Справа №2-86/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 лютого 2008 року Ленінський районний суд м.
Кіровограда у складі :

головуючого:
Циганаш  І.А.

при секретарі:
Балануци О.М.

за участю адвоката:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу за реєстраційним №951 від 25.02.05р. комплексу будівель, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 недійсним, визнання права власності на &frac12; частину комплексу будівель  в порядку розподілу спільного майна подружжя
,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5  про визнання договору купівлі-продажу за
реєстраційним №951 від 25.02.05р. комплексу будівель, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 недійсним, визнання права власності на &frac12; частину комплексу
будівель  в порядку розподілу спільного
майна подружжя, вказав, що з ОСОБА_3 він
перебував у зареєстрованому шлюбі з 26.12.1987 року, рішенням Кіровського
райсуду м. Кіровограда від 09.09.2002 року шлюб між ними розірвано, від шлюбу
мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, майном, придбаним за час шлюбу
ОСОБА_3 самостійно, недобросовісно розпоряджується без його згоди, під час
сумісного проживання за спільні кошти ними було придбано 17/500 частин
комплексу будівель 05.06.1998 року, розташованих по АДРЕСА_1, яке було
зареєстроване на ім»я ОСОБА_3 у ОКП « Кіровоградське ООБТІ », що складає
відповідно до технічного паспорту: кімната ( торговий зал ) 41,5 кв.м., коридор
- 4,6 кв.м.,  підсобне приміщення - 8,5
кв.м., санвузол - 2 кв.м., загальна площа становить 56,6 кв.м., як йому стало
відомо на теперішній час, що належна їм нерухомість на праві спільної власності
подружжя 17/500 частин будинку АДРЕСА_1 відчужена відповідачкою 25.02.2005 року
ОСОБА_4, угода посвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального
округу ОСОБА_5, спірним приміщенням, яке є спільною власністю вони разом
користувалися і після розірвання шлюбу і ніякої домовленості не було, коли він
звернувся із письмовою заявою - запитом до нотаріуса, вона відмовилася надавати
йому письмову відповідь, посилаючись на його право звернутись до суду, так як
ОСОБА_3 своєю заявою підтвердила про її начебто особисте придбання спірної  нерухомості, у зв»язку із вчиненням незаконного
правочину йому завдані значні збитки, що мають бути відшкодовані винною
стороною, ОСОБА_3 , зловживаючи його прихильністю до сина, довірою, його
неконфліктним, стриманим характером, поступово та цілеспрямовано позбавила його
права на спільне майно та можливість працювати ( належним йому автомобілем
користується самостійно без доручення, без його підпису оформила права на
керування та як з»ясувалось, за нього вчинила підпис інша особа на заявах до
МРЄВ ДАІ, який у заставі банку « Аваль » по її кредитному договору, з квартири
АДРЕСА_2 - 3-х кімнатна квартира, яку він отримав, без його відома зняли з
реєстраційного обліку, а квартира, в якій він проживає, зареєстрована на її
ім»я, наполягаючи відчужити її сину, він розраховував на свою частину у цій спільній
нерухомій власності, чого позбавлений і що є дуже великою матеріальною втратою
для нього та негативно відобразилось на його матеріальному забезпеченні та
матеріальному стані, просить визнати договір купівлі - продажу від 25.02.2005
року щодо відчуження 17/500 частин будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу недійсним, повернув сторони у первісний стан, визнати за
ним право власності на 17/1000 частин будинку АДРЕСА_1, у разі не можливості
повернення нерухомості стягнути з ОСОБА_3 вартість 17/1000 будинку по ринковій
ціні.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги неодноразово уточнював,
звернувшись до ОСОБА_3 та ОСОБА_4  з вище
вказаним позовом, в якому просив визнати договір купівлі-продажу за
реєстраційним №951 від 25.02.05р. комплексу будівель, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 недійсним, повернути
сторони у первісний стан, визнати  право власності
на &frac12;
частину
комплексу будівель  в порядку розподілу
спільного майна подружжя за ним, в
порядку розподілу стягнути грошову компенсацію з ОСОБА_3 вартості &frac12; частини комплексу будівель АДРЕСА_1
по дійсній ринковій ціні на теперішній час, посилаючись на обставини, викладені
в позові, доповнив, що про рішення Кіровського райсуду м. Кіровограда від
09.09.2002 року за позовом ОСОБА_3 до нього про розірвання шлюбу він  дізнався лише в  2006 році, оскільки справа була розглянута у
його відсутність, не заперечував про те, що він не проживав з ОСОБА_3 2005
року, доказами про вчинення правочину шляхом введення його в оману з боку
відповідачки є : заява ОСОБА_3 у нотаріуса про самостійне придбання спірної
нерухомості, звернення до міськвиконкому 17.02.2005 року про отримання
свідоцтво в обмін договору купівлі - продажу,
реєстрація свідоцтва 23.02.2005 року.

Відповідач
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, пояснила, що шлюб між нею та позивачем було розірвано 09 жовтня
2002 року, комплекс будівель було придбано у 1998 році не за їхні спільні
кошти, а за кошти її матері ОСОБА_7, які вона їй позичила для купівлі магазину
в розмірі 4000 доларів США, які в грудні 2006 року вона їй повернула, вважає,
що комплекс будівель являється її особистою, приватною власністю, тому вона
мала право самостійно володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй
роздільним майном, тому згоди позивача на його продаж не потребувала,  у них з ОСОБА_2 була домовленість про те, що
він не надає матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_6, а він не має до
неї ніяких претензій, вважає, що строк позовної давності для звернення до суду
у позивача вже сплинув.

Відповідач
ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що у 2005
році вона за власні кошти купила комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_1, даний
договір було оформлено у нотаріуса, приміщення, яке вона купувала було не
житлове, вважає, що не має ніякого відношення до сімейних відносин сім'ї
Павленко, є законослухняним громадянином та
покупцем, просила відмовити в задоволенні позову, написала заяву про
розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши пояснення сторін,
допитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що
позов  не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної
власності  на підставі договору купівлі
-продажу від 25.02.2005 року р№951, посвідченого нотаріусом

Кіровоградського міського нотаріального округу
ОСОБА_5 належить ОСОБА_4, що підтверджується довідкою ОКП “ Кіровоградського
ООБТІ “ про належність нерухомого майна №6494 від 25 липня 2006 року ( а.с. 22
).

Як вбачається
з довідки про належність нерухомого майна №6506 від 25 липня 2006 року 17/500
частин  комплексу будівель за адресою:
АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору
купівлі -продажу від 05.06.1998 року №р1223 ( а.с. 23 ).

З рішення
Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №203 від 17 лютого 2005 року
про погашення та зміну правовстановлюючого документу на комплекс будівель по
АДРЕСА_1 вбачається, що погашено договір купівлі - продажу від 05.06.1998 року
№1223 на ОСОБА_3 на 17/500 частин комплексу будівель по АДРЕСА_3, оформлено
право власності за ОСОБА_3 на комплекс будівель з присвоєнням поштової адреси:
АДРЕСА_1, управлінню містобудування, архітектури, екології та земельних
відносин направити дане рішення до ОКП “ Кіровоградське ООБТІ “для підготовки,
за зверненням замовника, документів та свідоцтва про право власності на
комплекс будівель по АДРЕСА_1 на ОСОБА_3 на підставі цього рішення видано  свідоцтва про право власності від 18 лютого
2005 року ( а.с. 60,  72 ).

Відповідно до
заяви приватному нотаріусу Кіровоградського міського нотаріального округу
ОСОБА_5  від 25 лютого 2005 року видно,
що ОСОБА_3 стверджує, що станом на 25.02.2005 рік в шлюбі не перебуває та не з
ким не проживає однією сім'єю без укладення шлюбу, цілий комплекс будівель, що
знаходиться в АДРЕСА_1 набула самостійно, вказаний комплекс будівель  не є об'єктом спільної власності та перебуває
в її особистій приватній власності, будь - яких прав щодо нього в інших осіб ,
в тому числі за договором за договором найму не має.

З матеріалів
цивільної справи №2-4100/2002 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу вбачається, що 09 вересня 2002 року винесено рішення Кіровським райсудом
м. Кіровограда, згідно якого шлюб між сторонами розірвано, з протоколу судового
засідання вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не був присутній в судовому
засіданні і не має даних про те, що він був повідомлений про розгляд справи.

Згідно
свідоцтва про розірвання шлюбу видно, що шлюб між сторонами розірвано 09 жовтня
2002 року Відділом РАГС Кіровського районного управління юстиції, свідоцтво
видано ОСОБА_3

Допитана в
судовому засіданні свідок ОСОБА_7 - мати ОСОБА_3 пояснила, що позивач з її
дочкою не проживає з 2002 року, про це вона знає зі слів дочки та колишнього
зятя, підтвердила той факт, що вона в 1998 році позичила своїй дочці згідно
договору займу для покупки магазину 4000 доларів США в 1998 року при свідках:
ОСОБА_15, яка вже померла та ОСОБА_9, потім в грудні 2006 року донька повернула
їй борг в сумі 4000 доларів США, що підтверджується договором займу і
розпискою, вказані кошти були надані дочці на її день народження ( а.с. 138-139
).

Свідок ОСОБА_9
в судовому засіданні пояснила, що була присутня в 1998 році в той час коли мати
ОСОБА_3 дала гроші на купівлю магазину, оскільки ОСОБА_3 займалася
підприємницькою діяльністю, а відповідач працював на будівництві.

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_8,
ОСОБА_11, ОСОБА_10 пояснили, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2002
року та з цього часу сторони проживають окремо,
про це вона дізналися від сторін по справі.

Відповідно до
ст. 57 ч. 1 п. 3 СК України особистою приватною власністю дружини,

чоловіка є
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому
особисто.

В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_7 позичила своїй дочці ОСОБА_3 для покупки
магазину 4000 доларів США 01.06.1998 року, і ОСОБА_3 повернула ці гроші матері
11.12.2006 року, тому суд вважає, що комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_1 був
особистою приватною власністю ОСОБА_3, хоча і був придбаний у період шлюбу між
сторонами, але придбаний за кошти, які належали ОСОБА_7, котрі потім ОСОБА_3
повернула.

Ст. 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, які є необхідними для
чинності правочинів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити
актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 215 ЦК
України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені ч. 1 - 3 , 5, 6 ст. 203
цього Кодексу.

Приймаючи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що не має
підстав задовольняти позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу від 25.02.05р. комплексу будівель, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 недійсним, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
та визнавати за ним право власності на &frac12; частину комплексу будівель в порядку розподілу спільного
майна подружжя, оскільки ОСОБА_3 мала право самостійно володіти, користуватися
і розпоряджатися належним їй майном, і як особисте майно продати ОСОБА_4 вище
зазначений комплекс будівель, тому згоди позивача на його продаж не
потребувала.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 457,79 грн.( 508,79 грн. - 51 грн. ).

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В и р і ш и в:

В задоволенні
позовних вимог  ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу за реєстраційним №951 від
25.02.05р. комплексу будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 недійсним,
визнання права власності на &frac12; частину комплексу будівель  в порядку розподілу спільного майна подружжя
- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь
держави в розмірі 457,79 грн.

Арешт з метою забезпечення позову, накладений
на будинок за адресою: АДРЕСА_1 та на &frac12; частину
квартири АДРЕСА_4 ухвалами Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 30 серпня 2006 року - скасувати.

Заяву про апеляційне оскарження рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяву
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Кіровоградському
апеляційному суду через Ленінський райсуд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

Райсуду м. Кіровограда                                                Циганаш І.А.