Справа № 2-805
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м  У к р
а ї н и

14
березня 2008 року Центрально-Міський районний суд м. Макіївки Донецької області
у складі:

головуючого                                                                                                     судді   Суханової А.В.

при
секретарі                                                                                                    Стратулатовій
А.С.,

розглянув
у попередньому відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Макіївці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа - Державний нотаріус Першої
Макіївської державної нотаріальної контори Макарова Надія Іванівна  про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, що діє за довіреністю від імені ОСОБА_1
звернулась до суду від імені ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа -
Державний нотаріус Першої Макіївської державної нотаріальної контори Макарова
Н.І.  про розірвання договору довічного
утримання.

Представник позивача - ОСОБА_3, що діє за довіреністю від 20.02.2008 р.,
посвідченою приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу
ОСОБА_4, у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та суду пояснила,
що 05.08.1999 р. між сторонами було укладено договір довічного утримання,
відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 однокімнатну
квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. В свою чергу ОСОБА_2 була
зобов'язана: зберегти у безоплатному довічному користуванні позивача вказану
квартиру, повністю утримувати ОСОБА_1, надаючи їй необхідне харчування, одяг,
здійснюючи за нею необхідний догляд та надаючи необхідну допомогу. Вартість
харчування, одягу, необхідної допомоги сторони оцінили у 150 грн. щомісяця.
Також, відповідно до п. 9 вказаного договору відповідач повинна була
здійснювати за власний рахунок експлуатацію, ремонт квартири, будинку,
прибудинкової території відповідно до займаної житлової площі квартири. Однак,
з моменту укладання договору відповідач не виконувала належним чином покладені
на неї зобов'язання. Так, з початку дії договору ОСОБА_2 інколи заходила до
позивача, довідувалась про справи, інколи приносила продукти харчування (борщ,
хліб, молоко). Що стосується житлово-комунальних послуг, то позивач самостійно
здійснює їх оплату з моменту укладення договору по теперішній час, вимушена
була оформити субсидію. За прибирання у під'їзді, кабельне телебачення ОСОБА_1
також сплачує самостійно. Прибирання та ремонтні роботи відповідач у квартирі
не здійснює. На неодноразові прохання з боку позивача, ОСОБА_2 відмовляла
останній. З 2004 року стан здоров'я ОСОБА_1 значно погіршився, вона отримала
серйозну для свого віку травму. Весь цей час їй допомагали сусіди та працівники
Кіровського районного територіального центру соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян м. Макіївки, до якого позивач
звернулась навесні 2004 р. Отже, відповідач не виконує зобов'язання щодо
повного утримання позивача, збереження у безоплатному довічному користуванні
ОСОБА_1 квартири, а також зобов'язання щодо здійснення за власний рахунок
експлуатації та ремонту квартири, тобто зобов'язання, передбачені п. 6 та 9
договору.  Також, позивач, на теперішній
час не має можливості самостійно пересуватись у зв'язку з чим потребує
постійного щоденного догляду та уваги, чого не отримує від відповідача та немає
змоги на сьогодні укласти договір довічного утримання з іншою більш
відповідальною людиною, яка фактично і доглядає за позивачем, оскільки договір
довічного утримання на теперішній час не розірвано. Просила суд постановити
рішення, яким розірвати договір довічного утримання, укладений 05.08.1999 р.
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Визнати за позивачем право власності на квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 до судового
засідання не з'явилась, про слухання справи була повідомлена у встановленому
законом порядку. Надала суду заяву з проханням розглянути справу у її
відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти
розірвання договору довічного утримання, укладеного 05.08.1999 р. між нею та
позивачем.

Третя особа - Державний нотаріус
Першої Макіївської державної нотаріальної контори Макарова Н.І. до судового
засідання не з'явилась, про слухання справи була повідомлена у встановленому
законом порядку. Надала суду пояснення на позовну заяву та просила суд
розглянути справу у її відсутності.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення
проводяться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч. 4
ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі
викладеного, суд вважає можливим постановити рішення по справі при проведенні
попереднього судового засідання, оскільки визнання відповідачем у попередньому
судовому засіданні позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали
справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

05.08.1999 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного
утримання. Вказаний договір було посвідчено Державним нотаріусом Першої
Макіївської державної нотаріальної контори Макаровою Н.І, реєстровий номер №
1-3352 (а.с. 7). Вказані правовідносини виникли між сторонами до набрання
чинності Цивільним кодексом України, але продовжують існувати після набрання
ним чинності. Тому суд на підставі п. 4 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України вважає за необхідне застосувати положення вказаного
кодексу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1
ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний
за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він
був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини. У такому випадку відчужував набуває право
власності на майно, яке він передав за договором, і відповідно має право
вимагати від набувача його повернення (ст. 756 ЦК України).

Відповідно до умов укладеного
між сторонами договору ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 однокімнатну
квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. В свою чергу ОСОБА_2 була
зобов'язана: зберегти у безоплатному довічному користуванні позивача вказану
квартиру, повністю утримувати ОСОБА_1, надавати їй необхідне харчування, одяг,
забезпечити за нею необхідний догляд та надавати необхідну допомогу (п. 6
Договору). Також, відповідно до п. 9 вказаного договору відповідач повинна була
здійснювати за власний рахунок експлуатацію, ремонт квартири, всього будинку, а
також прибудинкової території відповідно до займаної житлової площі.

Згідно з загальними умовами,
викладеними у ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів
цивільного законодавства.

У судовому засіданні встановлено
та підтверджується зібраними по справі доказами, що з моменту укладення
договору до теперішнього часу, відповідач не виконувала належним чином
покладені на неї договором довічного утримання, зобов'язання. Так з пояснень
представника позивача вбачається, що з початку дії договору ОСОБА_2 інколи
заходила до позивача, довідувалась про її справи, інколи приносила продукти
харчування. Вказані обставини викладені у позовній заяві, копію якого
відповідач отримала та ознайомилась з ним. ОСОБА_2  не надала суду жодних заперечень щодо доводів
позивача.

Що стосується житлово-комунальних послуг, то відповідно до наданих
позивачем квитанцій остання самостійно за власний рахунок здійснює їх оплату з
моменту укладення спірного договору, тобто - серпня 1999 р. по теперішній час,
була вимушена оформити субсидію для відшкодування витрат на оплату вказаних
послуг (а.с. 15-59). Прибирання та ремонтні роботи відповідач у квартирі
позивача також не здійснювала, не забезпечувала її необхідним доглядом та не
надавала допомоги. Відповідно до довідок КМУ “Міська  лікарня № 3” ОСОБА_1 перебуває на обліку у
лікарні з діагнозами: закритий перелом шейкі бедра праворуч. ІБС:
атеросклеротичний кардіосклероз, Н2А з гіпертензією. Церебральний атеросклероз
з гіпертензією. На теперішній час хвора нетранспортабельна (а.с. 11,12).

Враховуючи стан здоров'я позивача на теперішній час, остання не має
можливості самостійно пересуватись, у зв'язку з чим потребує постійного
щоденного стороннього догляду та уваги. Але відповідач не надає їй вказаної
допомоги. Для організації свого життя ОСОБА_1 була вимушена вживати додаткових
зусиль. Так, відповідно до довідки Кіровського районного територіального центру
соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян м.
Макіївки ОСОБА_1 була прийнята у відділення соціальної допомоги на дому на
підставі особистої заяви. Відповідно до умов договору, укладеного між ОСОБА_1
та територіальним центром, пенсіонерку відвідує соціальний працівник два рази
на тиждень та надає певні види послуг, серед яких покупка та доставка продовольчих,
промислових товарів, оформлення документів, здійснення платежів, допомога у
прибиранні квартири, здача білизни для прання, виклик лікаря, доставка
медикаментів та інш. (а.с. 13). Таким чином, у судовому засіданні встановлено,
що обов'язки відповідача по договору довічного утримання частково взяв на себе
територіальний центр, а частково, як вбачається з пояснень представника
позивача - сусіди ОСОБА_1

Суд, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 526, ч. 1 ст. 651, 749, п. 1 ч. 1 ст. 755, 756 ЦК України,
ст.ст. 4-14, 60, 130, 174, 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 05.08.1999 року між
ОСОБА_1та ОСОБА_2, посвідчений Державним нотаріусом Першої Макіївської
державної нотаріальної контори Макаровою Н.І. та зареєстрований у реєстрі під
номером 1-3352.

Повернути сторони у початковий стан та визнати за ОСОБА_1право приватної
власності на однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: 86110, АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через
суд першої інстанції, шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження та подання протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження, апеляційної скарги або в
порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті у 1-ому примірнику.

Суддя                                                                                                                                  А.В.Суханова