла у стані алкогольного сп'яніння 11 травня 2004 року
подарувала належну їй квартиру в АДРЕСА_1 ОСОБА_8,ОСОБА_1., ОСОБА_2. просять
суд визнати даний договір дарування недійсним.

ОСОБА_3
позов не визнала і показала, що в квітні 2004 року померла ОСОБА_7сказала їй ,
що хоче переписати квартиру на її сина, бо власні діти та зятьОСОБА_1. до неї
погано ставляться.

Вже в
липні 2005 року позивачка ОСОБА_2. знала про укладений договір.

Свідок
ОСОБА_9 показала, що померла ОСОБА_7- її рідна сестра, яка проживала тривалий
час в м.Рівне, переїхала в с.Шубків Рівненського раойну і померла у 2005 році.
Сестра неодноразово казала їй, що ніяких документів на відчуження квартири в
с.Шубків вона не підписувала. Сестра хворіла психічним захворюванням, вела себе
неадекватно. Під час хвороби вона та позивачі по справі надавали
ОСОБА_7відповідну допомогу.

Вона,
ОСОБА_9, знала, що сестра подарувала квартиру ОСОБА_8,. приблизно за три місяці
до смерті сестри, але про обставини дарування сестра їй нічого не розповідала і
казала, що нічого не пам'ятає. Сестра, ОСОБА_7., періодично не пам'ятала які
дії вона вчиняє, її поведінка була неадекватною, про заповіт їй нічого не
відомо. Рахує, що сестру отруїли відповідачі. Вона сестрі не допомагала, бо та
казала, що допомога їй не потрібна і у неї все є. Вона до відповідачів ніколи
не приходила і з ними не спілкувалася.

СвідокОСОБА_9пояснила,
що ОСОБА_7продала квартиру на вул.Пересопницькій в м.Рівне через неналежну
поведінку свого сина. Вона знала ОСОБА_7біля 10 років і з її допомогою вона
купила квартиру в с.Шубків, перед цим вона проживала у неї біля 4 місяців.
ОСОБА_7була дуже розумна, економна, вела себе адекватно. Ніхто в с.Шубків до
неї не приходив. ОСОБА_7весь час ходила до ОСОБА_3 і та їй допомагала.
ОСОБА_7казала, що подарувала квартиру ОСОБА_8. Позивачі по справі постійно
виганяли ОСОБА_7., ніякої допомоги їй не надавали і на її пам'яті остання ніде
не лікувалася.  Крім того, про існування
сестри померлої ОСОБА_10 вона взагалі не знала; померла ОСОБА_7навіть їй
пропонувала квартиру в с.Шубків при оформленні договору довічного утримання,
щоб її доглядати.

2

Вислухавши
покази сторін та дослідивши всі докази по справі суд рахує, що позов не
підлягає до задоволення. Як видно з відповіді центру психіатричного здоров'я
населення ОСОБА_7., жителька с.Шубків Рівненського району перебувала на обліку
у лікаря психіатра з приводу хронічного психічного захворювання з 1990 року, що
підтверджується епікризом від 26.06.2002 року, епікризом №22851 від 27.12.2005
року.

Згідно
висновку центру психічного здоров'я насе

лення, акта посмертної судово-психіатричної експертизи
ОСОБА_7 страждала хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії,
параноїдна форма з виходом в стійкий астенічний дефект, що позбавляло її повною
мірою можливості увідомлювати свої дії та керувати ними.

Як видно
з витягу про реєстацію права власності за ОСОБА_7рахувалася квартира в АДРЕСА_1
починаючи з 01.12.2003 року.

Відповідно
до ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Відповідно до статті 225 ЦК України правочин, який
дієздатна фізична особа вчинила у момент коли вона не усвідомлювала значення
своїх дій може бути визнано судом недійсним.

Як видно
з матеріалів справиОСОБА_1., ОСОБА_2 не зверталися до суду з позовами про
визнання померлої ОСОБА_7обмеженою у дієздатності чи недієздатною незважаючи на
те, що остання, 27 квітня 2002 року підписала заповіт на передачу свого майна
своїй дочціОСОБА_2Як видно з тексту заповіту, померла заповідала своїй дочці
квартируАДРЕСА_2, при цьому у вчиненні ОСОБА_7розпоряджень своїм майном
внаслідок психічних захворювань у позивачів не виникало, хоча ОСОБА_7перебувала
на обліку у лікаря психіатра з 1990 року.

Крім того, в період проживання ОСОБА_7в
м.Рівне та в с.Шубків Рівненського району позивачі жодного разу не ставили
перед судом питання про визнання померлої ОСОБА_7обмежено дієздатною чи
недієздатною.

Суд
рахує, що ОСОБА_7уклавши договір дарування квартири в АДРЕСА_1, була фізично та
психічно дієздатною особою, оскільки на той час її недієздатною ніхто не
визнавав і не намагався визнати.

Керуючись
ст.ст. 208, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 258 ЦК України

РІШИВ

ОСОБА_1,ОСОБА_2
у позові доОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання догорову дарування житла відмовити.

Арешт
накладений на квартиру АДРЕСА_1ухвалою Рівненського районного суду 2 серпня
2007 р., зареєстрованою за ОСОБА_8 скасувати.

На рішення може
бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський
районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення
рішення.

Суддя:
/ Бокій В.Ю./