Справа № 2-577/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

08 квітня 2008 року                                                           Ковельський міськрайонний суд

Волинської області

в складі :
головуючого - судді Наваляного А.Д.

з участю секретаря Федорук Г.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської районної державної
лікарні ветеринарної медицини про визнання наказу про звільнення незаконним,
поновлення на попередній роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовною заявою до Ковельської районної державної лікарні
ветеринарної медицини про зобов'язання видати трудову книжку, зміну
формулювання причин звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу. В ході судового розгляду позивач доповнив позовні вимоги та прохає
визнати наказ про звільнення його з займаної посади незаконним, поновити його
на попередній роботі та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу. Під
час розгляду справи по суті позивач відмовився від позовних вимог в частині
повернення трудової книжки та зміни формулювання причин звільнення. Ухвалою
суду провадження в справі закрито за відмовою позивача від позовних вимог в цій
частині.

В
обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що в серпні 2005 року його
прийнято на посаду водія Ковельської районної державної лікарні ветеринарної
медицини. 24.10.2006 року позивач подав заяву про звільнення з займаної посади
за згодою сторін. Наказом по Ковельській районній державній лікарні
ветеринарної медицини від 07.11.2006 року за № 44к. позивача звільнено з
займаної посади водія спеціального автомобіля за власним бажанням на підставі
п.3 ст. 38 КЗпП України. Вважає, що підстав для його звільнення за вказаною
нормою закону не було, а наведені у наказі мотиви є необґрунтованими. У зв'язку
із наведеним ставить питання про поновлення на попередній роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому
засіданні позивач позов підтримав повністю з підстав, викладених у заяві,
прохає його задовольнити, визнати наказ про звільнення від 07.11.2006 року за №
44к. за яким його звільнено за власним бажанням на підставі п.3 ст. 38 КЗпП
України незаконним, поновити його на попередній роботі та стягнути заробітну
плату за час вимушеного прогулу.

Представники
відповідача в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що позивач подав
заяву про звільнення його з займаної посади за згодою сторін, однак ніякої
домовленості про цю підставу припинення трудового договору не було та позивача
звільнено за власним бажанням, а тому підстав для поновлення його на попередній
роботі не має. У зв'язку з наведеним прохає в позові відмовити за
безпідставністю заявлених позивачем вимог.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

24.10.2006 року
ОСОБА_1 подав заяву про звільнення його з займаної посади за згодою сторін.

Згідно наказу №
44к. від 07.11.2006 року, виданого начальником Ковельської районної державної
лікарні ветеринарної медицини Денисюка В.І. звільнено за власним бажанням на
підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України з 07.11.2006 року.

В судовому
засіданні встановлено, що домовленості між сторонами про припинення трудового
договору за згодою сторін не було, а тому звільнення працівника провадилось на
підставі поданої ним заяви за власним бажанням, що відповідає нормам трудового
законодавства.

Крім того,
відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року
за № 9 ”Про практику розгляду судами трудових спорів” сама по собі згода
власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про
звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір
припинено за п.1 ст.36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю
підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення
вважається проведеним з ініціативи працівника (ст. 38 КЗпП України).

За
таких обставин суд приходить до висновку, що наказ про звільнення позивача з
займаної посади є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його
поновлення на попередній роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Керуючись
ст. ст. 10, 60, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, на підставі ст. 36 п.1, 38,
232, 233 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1
до Ковельської районної державної лікарні ветеринарної медицини про визнання
наказу про звільнення незаконним, поновлення на попередній роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області в наступному
порядку: заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом десяти днів
з дня проголошення рішення; апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Головуючий:                                                                                                           А.Д.
Наваляний