Справа 22ц-1321/2008                                    Головуючий
у першій інстанції - Чурупченко М.І.
Категорія - цивільна                                                                        Доповідач
У Х В А Л А

і м е н е м       У к р а ї н и

15 серпня  2008 року
місто  Чернігів

А п е л я ц і й н и й   с у д
Чернігівської  області  у
складі:

головуючого  -
судді  Заболотного В.М.

суддів
-  Губар В.С., Редьки А.Г.

при
секретарі  -  Пільгуй Н.В.

за
участю  - Шипотіла С.О.,  Чекоткіної Т.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною  скаргою ОСОБА_1на рішення Корюківського
районного суду Чернігівської області від 11 червня 2008 року по справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про усунення перешкод в користуванні домоволодінням та
за зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про усунення перешкод в користуванні
домоволодінням та земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

Оскаржуваним рішенням Корюківського
районного суду від 11 червня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні домоволодінням задоволені частково, а саме:
встановлено постійний земельний сервітут за ОСОБА_2 на обмежене безоплатне
користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1щодо обслуговування житлового
будинку ОСОБА_1, яка мешкає по АДРЕСА_2, на відстані одного метра від житлового
будинку ОСОБА_1  У задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні домоволодінням та
земельною ділянкою відмовлено в повному обсязі.
Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що  позивачці земельна ділянка необхідна для обслуговування
будинку, а відповідачі фактично користуються даною земельною ділянкою більше 40
років. В зв'язку з цим, суд встановив земельний сервітут на дану земельну
ділянку по обслуговуванню будинку позивачки ОСОБА_1 У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 відмовлено з тих підстав, що судом не встановлено жодних доказів
порушення землекористування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
зазначене рішення суду змінити і визнати за нею право власності на земельну
ділянку, яка необхідна для обслуговування належного їй житлового будинку,
розташованого за адресою:  АДРЕСА_1, на
відстані одного метра від її будинку. Апелянт вказує, що рішення суду першої
інстанції в частині встановлення земельного сервітуту є незаконним, прийнятим з
порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що рішенням Корюківського міськвиконкому від 05 листопада 1997 року
ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку розміром 0,6га для обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_2. Апелянт зазначає, що погодження меж земельної
ділянки з суміжними власниками та землекористувачами при кадастровій зйомці, як
комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних
ділянок не здійснювалось, плану виділення в натурі земельної ділянки ОСОБА_1 не
надавалось. Позивачка вказує, що з плану землекористування чітко вбачається, що
межа розподілу між стіною її житлового будинку та земельною ділянкою ОСОБА_2
складає один метр. Даний розподіл меж земельних ділянок передбачений і
відповідними будівельними нормами. ОСОБА_1 наголошує на тому, що суд першої
інстанції не звернув уваги і безпідставно застосував ст.ст. 98-101, 107, 119 ЗК
України, не врахувавши при цьому ч. 3 ст. 107 ЗК України, якою передбачено, що
у випадках, коли в спосіб, визначений ч. 2 ст. 107 ЗК України, визначення меж
не узгоджується з виявленими обставинами з встановленими розмірами земельних
ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Також апелянт вважає, що суд першої
інстанції грубо порушив норми процесуального права, а саме ч. 1 ст. 11 ЦПК
України, яка визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Але
будь-яких вимог з боку ОСОБА_1 або ОСОБА_2 щодо встановлення земельного
сервітуту матеріали справи не містять.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просять змінити рішення суду першої інстанції
в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог, а в частині
встановлення земельного сервітуту за ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

На адресу апеляційного суду
Чернігівської області від виконавчого комітету Корюківської міськради надійшов
лист, в якому вони просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 303 ч. 1 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

По справі встановлено, що
відповідачка ОСОБА_2 користується земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1,
починаючи з 1968 року. Земельною ділянкою по АДРЕСА_2 користувався померлий
ОСОБА_4 Вищезазначені особи користувалися земельними ділянками близько 30 років
і будь-яких спорів між ними з приводу суміжного землекористування не виникало.

В 1995 році ОСОБА_1 придбала домоволодіння
по АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.08.1995 року
(т.1 а.с.141-142). За рішенням виконкому Корюківської міськради від 05
листопада 1997 року №217, позивачці ОСОБА_1 було переоформлено земельну ділянку
для обслуговування купленого нею будинку в розмірі до 0,06га, в тих межах, які
існували на момент переоформлення (т.1 а.с.55). В той же час, як вбачається з
акту обстеження від 26 грудня 2007 року, фактична площа земельної ділянки
ОСОБА_1 складає близько 0,0928га, дані про земельну ділянку в земельно-шнуровій
книзі відсутні (т.2 а.с.59). Також, в цьому акті зазначено і фактичну площу
земельної ділянки ОСОБА_2, яка становить близько 0,0846га, хоча згідно даних
земельно-шнурової книги за нею значиться лише 0,06га. Таким чином, кожна із
сторін фактично користується більшими земельними ділянками, ніж ті, що їм були
виділені.

Як вбачається з висновку експерта
№С-379 від 17.02.1998 року, в даному випадку маються порушення вимог ДБН 79-92,
п.2.20, в частині обслуговування жилого будинку ОСОБА_1  Відстань від жилого будинку позивачки до межі
земельної ділянки ОСОБА_2 повинна становити не менше 1м. (т.1 а.с.43-45).

Оскільки, жилий будинок ОСОБА_1
знаходиться на межі земельної ділянки відповідачки, то суд обґрунтовано
встановив право позивачки на обмежене безоплатне користування земельною
ділянкою ОСОБА_2 на відстані 1 метра від будинку ОСОБА_1 для його
обслуговування.

Доводи апелянта щодо визнання за ним
права власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування його жилого
будинку, не можуть взяті до уваги апеляційним судом, оскільки зміни до позовних
вимог, викладені у заяві від 10.06.2008 року, стосуються зовсім іншого предмета
спору і крім того, не відповідають вимогам ст.119 ЦПК України (т.2 а.с.78).

За таких обставин, рішення суду
першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм
матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

На
підставі  наведеного,  керуючись ст.ст.303, 307-308, 313-315, 317,
319, 324-325 ЦПК України,
апеляційний  суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1- відхилити,  а рішення Корюківського  районного суду  Чернігівської області  від 11 червня 2008 року -  залишити
без  змін.

Ухвала  набирає
законної  сили  з
моменту  її  проголошення
і  може  бути оскаржена  в
касаційному  порядку  до
Верховного  Суду  України
протягом  двох  місяців.

Головуючий:                                        Судді: