У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

21 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                  Гнатенка А.В.,

суддів:                             Григор'євої
Л.І.,       Барсукової В.М.,

Балюка
М.І.,              Косенка В.Й., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до
товариства  з  обмеженою
відповідальністю “Універсам 43” (далі - ТОВ “Універсам 43”), ОСОБА_2 про
поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_2   на
рішення   Суворовського   районного
суду  м.   Херсона
від

27
грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від           4 лютого 2008 року,

встановила:

У  жовтні  2007  року   ОСОБА_1  звернулася  в   суд  із  позовом  до ТОВ  “Універсам 43”, ОСОБА_2 про поновлення на
роботі.

Посилаючись   на
незаконність   рішення   про
призначення  ОСОБА_2 на посаду
директора ТОВ “Універсам 43” та на безпідставність її звільнення  з посади директора ТОВ  “Універсам 43”, оскільки рішення про її
звільнення не приймалось, наказ про звільнення не видавався, у трудовій книжці
запис про її звільнення з посади директора відсутній, просила суд визнати
незаконним рішення позачергових зборів учасників ТОВ “Універсам 43” про обрання
директором ОСОБА_2, зафіксованого в пункті 5 протоколу № 19 учасників ТОВ  “Універсам 43”  від 10 лютого 2007 року, поновити її на
посаді директора ТОВ “Універсам 43”, зобов'язати     відділ
державної    реєстрації    зареєструвати     її
директором

ТОВ
“Універсам 43”.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27 грудня       2007 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області від 4 лютого 2008 року,  позов задоволено.

У  поданій  до  Верховного  Суду  України  касаційній
скарзі  ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права
та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний
суд виходив із того, що відповідно до ст. 40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом тільки у певних випадках, перелік яких наведений у
цій статті.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.147 КЗпП України працівники, які займають
виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав,
і лише з підстав, передбачених законодавством. За таких обставин, на думку суду
прийняте рішення про призначення на посаду директора ОСОБА_2 є незаконним і не
може бути підставою для звільнення ОСОБА_1

Однак, з такими висновками не можна погодитись, оскільки суд дійшов їх з
порушенням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про зобов'язання відділу державної реєстрації виконавчого
комітету Херсонської міської ради внести зміни в державний реєстр щодо особи
директора ТОВ “Універсам 43”, зазначивши директором ТОВ “Універсам 43” ОСОБА_1,
суд не залучив відділ державної реєстрації виконкому Херсонської міської
ради  як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору (ст. 35 ЦПК України), що у свою чергу не
сприяло всебічному і повному з'ясуванню дійсних обставин справи, прав і
обов'язків сторін та ухваленню законного і обґрунтованого рішення та призвело
до порушення судом норм процесуального права.

Крім того, визнаючи незаконним рішення зборів ТОВ “Універсам 43” про
обрання директором товариства ОСОБА_2, суд належним чином не встановив
наявність у ОСОБА_1 підстав для оскарження цього рішення та порядок розгляду
таких позовів, враховуючи положення Закону України “Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів”.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду
першої інстанції в разі порушення або неправильного застосування норм
матеріального або процесуального права.

Частиною 3 ст. 309 ЦПК України передбачено, що порушення норм
процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення,
якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 338 ЦПК України
обов'язковою підставою для скасування рішення суду є вирішення питання
про права та обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

З урахуванням наведеного ухвалені  у
справі рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27
грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від  4 лютого 2008 року скасувати, передати справу
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                 А.В.
Гнатенко

Судді:
Л.І.
Григор'єва

М.І. Балюк

В.М.
Барсукова

В.Й. Косенко