Справа №
Головуючий в 1 інст.- Артюх К.В.
Доповідач - Бойко О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

11 червня  2008 року                                                                      місто Чернігів

Апеляційний
суд  Чернігівської області у
складі:

головуючого-судді:

Бойко О.В.

суддів:
при секретарі:

Мамонової О.Є.,  Смаглюк Р.І.    Пільгуй Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою
закритого акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк”  на ухвалу судді Новозаводського районного
суду м.Чернігова від 4 квітня 2008 року про відмову в прийнятті заяви ЗАТ КБ
“ПриватБанк” про видачу судового наказу про стягнення боргу  з ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в:

28.03.2008 року
ЗАТ  КБ „Приватбанк” звернувся до суду з
заявою про видачу

судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором від 22.01.2007 року у розмірі 3457 грн.
48 коп.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 4 квітня
2008 року відмовлено у прийнятті заяви ЗАТ КБ “ПриватБанк” про видачу судового
наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1

Суддя прийшов до висновку, що строк дії договору не закінчився, доказів
про розірвання договору суду не надано. Крім того,  відсутні дані про те, чи відмовлявся боржник
про відступлення прав вимоги. На підставі цього суд прийшов до висновку, що із
заявлених вимог вбачається спір між сторонами, який повинен розглядатись в
позовному провадженні, а тому не має правових підстав прийняти заяву та видати
судовий наказ.

Не погоджуючись з ухвалою, ЗАТ КБ “ПриватБанк” просить ухвалу суду
скасувати, і передати питання на новий розгляд до суду 1 інстанції.

Апелянт посилається на неправильне
застосування судом норм процесуального права, а саме суд невірно застосував ст.
100 ЦПК України, а також порушив норми матеріального права - ст.ст. 207, 526,
1050, 1054 ЦК України. Подана заява і документи містять належні докази того, що
правочин вчинений в письмовій формі і відповідає вимогам законодавства щодо
його оформлення, строк виконання зобов”язання настав, боржник його не виконав.
Суду надано розрахунок заборгованості, дотримані всі інші умови видачі судового
наказу, передбачені ЦПК України. В заяві та доданих документах не має
відомостей, які свідчили б про оспорювання боржником підстав, розміру вимоги чи
відсутність відповідного права, наявність спору про право не вбачається. Твердження
суду про наявний спір про право є тільки припущенням.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта,  дослідивши матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ЗАТ КБ „Приватбанк” та ОСОБА_1
22.01.2007 року  укладений кредитний
договір на суму 1898 грн. 58 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом
у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 22.01.2009 року.

Кредитний договір складається із заяви
позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до п.3.2 умов та заяви
погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період з 20 по 25 число
кожного місяця (а.с.3-5).

Відповідно до п.п. 3.2.3, 4.1, 4.2 умов
за користування кредитом позичальник щомісяця сплачує відсотки в розмірі,
визначених у тарифах та заяві.

Відповідно до п. 5.1 умов позичальник
зобов”язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу.

Відповідно до п.п. 3.2.4, 4.6 умов
позичальник сплачує банку винагороду у розмірах та строках, зазначених  в заяві.

Станом на 11.03.2008 року ОСОБА_1 за
кредитним договором має заборгованість у розмірі 3457 грн. 48 коп., яка
складається з:

-    1898 грн. 60
коп. заборгованості за кредитом;

-    830 грн. 77 коп. заборгованості
про відсоткам;

-    543 грн. 01 коп. заборгованості
по комісії;

-    185 грн. 10 коп. пені за
несвоєчасність виконання зобов”язань за договором.

Всі ці нарахування передбачені заявою позичальника та умовами надання
споживчого кредиту.

Відповідно до ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо
заявлено вимогу, яка ґрунтується на правочині,
вчиненому у письмовій формі.

Враховуючи, що у даному випадку вимога заявника про стягнення
заборгованості по кредиту, відсотків, комісії та пені ґрунтується на письмовому
правочині, то за такою вимогою може бути видано судовий наказ.

Посилання суду 1 інстанції на п.2 ч.1
ст.100 ЦПК України є передчасним, оскільки на даний час немає доказів, які би
свідчили про оспорювання боржником підстав, розміру вимог, а отже наявності
спору про право.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.
312, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

У х в а л и в:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Скасувати ухвалу судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 4
квітня 2008 року про відмову в прийнятті заяви ЗАТ КБ “ПриватБанк” про видачу
судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 та передати питання на новий
розгляд до суду 1 інстанції для його вирішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена
в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом 2-х місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:                                              Судді: