і м е н е м    у к р а
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Берднік І.С.,                                    Лященко
Н.П.,         Костенка А.В.,                              Прокопчука
в судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства (далі - ПП)
“Патріот”, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання усунути небезпеку
життю, здоров'ю, майну та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня
У грудні 2004 року ПП “Патріот”, ОСОБА_1 звернулися в суд з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зобов'язання усунути небезпеку життю, здоров'ю, майну та
відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що сторони є орендарями
сусідніх земельних ділянок, які розташовані АДРЕСА_1, та відповідно АДРЕСА_2. Між обома земельними ділянками рішенням
Одеської міської ради встановлено
територію спільного користування площею 0,0054 га для облаштування проїзду відповідачам
та протипожежного проїзду для ПП “Патріот”.
Відповідачами на земельній ділянці спільного користування встановлено
огорожу та залізні ворота, які роблять, у
випадку пожежі, неможливим доступ на ділянку, що належить позивачам. До того ж, проїзд завалено дерев'яними піддонами,
У зв'язку з цим  позивачі вважали, що
ОСОБА_2 й ОСОБА_3 створюють загрозу їх життю,
здоров'ю та майну, а тому просили усунути останню шляхом демонтажу воріт, звільнення від них протипожежного проїзду, а також
від майна, що належить відповідачам, демонтувати
бетонне покриття землі, демонтувати захисну стрічку на заборі та стягнути 3
млн. грн. на відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2006 року в
позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2006 року рішення
районного суду змінено й зобов'язано ОСОБА_2 й ОСОБА_3  усунути
перешкоду в користуванні проїздом позивачам, в тому числі для протипожежної
безпеки, який розташований на земельній ділянці спільного користування, шляхом
демонтажу воріт, звільненням від них проїзду, а також від майна, що належить
відповідачам. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 й ОСОБА_3 просять
скасувати рішення ухвалене судом апеляційної інстанції й залишити в силі
рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення
повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Судові рішення не відповідають цим вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами
виник з приводу користування орендованими ними земельними ділянками АДРЕСА_1, АДРЕСА_2.

З позовної заяви та ряду письмових доказів видно, що
позивачем є             ПП “Патріот” та
його засновник і керівник ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 3, 4, 18, 97-98; т. 2 а.с. 195), а
відповідачами суб'єкти підприємницької діяльності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 1 а.с.
43, 70, 72, 78-84, 86, 87, 91; т. 2 а.с. 213, 320, 329, 330, 340, 347, 350-353,
367-369, 382-384, 386), які як суб'єкти підприємницької діяльності отримали в
оренду спірні земельні ділянки для будівництва будівель господарського
призначення, заняття господарською діяльністю.

Суди цим доказам оцінки не дали, не з'ясували статусу
позивача  ОСОБА_1 та відповідачів, та чи
є порушеним їх право як фізичних осіб - не суб'єктів підприємницької
діяльності, й передчасно зробили висновок про розгляд справи в порядку
цивільного судочинства.

За таких обставин судові рішення не можна визнати
законними й обґрунтованими, тому вони як постановлені з порушенням норм
матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи,
відповідно до вимог п. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 липня 2006 року та
рішення апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2006 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук