Справа № 2-102
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

21
травня 2008 року
Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді
Остапчук Л.В.

при секретарі                                                        Захарук Г.Л.

за участю:
представника позивача
Марчука Ю.В.

відповідача                                       ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну
справу за позовом Рівненського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 2529,32
грн.,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що відповідач
був зареєстрована в Рівненському районному центрі зайнятості як безробітний з
08.08.2006 року по 13.11.2006 року, отримував допомогу по безробіттю, виплачена
йому сума становить 2529 грн. 32 коп., тоді як він в цей же час був
зареєстрований як фізична особа-підприємець і не міг бути зареєстрована як
безробітний, тобто своєчасно не подав відомостей, які впливають на умови
виплати допомоги по безробіттю, позивач звернувся з даним позовом до суду і
просить стягнути з відповідачки 2529 грн. 32 коп. виплаченої допомоги по
безробіттю.

В суді представник позивача
Марчук Ю.В. позов підтримав, пославшись на обставини, викладені вище. Пояснив
суду, що згідно діючого законодавства в період, коли особа зареєстрована як
підприємець, вона не може бути визнана безробітною і їй не повинна виплачуватись
допомога по безробіттю. В результаті звірки з базами даних Рівненської
райдержадміністрації було встановлено, що відповідач був зареєстрований як
фізична особа-підприємець з 21.09.2005 року по 13.11.2006 року. В цей же час з
08.08.2006 року по 13.11.2006 року в Рівненському районному центрі зайнятості
він був зареєстрований як безробітний і йому виплачувалася допомога по
безробіттю. Оскільки відповідач своєчасно не подав відомостей, які впливають на
умови виплати допомоги по безробіттю, то він має повернути допомогу по
безробіттю, яка була йому виплачена. Добровільно відповідач це зробити
відмовляється, тому вимушені звернутися до суду з даним позовом і просить його
задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 позов не
визнав і суду пояснив, що дійсно він 21.09.2005 року був зареєстрований як
фізична особа-підприємець, але фактично підприємницькою діяльністю не займався,
не мав свого рахунку в банку, не виготовляв печатки. Про те, що не зможе
організувати підприємницьку діяльність і лише витратить на це свої кошти, не
отримавши прибутку, зрозумів через півтора місяця після реєстрації і 02.11.2005
року подав до реєстратора нотаріально завірену заяву про припинення
підприємницької діяльності. В листопаді-грудня 2005 року були проведені
відповідні перевірки і йому було видано довідки Рівненської об'єднаної
податкової інспекції про те, що доходів від підприємницької діяльності не
отримував і 02.12.2005 року знятий з податкового обліку.  Потім захворів на психічне захворювання і
практично з 26 грудня 2005 року і по даний час або амбулаторно, або стаціонарно
лікується. Через свою хворобу не міг проконтролювати чи внесено запис про
реєстрацію припинення підприємницької діяльності до Єдиного державного реєстру.
Чому його не зняли з реєстрації як підприємця в 2005 році йому невідомо.
Вважає, що при реєстрації його як безробітного і призначенні допомоги по
безробіттю подав всі необхідні і правдиві документи, на момент реєстрації його
як безробітного подав до центру зайнятості довідку з сільської ради, що не
займається підприємницькою діяльністю і фактично він нею не займався, а тому
допомогу по безробіттю отримував законно. На його думку позов є безпідставним,
він правомірно перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітний і
отримував відповідну допомогу, просить в позові відмовити.

Державний реєстратор Свінцицька
О.М. суду пояснила, що в персональній справі ОСОБА_1 документи є частково. Під
час бесіди з відповідачем в суді, вона дізналась, що реєстратор, який працював
до неї, невідомо з яких причин повернув ОСОБА_1 ряд документів, які повинні
зберігатися у реєстратора, в тому числі і погашене свідоцтво про реєстрацію
фізичної особи-підприємця. Заяву про припинення підприємницької діяльності
відповідач подав реєстратору 02.11.2005 року. Чому у ЄДР запис про реєстрацію
припинення підприємницької діяльності зроблено більше як через рік, тобто
13.11.2006 року, пояснити не може Не виключила, що певні порушення були
допущені державним реєстратором і  було
несвоєчасно зареєстровано припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Судом встановлено, що відповідач
був зареєстрований як фізична особа-підприємець 21.09.2005 року. Згідно довідки
з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців
02.11.2005 року (запис 2) до реєстру внесено рішення відповідача про припинення
підприємницької діяльності, а реєстрацію припинення підприємницької діяльності
проведено лише 13.11.2006 року. Будучи зареєстрованим як підприємець,
відповідач фактично підприємницькою діяльністю не займався і доходів не
отримував. Відповідно до довідок Рівненської об'єднаної державної податкової
інспекції, які долучені до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 доходів
від підприємницької діяльності не отримував і 02.12.2005 року знятий з
податкового обліку. З 27 грудня 2005 року ОСОБА_1 тривалий час лікувався
амбулаторно і стаціонарно у неврологічному відділенні Рівненської центральної
районної лікарні і в Рівненському центрі психічного здоров'я населення з
приводу психічного захворювання. Фактично він і на даний час продовжує
лікуватися. З 08 серпня по 13 листопада 2006 року відповідач перебував на
обліку в Рівненському районному центрі зайнятості як безробітний і отримував
допомогу по безробіттю і за цей час йому виплачено 2529 грн. 32 коп.

Посилаючись на пункт “б” частини
3 статті 1 Закону України “Про зайнятість населення” позивач вважає, що
відповідач у зазначений вище період не міг бути визнаний безробітним і
відповідно отримувати допомогу по безробіттю.

Дійсно відповідно до цієї норми закону до зайнятого населення належать
громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців.

Однак ці доводи позивача суд не може взяти до уваги, оскільки ст.2 цього ж
Закону встановлює, що “безробітними визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших
передбачених законодавством доходів”. Як встановлено судом, будучи
зареєстрованим як фізична особа-підприємець, ОСОБА_1 фактично не здійснював
підприємницької діяльності, він не мав печатки, рахунку в банку, не отримував
доходів. Через півтора місяця після його реєстрації як фізичної
особи-підприємця, а саме 02 листопада 2005 року, він подав до державного
реєстратора нотаріально посвідчену заяву про припинення підприємницької
діяльності.

Суд приходить до висновку, що подавши зазначені документи реєстратору про
припинення підприємницької діяльності і не здійснюючи такої діяльності,
відповідач цілком правомірно вважав, що він не є підприємцем. Несвоєчасне
внесення реєстратором відповідних даних до ЄДР відбулося не з вини відповідача,
а тому суд не може погодитись з доводами позивача у позовній заяві про те, що
відповідач своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови
виплати допомоги по безробіттю.

Не погоджуючись з доводами позивача, суд також виходить з того, що
відповідач за станом здоров'я не міг займатися процедурою реєстрації припинення
ним підприємницької діяльності і проконтролювати своєчасність внесення запису
про реєстрацію припинення ним підприємницької діяльності до ЄДР. Крім того, як
вбачається із оригіналу заяви ОСОБА_1 про надання йому статусу безробітного,
яка знаходиться у його персональній справі, оглянутій в суді, на звороті цієї
заяви є відмітка працівника Рівненського районного центру зайнятості зроблена
08.08.2006 року про те, що “звірено з базою підприємців”. Також до цієї заяви
було долучено довідку Зорянської сільської ради від 28.07.06 року № 4727, з
якої вбачається, що ОСОБА_1 не займається підприємницькою діяльністю.

Тобто, ще в листопаді 2005 року відповідач подав заяву про припинення
підприємницької діяльності і такої діяльності після цього він не здійснював.
Вини ОСОБА_1 в тому, що запис до ЄДР про реєстрацію припинення ним
підприємницької діяльності проведено лише 13.11.2006 року  суд не вбачає. При наданні відповідачу
статусу безробітного, працівниками Рівненського районного центру зайнятості
відомості, які він надав, перевірялись з базою підприємців і лише після цього
йому було надано статус безробітного.
Тому суд вважає, що він правомірно був зареєстрований в центрі
зайнятості як безробітний і отримував допомогу по безробіттю відповідно до
Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для
організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого  наказом Міністерства праці та соціальної
політики України від 14 грудня 2000 року № 307.

Виходячи з викладених вище обставин, суд вважає, що позов є безпідставним і
до задоволення не підлягає, тобто суд не вбачає порушення права позивача, за
захистом якого спрямоване його звернення до суду.

В зв'язку з відмовою в
задоволенні позову, відповідно до статті 88 ЦПК України судові витрати по
справі необхідно віднести на рахунок держави, оскільки позивач на підставі
Декрету Кабінету Міністрів “Про державне мито” звільнений від його сплати при
подачі позову до суду.  Виходячи з цього
і відповідно до ст.81 ЦПК України не підлягає відшкодуванню і сплачений
позивачем збір на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.56, 59, 81, 88, 213-215, 294, 295 ЦПК України, Законом України “Про зайнятість населення”, Порядком
надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для
організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого  наказом Міністерства праці та соціальної політики
України від 14 грудня 2000 року № 307, Декретом Кабінету Міністрів України “Про
державне мито”, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити Рівненському районному центру зайнятості у задоволенні його позову до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю в
сумі 2529 грн. 32 коп. за безпідставністю позовних вимог.

Судові витрати по справі (судовий збір, від сплати якого
позивач звільняється) віднести на рахунок держави.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано до
Рівненського районного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської
області через Рівненський районний суд протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: