Справа №2-955/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 березня 2008 року                                                                                   м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді                                                                                           Каракуши С.М.,

при секретарі                                                                                                   Мітєвій
А.Л.

за участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулась з позовом про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з вона
перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та
знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу, у
зв'язку чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина у
розмірі &frac14; частина  заробітку (доходу) щомісяця,
але не менше ніж 30 відсотків прожиткового для дитини відповідного віку до
досягнення сином повноліття.

У  судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов
задовольнити та дала пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у
позовній заяві.

Відповідач позов визнав та пояснив, що згоден сплачувати
аліменти на утримання дитини у визначеному розмірі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши
обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про
необхідність задоволення позову.

Суд встановлено, що сторони з 12.06.1998 р. перебували у зареєстрованому шлюбі та
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та
знаходиться на її утриманні. Відповідач інших аліментних зобов'язань не має.

Ці
обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами.

Ст. 180 Сімейного кодексу України
встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Відповідно
до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, ч астка
заробітку  (доходу)  матері,
батька,   яка   буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст. 182 ч 2 Сімейного кодексу України, мінімальний  розмір аліментів на одну дитину не може бути
меншим,  ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного  віку,
за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього  Кодексу.

З урахуванням наведеного, матеріального стану
відповідача, який на даний час працює,
суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини у розмірі &frac14;
частини заробітку
(доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків для дитини відповідного віку,
підлягають задоволенню і стягненню на користь позивача підлягають аліменти у
розмірі &frac14; частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30
відсотків для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, а також ст.ст. 88, 208, 209,
212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.
Запоріжжя,  аліменти на користь ОСОБА_1
на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі  &frac14; частка  заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення
сином повноліття, починаючи  з 11.02.2008
року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн., а також
витрати на інформаційне технічне забезпечення в розмірі 7 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та подання апеляційної
скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                С.М.
Каракуша