У Х В А Л А

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

28 травня
2008 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України у складі:

Головуючого:                                Яреми А.Г.

Суддів: Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,
Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до управління
Пенсійного фонду в Суворовському районі м. Одеси
про порушення права на пенсійне забезпечення,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до управління Пенсійного фонду в Суворовському районі м. Одеси про порушення права на пенсійне забезпечення.

Позивач зазначив, що у зв'язку із прийняттям
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ”
відповідач повинен був зробити йому перерахунок пенсії та відповідних надбавок.
Оскільки зазначене відповідачем зроблено не було, тому позивач просив суд
задовольнити позов.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 4 жовтня 2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 червня 2006 року, у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись
на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального
права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають
в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод, чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних,
трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких
справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З 1 вересня 2005 року набрав
чинності Кодекс адміністративного судочинства України, який визначив
повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної
юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення
адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 4 цього Кодексу
визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 17 КАС
України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень,
відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу, є орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п.7 Прикінцевих та
перехідних положень КАС України після набрання чинності цим Кодексом заяви і
скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також
апеляційні, касаційні скарги, подані і не розглянуті до набрання чинності
Кодексом адміністративного судочинства України, розглядаються в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Судом встановлено, що вимоги
ОСОБА_1 зводяться до визнання незаконними дій управління Пенсійного фонду в
Суворовському районі м. Одеси щодо здійснення перерахунку призначеної йому
пенсії.

Оскільки спір між сторонами виник з
приводу оспорювання дій суб'єкта владних повноважень - управління Пенсійного
фонду України, а саме управління Пенсійного фонду в Суворовському районі в м. Одеси при здійсненні ним владних управлінських функцій на
основі законодавства, пов'язаного з невиплатою пенсії, то він підлягав
вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

У порушення зазначених норм
процесуального законодавства, суд першої інстанції помилково розглянув
непідвідомчий йому спір після 1 вересня 2005 року (після набрання чинності КАС
України) за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України,
а суд апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції на це
уваги не звернув та залишив в силі помилково ухвалене рішення.

Ураховуючи, що порушення норм процесуального права, яке призвело
до неправильного вирішення справи допустив суд як першої так і апеляційної інстанції,
судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду
першої інстанції з підстав, передбачених ч.2 ст. 338 ЦПК України, для розгляду в
порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 343, 344 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 4 жовтня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від
8 червня 2006 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції для розгляду в
порядку адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ярема А.Г.

Судді:                                                                                                 Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.

Сенін Ю.Л.