Справа № 2-73
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 червня 2008 року Шевченківський
райсуд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Чебуришкіній Н.Ю.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5про розірвання договору довічного утримання та про визнання недійсними
двох договорів купівлі-продажу квартири, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з цим позовом до
відповідачів посилаючись на те, що в впровадженні Шевченківського районного
суду м.Чернівці була цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про
розірвання договору довічного утримання.

09.03.2006 року суд ухвалою закрив цю справу в зв'язку зі смертю первісного
пози­вача ОСОБА_6.

14.06.2006 року, ухвалою колегії суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційно­го
суду Чернівецької області ухвала Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 09.03.2006 року була скасована і справа направлена на новий
розляд.

Позивачем по справі стала
ОСОБА_7як спадкоємець за заповітом, однак згодом вона відмовилась від спадку
шля­хом відмови від позову,
а за таких умов процесуальною правонаступницею прав сестри ОСОБА_6 мала стати
вона.

Але ухвалою від 30.01.2007 року Шевченківський районний суд м.Чернівці
провадження у справі закрив у зв'язку з відмовою ОСОБА_7від позову.

З огляду на це в даний
час тільки вона - позивачка ОСОБА_2 є спадкоємицею за законом другої черги після смерті її сестри - первісної позивачки
ОСОБА_6.

У зв'язку з тим, що
спадкоємиця за заповітом ОСОБА_2 відмовилась від продовження розгляду цивільної
справи за позовом ОСОБА_6, то вважала, що це
означає, що вона відмовилась і від спадкування, і від спадщини, що складаєтсья з квартири ОСОБА_6. Тоді, за умови
визнання обгрунтованим позову спадкодавиці
ОСОБА_6, який вона підтримує, про розірвання договору довічного утримання, який вона вчинила ще до
своєї смерті, вона має право отримати спадок - квартиру.

Тому вона, як спадкоємець
другої черги за законом, який прийняв цей
спадок і не відмовився від нього, вважала, що замість спадкоємиці за заповітом
ОСОБА_7все належне ОСОБА_6 майно, в т.ч. і квартира,
яка в даний час належить на праві власності за договором довічного утримання
відповідачу ОСОБА_3, має належати їй, як спад­коємиці
другої черги за законом, оскільки інших спадкоємців першої чи другої черги за
законом у ОСОБА_6 на момент її смерті немає.

27.09.2002 року ОСОБА_6 в Першій Чернівецькій державній нотаріальній
конторі склала на ім'я ОСОБА_7заповіт на все належне їй на момент смерті
майно. Згодом, 30.01.2007р., в зв'язку із відмовою від позову і закриттям справи,
ОСОБА_7фактично відмовилась від претензії на спадщину за заповітом.

У зв'язку з цим вона повністю підтримує первісний позов своєї рідної сестри -спадкодавиці ОСОБА_6
і для зруч­ності, виклала його в новій
редакції з змінами, пов'язаними з заміною позивача, та з огляду на нові
обставини.

ОСОБА_6, учасник війни, була інвалідом 1
групи в зв'язку з пере­несеною травмою кульшового суглобу в 1989 році та
супутніми діагнозами.

У зв'язку з тим, що їй
було відмовлено в обслуговуванні та допомозі Чернівецьким міським центром соціальної та медичної
допомоги одиноким напрацездатним громадянам „Турбота" вона, залишилась без догляду. Не могли
цей догляд надати ні вона, ні її хворий син, ні інша сестра Купріянова,
яка проживає в Росії,  а вона - позивач ОСОБА_2, сама - інвалід 2
групи і потребує стороннього догляду.

За станом свого здоров'я з 1995 року ОСОБА_6
лише обмежено пересувалась за допомогою
милиць і тільки в межах своєї квартири, потеребувала по день смерті постійної і
щоде­нної сторонньої допомоги.

Після цього ОСОБА_6 познайомилась з
відповідачем ОСОБА_3,  який
запропонував їй свою допомогу, пообіцяв надавати належний догляд та допомогти їй в усіх її справах, доглядати
її, робити для неї все, що вона потребуватиме. Далі відповідач запросив до неї на квартиру нотаріуса Першої Чернівецької
державної но­таріальної контори ОСОБА_7, який 29 квітня 2005 року
посвідчив Договір довічного утримання (догляду) між Подшиваловою та ОСОБА_3.

Після підписання
договору відповідач ОСОБА_3
почав діяти недобросовісно і неправомірно - замінив серце­вину замка від вхідних дверей спірної квартири, а
ключа їй не дав, чим, з одного боку, обмежив її свободу, волю, а, з іншого боку, додав їй незручностей. Новий ключ від вхідних дверей ОСОБА_6
отримала від неї, а відповідач ОСОБА_3 перестав
доглядати і утримувати її сестру, фактично залишив її на призволяще, що
призвело до трагедії ІНФОРМАЦІЯ_1, коли син ОСОБА_2 - ОСОБА_8 вбив ОСОБА_6.

Відповідач деякий час
навіть формально не виконував, передбачені
п.7 Договору обов'язки, оскільки тільки „заходив" до первісної позивачки один-два рази на місяць. Але в свої відвідини він не
цікавився її потребами, не виконував жодного взятого на себе обов'язку, на її
прохання не реагував.

ОСОБА_3 не тільки не
обходив і ні морально, ні матеріально не допомагав ОСОБА_6, а навіть за рахунок
її пенсії, і то частково, спалачував свої ж комунальні платежі, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Фактично, після укладення оспорюваного договору, фактично Подшиваловою опікувались сусіди, вона
та її  психічно хворий син ОСОБА_8

Оскільки відповідач на
довгий час залишив ОСОБА_6 без належного опікування та догляду, це, в
решті-решт, і призвело до її передчасної і трагічної її загибелі. В цьому вона вбачає пряму вину відповідача.

Зі слів своєї сестри
вона знала про те, що остання неодноразово пропонувала відповідачу розірвати
цей до­говір, але той це зробити відмовився.

На її думку це свідчить
про те, що відповідач ОСОБА_3 від початку не мав наміру приймати на себе обов'язки, передбачені
договором.

А тому вважала, що є
підстави для розір­вання договору довічного
утримання, який не виконувався та повернення відчужуваної кварти­ри   у власність
ОСОБА_6, а відповідно і в її власність, як її спадкоємиці за законом другої черги, оскільки вона своєчасно прийняла цей
спадок і не відмовилася від нього.

У зв'язку з цим просила
розірвати укладений між Подшиваловою та ОСОБА_3 договір довічного утримання та
визнати за нею, як спадкоємицею за законом, право власності на майно померлої
ОСОБА_6, а саме на квартиру АДРЕСА_1, а також повернути їй свідоцтво про право
власності на житло.

В грудні 2007 р.
позивачка ОСОБА_2 збільшила розмір своїх позовних вимог і просила визнати
недійсними два договори купівлі-продажу спірної квартири посилаючись на те, що
22.04.2006р. відповідач ОСОБА_3 продав цю квартиру ОСОБА_4, а 21.10.2006р.
ОСОБА_4 продав її ОСОБА_5.

Позивачка в судовому
засіданні свій позов підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини,
викладені в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_2 не визнали і просили відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_2 має бути відмовлено за
безпідставністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 була власником квартири АДРЕСА_1 а.с. 87 .

27.09.2002 року ОСОБА_6
в Першій Чернівецькій державній нотаріальній конторі склала на ім'я ОСОБА_7заповіт
на все належне їй на момент смерті майно а.с. 41 . В січні 2007р.
ОСОБА_7прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 у вигляді грошових коштів в
Ощадбанку України а.с. 43 .

29.04.2006р. між Подшиваловою та ОСОБА_3 був укладений
договір довічного утримання а.с. 88 .

В лютому 2006р. ОСОБА_6 звернулась до Шевченківського
райсуду м. Чернівці з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання договору
довічного утримання у зв'язку з невиконанням умов цього договору а.с. 44 .

Вироком Шевченківського райсуду м. Чернівці від
11.12.2006р. ОСОБА_8 - син позивачки ОСОБА_2, був засуджений за ст. 115 ч.1 КК
України до семи років позбавлення волі за вбивство 02.03.2006р. ОСОБА_6 в
квартирі по АДРЕСА_1 а.с.  164 .

Ухвалою Шевченківського райсуду м.Чернівці від 30.01.2007 року провадження у справі за
позовом ОСОБА_7 яка була притягнута до участі в розгляді справи в якості
правонаступника позивача після смерті ОСОБА_6 \
до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання  було закрито у зв'язку з відмовою позивачки
від позову а.с. 44 . Позивачкою ОСОБА_7відповідачу ОСОБА_3 була написана
розписка про те, що вона немає до нього претензій щодо майна померлої ОСОБА_6,
яке перейшло їй в спадщину а.с. 45 .

22.04.2006р. відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
уклали договір купівлі-продажу спірної квартири, а 21.10.2006р. такиж ж самий
договір був укладений між відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 а.с. 65, 72 .

Все вищенаведене підтверджується дослідженими
по справі доказами.

Відповідно до ст. 755 ЦК України договір
довічного утримання (догляду) може бути
розірваний лише за рішеннями суду на
вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений,
а також на вимогу набувача. Договір
довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Судом встановлено, що
позивач ОСОБА_2 не є ні однією з вищеназваних сторін.

На думку суду позов
ОСОБА_2 є необгрунтованим тому, що квартира не може розглядатись і бути предметом спадкування. З
моменту державної реєстрації договору
довічного утримання квартира перебувала у власності з певними обмеженнями відповідача
ОСОБА_3, а після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_3 став повноцінним власником спірної
квартири.

Суд вважає
безпідставними посилання ОСОБА_2 на те, що спадкоемець за заповітом
ОСОБА_7відмовилась від позову, від спадщини
і від спадкування, а також від продовження розгляду попередньої цивільної справи яка розглядалась у Шевченківському
райсуді м. Чернівці і, що вона - ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею належного ОСОБА_6 майна.

Від
позову спадкоємиця ОСОБА_6 ОСОБА_7не
відмовлялась, а вирішила питання з відповідачем ОСОБА_3 мирним шляхом, написавши відповідну заяву до суду, провадження по справі
просила закрити, претензій ні моральних, ні
матеріальних до нього не мала а.с.
45 .                        *

ОСОБА_7прийняла спадщину ще 17.01.2007р. на підставі заповіту, посвідченого у Першій Чернівецькій
державній нотаріальній конторі 27.09.2002р.

На  підставі
свідоцтва  про  право
на  спадщину  за заповітом ОСОБА_7 30.01.2007р.  отримала
належні їй  кошти  у  ВАТ „Ощадний банк України".

Відповідно до ст.1273
п.1 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від
прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею
1270 ЦК України. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_7не подавала
заяви про відмову від прийняття спадщини до Першої Чернівецької державної
нотаріальної контори, а відповідно залишається
спадкоємицею за заповітом ОСОБА_6.

Отже, cпадкоємиця ОСОБА_6
ОСОБА_7належним чином, згідно чинного
законодавства, прийняла спадщину та спадок, який належав їй, на власний розсуд використала своє право спадкоємця і
розпорядилась майном.

Крім
того суд вважає, що позивачкою не доведено факт неналежного виконання
відповідачем ОСОБА_3 умов договору довічного утримання ОСОБА_6.

Оскільки немає підстав для розірвання
спірного договору довічного у тримання відповідно немає підстав і для визнання недійсними двох договорів купівлі-продажу цієї квартири,
укладеними між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_4ом і ОСОБА_5.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 380, 382,
382, 749, 755, 1273 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 81, 212-215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5про розірвання
договору довічного утримання та про визнання недійсними двох договорів
купівлі-продажу квартири відмовити.

З
повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 16
червня 2008 року.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження або апеляційної скарги.

Заява
про апеляційне оскарження або апеляційна скарга може бути подана протягом 10
днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга протягом 20 днів після
подання заяви про Апеляційне оскарження до Апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя: