Справа 2 - 239/2008
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

12
травня 2008 року Красногвардійський  районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої:     судді Кочкової Н. О.

при секретарі:  Спиридоновій О.О.

за участю представника  позивача:
ОСОБА_3.

за участю відповідача: ОСОБА_2. та його представника ОСОБА_4.

розглянувши  у
відкритому судовому  засіданні в
м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про визнання права власності на 47/200 частин домоволодіння, і за
зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про визначення порядку користування
домоволодінням, визнання права власності та припинення спільної сумісної
власності ,-

В С Т А
Н О В И В:

10 серпня 2007 року позивачка ОСОБА_1. пред'явила позов до ОСОБА_2. і
просила визнати за нею право власності на 47/200 частин домоволодіння №
АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається  на те, що з відповідачем ОСОБА_2. вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 1981 року по 17 січня 2007
року. В період шлюбу вони з відповідачем по договору купівлі-продажу,
посвідченого 20 липня 1984 року Третьою Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою та зареєстрованого в МБТІ 03 серпня 1984 року, купили
47/100 частин  вказаного домоволодіння та
оформили його на відповідача ОСОБА_2.

Їх частина домоволодіння складається із житлових кімнат 1-4 площею 8,2
кв.м. та 1-3 площею 11,2 кв.м., а також: кухні 1-2, санвузла 1-5 і веранди 1-1,
загальною площею 37,1 кв.м. Оскільки домоволодіння фактично було у непридатному
для життя стані, вони з відповідачем провели його реконструкцію, провели
водовід та газ. Оскільки між ними шлюб розірвано, вона стала користуватись
кімнатою площею 8,1 кв.м., а в користуванні відповідача знаходиться кімната
площею 11,2 кв.м. Оскільки відповідач не визнає за нею право власності на &frac12; частини спірного домоволодіння,
вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

23 жовтня 2007 року ОСОБА_2. пред'явив зустрічний позов, в якому вказав, що
не заперечує проти визнання за ОСОБА_1. та за ним права власності на &frac12; частини належних їм 47/100 частин
домоволодіння, але просить провести розділити спірного домоволодіння, та
виділити йому житлову кімнату 1-3 площею 11,2 кв.м., кухню 1-2 кв.м. і веранду
1-1, ОСОБА_1. виділити житлову кімнату 1-4 житловою площею 8.2 кв.м. і санвузол
1-5.

05 травня 2008 року ОСОБА_2. надав позовну заяву у порядку ст.. 31 ЦПК
України і просить визнати за ним право власності на &frac12;
частину спірного домоволодіння та визнати порядок
користування частиною житлового будинку: закріпити за ним житлову кімнату 1-3
площею 11,2 кв.м., а відповідачці житлову кімнату 1-4 площею 8,2 кв.м.,
залишивши в загальному користуванні кухню 1-2, санвузол 1-5, веранду 1-1, а
також надвірні господарчі споруди, припинити право загальної спільної власності
на спірне домоволодіння.

12 травня 2008 року  ОСОБА_2. надав
нову позовну заяву у порядку ст.. 31 ЦПК України, вказавши, що у позовній заяві
від 5 травня 2008 року були допущені помилки при підрахуванні часток
домоволодіння, але підстави та предмет позову залишились ті ж самі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3. позов ОСОБА_1.
підтримала і
просила його задовольнити, у задоволенні
зустрічного позову просила відмовити, оскільки ОСОБА_2. являється власником
47/100 частин домоволодіння, придбаного в період шлюбу, тому після задоволення
позову ОСОБА_1. він автоматично залишається власником 47/200 частин, підстав
для визнання за ним права власності за рішенням суду та припинення загальної
спільної власності  - не має. Також не
підлягають задоволенню позовні вимоги у частині визначення порядку користування
спірною частиною домоволодіння, оскільки житлові кімнати 1-3 та 1-4 є
суміжними.

Відповідач ОСОБА_2. та його представник ОСОБА_4. просили задовольнити
зустрічний позов, проти задоволення позову ОСОБА_1. не заперечували.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги  ОСОБА_1.
підлягають задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_2. задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що подружжя ОСОБА_2. та ОСОБА_1.
перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 1981 року по 17 січня 2007 року
(а.с. 9 -10). Під час сумісного проживання на підставі  договору купівлі-продажу від 20 липня 1984
року вони придбали 47/100 частин домоволодіння № АДРЕСА_1, і оформили право
власності за ОСОБА_2. (а.с.11-12, 17-20).

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а
відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки 47/100 частин домоволодіння № АДРЕСА_1 було придбано подружжям
ОСОБА_2. та ОСОБА_1. під час шлюбу, позовні вимоги ОСОБА_2. підлягають
задоволенню, за нею слід визнати право власності на 47/200 частин вказаного
домоволодіння, залишивши 47/200 частин у власності ОСОБА_2. Підстав для
визнання права власності на 47/200 частин домоволодіння за ОСОБА_2. не має,
оскільки він являється власником на підставі договору купівлі-продажу від 20
липня 1984 року, який ніким не оспорюється.

Щодо позовних вимог про  визначення
порядку користування частиною домоволодіння та закріплення за ОСОБА_2. житлової
кімнати 1-3 площею 11,2 кв.м., за ОСОБА_1. кімнати 1-4 площею 8,2 кв.м., та
залишення у загальному користуванні кухні, санвузла, веранди і надвірних
господарчих споруд, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Судом встановлено, що житлові кімнати 1-3 площею 11,2 кв.м. та 1-4 площею 8,2
кв.м. є суміжними, це вбачається із технічного паспорту від 10 листопада 2006
року і не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. Тому визначити порядок
користування вказаними житловими приміщеннями неможливо, і позовні вимоги
ОСОБА_2.  в цій частині задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч.3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками
право спільної сумісної власності на нього припиняється.  Як вказано вище, судом проведений поділ майна
між бувшим подружжям ОСОБА_2. та ОСОБА_1. шляхом визнання за кожним із них
права власності на &frac12; частину від 47/100, тому право спільної сумісної власності на вказану
частину домоволодіння припиняється без рішення суду, а, значить, підстав для
задоволення позову ОСОБА_2. і в цій частині - немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 60, 68, 70 СК України, ст.
368, 372 ЦК України, ст. 10, 11, 57-61, 209, 213-215  ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов
ОСОБА_1. задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1право власності
на    47/200    частин домоволодіння № АДРЕСА_1, а 47/200
частин  вказаного домоволодіння залишити
ОСОБА_2.

ОСОБА_2у позові до ОСОБА_1про визнання права власності, визначення
порядку користування домоволодінням та
припинення  спільної сумісної
власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд шляхом подачі заяви про оскарження протягом 10 днів
з дня проголошення, та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подачі
заяви, або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
Н.О. Кочкова