Справа № 2-1656/2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

12 червня 2008 року

Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у
складі:

судді - Романенко В.В.,

при секретарі - Кириловій К.Ю.,

за участю адвоката - Вільхової Л.В.,

прокурора - Скляр О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Ялта цивільну справу за позовом
Заступника прокурора м. Ялта Геращенко О.Б. в інтересах
держави в особі санаторія «Юність» Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства
охорони здоров'я України до ОСОБА_1, ОСОБА_2, діючої в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Сімеїзька селищна
рада, Служба по справах дітей Ялтинської міської ради, Комунальне підприємство
«Бюро технічної інвентаризації» (КП «БТІ м.Ялта»), про усунення перешкод в
користуванні приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового
приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Заступник
прокурора м. Ялта Геращенко О.Б. звернувся до суду в інтересах держави в особі
санаторія «Юність» Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства охорони
здоров'я України з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення  ОСОБА_1, ОСОБА_2, діючої в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 без надання іншого житлового
приміщення.

Вимоги
мотивовані тим, що відповідачі самочинно вселилися в нежитлове приміщення  за адресою: АДРЕСА_1, призначене для
обслуговування  проживаючих в санаторії
слабих дітей, в той час як ордер був виданий на житлову квартиру АДРЕСА_2,
проводять оплату та зареєстровані за адресою по ордеру.

Відповідачі
позов не визнали та зазначили, що спірне приміщення зайняли з законних підстав,
як працівник санаторію, з дозволу санаторію, провели там ремонт, здійснюють
оплату.

Представники
Сімеїзської селищної Ради та Служби по справам дітей Ялтинської міської ради в
судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи сповіщені
належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник КП
«БТІ м.Ялта» в вирішенні  справи поклався
на розсуд суду.

Вислухавши
сторони,  думку прокурора,  адвоката, свідків, вивчивши матеріали і
обставини справи,  оглянув матеріали
кримінальної та інвентарної справи, суд знаходить, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Стаття 47
Конституції України гарантує кожному право на житло, саме тому державу
зобов'язано забезпечити захист суб'єктивних прав та законних інтересів
громадян, а Конституція України визнає право кожного захищати свої права і
свободи, права і свободи інших людей від посягань, у тому числі від посягань
представників влади або посадових осіб.

Відповідно до
ст.109 ЖК України,  виселення із
займаного житлового приміщення в будинках державного житлового фонду допускається
з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться в судовому порядку.

Судом
встановлено, що ОСОБА_2 перебувала в трудових відносинах з санаторієм «Юність»
з 18.02.1993 по 02.09.2003 року, працювала на посаді педагога - вихователя,
перебувала на квартирному обліку з червня 1994 року.

Рішенням
спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації санаторія  №30 від 22 вересня 1997 року  ОСОБА_2 та членам її родини була надана для
проживання квартира АДРЕСА_2, яка складається з 2-кімнат, площею 25 кв.м і
кухні площею 3,9 кв.м.

Рішенням
виконавчого комітету Сімеїзської селищної Ради №79 від 27 лютого 1998 року на
підставі представлених документів було вирішено надати ордер на вселення  в квартиру АДРЕСА_2.

На підставі
вказаного рішення 10.03.1998 року був наданий ордер на вселення №163.  Однак, зі згоди санаторію відповідачі
вселилися в приміщення санпропускнику, розташовані на першому поверсі будинку
№39 по вул.Радянській, літер «Г»: 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, 3-7, 3-8, 3-9,
загальною площею 88,3 кв.м., а приміщення відповідно до ордеру були  переобладнанні під душові.

Фактично заняті
відповідачами приміщення  також належать
на праві власності державі в особі санаторія «Юність» Міністерства охорони
здоров'я України.

Судом встановлено,
що зі згоди санаторію був проведений обмін приміщень представлених відповідачам
на фактично ними заняті та проведені за їх рахунок ремонтні роботи, оскільки
знос приміщень становив 100%, а кошти у санаторію на ремонт відсутні, що надало
можливість нормальної роботи санпропускнику (душових) та використання за
призначенням.

Таким чином,
встановлено, що відповідачі займають приміщення зі згоди санаторію, т.б. їх дії
по вселенню не є самочинними.

До такого
висновку суд прийшов також прийняв до уваги постанову старшого слідчого
прокуратури м.Ялта Гнедіна А.Ю. від 09 лютого 2008 року про припинення
кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України відносно посадових осіб
санаторію «Юність» та виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради за ст.ч.2
ст.364, ч.2 ст.366 УК України у зв'язку з відсутністю в діях складу злочину.

Відповідно до
вказаної постанови, по результатам ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності санаторію «Юність»  по факту законності надання в користування
ОСОБА_2 приміщень санпропускника в корпусі АДРЕСА_1 та спричинення шкоди, від
12.09.2006 року в ході перевірки порушень у зв'язку з переміщенням
санпропускника не виявлено, шкоди санаторію не спричинено.

Відповідно до
акту ревізії та даних інвентарної карти №5 санаторію «Юність», приміщення
санпропускника мають 100% ізнос, не є житловим приміщенням, однак є відомості
про житлову площу в розмірі 71,5 кв.м. Відповідно до довідки Алупкінського СЄС,
зауважень до переобладнання санпропускника не має, його переміщення не привело
до погіршення санітарно - побутових умов для перебуваючих на лікуванні в
санаторії.

Згідно з діючим
житловим законодавством України без надання іншого житлового приміщення можуть
бути виселенні тільки особи, які самочинно його зайняли.

Судом встановлено,
що ОСОБА_2 надано житлове приміщення, як працівнику санаторію, перебуваючому на
квартирному обліку,  зайняла приміщення
правомірно зі згоди санаторію, з вимогами про звільнення приміщення або
переселення до неї санаторій не звертався, проживає в приміщенні протягом 10
років,  а тому не може бути виселена  без надання іншого житлового приміщення.

Згідно з ст.125
ЖК України, без надання іншого житлового приміщення відповідно до ст.  124 ЖК України, не можуть бути виселенні
особи, пропрацювавши на підприємстві не менш 10 років.

ОСОБА_2
пропрацювала, як зазначено вище, в санаторії більш 10 років, тому вимоги
позивача про її виселення без надання іншого житлового приміщення неправомірні
і задоволенню не підлягають.

Крім того, суд
приймає до уваги, що  ОСОБА_2 проживає в
спірному житлі з двома неповнолітніми дітьми, іншого житла не має.

Також суду
позивачем не доведено, що займання відповідачами приміщення негативно впливає
на роботу санаторію, що є потреба в вивільненні цих приміщень для конкретного
цільового використання, ніяких варіантів для переселення відповідачем не
запропоновувалося.

Допитані  в судовому засіданні в якості свідків колишні
працівники санаторію ОСОБА_6 та ОСОБА_5підтвердили, що обмін приміщень дійсно
був проведений зі згоди санаторію з метою поліпшення праці санпропускника, яка
і була досягненна,  оскільки у
відсутність кошт у санаторію ІНФОРМАЦІЯ_1 за свої кошти здійснили ремонт обох
приміщень,  що надало можливості  використати санпропускник за його
призначенням.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог,
дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши  усі
обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень,  з урахуванням того, що
відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку  про необгрунтованість вимог
позивача.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 60, 208, 209, 212, 213- 215 ЦПК України, ст. 47
Конституції України,  ст.ст.118-126 ЖК
України,

В И Р І
Ш И В:

У позові заступнику прокурору м. Ялта Геращенко
О.Б. в інтересах держави в особі санаторія «Юність» Міністерства охорони
здоров'я України, Міністерства охорони здоров'я України до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
діючої в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа: Сімеїзька селищна рада, Служба по справах дітей Ялтинської міської
ради, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» (КП «БТІ
м.Ялта»), про усунення перешкод в користуванні приміщенням та виселення без
надання іншого житлового приміщення - відмовити.

На рішення суду може бути подана заява
про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим через  Ялтинський міський суд у
строк 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційна скарга до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд у строк 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: