У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5 березня
2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                    Яреми А.Г.

Суддів: Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного
фонду України у Вінницькій області про зобов'язання призначити пенсію,

в с т а н о в и л а :

У травні 2007 року ОСОБА_1
звернувся в суд із позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій
області про зобов'язання призначити пенсію мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем
незаконно відмовлено в призначені йому пенсії за вислугу років по п. “б” ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”,
вважаючи, що право на пенсію за вислугу років виникло у нього з
4 липня
2002 року після
внесення змін до зазначеного закону.

Рішенням Ленінського
районного суду м. Вінниці від 18 червня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Вінницької області від    25 вересня
2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов'язано
Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій
області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі
пункту “б” ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”
в редакції від 4 липня 2002 року, починаючи з 13 січня 2006 року, врахувавши
12-місячний строк перед зверненням за призначенням пенсії.

У касаційній скарзі
Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Колегія суддів вважає,
що касаційна скарга  підлягає задоволенню
з таких підстав.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного
судочинства України (далі - КАС України), який визначив повноваження
адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок
звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 4  цього Кодексу
визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок
судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього
Кодексу, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова
чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган чи посадова
особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого
самоврядування, як це передбачено
пунктом 1 частини 1 ст. 18 КАС України, підсудні місцевим загальним
судам як адміністративним судам (п. 2 ч. 1           ст. 3 КАС України).

Судом встановлено, що вимоги ОСОБА_1 зводяться до визнання незаконними
дій Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови
призначити пенсію на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх
справ та деяких інших осіб” в редакції від 4 липня 2002 року.

Отже спір, що виник між сторонами, є публічно-правовим і відноситься до
адміністративної юрисдикції, а тому його розгляд судом повинен був
здійснюватися за нормами КАС України.

Проте суд розглянув справу після 1 вересня 2005 року (після набрання
чинності КАС України), за правилами, встановленими Цивільним процесуальним
кодексом України.

Враховуючи, що порушення норм процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи, допустили як суд першої інстанції, так і суд
апеляційної інстанції, судові рішення підлягають скасуванню із закриттям
провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 205,
336, 343, 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и
л  а :

Касаційну скаргу Головного Управління Пенсійного
фонду України у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 червня 2007 року
та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 вересня
2007 року скасувати.

Провадження у справі за позовом
ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій
області про зобов'язання призначити пенсію закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                              Ярема А.Г.

Судді:                                                                          Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.

Сенін Ю.Л.