Справа №2-287
РІШЕННЯ

Іменем  України

23 травня  2008 року Деражнянський районний суд
Хмельницької області

в складі:     головуючого - судді
Коваля Ф.І.

при
секретарі                                      Шушкевич Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Деражня справу за  позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

встановив:

Ухвалою Деражнянського районного суду від 9 листопада
2007 року визнано мирову угоду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя. Згідно з умовами мирової угоди відповідачка-позивачка
ОСОБА_1 з метою погашення частини кредиту в розмірі 6012 грн., отриманого
сторонами під час перебування в шлюбі в установі банку „Райффайзен Банк Аваль”,
проводить виплату позивачу-відповідачу ОСОБА_2 по 167 грн. щомісячно до 15
числа, починаючи з грудня 2007 року до грудня 2010 року.

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення моральної шкоди в розмірі 1600 грн. на тій підставі, що умови мирової
угоди нею виконувалися в добровільному порядку, проте за заявою ОСОБА_2 про
примусове виконання ухвали суду відділом державної виконавчої служби
Деражнянського районного управління юстиції було відкрито виконавче
провадження. Як стверджує ОСОБА_1, своїми діями ОСОБА_2 заподіяв їй моральну
шкоду, оскільки отримував від неї кошти для погашення кредиту, що
підтверджується відповідними розписками, і підстави для подання ним заяви про
примусове виконання ухвали суду були відсутніми.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнав і пояснив, що
позивачка згідно з умовами мирової угоди зобов'язалася сплачувати йому по 167
грн. щомісячно до 15 числа, проте умов мирової угоди вона дотримала лише в
грудні  2007 року та в січні 2008 року,
передавши йому вказані кошти під розписку. В лютому 2008 року коштів від
позивачки він не отримав, а тому подав заяву про виконання ухвали про визнання
мирової угоди в примусовому порядку. Пізніше від працівників банку йому стало
відомо про факт внесення позивачкою в установу банку коштів в розмірі 167 грн.
на погашення кредиту. Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити в
задоволенні позову.

Вислухавши доводи
сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Як вбачається із наявних у справі копій розписок від 3 грудня 2007 року та
16 січня 2008 року, позивачкою ОСОБА_1 було передано відповідачу ОСОБА_2 двічі
по 167 грн.

Судом з'ясовано із пояснень позивачки, що 14 лютого 2008 року нею було
внесено в Хмельницьку ОД „Райффайзен Банк Аваль” 167 грн. Ця обставина
підтверджується копією банківської квитанції, з якої вбачається, що наведена
сума внесена позивачкою не на рахунок відповідача, а безпосередньо на погашення
отриманого ним кредиту. 26 лютого 2008 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду
заяву про виконання ухвали суду в примусовому порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачкою змінений
спосіб добровільного виконання ухвали суду і, оскільки будь-яких доказів в
обґрунтування того, що з відповідачем було погоджено про таку зміну способу
виконання позивачкою не подано, суд не вбачає в діях відповідача порушення її
прав, а тому позовні вимоги не є доведеними.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити
за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Хмельницької області через районний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або шляхом подачі апеляційної скарги без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя                                                        Коваль Ф.І.