АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД  КІРОВОГРАДСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Справа №
Головуючий  у  суді першої
інстанції  Бойко П.М.
Доповідач Пономаренко В.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28  серпня 2008 року     Колегія суддів судової  палати
у цивільних справах
апеляційного  суду  Кіровоградської   області
у складі :

головуючого
-  судді Кодрула М.А.

суддів
- Потапенка  В.І.,  Пономаренко В.Г.

при
секретарі  - Донець А.Ю.,

розглянувши
у  відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 червня 2008 року у
справі за позовом опікунської ради при
Маловодянській сільській      раді
Долинського району Кіровоградської області до
ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, орган опіки і піклування
Волинської районної держадміністрації, про встановлення опіки над малолітньою
та піклування над неповнолітньою дитиною і призначення опікуна та піклувальника

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2008 року опікунська рада
при Маловодянській сільській раді Долинського району Кіровоградської області
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про встановлення  опіки над ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та піклування
над ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є доньками відповідача.

Позивач зазначав, що  мати дітей ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і
після її смерті діти постійно проживають з її батьками - ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.  Над дітьми неодноразово
рішенням опікунської ради встановлювались опіка та піклування і опікуном та
піклувальником  був призначений ОСОБА_2,
який  належним чином  виховує та матеріально утримує дітей,
відстоює їх інтереси в судах.  Останнє
рішення  опікунської ради від 05.10.2006
року № 7а, яким ОСОБА_2 призначено опікуном та піклувальником  над неповнолітніми дітьми, скасовано рішенням
Долинського районного суду , а тому з метою захисту прав та інтересів
дітей  постало питання про встановлення
над ними  опіки і піклування, так як  їх батько ухиляється від виконання
батьківських обов'язків  і діти
залишилися без батьківського піклування.
Посилаючись на зазначене, на підставі ч.ч.3-4 ст. 60 ЦК України просив
встановити над  неповнолітніми  доньками відповідача  опіку та піклування і їх  опікунами та піклувальниками  призначити ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішенням Долинського районного суду  Кіровоградської області від 19.06.2008 року
позов задоволено у повному обсязі. Встановлено
піклування над ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та піклування над ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Опікунами та піклувальниками неповнолітніх призначено  ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5.  Стягнуто з відповідача на
користь держави  8 грн. 50 коп. судового
збору та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  ставиться питання про скасування
оскаржуваного судового рішення з підстав неправильного застосування норм
матеріального права та відмови в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні  ОСОБА_1 та його представник доводи
апеляційної скарги підтримали.

Представник позивача та треті особи
з доводами апеляційної скарги не погодилися, просили рішення суду залишити без
змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги  та
вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з закриттям провадження
у справі з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги,
встановлюючи опіку та піклування  та
призначаючи  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 опікунами
і піклувальниками неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та  ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 суд виходив з того, що
діти відповідача залишилися без батьківського піклування, оскільки останній не
виявляє щодо доньок батьківської уваги, ухиляється від їх матеріального утримання,
а тому з метою забезпечення особистих немайнових і майнових вони потребують
встановлення над ними опіки і піклування і їх
опікунами та піклувальниками
мають право бути їх дід та бабуся, у сім'ї яких вони виховуються   після смерті матері на протязі 14 років.

Проте погодитися з такими висновками
суду першої інстанції не можна, оскільки суд
дійшов його з   неправильним
застосуванням  норм матеріального та з
порушенням  норм  процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Як установлено судом і вбачається з
матеріалів справи батьками неповнолітніх
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та  ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є відповідач  ОСОБА_1 та  ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
смерті матері  протягом 14 років
неповнолітні проживають  у сім'ї  ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які є батьками їх
померлої матері і ОСОБА_2 рішенням опікунської ради при Маловодянській сільські
раді Волинського району призначений опікуном над неповнолітніми.  Відповідач має іншу сім'ю,  проживає окремо від дітей і на їх утримання
за рішення суду  від 21.02.2008 року  сплачує аліменти по виплаті яких станом на
01.05.2008 року має заборгованість в сумі 1329.73 грн.

Рішенням  Долинського районного суду від 23.04.2008
року задоволено позов ОСОБА_1 до опікунської ради  при Маловодянській  сільській раді Долинського району   та скасовано її рішення  від 5.10.2006 року № 7а „Про продовження
терміну опіки в зв'язку  зі смертю одного
з батьків”,  яким продовжено термін опіки
опікуна ОСОБА_2 над неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5до виповнення 18 років
кожній дитині.

Правильно встановивши обставини
справи, суд дав їм помилкову юридичну оцінку в результаті неправильного
застосування норм матеріального права та порушив процесуальні норми права, що
призвели до неправильного вирішення справи.

Статтею 124
Конституції України до юрисдикції судів
віднесено всі правовідносини, що виникають у державі.

Разом з тим, ці положення Конституції  не звільняють заінтересованих осіб від
обов”язку звертатися  за вирішенням
відповідних спорів до компетентного органу і не знімають обмежень щодо кола
осіб, які можуть звертатися до суду за захистом.

Відповідно до
ст..3 ЦПК України  кожна особа має
право в порядку, встановленому  цим
Кодексом , звернутися до суду  за
захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних  прав, свобод чи інтересів (ч.1).  У випадках, встановлених законом, до суду
можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.(ч.2).

Положеннями  ст..
56 ЦК України  визначено, що  органи на які
покладено здійснення  опіки і
піклування, їх права та обов'язки  щодо
забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та
піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.. 11 Закону України „Про забезпечення
організаційно-правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування”
від 13.01.2005 року органами опіки та піклування є державні
адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополі, виконавчі органи
міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Перелік  органів
опіки і піклування, передбачений також
п.1.3 і п. 1.4  Правил опіки  та піклування, затверджених наказом  Державного комітету України  у справах сім'ї та молоді, Міністерством
освіти України, Міністерством охорони здоров'я України, Міністерством праці та
соціальної політики України від 26.05.1999 року , зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 17 червня 1999 року.

Згідно з п.1.3 зазначених Правил опіки і піклування
,  органами, які приймають рішення щодо
опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації,
виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Безпосереднє
ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх
компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації
районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи
районних у містах рад. У селищах і селах справами опіки і піклування
безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад (п.1.4  зазначених Правил опіки і піклування).

Відповідно  до
п.1.6  зазначених Правил опіки і
піклування,  для допомоги   в роботі при органах опіки та піклування
створюються опікунські ради, що мають дорадчі функції і до складу яких входять
депутати, представники місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування і громадськості.

При вирішення спору суд першої інстанції не врахував
зазначених положень закону і в порушення вимог ст. 28 ЦПК України відкрив
провадження у справі і вирішив спір за позовом
опікунської ради,  яка  не є органом, що здійснює  забезпечення прав та інтересів фізичних осіб,
які потребують опіки та піклування  та
якому згідно  до законодавства належить
виключне право  звернення до суду, що
відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України було підставою  для відмови відкриття провадження у справі.

Крім того, вирішуючи питання про встановлення опіки та
піклування над неповнолітніми  і
призначаючи  опікунів та піклувальників,
суд  неправильно визначив характер  спірних
правовідносин  у  результаті чого  помилково застосував ст. 60  ЦК України, положеннями ч.3, ч.4 якої
передбачено, що  суд встановлює опіку над
малолітньою, піклування над неповнолітньою особою, якщо  при розгляді будь-якої  справи, яка розглядається в порядку позовного
чи окремого провадження,  буде
встановлено, що  вона позбавлена
батьківського піклування. Суд також встановлює опіку над фізичною особою у разі
визнання її недієздатною, встановлює піклування
над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності.  В перелічених випадках суд призначає опікуна,
піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

В інших випадках саме орган опіки та піклування
встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою
(ст. 61 ЦК). І  орган опіки та піклування
відповідно  до ст. 63 ЦК України
призначає опікуна та піклувальника.

Скасування судом рішення органу опіки і піклування  про призначення опікунів і
піклувальників,  оскарження яких
передбачено п.4.13 Правил опіки і піклування, не є підставою  для вирішення цього питання судом, оскільки у
даному випадку встановлення  над
неповнолітніми дітьми опіки і піклування та призначення  опікунів та піклувальників законом віднесено
до компетенції  органів опіки та
піклування.

Виходячи з наведеного,
колегія суддів приходить до висновку, що суд помилково визначився щодо
процесуальної правоздатності органу, який звернувся до суду і характеру   спірних правовідносин та розглянув справу за
нормами ЦПК, яка не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Зазначене порушення відповідно до вимог  ч. 1 ст. 310 та п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду із закриттям провадження у справі. ррррррррРрррррррррр

ішенням опікунської ради Мало

Керуючись ст..ст.303, 304, п.4 ч.1
ст. 307, ч.1 ст. 310, ст..ст.313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення
Долинського  районного суду   Кіровоградської області від 19 червня 2008
року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала
апеляційного суду  набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене  в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців  з дня
набрання  ним  законної сили.

Головуючий
:

Судді
: