УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 січня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В..

суддів:

Берднік І.С.,

Лященко Н.П.,

Костенка А.В.,

Пшонки М.П. -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Краснодоні
та Краснодонському районі Луганської області (далі - Фонд) про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У жовтні
2005 року ОСОБА_1 пред'явив у
суді позов до Фонду про
відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що під час роботи на підприємствах вугільної
промисловості він отримав професійне захворювання. Згідно з висновколм МСЕК від
11 липня 2005 року йому встановлено 25% втрати професійної працездатності.

Посилаючись
на викладене, позивач просив стягнути з відповідача
62 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням
Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 26 березня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 30 травня 2007 року, позов ОСОБА_1
задоволено
частково: стягнуто на його користь із відповідача 3 000 грн. моральної шкоди та 784 грн. 80 коп. витрат на проведення експертизи.

У касаційній скарзі Фонд просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване  правильне по суті і справедливе рішення з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суди першої та апеляційної
інстанцій обґрунтовано виходили з того, що позивач має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я з підстав ч. 3 ст. 34 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-14 «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі -Закон).

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про те, що Законом
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення деяких
нормативних актів у відповідність з цим законом зупинено на 2007 рік дію ч. 3
ст. 34 зазначеного Закону, а Законом України «Про внесення змін до Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який набрав чинності 20 березня 2007 року, виключено
вищезазначену статтю із Закону.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Крім того, акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім
випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Як убачається з матеріалів справи, висновком МСЕК
від 11 липня 2005 року ОСОБА_1 установлено 25% втрати професійної
працездатності. У суд за захистом свого порушеного права позивач звернувся в
жовтні 2005 року.

Тобто право на отримання моральної шкоди, завданої
ушкодженням здоров'я, виникло в позивача до набрання законної сили  Законом
України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності».

Таким чином, зазначені нормативні акти не мають зворотної сили відносно
спірних правовідносин.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані судові рішення відповідають
вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі доводи є
необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалені у справі рішення є законними й обґрунтованими, тому колегія суддів
вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області відхилити.

Рішення Краснодонського міськрайонного
суду Луганської області від    26 березня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 30 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

М.П. Пшонка