Справа № 22ц - 1192/2008                Головуючий в І інстанції Рудніченко
26                                              Доповідач у ІІ інстанції Олійник В.І.
М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
20 березня 2008 року колегія суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого Хопти С.Ф.,
суддів  Олійника В.І., Голуб С.А.,
при секретарі Бобку О.В.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Ірпінського міського суду Київської області від  24 грудня 2007 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог: Ірпінська державна
нотаріальна контора Київської області, Головне управління юстиціїу місті Києві,
про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно у
порядку спадкування за законом, -
вересні 2007 року позивачка ОСОБА_2
звернулась до суду з вказаним позовом про визнання
заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно в порядку
спадкування за законом.  Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний племінник ОСОБА_4 і
вона, як спадкоємець 3-ї черги своєчасно
звернулась в Ірпінську державну нотаріальну контору Київської області із заявою про прийняття спадщини. При подачі заяви в нотаріальну контору дізналась,
що відповідачка ОСОБА_1 також звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, посилаючись на складений
спадкодавцем заповіт на її користь.
З цих підстав просила суд визнати заповіт ОСОБА_4 на
користь відповідачки ОСОБА_1 недійсним і обґрунтовувала його  тим, що спадкодавець з молодого віку мав психічні розлади у вигляді шизофренії і у зв'язку
з чим лікувався в Київській міській психоневрологічній лікарні
N1 м. Києва та був звільнений зі служби в армії. Заповіт просила
визнати недійсним на підставі ст.225 ЦК України  та  визнати за нею право власності на спадкове
майно ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом.
У ході розгляду справи уточнила
та доповнила свої вимоги і просила визнати заповіт ОСОБА_4 недійсним на підставі ст.ст. 203 ч.1, 204, 207 ч.4, 209, 215, 1253, 1257 ЦК України, ст.ст.2, 7, 24, 25 3акону України „Про нотаріат” та 11, 16 Інструкції про здійснення нотаріальних дій нотаріусами України.
У своєму уточнюючому та доповнюю чому
позові ОСОБА_2 посилалась на те, що укладений 30 січня 2007 року заповіт був
посвідчений особою, яка не мала на це право і з порушенням вимог щодо його
Крім того, заповіт був укладений
проти волі ОСОБА_4 і тоді, коли він знаходився у безпорадному стані.
Позивачка вказувала і на те, що приватний нотаріус
Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в
порушення вимог ст.ст.7, 24, 25 3акону України „Про нотаріат”, п.п.8, 11 Інструкції „Про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України”, затвердженої Наказом Міністра
юстиції України 3 березня 2004 року за N20/5 оформив заповіт від імені ОСОБА_4 за межами свого нотаріального округу.
Оскільки заповіт на користь ОСОБА_1 повинен бути визнаний
недійсним, то просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом
на належний спадкодавцю ОСОБА_4 будинок АДРЕСА_1.
Рішенням
Ірпінського   міського   суду
від  24 грудня 2007  року позов задоволено.

Визнано недійсним заповіт, укладений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 30 січня 2007 року від імені
ОСОБА_4 і визнано за ОСОБА_2 право власності на будинок АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм
матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і
ухвалення нового, яким відмовити позивачці у задоволенні її вимог

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно
відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому на праві особистої власності будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до
спадкової справи, після смерті ОСОБА_4, із заявами про
прийняття спадщини звернулась позивачка ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_1

Відповідно до рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 20 липня 2007 року позивачка ОСОБА_2 згідно
ст.1263 ЦК України відноситься до спадкоємців 3-ї черги після смерті ОСОБА_4, оскільки є рідною тіткою спадкодавця.

Крім того судом було
встановлено, що 30січня 2007 року приватний  нотаріус  Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3 в будинку ОСОБА_4 в м. Ірпінь Київської області склав заповіт від імені ОСОБА_4, яким останній все своє майно заповідав відповідачці ОСОБА_1.

Суд вірно вважав, що даний заповіт
приватний нотаріус ОСОБА_3 склав з порушенням
ст.ст.7, 24 та 25 3акону „Про нотаріат” та п.п.8,
11 Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України”, затвердженої
Наказом Міністра юстиції України 3 березня 2004 року за №20/5.

Відповідно до
п.11 вище названої Інструкції, нотаріуси хоча і можуть вчиняти нотаріальні дії поза своїм робочим місцем,
але лише в межах діяльності нотаріальної контори чи визначеного для приватного нотаріуса нотаріального округу.

3а таких обставин суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку про те, що Ірпінська нотаріальна контора
Київської області правильно і відповідно до вище названих вимог закону „Про нотаріат” не прийняла
даний заповіт для видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на
спадщину.

Оскільки позивачка ОСОБА_2 заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, то суд вірно визнав даний заповіт недійсним в порядку вимог ст.215 ЦК України.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 в частині визнання заповіту
ОСОБА_4, складеного 30
січня 2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_3, за межами свого нотаріального округу, суд також  враховував і ту обставину, що він
був складений з порушенням вимог ст. ст.207 ч.4 та 1253 ЦК України.

У судовому
засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 не був знайомий
із ОСОБА_5 і не доручав йому підписати заповіт на користь ОСОБА_1  ОСОБА_5
підписав заповіт по проханню ОСОБА_1, яка звернулась до
нього за правовою допомогою, як до адвоката.

Також у
судовому засіданні було встановлено, що приватний нотаріус ОСОБА_3 30 січня 2007 року приїхав до ОСОБА_4 вже з надрукованим
текстом заповіту, який був ним складений не зі слів спадкодавця ОСОБА_4, а ОСОБА_1, що підтвердив
у судовому засіданні як приватний нотаріус так і відповідачка
ОСОБА_1, та свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Крім того, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні
також визнали, що вони в порушення вимог ст.1253 ЦК України
підписаний ними 30 січня 2007 року заповіт не читали вголос, а
присутні були при його підписанні не по проханню спадкодавця ОСОБА_4, якого вони не знали, а по проханню відповідачки ОСОБА_1

Розглядаючи вимоги ОСОБА_2 в частині
визнання заповіту ОСОБА_4 недійсним, суд вірно врахував і те, що при його складанні волевиявлення заповідача не було вільним і не
відповідало його волі. Це пов'язано з тим, що відповідно до записів медичної документації ОСОБА_4, він станом на 26 січня 2007 року вже був сліпим і
потребував медичної допомоги, але ОСОБА_1 не тільки не прийняла заходів для
отримання такої допомоги спадкодавцем, а закрила його для доступу родичами і внаслідок 16 лютого
2007 року він був примусово доставлений в Бучанську лікарню лише після втручання міліції, при тому, з
обмороженими кінцівками, які були у нього ампутовані.

Таким чином,
доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і
процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними у рішенні.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони теж не
спростовують висновків суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що воно постановлене з
дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому залишає його без
змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308,
313-315 ЦПК    України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення   Ірпінського
міського  суду  Київської
області  від 24 грудня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий :

Судді :