Номер справи 2-22
І М Е Н Е М              У К
23 січня 2008 року                         Маневицький
районний суд Волинської області в складі: головуючого - судді                                             Покидюка М.В.,
при секретарі                                                        Боймиструк О.Ф.,
представників позивача                       Сидорука П.І., Ковальової В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в
смт. Маневичі цивільну справу за позовом Колективного підприємства
„Маневичіагробуд” до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення з
гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, -
12 листопада 2007 року
Колективне підприємство „Маневичіагробуд” звернулося в суд з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5про виселення з гуртожитку без надання іншого
Свої вимоги обґрунтовувало
тим, що 31 червня 1996 року ОСОБА_1. з сім'єю по усній домовленості з
керівником підприємства при умові, що кімната буде звільнена при потребі житла
працівникам, поселився в гуртожиток, належний КП „Маневичіагробуд”.
Оскільки відповідачі є
сторонніми особами, їм жила площа надавалася без спільного рішення
адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету і без
спеціального ордера, то вони підлягають виселенню, про що були попереджені.
Посилаючись на зазначені
обставини, позивач просив суд виселити відповідачів із займаної ними кімнати,
площею 47 м. кв., гуртожитку, належного КП „Маневичіагробуд”, який розміщений в
смт. Маневичі по АДРЕСА_1, без надання іншого житла.
Представники позивача
Сидорук П.І., Ковальова В.П. позовні вимоги підтримали, пояснили, що ОСОБА_1. з
сім'єю в кімнату гуртожитку КП „Маневичіагробуд” поселився по усній
домовленості його керівництва з попереднього місця роботи з керівником
підприємства, якому належав і належить даний гуртожиток, без спільного рішення
адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету і без
спеціального ордера. Відповідачі неодноразово попереджувалися про звільнення
даної кімнати, про що не заперечують, але добровільно житла не звільняють.
Просять суд виселити
відповідачів із займаного приміщення без надання іншого жилого приміщення.
Відповідачі ОСОБА_1.
ОСОБА_2, представник відповідачів ОСОБА_3.
позов не визнали, вважають позовні вимоги КП „Маневичіагробуд”
безпідставними, оскільки в гуртожиток вселилися по домовленості між начальником
райвідділу міліції і начальником КП „Маневичіагробуд”, а тому рахують, що житло
займають на законних підставах. Крім того оспорюють, що  КП „Маневичіагробуд” є власником даного
гуртожитка. З наведених підстав у задоволенні позову просять відмовити.
Заслухавши пояснення
сторін, свідка, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов
підставний і підлягає до повного задоволення.
В судовому засіданні
поясненнями самих сторін, свідка ОСОБА_6, протоколом №1 загальних зборів
адміністрації КП „Маневичіагробуд” та профкому і жителів гуртожитку від 19
червня 2007 року, протоколами № 1 від 18 квітня та № 3 від 12 липня 2005 року,
попередженням від 3 червня 2006 року № 35 встановлено, що відповідачі ОСОБА_1.,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5. проживають у кімнаті, площею 47 м. кв., гуртожитку,
належному КП „Маневичіагробуд”, який розміщений в смт. Маневичі по
АДРЕСА_1  і неодноразово попереджувалися
про необхідність звільнення даної жилої площі.
З наведених доказів також
встановлено, що відповідачі з 31 червня 1996 року в даний гуртожиток вселилися
зі згоди попереднього начальника КП „Маневичіагробуд”, спільного рішення
адміністрації підприємства та профспілкового комітету про надання їм жилої
площі в гуртожитку не виносилось.
Крім того, встановлено, що
вони ніколи не були працівниками даного підприємства і ордер на вселення їм не
видавався. Не зважаючи на попередження адміністрації підприємства, займане жиле
приміщення вони не звільнили.
Згідно ст. 129 ЖК України,
єдиною підставою для вселення на дану житлову площу в гуртожитку, крім рішення
адміністрації підприємства, установи, організації, є спеціальний ордер.
Статтею 132 ч. 1 цього
Кодексу передбачено, що підлягають виселенню без надання іншого жилого
приміщення з гуртожитку, особи, які не перебувають у трудових відносинах з  підприємствами, установами, організаціями,
яким належить гуртожиток.
Таким чином, оскільки
відповідачі вселились у спірне жиле приміщення без видачі спеціального ордера,
тобто без належних для цього підстав, ніколи не працювали на даному
підприємстві, то вони підлягають виселенню із займаної кімнати в гуртожитку без
надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню з кожного окремо на користь
КП „Маневичіагробуд” по 15 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи та по 4 гривні 25 копійок судового збору, сплачених позивачем
Керуючись ст.ст.10, 11,
81, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 129, 132 Житлового кодексу України,
суд, -
Позов задоволити повністю.
ОСОБА_1, ОСОБА_2, та їх неповнолітніх дітей
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виселити з кімнати,
яку вони займають в гуртожитку, належному КП „Маневичіагробуд”, який
розміщений по АДРЕСА_1 в смт. Маневичі Волинської області, без надання іншого
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кожного
окремо на користь КП „Маневичіагробуд” по 15 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та по 4 гривні 25 копійок
судового збору.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного
суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: