Справа №22Ц-1451/2008                                                                                      Головуючий
у І інстанції Волчко А.Я.
Доповідач у 2 інстанції Яворський М.А.
У Х В А Л А

іменем України

14 квітня 2008 року                                                                                     м.
Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді :
Яворського М.А..

суддів                                   Оношко Г.М.,
Березовенко Р.В.

при секретарі :                   Колесник Н.І..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду
Київської області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого
2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання особи,
такою, що втратила право користування жилим приміщенням ,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2007 року позивачка ОСОБА_2. звернулася в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_1. про визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 1987
року проживає та зареєстрована в гуртожитку АДРЕСА_1. Згідно ордеру № 261 від
24 жовтня 1989 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету
Київської обласної ради депутатів трудящих, від 23 квітня 1970 року, в
зазначене житло вселилися вона та члени її сім'ї в тому числі і відповідач по
справі, який є її бувшим чоловіком.

27 вересня 2006 року шлюб з ОСОБА_1. розірвано. У зв'язку
з розірванням шлюбу та припиненням будь-яких відносин, у квітні 2007 року
відповідач виїхав із спірної кімнати і на протязі більше 6 місяців в квартирі
не з'являвся. Комунальні послуги не оплачував, житлом не цікавився тому просила
задовольнити її позов.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 10 жовтня 2007 року позовні вимоги
задоволено. Визнано ОСОБА_1таким,
що втратив право користування житловим приміщенням у квартиріАДРЕСА_1

В апеляційній скарзі відповідач по
справі ОСОБА_1., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального
законодавства просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове
рішення  про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Позивачка по справі ОСОБА_2. подала
заперечення на апеляційну скаргу, в якій посилається на законність та
обґрунтованість рішення суду першої інстанції, безпідставність доводів
апеляційної скарги просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1. апеляційну скаргу
підтримав та пояснив, що йому потрібна прописка у  спірній кімнаті, а живе фактично він за
адресою своєї матері, тому вважав вимоги позивачки незаконними.

Допитана в в суді апеляційної інстанції свідок
ОСОБА_3підтвердила факт не проживання відповідача по справі в спірних кімнатах
АДРЕСА_1 з квітня 2007 року по даний час. Підтвердила правдивість викладених в
актах депутата Боярської міськради обставин .

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог,
відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню  виходячи з  наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.  308 Цивільного процесуального кодексу України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивачці по справі ОСОБА_2.  на підставі ордеру НОМЕР_1від 24.10.1989 року
на сім'ю у складі 4-х осіб, в тому числі і відповідача видано ордер на житлове
приміщення в гуртожитку АДРЕСА_1. В подальшому за згодою власника гуртожитку
сторони по вказаній справі зайняли дві кімнати 31 та 30 та були зареєстровані у
них. 27 вересня 2006 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний.

Вирішуючи вказаний спір та,
задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що
відповідач по справі на протязі більше 6 місяців у спірній кімнаті АДРЕСА_1не
проживає, витрат на утримання вказаного житла не несе, а тому відповідно до
вимог ст. 71 ЖК України а тому суд прийшов до висновку проте, що відповідач по
справі повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловою
площею у вказаному житловому приміщенні.

Колегія суддів вважає, зазначений
висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим виходячи з наступного.

Так відповідно до вимог ст. 71,
72  ЖК Української РСР при тимчасовій
відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення
протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку

Як встановлено, судом першої
інстанції відповідач по справі, будучи зареєстрованим в кімнаті АДРЕСА_1на
протязі більше 6 місяців з  квітня  по жовтень 2007 року у вказаному житловому
приміщенні не проживає. Зазначена обставина підтверджується актами депутата
Боярської міської ради Остапенка І.О. від 05.06.2007 року, 10.09.2007 року, з
яких вбачається, що відповідач з 05.04.2007 року в гуртожитку не проживає.
(а.с. 7, 8).

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів вказаної
справи позивачка, звертаючись до суду з вказаним позовом обґрунтовувала його
наданими актами депутата Боярської міської ради, а відповідач по справі не
заперечуючи факт свого не проживання у спірному житловому приміщенні  подані позивачкою докази не спростував.

Крім того відповідач по справі,
заперечуючи проти позову посилався на те, що позивачка перешкоджає
користуватися йому спірною житловою кімнатою однак доказів даним фактам суду не
подавав, з зустрічним позовом про вселення чи усунення перешкод в користування
житлом до суду не подавав, що свідчить про втрату інтересу до вказаного житла.

Обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції
підтверджується , доданою до заперечень на апеляційну скаргу  відповідачкою по справі формою № 3  із якої вбачається, що саме позивачка по
справі є  наймачем вказаних кімнат, і що
відповідач по справі зареєстрований в них з 30 жовтня 1990 року а також
показами свідка ОСОБА_3допитаної в суді апеляційної інстанції..

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані
сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і
закон, який їх регулює, а тому апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду
залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

УXВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення
Києво-Святошинського  районного суду
Київської області від 04 лютого 2008 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців
з часу набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: