Справа № 22ц-729/2008 р.
Головуючий у першій інстанції -
Категорія - цивільна
Доповідач - Шемець Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем     України

26 травня  2008  року
м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
у складі :

головуючого - судді   Страшного М.М.,

суддів -    Шемець Н.В., Лакізи Г.П.,

при секретарі - Вареник О.М.

з участю -ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 січня
2008 року по справі за позовом ОСОБА_1доОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права
на спадкування, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги, визнання права
на  спадкування разом із спадкоємцями
першої черги, визнання права власності в спільному сумісному майні подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
зазначеним  позовом та після остаточного
уточнення вимог в заяві від 12 грудня 2007 року просила  усунути від права на спадкування ОСОБА_3 та
ОСОБА_5- дочок ОСОБА_6 від першого шлюбу, померлого  26 лютого 2007 року, як таких, що ухилялися
від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжкий стан здоров”я був у
безпорадному стані, потребував опіки, догляду і допомоги; визнати її
спадкоємицею за законом четвертої черги, оскільки і після розлучення  в 1979 році вони з ОСОБА_6. проживали однією
сім”єю, вели спільне господарство, взаємно опікувалися; визнати за нею право на
спадкування  разом із спадкоємцями першої
черги, оскільки вона протягом тривалого часу опікувалася спадкоємцем, доглядала
його, бо він мав серйозні проблеми зі здоров”ям; визнати  право власності в спільному сумісному майні
подружжя, як такого, що набуте за час спільного проживання з ОСОБА_6. - на 12
частину гаражаАДРЕСА_1, на 12 частину трактора Т-25, 1981 року випуску, на 12
частину грошових заощаджень, які знаходяться на рахунку НОМЕР_1у ВАТ „Державний
ощадний банк України” в сумі 1575 грн. 36 коп.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 31 січня 2008 року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд, вважаючи судове
рішення незаконним і необгрунтованим. Апелянт вказує, що судом не взято до
уваги пояснення свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11., які
підтверджували факт її проживання з померлим ОСОБА_6. однією сім”єю. Невірно
суд надав перевагу довідці паспортної служби від 13.06.2007 року про реєстрацію
та проживання спадкодавця в м.Чернігові перед довідкою Хмільницької сільської
ради від 26.07.2007 року про спільне проживання позивача та спадкодавця в с. Рябці
Чернігівського району. Судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання
про виклик для допиту осіб, які підписали акт від 20.09.2007 року про
проживання спадкодавця з відповідачкою. Апелянт також зазначає, що про спільне
проживання з ОСОБА_6. свідчать листи від 31.01.08 р. та від 04.02.08 р., які не
були досліджені судом першої інстанції. Суд безпідставно відхилив клопотання
про витребування доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_6. безпорадного
стану. Амбулаторна картка хворого ОСОБА_6. із зазначеними діагнозами судом
була  залишена без уваги. Невірно
відмовлено судом  у задоволенні вимог про
поділ майна подружжя за пропуском строку позовної давності. Апелянт ОСОБА_1
наполягає на тому, що до дня смерті спадкодавця і відкриття спадщини її майнове
право не порушувалось і строк давності не пропущений.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши  матеріали справи апеляційний суд  вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6
Спадкодавець з 12.01.1968 року по 06.07.1972 року перебував у шлюбі з
ОСОБА_12., під час якого народились дві дочки - ОСОБА_3 та ОСОБА_5., які подали
заяви про прийняття спадщини (ОСОБА_5. відмовилась від належної їй частки  спадщини на користьОСОБА_3 а.с.55).З
30.04.1974 року по 10.10.1979 року спадкодавець ОСОБА_6 перебував у шлюбі
зОСОБА_1., під час якого у них народились син ОСОБА_2 та дочкаОСОБА_13., які
також подали заяви про прийняття спадщини (ОСОБА_13 також відмовилась від своєї
частки спадщини на користьОСОБА_2 а.с.56).Тобто, спадкоємцями першої черги за
законом є ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Відмовляючи в задоволенні
позову  в частині усунення ОСОБА_3
іОСОБА_5 від права на спадщину суд першої інстанції виходив з того, що дочки
спадкодавця від першого шлюбу не можуть бути усунуті від права на спадкування
на підставі ч. 5 ст.1124 ЦК України, оскільки безпорадний стан їхнього батька
та необхідність надання йому у зв”язку з цим допомоги не підтверджується
наявними доказами у справі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч.5 ст.1225 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від
права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Матеріали  даної справи, зокрема
медичні документи, не свідчать про те, що ОСОБА_6, який був інвалідом другої
групи від трудового каліцтва, перебував у безпорадному стані і потребував
сторонньої допомоги, а доньки від першого шлюбу ухилялися від надання допомоги,
оскільки потреба спадкодавця  у сторонній
допомозі позивачем не доведена.

Позивачкою не надані  переконливі і
достовірні докази про проживання зі спадкодавцем однією сім”єю не менш як п”ять
років до часу відкриття спадщини, що давало б право визнати її спадкоємицею
четвертої черги за законом. В матеріалах справи містяться суперечливі довідки:  Хмільницької сільської ради (а.с.8) про
постійне  проживання  позивачки зі спадкодавцем з 1979 року і до
дня його смерті  в с.Рябці Чернігівського
району; акт від 20.09.2007 року ЖРЕД №8 м.Чернігова про проживання ОСОБА_6. з
2000 року і до дня смерті з ОСОБА_12. та іншими членами сім”ї, в тому числі з
ОСОБА_3, вАДРЕСА_2 (а.с.80); довідка
паспортної служби КП ЖКГ Деснянського району м.Чернігова (а.с.79)  про реєстрацію і проживання ОСОБА_6. в
АДРЕСА_3.

З пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду слідує, що батько
проживав з його матір”ю, позивачкою по справі,
в с.Рябці; згідно пояснень ОСОБА_3- з її матір”ю ОСОБА_12. в м.Чернігові
по вул.Освіти, хоча періодично залишав сім”ю і мешкав як в с.Рябці, так і
вАДРЕСА_3.

З пояснень опитаних судом першої інстанції свідків ОСОБА_7.,ОСОБА_9,
ОСОБА_8.,ОСОБА_14.,ОСОБА_15.,ОСОБА_16, ОСОБА_11., ОСОБА_10. неможливо зробити
однозначного висновку про проживання ОСОБА_6. саме в с.Рябці з позивачкою.

Враховуючи вищезазначене і всю суперечливість зібраних по справі доказів не
вбачається підстав для задоволення вимог позивачки в цій частині.

Також позивачкою не доведено, що вона
протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані, як це визначено  ч.2
ст. 1259 ЦК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спадкодавець не потребував
сторонньої допомоги, позивачка йому такої допомоги не надавала  і в силу того,  що сама позивачка є інвалідом першої групи з
2003 року  і потребує постійного
стороннього догляду за висновком МСЕК (а.с.7), то  обґрунтованим є висновок суду про відсутність
правових підстав для  визнання за
позивачем права на спадкування разом з відповідачами.

Щодо вимог позивачки про визнання за нею права власності на &frac12; частину спільного сумісного майна
подружжя, то апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції
щодо відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог за пропуском строку
позовної давності.

Ч.2 ст. 72 СК України передбачено, що до вимоги про поділ майна подружжя,
заявленої після розірвання шлюбу, застосовується  позовна давність у три роки, обчислення якої
починається від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення
свого права власності.

Аналогічні положення  визначені і
ст.ст.9,11 КпШС України. Доводи позивача - апелянта щодо  непорушення її права власності до дня смерті
спадкодавця не спростовані відповідачами, тому висновок суду першої інстанції в
цій частині є невірним.

Щодо обсягу подружнього майна, то до нього відноситься лише гараж АДРЕСА_1,
який ОСОБА_17 мав у власності і який згідно довідки №11 від 15.05.2007 року (
а.с.10)  був збудований в 1975-1976
роках., тобто, в період шлюбу з позивачкою.

Трактор Т-25, згідно свідоцтва про реєстрацію машини, придбаний ОСОБА_6. в
1995 році (а.с.11) і не може бути об”єктом спільної сумісної власності подружжя
ОСОБА_1. Не відноситься до нього і пенсійний вклад на ім”я ОСОБА_6., відкритий
10 вересня 2006 року (а.с.12).

Надана відповідачкою ОСОБА_3 довідка №944 від 15 травня 2008 року про те,
що право власності на гараж в МБТІ не зареєстровано, не може бути підставою для
відмови в задоволенні даної частини вимог позивачки. Згідно
Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 з подальшими змінами «Про практику
розгляду судами цивільних справ, пов»язаних з діяльністю гаражно- будівельних
кооперативів» суди розглядають спори за позовами спадкоємців членів ГБК про
визнання права власності на гараж.

Оскільки
гараєж є  спільним сумісним майном
подружжя, набутим в період шлюбу, належить визнати за позивачкою право
власності на &frac12;
частину
спірного гаража.

В іншій
частині рішення суду підлягає залишенню без змін, як таке, що ухвалене з
дотриманням норм матеріального та процессуального права, а інші доводи
апеляційної скарги  є такими, що не
спростовують висновків  правильного
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 61,72,74 СК України, ст.ст. 22,28,29 КпШС України, ст.ст.
303, 307, 309 ч.1 п.3,4, 313- 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд
,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 31 січня 2008 року - скасувати в частині відмови ОСОБА_1 у
визнанні  права власності в спільному
сумісному майні подружжя і задовольнити її вимоги в цій частині частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на &frac12;
частину гаража № 159 в автокооперативі №20 м.Чернігова.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту  проголошення,  може бути оскаржене до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: