Справа № 22ц-1032/2008 р.                    Головуючий у 1 інст.-
Категорія - цивільна                                   Доповідач-
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К
Р А Ї Н И

18 червня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого-судді

Квача М.О.,

суддів:

Шемець Н.В., Лакізи Г.П.,

при секретарі:

Коваленко Ю.В.,

з участю:

позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду  від 22 квітня 2008 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2008 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, посилаючись на те,
що 23 листопада 2007 року  біля 18 години
відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ-2107 та здійснюючи рух заднім ходом з місця
стоянки по вул..8 Березня в м.Прилуки,
скоїв наїзд на належний позивачці
автомобіль ЗАЗ-110308 і спричинив
останньому механічні пошкодження. Просила стягнути 400грн. 55 коп.
згідно висновку експертного товарознавчого дослідження на відшкодування
матеріальної шкоди, 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, компенсувати
витрати на медикаменти в сумі 72 грн.80 коп., понесені у зв”язку зі зверненням
до закладів охорони здоров”я, та 500 грн. у зв”язку з погіршенням зовнішнього
товарного вигляду автомобіля на 10%. В ході розгляду справи просила стягнути
матеріальну шкоду в сумі 525 грн., оскільки нею
проведено ремонт ушкодженої частини автомобіля за зазначену суму.

Оскаржуваним рішенням вимоги
ОСОБА_1 задоволені частково, стягнуто з відповідача на її користь 400грн. 55
коп. на відшкодування матеріальної шкоди, в задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду від 22 квітня 2008
року та направити справу на новий розгляд, посилаючись на неповноту судового
слідства.

Апелянт зазначає, що судом не
встановлена фактична причина виникнення ДТП, хто є  власником автомобіля ВАЗ 2107, яким керував
ОСОБА_2, чи мав останній право на керування цим автомобілем. Суд не взяв до
уваги її пояснення щодо причин несвоєчасного звернення до органів ДАІ з приводу
ДТП. Також апелянт вказує, що судом безпідставно було відхилено її клопотання
про приєднання до матеріалів  справи
квитанцій про оплату ремонту її пошкодженого автомобіля. Крім того, нею були
надані відповідні докази на обгрунтування вимог про відшкодування моральної
шкоди, яка була їй завдана в зв”язку із пошкодженням транспортного засобу,
проте судом в задоволенні вимог про відшкодування такої шкоди було відмовлено.

В засіданні апеляційного суду   ОСОБА_1 просила  направити справу на новий розгляд або
задовольнити її вимоги в повному обсязі в апеляційному порядку.

Відповідач  згоден з рішенням суду першої інстанції і
заперечував проти доводів апеляційної скарги позивачки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників  судового розгляду, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

По справі встановлено, що 23 листопада
2007 року біля 18 години  на вул. 8
Березня в м.Прилуки сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої
автомобіль ВАЗ 2107, дн НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, здійснив наїзд на
автомобіль ЗАЗ 110308, дн НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_1, в результаті чого
автомобіль останньої отримав механічні пошкодження.

Згідно постанови Прилуцького
міськрайонного суду від 15 січня 2008 року винним у даній ДТП визнаний ОСОБА_2,
постанова є чинною. Обставини ДТП відповідачем не оспорюються і ним визнаються,
це вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, матеріалу
№3068 про відмову в порушенні кримінальної справи.

Апеляційним судом також встановлено, що
водій ОСОБА_2 правомірно користувався того вечора автомобілем зі згоди свого
батька  ОСОБА_3- власника ВАЗ- 2107.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку  про необхідність задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 в частині стягнення спричиненої дорожньо- транспортною пригодою
матеріальної шкоди з водія ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги щодо
невстановлення судом причин виникнення даної ДТП, нез”ясування того, чи мав
право ОСОБА_2  керувати транспортним
засобом та хто є  власником автомобіля
спростовуються вищевикладеним.

Визначаючи розмір заподіяної матеріальної шкоди, суд обгрунтовано
виходив з висновку №25/08 експертного автотоварознавчого дослідження від 11
лютого 2008 року, згідно якого  вартість
матеріального збитку, завданого власнику автомобіля  ЗАЗ 110308 ОСОБА_1 в результаті пошкодження
його в ДТП, становить 400 грн. 55 коп.
(а.с. 11-15).

Доводи ОСОБА_1 про те, що нею проведено
заміну бампера, на що витрачені  кошти в
сумі 525 грн., і це підтверджується товарним чеком та  заявочним листом (а.с.53-54), не можуть бути
взяті до уваги, оскільки висновком експерта визначено необхідність для
ліквідації дефектів автомобіля, отриманих в результаті ДТП, провести демонтаж
та лакофарбу -вальне покриття переднього бампера площею 0,75 кв.м. зовнішніх
поверхонь, і , відповідно, визначена вартість відновлювального ремонту. Заміна
бампера висновком експерта не передбачена і доцільність такого виду
відновлювальних робіт визначена самою позивачкою, тому суд правильно взяв за
основу для вирішення питання щодо відшкодування матеріальної шкоди саме
висновок експерта.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції вірно відмовив позивачці  у
стягненні коштів у зв”язку з втратою товарного вигляду належного їй автомобіля,
оскільки вважав, що нею не надано доказів цьому. Апеляційний суд також враховує
висновок експерта  з цього питання: на
момент ДТП автомобіль мав сліди відновлювального лакофарбувального покриття
переднього бампера, в зв”язку з чим величина втрати товарної вартості  у даному випадку не розраховується (а.с.12).

Щодо вимог позивачки про стягнення
витрат на придбання ліків, то такі вимоги апеляційний суд, як і суд першої
інстанції, вважає недоведеними. В момент ДТП позивачки в салоні автомобіля не
було,  тілесних ушкоджень вона не
отримувала. Звернення за медичною допомогою 26 та 29 листопада 2007 року, 11,12
грудня 2007 року підтверджується
наданими нею довідками (а.с.16,17) проте позивачкою не надано доказів
щодо наявності причинного зв”язку між ДТП
та  зафіксованими захворюваннями,
тому не можуть бути відшкодовані понесені нею витрати на придбання ліків саме
за рахунок  винного у ДТП відповідача.

Проте апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої
інстанції щодо відмови позивачці  у
відшкодуванні моральної шкоди.

Як встановлено апеляційним судом,
позивачка пов”язує спричинення їй моральної шкоди з душевними стражданнями,
яких вона зазнала  у зв”язку з
пошкодженням її майна, нервуваннями та переживаннями з цього приводу,
поведінкою відповідача, який пообіцяв добровільно відшкодувати шкоду, проте не
зробив цього і вона змушена витрачати час, додаткові зусилля для захисту своїх
прав шляхом звернення до міліції та суду, що призвело до вимушених змін у її
способі життя та поведінці.

З врахуванням  пояснень позивачки,
всіх обставин справи, виходячи із засад виваженості, розумності та
обґрунтованості вимог, апеляційний вважає за необхідне  стягнути з відповідача на користь позивачки
на відшкодування моральної шкоди 200 грн.

В зв”язку з задоволенням цих вимог
підлягають стягненню з відповідача 11 грн.75 коп. в рахунок  повернення сплачених позивачкою  судових витрат, а саме, 4 грн. 25 коп.
судового збору та 7грн.50к коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Керуючись ст.ст.23,1167,1187 ЦК України, ст. ст. 303, 307, 309 ч.1 п.3,
313-314,316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну  скаргу
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22
квітня 2008 року - скасувати в частині відмови ОСОБА_1 у відшкодуванні
моральної шкоди.

Позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 200 грн. на відшкодування моральної
шкоди та в рахунок повернення сплаченого судового збору і витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 11 грн.75 коп., а всього
211 грн. 75 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення  набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути оскаржене
в  касаційному  порядку
до  Верховного  Суду
України  протягом двох місяців з
дня набрання ним законної сили.

Головуючий:                                                Судді: