Справа № 22-970/2008 р
головуючий у 1 інстанції - Бобер К.Ф.
доповідач - Григоренко М.П.
У Х В А Л А

І М Е Н
Е М         У К Р А Ї Н И

28 серпня  2008 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді -  Шимківа С.С.,

суддів  Григоренка М.П., Демянчук
С.В. ,

при секретареві Сеньків Т.Б., за участю позивача, його
представника адвоката ОСОБА_1, відповідача, та його представника адвоката
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області від 28 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, про визнання права спільної сумісної власності на 12 частину
будинковолодіння, виділ 12 частини будинковолодіння в натурі та земельної
ділянки, визнання права спільної сумісної власності на 12 частину грошових
заощаджень,

ВСТАНОВИЛА  :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області від 28 травня 2008 року в задоволені позову ОСОБА_3
відмовлено

Вважаючи рішення
незаконним, оскільки воно було винесено із порушенням норм матеріального і
процесуального права та без повного і всебічного вивчення матеріалів справи,
позивач в своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції
безпідставно прийшов до висновку, що
поділ спірного будинковолодіння між ним та відповідачем у відбулось у
січні 2001 року у добровільному порядку, так як остання у вказаний період часу
дійсно зверталась до суду із позовом  до
нього, але стосовно поділу не всього майна, а лише  автомобіля „ Москвич”.

Також суд першої
інстанції безпідставно дійшов висновку і про пропуск ним строку позовної
давності, оскільки його право  на 12
частину спірного будинковолодіння, відповідач стала оспорювати лише восени 2007
року, коли відмовила йому у виділенні його частки в натурі.

У зв'язку із
викладеним апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та направити справу на
новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому
засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та
наполягали на її задоволенні.

Відповідач та її
представник  просили апеляційний суд
апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши
матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна
скарга  підлягає відхиленню.

Відмовляючи
позивачу ОСОБА_3 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що
останній пропустив строк позовної давності для звернення до суду із позовом.

З даним рішення
суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки із матеріалів
справи вбачається, що шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано 23
лютого 2001 року, позовні вимоги ОСОБА_3, які той заявив 1 січня 2008 року,
по  суті зводяться до поділу майна
подружжя, а відповідно до вимог частини 3 статті 29 Кодексу про шлюб та сім'ю
Української РСР, який був чинним до 1 січня 2004 року та частини 2 статті 72
Сімейного кодексу України, до вимоги про поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки, яку позивач пропустив і не надав суду доказів про
поважність пропуску цього строку.

Доводи апелянта про те, що про
порушення свого права він дізнався лише восени 2007 року, а тому не пропустив
строк позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки із матеріалів
справи вбачається, що питання про поділ майна, яке було  об'єктом права спільної сумісної власності
позивача і відповідача, як подружжя, вже виникало між сторонами  в 2000-2001 роках, в тому числі і в судовому
порядку, що не заперечує і позивач.

Також, не заслуговують на увагу
твердження позивача і про те, що між ним та відповідачем була досягнута усна
домовленість про передачу належної ОСОБА_3 половини спірного будинковолодіння
їхньому сину, коли той одружиться, оскільки наявність такої угоди заперечує
відповідач і відповідно до вимог чинного законодавства, яке було чинним на той
час, угоди, які стосувались нерухомого майна мали бути оформлені письмово і
нотаріально посвідченні.

Таким чином,
колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно  встановлені
обставини справи,  характер
правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які
підлягали застосуванню  при вирішенні
даного спору, в зв'язку із чим рішення Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області від 28 травня 2008 року
підлягає залишенню
без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну  скаргу ОСОБА_3  відхилити, а рішенням Дубенського
міськрайонного суду Рівненської області від 28 травня 2008 року залишити без
змін.

Ухвала  набирає законної сили з моменту її
проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також  особи,  які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їх   права,   свободи
чи  обов'язки,  мають
право  оскаржити  у касаційному порядку  ухвалу
апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Верховного Суду
України протягом двох місяців починаючи з дня набрання   законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий :

Судді :