Справа № 2-1272/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

23
травня 2008 року Дніпровський районний суд міста Херсона у складі:

головуючого судді
Гордимова А.В.,

при секретарі
Фісенко В.Ю.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

з участю представника
позивача
ОСОБА_2,

з участю представника
відповідача
Черненко А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у місті Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до відкритого акціонерного товариства „Херсонський бавовняний комбінат” про
стягнення оплати часу простою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства „Херсонський
бавовняний комбінат” про стягнення оплати часу простою, посилаючись на те, що
він працює у відповідача. Протягом останніх десяти років на підприємстві мали
місце простої. Відповідач не провів оплату часу простою позивачу на суму 4236
гривень. У зв'язку з цим він просить суд стягнути з відповідача на свою користь
оплату часу простою у сумі 4236 гривень.

В
судовому засіданні позивач та його представник уточнили розмір позовних вимог,
з підстав, вказаних в позовній заяві, просили суд стягнути з відповідача на
користь позивача оплату часу простою у сумі 7566,93 гривень.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в межах строку
позовної давності, просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної
давності 3 роки, і стягнути з відповідача на користь позивача лише оплату
простою, який мав місце за останні три роки.

Заслухавши
сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ст. 12 Закону України „Про оплату праці” норми оплати праці за час простою,
який мав місце не з вини працівника встановлюються Кодексом законів про працю
України, норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою статті 12
та Кодексом законів про працю України є мінімальними державними гарантіями.

Згідно
ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку
не нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду
(окладу).

Згідно
ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмежень будь-яким строком.

Судом
встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем з 1968
року. На підприємстві мали місце простої з 2003 року. Простої на ВАТ
„Херсонський бавовняний комбінат” виникали не з вини працівників, і тому суд
приходить до висновку, що оплата часу простою позивачу повинна здійснюватися в
розмірі 2/3 тарифної ставки (окладу) встановленого працівникові на час
виникнення простою. Окрім цього, позивачу надавалась відпустка з ініціативи
власника з частковим збереженням заробітної плати, що підтверджується довідкою
№ 18-25-5-297 від 16.04.2008 року. Згідно цієї ж довідки, за період простою у
якості оплати відпустки за ініціативою власника позивачу нараховано 414,35
гривень, які фактично виплачені йому не були, що не заперечувалось
представником відповідача в судовому засіданні.

ОСОБА_1, згідно копії його трудової книжки,
працює у відповідача на посаді помічника майстра шостого розряду ткацького цеху
№1 ткацького виробництва.

Суд
вважає, що вимоги представника відповідача про застосування до позовних вимог
ОСОБА_1 позовної давності не підлягають задоволенню, при цьому суд керується
положеннями ч. 2 ст. 233 КЗпП України.

Таким
чином, на підставі наведених позивачем розрахунків за час простою не з вини
працівника за період з січня 2003 року по грудень 2007 року з відповідача на
користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути суму в розмірі 7566,93
гривень з врахуванням нарахованої, але не виплаченої суми у розмірі 414,35
гривень. Оскільки справляння і сплата податку з громадян є обов'язком
роботодавця та працівника, вище розрахована сума зазначена без утримання
прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 34, 113, 115, 233 КЗпП
України, Законом України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути
з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» на
користь ОСОБА_1 за час простою не з вини працівника за період з січня 2003 року
по грудень 2007 року суму в розмірі 7566 (сім тисяч п'ятсот шістдесят шість)
гривень 93 копійки, яка зазначена без утримання прибуткового податку та інших
обов'язкових платежів.

Стягнути
з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» 75
гривень 66 копійок судового збору у доход держави та 30 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20-ти днів апеляційної скарги.

Суддя
А.В. Гордимов