У Х В А Л А

Іменем  України

28 січня 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,      Балюка М.І.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Вільнянського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним,
визнання права власності на 1/2 частину квартири, за зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Вільнянського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним та
визнання права власності на квартиру, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду Запорізької області від
27 квітня 2007 року,

встановила:

У жовтні 2005 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_2, з
якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 1990 року до 7 липня
2005 року, в липні 2004 року уклала з ОСОБА_3 договір дарування квартири
АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що вказаний договір дарування є удаваним, оскільки
насправді був укладений договір купівлі-продажу зазначеної квартири, та що в
результаті укладення цього договору дарування він позбавлений права спільної
сумісної власності на вказану квартиру, просив визнати недійсним спірний
договір дарування та визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної
квартиру.

У вересні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_1, у якому просив визнати вказаний вище договір дарування
недійсним, посилаючись на те, що фактично спірна квартира була продана за 4 350
доларів США, які він отримав від
ОСОБА_2

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від                20 лютого 2007 року позов ОСОБА_1 та
зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір дарування
спірної квартири. Зобов'язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 спірну квартиру.
Зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 21 967 грн. 50 коп., що еквівалентно 4
350 доларів США.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від                                    27 квітня
2007 року рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20
лютого 2007 року скасовано. У задоволенні позову             ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_3
відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі                     ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду Запорізької області від 27
квітня 2007 року та передати справу на новий
розгляд, посилаючись на
неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права
та передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для його обов'язкового скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк