рішення

іменем
україни

27 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого          Патрюка М.В.,

суддів:                   Пшонки М.П.,                        Костенка А.В.,

Лященко
Н.П.,                       Прокопчука
Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Ворошиловському районі м. Донецька (далі - Відділення) про
відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків, за касаційною скаргою Відділення на рішення Селидівського
міського суду Донецької області від    21
грудня 2006 року та рішення апеляційного суду Донецької області від       5 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 листопаді 2005 року з нею стався нещасний
випадок, унаслідок якого вона отримала отруєння. Відповідно до висновку МСЕК
від 4 травня 2006 року їй вперше встановлено 40% утрати професійної
працездатності та визнано інвалідом третьої групи Посилаючись на зазначені
обставини, позивачка просила стягнути на її користь моральну шкоду.

Рішенням Селідовського міського суду Донецької області від 21 грудня 2006
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: з відповідача на користь
позивачки стягнуто 18 тис. грн. моральної шкоди, у решті позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 5 квітня 2007 року рішення
районного суду змінено: стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Ворошиловському районі м. Донецька на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн.

У
касаційній скарзі Відділення порушує питання про скасування  рішення апеляційного суду та рішення суду
першої інстанції й направлення справи на новий розгляд, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм матеріального й процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково , а судові рішення -
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з таких
підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах із ЗАТ ВО
“Київ-Конті”. 15 листопада 2005 року з нею стався нещасний випадок: від впливу
отруйних і токсичних речовин унаслідок займання автобусу та задимлення салону,
отримала отруєння.

Висновком МСЕК від 4 травня 2006 року позивачці вперше встановлено 40%
втрати професійної працездатності та її визнано інвалідом третьої групи
інвалідності (а .с. 22).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди на підставі
частини першої статті 21, частини третьої статті 28 Закону “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійному захворюванні, що заподіяли втрату працездатності”
(далі - Закон № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року), суди виходили з факту спричинення їй моральної
шкоди внаслідок нещасного випадку на виробництві та обов'язку відповідача
відшкодувати цю шкоду.

Норми статей 1, 21, 28, 34 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року передбачають обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди працівникові при стійкій втраті працездатності у
разі ушкодження здоров'я на виробництві, який покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України.

Разом з тим відповідно до пункту 27 статті 77 розділу VI “Особливі положення”
Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” з метою приведення
окремих норм законів відповідно до цього Закону на 2006 рік зупинено дію абзацу
четвертого статті 1 (у частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та
членам їх сімей), підпункту “е” пункту 1 частини першої статті 21, частини
третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону  № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з
ушкодженням здоров'я на виробництві, суд не врахував, що право потерпілої на
відшкодування моральної шкоди згідно з висновком МСЕК від 4 травня 2006 року
виникло в період дії статті 77 Закону України “Про Державний бюджет України на
2006 рік” про зупинення дії положень Закону
№ 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року, яким передбачено право потерпілого на
відшкодування моральної шкоди.

За таких умов ні в суду першої інстанції, ні в суду апеляційної інстанції  не було передбачених законом підстав для
задоволення позовних вимог.

Ураховуючи, що судами обставини справи встановлені повно та правильно,
однак неправильно застосовано норми матеріального права, судові рішення
відповідно до статті 341 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 336, 341, 346 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Ворошиловському районі м. Донецька
задовольнити частково.

Рішення
Селидівського міського суду Донецької області від 21 грудня 2006 року та
рішення апеляційного суду Донецької області від 5 квітня 2007 року скасувати,
ухвалити нове рішення.

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Ворошиловському районі м. Донецька про відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Рішення
оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.В. Патрюк

Судді:                                                                                 М.П.
Пшонка

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук