У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,
Прокопчука Ю.В., Лященко Н.П.,
Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного
товариства (далі - ВАТ) “Державний ощадний банк України” в особі філії
Косівського відділення № 6345 до ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору
та стягнення заборгованості і за позовами третіх осіб, які заявляють самостійні
вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ВАТ “Державний ощадний банк
України” в особі  філії Косівського
відділення № 6345 про визнання недійсним договору іпотеки, за касаційною
скаргою ОСОБА_3на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області
від 30 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області
від 6 липня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У червні 2006 року ВАТ “Державний ощадний банк України” в
особі Косівського відділення № 6345 звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1. про визнання
недійсним кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись
на те, що 30 червня 2004 року між Косівським відділенням № 6345           ВАТ “Державний ощадний банк України”
та ОСОБА_1. було укладено
кредитну угоду  № 35, за якою остання отримала
кредит у сумі 40 тис. грн. готівкою. За цією
угодою вона зобов'язалася проводити щомісячні
платежі за кредит та відсотки за його користування. До листопада 2005 року відповідачка
належним чином виконувала
умови угоди, але з грудня 2005 року перестала проводити будь-які платежі, мотивуючи
свою відмову збільшенням відсоткової ставки за користування кредитом.

Позивач просив суд визнати недійсним кредитну угоду  від 30 червня 2004 року та стягнути з відповідачки
39 049 грн. 12 коп. заборгованості за цією угодою.

У листопаді 2006 року ОСОБА_2. та ОСОБА_3.,  як треті особи, які заявляють самостійні вимоги
щодо предмета спору, подали позови до                              ВАТ “Державний ощадний
банк України” в особі філії Косівського відділення  № 6345
про визнання недійсним договору іпотеки від 6 липня 2004 року, посилаючись
на те, що при його укладенні було допущено ряд
порушень, а саме, він був укладений без згоди одного з подружжя - співвласника
жилого будинку та земельної ділянки з господарськими спорудами, які знаходяться
на АДРЕСА_1 Косівського
району Івано-Франківської області, які передавалися в іпотеку, вони не були повідомлені про зміну умов кредитної угоди,
оскільки були заставодавцями і ці зміни не були нотаріально посвідчені. За наявності
таких порушень іпотечний договір слід визнати недійсним.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області
від               30 березня 2007 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 липня 2007 року, позов ВАТ “Державний
ощадний банк України” в особі Косівського відділення № 6345 задоволено частково.
Стягнуто з відповідачки на користь позивача 39 049 грн. 12 коп. заборгованості за
користування кредитом. У задоволенні решті позовних вимог відмовлено.         У задоволенні позовів ОСОБА_2. і ОСОБА_3. відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3. просить скасувати ухвалені
у справі судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення
повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Судові рішення не відповідають цим вимогам.

Позовну заяву від імені ВАТ “Державний ощадний банк України”
та заяву про збільшення позовних вимог було підписано керуючою Косівським відділенням
№ 6345 Сабадах А.М. (а.с. 3, 55). Проте, у справі відсутні документи, які підтверджують
службове становище цієї особи, а також її повноваження на ведення справи від імені
позивача. Як убачається з наявної у справі незасвідченої ксерокопії довіреності
від  4 січня 2005 року, така була Сабадах
А.М. видана не керівником ВАТ “Державний ощадний банк України”, а керуючим Івано-Франківським
обласним управлінням ВАТ “Державний ощадний банк України” Кричуком В.Я. на представництво
інтересів банку строком до 30 грудня 2005 року (а.с. 88). Доказів наявності повноважень
у                 Кричука В.Я. на видачу такої
довіреності в справі також немає.

З огляду на це не можуть братися до уваги і довіреності від
8 травня 2006 року та від 4 січня 2007 року, якими Косівське відділення в особі
Сабадах А.М. уповноважило юриста відділення Губчука Д.Ю. представляти ВАТ “Державний
ощадний банк України” (а.с. 77, 129).

ОСОБА_1. брала участь в справі як відповідачка за позовом
до неї                  ВАТ “Державний ощадний банк України”. Прийнявши позови третіх осіб, які вступили в справу із самостійними
вимогами, суд не обговорив питання про залучення до участі в справі за цими
позовами ОСОБА_1., яка також підписувала іпотечний договір і чиїх інтересів ці
позови стосуються. Участь ОСОБА_1. в справі за первісним позовом такої
необхідності не усуває.

ОСОБА_1., ОСОБА_2. і ОСОБА_3. 11 січня 2007 року, 2
березня 2007 року заявляли відвід усьому складу Косівського районного суду (а.с.
62, 70, 78-81,87). 1 березня 2007 року головуючому в справі судді Турянському
І.Є. був заявлений відвід і позивачем ВАТ “Державний ощадний банк України” (а.с. 75). Однак встановленим порядком (ст.ст. 19, 20, 23-25 ЦПК України)
суд стосовно головуючого в справі не обговорив і не вирішив зазначені заяви.

Отже провадження у справі відкрито, а справу вирішено
судами з істотним порушенням процесуального права. За встановлених обставин,
суд не розв'язавши питання про відвід, вирішив питання про права та обов'язки
ВАТ “Державний ощадний банк України” і ОСОБА_1., яких не можна вважати такими, що належним
чином брали участь у справі. Суди дійшли своїх висновків з істотним порушенням
норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин судові рішення не можна визнати
законними й обґрунтованими, тому вони як постановлені з порушенням норм
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідно
до вимог п. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 338 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3задовольнити.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської
області від                 30 березня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 липня
2007 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції
зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка