УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2 квітня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,                                  Лященко
Н.П.,         Костенка А.В.,                              Прокопчука
Ю.В.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Калінінському районі м. Горлівки Донецької області (далі -
Відділення) про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 25
квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 15 серпня
2007 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом
до  Відділення про відшкодування
моральної шкоди на підставі ст. ст. 1, 5, 6, 13, 21, 28, ч. 3 ст. 34 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” (далі - Закон
№ 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року).

Позивач зазначав, що працював на шахтах дочірнього підприємства
“Артемвугілля”. 2 квітня 2005 року з ним стався нещасний випадок на
виробництві.

Висновком МСЕК від 21 липня 2005 року
йому  встановлено 60 % втрати  професійної працездатності.

Посилаючись на те, що виробнича травма та її наслідки спричиняють фізичні
та моральні страждання, призвела до серйозних порушень здоров'я зі стійким
розладом функцій організму, до обмеження життєдіяльності, до втрати роботи та
до неможливості продовження активного особистого життя,  ОСОБА_1 просив суд про задоволення позову та
відшкодування моральної шкоди в розмірі 48 тис. грн.

Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 25 квітня
2007 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької області від 15 серпня 2007
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у
справі  судові рішення й ухвалити нове
рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції, з яким
погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач не має право
на відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до п. 22 ст. 71 Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, який набрав чинності з 1
січня 2007 року, з метою приведення окремих норм законів відповідно до цього
Закону на 2007 рік зупинено дію абз. 4 ст. 1               (у частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей), підпункту “е” п. 1 ч. 1 ст.
21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону
від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (далі - Закону).

Проте погодитись із такими висновками
суду не можна, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм матеріального й
процесуального права.

Так,
норми ст. ст. 1, 15, 21, 28, 34 Закону №
1105-ХІV від 23 вересня 1999 року передбачають
обов'язок Фонду відшкодувати моральну шкоду в разі настання страхового випадку.

Відповідно
до ст. 13 Закону страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у цьому Законі, з настанням
яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення
та/або соціальних послуг.

Судом установлено, що ОСОБА_1 довгий час працював на шахтах дочірнього
підприємства “Артемвугілля”. 2 квітня 2005 року з ним стався нещасний випадок
на виробництві.

Висновком МСЕК від 21 липня 2005 року
позивачу встановлено 60 % втрати
професійної працездатності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,
суд не врахував, що страховий
випадок із позивачем настав
у 2005 році, коли йому вперше було встановлено стійку втрату
працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, і з цього часу в нього
виникло право на відшкодування моральної шкоди, тобто до набрання
чинності Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”.

Указані порушення закону залишились поза
увагою суду апеляційної  інстанції.

За таких обставин судові рішення не можна визнати
законними й обґрунтованими, тому вони як постановлені з порушенням норм
матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 25
квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від                15 серпня 2007 року скасувати, а справу направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук