У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2008 року                                                                                                                                                                                                                                                                                                                            м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., Косенка В.Й., Волкова О.Ф.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного товариства
“Завод “Ленінська кузня” (далі - ВАТ “Завод “Ленінська кузня”) до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа
- ВПР та МР Солом'янського РУГУ МВС України м. Києва, про виселення з
гуртожитку, зняття з реєстраційного обліку та визнання недійсним ордеру, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня
2005 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2004 року ВАТ “Завод “Ленінська кузня” звернулося до суду
із зазначеним вище позовом, в обґрунтування якого вказувалося на те, що ОСОБА_1 працював на підприємстві з 7 вересня 1983 року по 30 грудня
1999 року. Починаючи з 23 листопада 1999 року по 23 листопада 2002 року він отримав
тимчасову реєстрацію в гуртожитку, що належить позивачу й знаходиться за адресою
: вул.Сурикова, 5 у             м. Києві.
Разом з тим, відповідач вселився й продовжує займати кімнату в гуртожитку з порушенням
встановленого законодавством порядку, тобто без ордеру на вселення і без спільного
рішення адміністрації та професійного комітету заводу. Крім того, дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 самовільно вселилася у гуртожиток без відповідних
на це дозволів й також продовжує в ньому проживати.

Просило виселити з гуртожитку відповідачів
без надання іншого житлового приміщення, а також скасувати реєстрацію постійного
місця проживання ОСОБА_1 Також просило визнати недійсним ордер №
02241 серії Б від 12 листопада 2004 року, виданий Солом'янською районною у м.Києві
державною адміністрацією на підставі розпорядження Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації № 1596 від 12 листопада 2004 року “Про видачу ордерів на
постійне проживання мешканцям будинку №5 по вул. Сурикова”, оскільки рішення цієї
ж районної ради від 20 жовтня 2004 року № 264 “Про надання згоди на прийняття до
комунальної власності територіальної громади Солом'янського району м. Києва будинку
(гуртожитку) за адресою : м. Київ, вул. Сурикова, 5”, на підставі якого прийнято
вказане розпорядження й видано відповідачу ордер, скасоване рішенням господарського
суду м. Києва від 09 лютого 2005 року. До того ж видача ордеру Солом'янською районною
у м. Києві державною адміністрацією ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону.

Рішенням Солом'янського районного суду м.
Києва від 29 червня 2005 року позов задоволено. Постановлено виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кімнати гуртожитку № 88 та взагалі з
гуртожитку, що знаходиться за адресою:                               вул. Сурикова, 5
у м. Києві без надання іншого житлового приміщення. Зобов'язано відділ паспортної,
реєстраційної та міграційної роботи Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві
скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в гуртожитку по вул.Сурикова, 5 у м. Києві.
Крім того, визнано недійсним ордер                   № 02241 серії Б від 12 листопада
2004 року, виданий ОСОБА_1. Солом'янською районною у м. Києві державною
адміністрацією на підставі розпорядження Солом'янської районної у м. Києві державної
адміністрації № 1596 від 12 листопада 2004 року “Про видачу ордерів на постійне
проживання мешканцям будинку № 5 по вул. Сурикова”. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ВАТ “Завод “Ленінська кузня”
державне мито у розмірі 08 грн. 50 коп.

08 серпня 2005 року ОСОБА_1 оскаржив рішення суду першої інстанції до апеляційного суду
м. Києва, одночасно заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
21 жовтня 2005 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про поновлення
строку на апеляційне оскарження рішення Солом'янського районного суду м. Києва від
29 червня 2005 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись із ухвалою
суду апеляційної інстанції, просить її скасувати у зв'язку із порушенням норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про
поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд виходив із того, що це рішення суду було проголошене в судовому
засіданні 29 червня 2005 року на якому він був присутнім, доказів на
підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку відповідач не
надав.

Разом з тим, з такими висновками апеляційного суду не
можна погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ст.294 ЦПК України заяву про апеляційне
оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків,
встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, після закінчення
судових дебатів суд
5 червня 2005 року вийшов до нарадчої кімнати для постановлення рішення,
а постановлене воно було й проголошене 29 червня 2005 року (а.с.199-200).
Будь-яких даних про те, що під час проголошення рішення суду були присутні
відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в матеріалах справи немає.

Згідно із супровідною запискою рішення Солом'янського
районного суду                       м.
Києва від 29 червня 2005 року було направлене ОСОБА_1. 04 липня 2005 року
(а.с.204), а як стверджує відповідач отримав він його лише 12 липня 2005 року.

За таких обставин, висновки суду апеляційної інстанції
про особисту присутність ОСОБА_1 в судовому засіданні під час постановлення
рішення суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а
висновки щодо відсутності у відповідача поважних причин на поновлення строку на
апеляційне оскарження є передчасними.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 336 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м.Києва від 21 жовтня 2005 року
скасувати, а справу направити в той же суд апеляційної інстанції для вирішення
питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Солом'янського
районного суду м.Києва від 21 жовтня 2005 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Л.І. Григор'єва

Судді:

М.І. Балюк  В.М. Барсукова  В.Й. Косенко  О.Ф. Волков