Справа № 2-226
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М       У К Р А Ї Н И

15
травня 2008 року
Маневицький районний суд
Волинської області

в складі:         головуючого - судді                                     Невара
О.В.

при секретарі
Ткачук Н.В.

з участю         позивача
ОСОБА_1

представника
відповідача -

Маневицької селищної
ради                        Турика П.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1до Маневицької селищної ради
Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А
Н О В И В:

31
березня 2008 року ОСОБА_1. звернулась в суд з позовом до Маневицької селищної
ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої
вимоги обґрунтувала тим, що 19.07.1995 році нею таОСОБА_2було приватизовано
двохкімнатну квартиру, що знаходиться по АДРЕСА_1, що підтверджується
відповідним свідоцтвом про право власності на житло.ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_2
помер. На момент смерті спадкодавця вона була зареєстрована у вказаній квартирі
та постійно проживає в ній по даний час. Після смертіОСОБА_2. відкрилась
спадщина на &frac12;  частину вказаної квартири. Заяви у нотаріальну контору за місцем проживання
про відмову від спадщини позивач не подавала. Інших спадкоємців на вказане
спадкове майно ні по закону, ні по заповіту немає. Однак, на даний час оформити
спадкове майно на себе ОСОБА_1. не має можливості, так як не виділені частки у
спільній сумісній власності на квартиру. Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_1. просила визнати за нею право власності на квартируАДРЕСА_1

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. позовні вимоги підтримала у повному обсязі
з підстав, викладених у позовній заяві, просила визнати за нею право власності
на квартируАДРЕСА_1

Представник відповідача
Турик П.О., визнавши позов, пояснив, що селищна рада не заперечує проти
задоволення позову та ухвалення рішення, яким буде визнано за позивачем право
власності на квартируАДРЕСА_1

Заслухавши
пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що
позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно
ст. 12 ч. 2 Закону України „Про власність” від 7.02.1991 року громадянин
набуває права власності на доходи від участі в суспільному  виробництві,
індивідуальної  праці,  підприємницької діяльності,  вкладення
коштів  у  кредитні
установи,  акціонерні товариства,
а також на майно, одержане внаслідок успадкування  або укладення інших угод, не заборонених
законом.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають
право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У
разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших
осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу
право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ч. 3 Цивільного кодексу
України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

В судовому засіданні
встановлено, що 19.07.1995 році позивачем таОСОБА_2було приватизовано
двохкімнатну квартиру, що знаходиться по АДРЕСА_1.ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_2
помер. На момент смертіОСОБА_2. позивач була зареєстрована у вказаній квартирі
та постійно проживає в ній по даний час. Після
смертіОСОБА_2. відкрилась спадщина на &frac12; частину вищевказаної квартири. Заяви у нотаріальну контору за місцем
проживання про відмову від спадщини ОСОБА_1. не подавала. Інших спадкоємців на
вказане спадкове майно ні по закону, ні по заповіту немає. На даний час
оформити спадкове майно на себе позивач не має можливості, так як не виділені
частки у спільній сумісній власності на квартиру. Зазначене підтвердили сторони
в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом письмових
доказів, зокрема, свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 відІНФОРМАЦІЯ_1року, яким підтвердується, що ОСОБА_2
померІНФОРМАЦІЯ_1року в смт. Маневичі; свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від
30.07.1950 року, з якого встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1. перебували в
зареєстрованому шлюбі з 30.07.1950 року; свідоцтва про право власності на житло
від 19.07.1995 року, технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у
власності, якими підтверджується, що квартира АДРЕСА_1належить ОСОБА_2. та
ОСОБА_1 на праві приватної, спільної сумісної власності; паспорта серії
НОМЕР_3, виданого Маневицьким РВ УМВС 12.01.2000 року, довідки про склад сім'ї
№ 843 відІНФОРМАЦІЯ_1року, виданої Маневицькою селищною радою, будинкової книги
для прописки громадян, що проживають поАДРЕСА_1, згідно яких ОСОБА_1. проживає
поАДРЕСА_1 з 19.01.1977 року по даний час.

Аналізуючи
зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає,
що позивач ОСОБА_1., являючись спадкоємцем за законом &frac12; квартири АДРЕСА_1, фактично набула право власності на вказане спадкове
майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для
визнання права власності на вказану квартиру вцілому заОСОБА_1

Керуючись
ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212 ЦПК України, ст.ст. 328, 370, 1216, 1261,
1268,  1270, 1296 Цивільного кодексу
України, Законом України „Про власність” від 7.02.1991 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на квартируАДРЕСА_1

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький
районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів
з дня проголошення рішення і поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення
набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не
буде подана заява про апеляційне оскарження. Якщо подається заява про
апеляційне оскарження, рішення набирає законної сили протягом двадцяти днів,
якщо не буде подана апеляційна скарга. У випадку подачі апеляційної скарги,
рішення набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної
інстанції.

Суддя:                           О.В. Невар