У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 травня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Головуючого - Сеніна Ю.Л.,

Суддів:              Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,   Романеюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-житлового
центру (далі - ТОВ ВЖЦ) “Декорум” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
оплаті послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до                          ТОВ ВЖЦ “Декорум” про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У травні 2007 року ТОВ ВЖЦ
“Декорум” звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що
товариство обслуговує будинок, в якому знаходиться квартира відповідача, й
надає йому послуги з обслуговування внутрішньобудинкової та прилеглої до
будинку території, однак ОСОБА_1 своєчасно не оплачує такі послуги.

Позивач просив стягнути
заборгованість по оплаті послуг в сумі 149 грн. 74 коп.

ОСОБА_1 пред'явив
зустрічний позов, просив стягнути з ТОВ ВЖЦ “Декорум”            646 грн. 10 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди та 1000 грн. за заподіяну моральну шкоду, посилаючись на те,
що він не укладав з ТОВ ВЖЦ “Декорум” договору, товариство більшості з необхідних
послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території не надає, деякі з
них надає неналежним чином та несвоєчасно, жильці будинку, й він у тому числі,
неодноразово повідомляли про це ТОВ ВЖЦ “Декорум”, однак товариство на
претензії не реагує, будинок та територія занедбані.

Рішенням Дніпровського районного суду м.
Херсона від 30 липня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Херсонської області від 13 листопада
2007 року, позов ТОВ ВЖЦ “Декорум” задоволено, у задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та постановити нове рішення,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач
проживає в квартирі АДРЕСА_1 по
вул. Текстильників у м. Херсоні, зазначений будинок обслуговувало ТОВ
ВЖЦ “Декорум”.

Задовольняючи позов ТОВ ВЖЦ
“Декорум” та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходив із того,
що ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження своїх вимог, він зобов'язаний
вносити позивачу квартирну плату та плату за комунальні послуги, однак такого
свого обов'язку не виконував, у зв'язку з чим за період з 1 серпня   2006 року по 1 березня 2007 року утворилась
заборгованість в сумі 149 грн. 74 коп.

Також суд послався на те, що
необхідні роботи ТОВ ВЖЦ “Декорум” проводить в межах наявних коштів, а
своєчасний ремонт та обслуговування не проводяться в зв'язку з несвоєчасною
оплатою послуг споживачами.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 13 Закону
України “Про житлово-комунальні послуги” залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:                          1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових
територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової
території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування
внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального
користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з
управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання
договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг
та їх склад залежно від функціонального призначення
визначаються центральним органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Статтями 20, 21 зазначеного  Закону також  визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг.
Зокрема, правом споживача є одержання вчасно
та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних
послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно
та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також
підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних
послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Заперечуючи проти позову ТОВ ВЖЦ “Декорум”, ОСОБА_1 посилався на те, що ТОВ ВЖЦ “Декорум” не
укладало з ним договору про надання
житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов
його виконання та переліком послуг і їх вартості, при цьому товариство з усіх
видів передбачених послуг більшість не надає взагалі (прибирання прибудинкової
території, обслуговування сміттєпроводів, освітлення місць загального
користування та інші), а ті, які надаються - неякісні й невчасні,
необґрунтовані й розрахунки вартості послуг.

Суд у
порушення вимог статей 214, 215 ЦПК України на наведені положення закону уваги
не звернув, пояснень ОСОБА_1 належним чином не перевірив, не встановив і не
зазначив у рішенні обсягу та видів житлово-комунальних
послуг, які фактично надавались                       ТОВ ВЖЦ “Декорум”
ОСОБА_1, чи були вони якісними та вчасними, не перевірив розрахунків вартості
таких послуг з огляду на відсутність договору про
надання житлово-комунальних послуг, укладеного між сторонами, і безпідставно
послався на те, що своєчасний ремонт та обслуговування будинку ТОВ ВЖЦ
“Декорум” не проводить у зв'язку з несвоєчасною оплатою його послуг
споживачами.

Апеляційний суд у порушення вимог
статей 303, 315 ЦПК України у достатній мірі не перевірив доводів апеляційної
скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі
доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин ухвалені в
справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з підстав, передбачених                   частиною 2 статті 338 ЦПК
України.

Керуючись статтею 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Херсона від 30 липня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської
області від 13 листопада 2007 року скасувати, справу передати на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
Ю.Л.Сенін

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк