МІСЬКИЙ СУД
В Т О Н О М Н О Ї   Р Е С П У Б Л І К
М      У К Р А Ї Н И
травня 2008 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:
головуючого - судді Бондаренко Г.М., при секретарі Сизих Є.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про
розподіл земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про
розподіл земельної ділянки,
звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з вимогами про розподіл
земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 та належить сторонам на праві
спільної власності. Просила визнати за нею право власності на 7/10 часток
ділянки. Мотивуючи свої вимоги зазначила, що являється власником квартири
НОМЕР_1 у названому домоволодінні, що складає 7/10 його часток.
проти розподілу земельної ділянки не заперечувала, спрямувала до суду
зустрічний позов, в якому наполягала на іншому співвідношенні у частках.
Просила визнати за нею право власності на &frac34; частини
ділянки, зазначаючи, що саме такий порядок користування ділянкою фактично
склався на місцевості.
пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши надані сторонами докази та
висновок судово-технічної експертизи, дослідивши обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи, з позиції їх достатності і взаємного зв'язку
у сукупності, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню з
час розгляду справи судом безпосередньо встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.
та ОСОБА_2 є власниками домоволодіння НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, яке на підставі
рішення Гурзуфської селищної ради № 39 від 02 грудня 2004 року та наказу
територіального виробничого управління житлово-комунального господарства смт.
Гурзуф НОМЕР_1 від 28 грудня 2004 року було передано на баланс його
співвласникам (а.с. 10).

Домоволодіння
складається з двох квартир.

ОСОБА_2
є власницею квартири НОМЕР_3, що підтверджується дублікатом свідоцтва про право
власності № 6812-І, виданим виконавчим комітетом Ялтинської міської ради 20
жовтня 2003 року (а.с. 29). ОСОБА_1 є власницею квартири НОМЕР_1, що
підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА НОМЕР_338747,
виданим виконавчим комітетом Ялтинської міської ради 04 листопада 2005 року
(а.с. 13).

Згідно з
довідкою про приналежність будівель домоволодіння, яка надана комунальним
підприємством «Ялтинське бюро технічної інвентаризації», часткаОСОБА_1 у домоволодінні
становить 7/10, в той час як часткаОСОБА_2 - 3/10 (а.с. 14).

На
підставі рішення Гурзуфської селищної ради № 55 від 07 липня 2006 року ОСОБА_1
та ОСОБА_2 отримали у власність земельну ділянку за названою адресою площею
0,0600 га, що підтверджується державними актами на право власності серії ЯГ №
094497 та № 094498. Цільове призначення ділянки - будівництво та обслуговування
житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка).

Сторони
не дійшли згоди щодо порядку володіння та користування спірною ділянкою та
звернулися до суду з вимогами про її поділ.

Спірні
правовідносини регулюються базовим (загальним) законом у сфері приватноправових
правовідносин - Цивільним кодексом України, та Земельним кодексом України -
спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює порядок володіння,
користування та розпоряджання землею.

У
відповідності до частини 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або
більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Частина 1
ст. 356 та частина 1 ст. 368 ЦК України встановлюють, що майно кількох осіб із
визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою
власністю, в той час як майно кількох осіб без визначення часток кожного з них
є спільною сумісною власністю.

Зазначені
норми узгоджуються з частиною 1 ст. 86 ЗК України, зі змісту якої випливає, що
земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки
кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення
таких часток (спільна сумісна власність). Відповідно до частини 2 ст. 89 ЗК
України у спільній сумісній власності перебувають в тому числі земельні ділянки
співвласників жилого будинку.

Оскільки
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння, а належна кожній з них
частка земельної ділянки не визначена, суд дійшов висновку, що спірна ділянка
знаходиться у спільній сумісній власності сторін.

Зі змісту
частини 1 ст. 372 ЦК України вбачається, що майно, яке перебуває у спільній
сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. При цьому, у разі
поділу такого майна, вважається, що частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними
або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Це в повному
обсязі узгоджується з приписами частини 5 ст. 89 ЗК України.

Вивчивши
висновок судово-технічної експертизи № 8020 від 14 лютого 2008 року (а.с.
38-44), суд дійшов висновку, що з урахуванням часток кожного з власників
домоволодіння, у загальному користуванні співвласників доцільно залишити
доріжку від вхідних воріт на ділянку уздовж південної межі домоволодіння
загальною площею 38 кв. м., у власність ОСОБА_1 виділити частину ділянки площею
363 кв. м., а у власністьОСОБА_2 - частину площею 199 кв. м., встановивши межу
між частками співвласників по житловому будинку (варіант визначення порядку
користування земельною ділянкою НОМЕР_3 із розрахунку 7/10 - ОСОБА_1, 3/10
-ОСОБА_2).

Ухвалюючи
рішення у справі суд взяв до уваги, що долі співвласників домоволодіння є
нерівними, врахував можливість нормального користування будинком і здійснення
догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд та наявних плодово-ягідних
насаджень співвласників, а також можливість проходу з вулиці до виділеної долі
кожного з них.

Суд
дійшов висновку, що запропонований ОСОБА_1 розподіл (7/10 на 3/10) не ущемляє
законні праваОСОБА_2, не позбавляє її можливості належно користуватися своєю
частиною будинку, не виключає її з числа фактичних користувачів спільної
земельної ділянки та не суперечить архітектурно-будівельним, санітарним і
протипожежним правилам.

За
таких обставин вимогиОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 355, 356, 368, 372 Цивільного кодексу України,
ст.ст.  86, 89 Земельного кодексу
України, ст.ст. 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш
и в :

Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 7/10 частин земельної ділянки, розташованої за
адресою:АДРЕСА_1 (державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 094497 та № 094498).

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/10 частини
земельної ділянки, розташованої за адресою:АДРЕСА_1 (державні акти на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ № 094497 та № 094498).

У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання за нею права власності
на &frac34; частки земельної ділянки, розташованої за
адресою:АДРЕСА_1, в і д м о в и т и.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів
з дня його проголошення шляхом подання до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд заяви про апеляційне оскарження з
наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги у порядку
передбаченому ст.ст. 294-296 ЦПК України.

Рішення
набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223
ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я
-