Справа № 22-758/2008                       Головуючий в 1
інстанції: Гладюк Г.Л.
Доповідач: Демянчук С.В.
суддів судової палати  в цивільних
справах апеляційного суду Рівненської області у складі:
Головуючого судді: Буцяка З.І.
суддів: Демянчук С.В., Григоренка М.П.
при секретарі: Колесовій Л.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні  цивільну справу за апеляційною
скаргою комунального підприємства „Рівнеелектроавтотранс”  на рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 березня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
комунального підприємства „Рівнеелектроавтотранс”, третя особа - ОСОБА_2, про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної
Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -
Рішенням
Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2008 року позов ОСОБА_1. до КП „Рівнеелектроавтотранс”, третя особа - ОСОБА_2. про
відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задоволено
частково.

Стягнуто
з КП „Рівнеелектроавтотранс” на користь ОСОБА_1. на відшкодування майнової
шкоди 13
009  грн. 84 коп.,
моральної шкоди -  15 000 грн. 00 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 138 грн.
60 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
30 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн. 00 коп., а всього 29 678 грн. 44 коп. ( двадцять дев'ять тисяч шістсот сімдесят вісім грн. 44
коп.).

В
решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду КП
„Рівнеелектро- автотранс” подало апеляційну скаргу. Вважає, що
судом першої інстанції при винесенні рішення порушено норми
матеріального та процесуального права, неповно з”ясовані обставини, що мають
значення для справи.

Вказує, що в ході розгляду
матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду (ДТП), яка відбулася 14.12.2006
року біля 17 год.50 хв. по вул. Д.Галицького в м.Рівне за участю водія КП
" Рівнеелектроавтотранс" - ОСОБА_3. (тепер ОСОБА_2.) та пішохода
-ОСОБА_1., слідчим СВ УМВС України в Рівненській області ст.лейтенантом Мачута
Р.В., 22.12.2006 року було винесено дві постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи, так як в прямому безпосередньому причинному зв"язку з
виникненням даної ДТП і наступившими шкідливими наслідками перебуває грубе
порушення ОСОБА_1., пунктів: 4.4, 4.7, 4.14 ( А,Б) Правил дорожнього руху . Зі
сторони водія ОСОБА_3. порушень Правил дорожнього руху не встановлено.

Також
водій ОСОБА_1. в зв"язку із даною ДТП до адміністративної відповідальності не притягувалася , вина
підприємства та ОСОБА_2. відсутня .

Зазначає,
що позивач, являючись дорослою людиною, свідомо з умислом порушила правила
дорожнього руху, а саме намагалася перейти дорогу в невстановленому місці, і
своїми умисними діями створила вищевказану
дорожньо-транспортну пригоду , внаслідок чого вона по своїй же вині
отримала травми та психологічі травми отримала водій тролейбуса .

Вищевказані докази судом належним чином
не були досліджені та прийняті до уваги при ухвалені рішення.

Просили скасувати рішення
Рівненського міського суду від 12 березня 2008 року та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовити.

В поданих на апеляційну
скаргу запереченнях позивач вказує на законність та обгрунтованість рішення
суду першої інстанції, просила апеляційну скаргу відхилити.

В судовому засіданні
представник КП „Рівнеелектроавтотранс” підтримав апеляційну скаргу в повному
обсязі.

ОСОБА_1., її представник ОСОБА_4. апеляційну скаргу не визнали. Просили
рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції,
правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового  задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
14.12.2006 року, близько 17 год. 50 хв., ОСОБА_2., при виконанні своїх трудових
обов'язків, керуючи тролейбусом „Шкода-9ТР” НОМЕР_2, який згідно довідки № 230
від 19.03.2007 року перебуває на балансі КП „Рівнеелектроавтотранс”, рухаючись
в темну пору доби зі швидкістю 30 км/год. по вул. Д.Галицького в м. Рівне зі
сторони вул. Київська в напрямку вул. Ст. Бандери, допустила наїзд на пішохода
ОСОБА_1., яка  не впевнившись  у відсутності небезпеки для себе та інших
учасників дорожнього руху та ніяким чином не виділивши себе на проїзній частині
дороги, у невстановленому місці, раптово та в безпосередній  близькості
перед тролейбусом  перетинала
справа наліво смугу руху.

Дані обставини стверджуються матеріалами СУ УМВС України в Рівненській
області по факту дорожньо - транспортної пригоди (відмовний матеріал №8), на
підставі яких ухвалена постанова слідчого СУ УМВС України в Рівненській області
від 15.11.2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно  ОСОБА_3, а зараз ОСОБА_2. по ч.2 ст.286 КК України
в зв'язку  з відсутністю в її діях складу
вказаного злочину.

Згідно
висновку спеціаліста за №244 від 29.12.2006 року, в даній дорожній обстановці
водій  тролейбуса  „ Шкода - 9 ТР” НОМЕР_1, не мала можливості
уникнути наїзду на пішохода шляхом
застосування екстреного гальмування
в момент  виникнення небезпеки з
зупинкою  керованого нею тролейбуса до
місця наїзду. Причиною даної дорожньо - транспортної пригоди з технічної
точки  зору  дії водія тролейбуса не являються.

З
постанови слідчого СУ УМВС України в Рівненській області про відмову в
порушенні кримінальної справи від 15.11.2007 року вбачається, що в прямому
причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди і
наступившими шкідливими наслідками перебуває грубе порушення ОСОБА_1. п.п. 4.4,
4.7, 4.14. (А, Б) Правил дорожнього руху.

В
результаті ДТП, згідно довідки від 22.01.2007 року № 1/9/1-119 Центральної
міської лікарні, ОСОБА_1. отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми,
закритої травми грудної клітки, травматичного тотального розриву діафрагми, переміщення
органів черевної порожнини (шлунка, лівої долі печінки, селезінки та нирок) в
плевральну порожнину, травматичного розриву нижньої долі лівої легені,
пневмо-гемотораксу зліва, множинних уламкових переломів ребер зліва,
травматично-геморагічний шоку  ІІІ ст. ДН
ІІІ-ІV ст., перелому лонних та сідничних кісток тазу з обох сторіни зі
зміщенням, заочеревинного розриву сечового міхура, перелому ліктевої та
променевої кісток зліва зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку. В зв"язку з чим ОСОБА_1.
протягом тривалого часу знаходилась на стаціонарному та амбулаторному
лікуванні в ЦМЛ м. Рівне.

Сума
понесених позивачкою витрат підтверджується наданими нею суду товарних чеків та
квитанцій, на лікування та придбання медичних препаратів на загальну  суму 17 346 грн. 45 коп., чим їй завдана
майнова шкода на вказану суму.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1. в частині вимог про стягнення матеріальної
шкоди , суд першої інстанції правильно виходива з загальних підстав  цивільно - правова  відповідальність за заподіяння шкоди, яка
настає при наявності такої шкоди, протиправності  діяння її заподіювача,  наявності причинного зв'язку між шкодою і
протиправними  діяннями  заподіювача та вини  останнього в її заподіянні.

Так,
відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч.5 ст.1187 ЦК
України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Разом
з тим суд обгрунтовано дійшов висновку про
наявність в  діях позивачки, яка є
потерпілою в ДТП грубої необережності, що дало суду підстави для зменшення
розміру матеріальної шкоди, яку понесла позивачка, врахувавши ступінь вини
останньої.

Обставин, при наявності яких відповідач, як володілець джерела підвищеної
небезпеки, підлягав би звільненню  від
відповідальності за шкоду, завдану ОСОБА_1., судом не встановлено.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про
доведеність факту заподіяння ОСОБА_1. моральної шкоди. Так доказами по справі
підтверджується, що в результаті ДТП позивачка була тяжко травмована, терпіла
біль, втратила нормальні життєві зв'язки з близькими і друзями, чим їй завдані
душевні та фізичні страждання.

Щодо даних висновків, суд першої інстанції навів відповідні мотиви і
докази, з якими погоджується і апеляційна інстанція , оскільки відповідач ,як
володілець джерела підвищеної небезпеки, зобов'язаний відшкодувати майнову
шкоду, завдану ОСОБА_1, однак, врахувавши те, що виникненню шкоди сприяла й
груба необережність  самої потерпілої,
ступінь вини якої суд визнав в розмірі 25%,
тому відповідно розмір
відшкодування   зменшено  на зазначений відсоток та стягнуто на
відшкодування майнової шкоди суму 13 009 грн. 84 коп.

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства  / ст.11
ЦПК України/ суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних
чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог
і на підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Обов"язок  доказування і подання доказів  процесуальним Законом / ст.60 ЦПК/, покладено
на сторони.
Однак ,
будь-яких доказів заслуговуючих на увагу і спростовуючих висновки суду КП „Рівнеелектроавтотранс” суду не надало.

Доводи представника відповідача про те, що шкода ОСОБА_1. завдана внаслідок
непереборної сили та умислу самої потерпілої, на увагу не заслуговують,
оскільки переконливих доказів на підтвердження своїх доводів суду він не надав.

Поскільки доводи апеляційної скарги висновків суду в частині задоволення
позову щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди та висновку суду про
заподіяння моральної шкоди - не спростовують, та, враховуючи, що суд першої
інстанції, вирішуючи спір з цій частині вимог, правильно встановив
дійсні обставини справи, з"ясував характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з додержанням  вимог
матеріального і процесуального права, судова колегія не вбачає підстав для його
скасування.

Разом з цим, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції
про доведеність факту заподіяння ОСОБА_1. моральної шкоди, вважає , що висновок
суду першої інстанції про визначення розміру морального відшкодування  в сумі 20000 грн., а з врахуванням ступеню
вини 15000 грн. не відповідає обставинам справи, та є завищеним.

Колегія суддів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості,
при цьому враховуючи обставини за яких сталася дорожно- транспортна подія та
сукупність наданих позивачкою в підтвердження цих вимог доказів, вважає , що
розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідає сумі 6250 грн., а при
цьому враховуючи визначений судом ступень вини позивачки в скоєному ДТП
підлягає до задоволення сума 5000 грн. / 6250 - 1250 грн., що є 25% від
вказаної суми /.

Не
заслуговують на увагу і доводи апелянта про неправильне визначення судом першої
інстанції судових витрат, оскільки понесення позивачкою зазначені витрати
підтверджується письмовими доказами та визначені судом відповідно до норм
процесуального законодавства /  ст. 88
ЦПК України /.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309,
313-315 ЦПК України, 23,1167, 1193 ЦК України , колегія суддів, -

В
и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу КП „Рівнеелектроавтотранс” задовольнити частково.

Рішення
Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2008 року в
частині задоволення вимог ОСОБА_1 до комунального підприємства
„Рівнеелектроавтотранс”, третя особа - ОСОБА_2, про відшкодування моральної
шкоди в розмірі 15 000 / п"ятнадцять тисяч/ грн. 00 коп. скасувати.

Позовні вимог ОСОБА_1 до комунального підприємства „Рівнеелектроавтотранс”,
третя особа - ОСОБА_2, про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди з комунального
підприємства „Рівнеелектроавтотранс” на користь ОСОБА_1 5000 / п"ять
тисяч/ грн.00 коп.

В
решті рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ним чинності.

Головуючий суддя:                                                       Буцяк З.І.

Судді :
Демянчук С.В.

Григоренко М.П.