УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 травня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,

Лященко  Н.П.,

Костенка А.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області (далі - Фонд) про відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2006 року ОСОБА_1 пред'явив у суді позов до  Фонду про відшкодування моральної шкоди на
підставі ст. ст. 1, 5, 6, 13, 21, 28, ч. 3           ст. 34 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі - Закон
№ 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року).

Позивач зазначав, що з 10 лютого 2005 року до 10 січня 2006 року він
перебував у трудових відносинах із ВАТ « Харцизький трубний завод».

29 серпня 2005 року при виконанні трудових обов'язків отримав важку травму
внаслідок ураження електрострумом.

Висновком МСЕК від 21 грудня 2005 року йому вперше встановлено 70% втрати
професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом та визнано інвалідом
другої групи строком на один рік.

Посилаючись на те, що трудове каліцтво спричиняє фізичні та моральні
страждання, призвело до серйозних порушень здоров'я зі стійким розладом функцій
організму, до обмеження життєдіяльності, до втрати роботи та до неможливості
продовження активного особистого життя, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача
на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 23 січня 2007
року позов ОСОБА_1 задоволено частково:
стягнуто на його користь із Фонду 30 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 10
квітня 2007 року рішення районного суду скасовано й ухвалено нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції виходив
із того, що позивач не має права на відшкодування моральної шкоди, оскільки
відповідно до п. 22 ст. 71 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007
рік”, який набрав чинності з 1 січня 2007 року, з метою приведення окремих норм
законів відповідно до цього Закону на 2007 рік зупинено дію абз. 4 ст. 1 (у
частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей), підп.
“е” п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3              ст. 34 Закону  від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV.

Проте погодитись із такими висновками
суду не можна, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм матеріального й процесуального
права.

Так,
норми ст. ст. 1, 15, 21, 28, 34 Закону №
1105-ХІV від 23 вересня 1999 року передбачають
обов'язок Фонду відшкодувати моральну шкоду в разі настання страхового випадку.

Відповідно
до ст. 13 Закону страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму, за обставин, зазначених у цьому Законі, з настанням
яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення
та/або соціальних послуг.

Судом установлено, що позивач під час роботи на ВАТ
« Харцизький трубний завод» отримав важку
травму внаслідок ураження електрострумом.

Висновком МСЕК від 21 грудня 2005 року йому вперше встановлено 70% втрати
професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом та визнано інвалідом
другої групи строком на один рік.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,
апеляційний суд не врахував, що
страховий випадок із позивачем настав 21 грудня 2005 року, коли йому вперше було встановлено
стійку втрату працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом, і з цього часу в
нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, тобто до набрання
чинності Законом України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з'ясувавши
обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на відшкодування моральної
шкоди.

Безпідставно
скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний
суд припустився помилки в застосуванні матеріального та процесуального закону.

Ураховуючи
наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення
суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 10 квітня 2007 року скасувати, а рішення Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 23
січня 2007 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

М.П. Пшонка