АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа № 22 - 982
2008 року         Головуючий у 1-й
інстанції - Ковальчук С.Я.
категорія - 44                                                                       Доповідач  С.А. Кіселик
04  червня  2008 року
Судова палата в цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області  в складі :
судді Кіселика С А ,
суддів
: Франко В. А., Суржика М.М.
розглянула  у відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Гайворонського районного суду
Кіровоградської області від 20
2007 року  ОСОБА_1звернулася  до суду з позовом до ОСОБА_2про  усунення
перешкод  в користуванні  земельною
ділянкою  та  стягнення
матеріальної  і моральної  шкоди. Просила  зобов'язати
ОСОБА_2змістити  приміщення  гаража
менше, як  на 1 метр, з
врахуванням  інженерно - технічних  міропріємств, які б  перешкоджали
стоку  атмосферних опадів  з
покрівлі  на  земельну
ділянку  позивача, згідно  вимог Правил ДБН 360-92. Стягнути  з
відповідача  на  користь позивачки  матеріальну
300 грн.,  моральну  шкоду
в сумі 500 грн.  та  судові  витрати.
позовні  вимоги  ОСОБА_1
зазначила, що  вона  проживає
відповідачем  і є  власником
АДРЕСА_1, а  відповідач  є власником
АДРЕСА_2на цій же вулиці. Земельні
ділянки  являються  суміжними.
На  земельній  ділянці
позивачки  всі  забудови
проведені  згідно  плану
забудови  і  самовільних
забудов  не має. Відповідач  влітку
2007 року  почав  будувати
на  своїй  земельній
автомобіль. Будівництво
проводиться  самовільно, без  отримання
рішень  і  дозволів відповідних  організацій, з порушенням  норм  і
Правил СНІП. Відповідач  самовільно  знищив ( зняв
і розібрав)  належний  паркан, який
стояв по межі, довжиною  близько
10 м. і кинув  його  під
будинок  позивачки.  Підмурок
під гараж  відповідач  поставив
на відстані  20 см.  від
на  заперечення  позивачки
та  попередження  міського
голови,  ОСОБА_2збудував  гараж
висотою більше  2-х  метрів. Зазначеною забудовою перекрито
третю  частину  вікон
і  в  будинок, в якому проживає позивачка, не  потрапляє
сонячне  світло.  Знищенням
дерев'яного  паркану  відповідач
спричинив  матеріальну  шкоду, яку
позивачка  оцінює  у 300 грн. Крім  того
неправомірними  діями  відповідача
їй  завдано  моральної
шкоди, яку  вона  оцінює
Рішенням  Гайворонського  районного
суду  Кіровоградської  області
від  20 березня 2008 року   в
позові  відмовлено.

Суд  дійшов
висновку, що оскільки  між  суміжними
земельними  ділянками  не
встановлена  межа  то він
позбавлений  можливості  надати
належну  оцінку  діям
сторін, оскільки  при  вирішенні
позову  про усунення  перешкод
у користуванні  земельною  ділянкою
суд  має  з'ясувати, чи
було і  як  саме
вирішено  питання  про
межі  в  зазначеному
порядку.  Крім  того
будинок  позивачки  побудований
з порушенням  існуючих  норм ДБН
360-92. Не  доведена  також
вина  відповідача  і в
зруйнуванні  паркану.

Не
погоджуючись з рішенням суду
позивачка  просить  його
скасувати  та  ухвалити
нове, яким  задовольнити  її вимоги.

В
скарзі апелянт посилається  на те, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт  вважає, що
надала  суду  всі
необхідні  докази, однак  частину
із  них  суд
не  дослідив  і
тому  зробив  неправильний
висновок. Суд   дійшов  неправильного
висновку, що  оскільки  будинок
позивачки  побудовано  із
порушенням    існуючих  норм ДБН 360-923,  то  це
є  підставою  для
відмови  у позові.

Заслухавши
доповідача, дослідивши доводи апеляції та матеріали справи колегія суддів
дійшла висновку, що апеляція  підлягає
задоволенню частково.

Відповідно
до ст.. 213 ЦПК  України, рішення  повинно бути
законним і обґрунтованим.

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29 грудня 1976 року №11 «Про судове рішення» зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши  всі
вимоги  цивільно-процесуального  законодавства і всебічно  перевіривши
обставини, вирішив справу
відповідно до норм  матеріального
права, що підлягають  застосуванню  до цих правовідносин, а в разі їх відсутності
- відповідно  до закону, що регулює такі
відносини, або  виходячи із загальних
засад і змісту  законодавства  України.

Обґрунтованим  визнається
рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають
значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і
правові  наслідки є вичерпними,
відповідають  дійсності і
підтверджуються  достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Натомість  суд
першої  інстанції  зробив
висновки,  які  не
ґрунтуються  на  матеріалах
справи  та  не підтверджені  доказами.

Апеляційним
судом на підставі досліджених доказів встановлені наступні обставини.

Позивачка  проживає
по  сусідству  з
відповідачем  ОСОБА_2і є  власником
АДРЕСА_1, а  відповідач -
власник  АДРЕСА_2  і
земельні  ділянки  є
суміжними.

Між  сторонами
виник  земельний  спір  з
приводу  користування  цими
земельними  ділянками.

За  клопотанням
сторін  по  справі
призначена  і проведена   технічна
експертиза.

Згідно  висновку
експерта  при обстеженні  будинковолодіння  ОСОБА_2встановлено,  що
відповідач побудував не гараж, а
господарчий  навіс. Згідно  із
граничною  межею  між
будинковолодіннями, яка  була  вказана
ОСОБА_1  та  ОСОБА_2,
вищезазначений  навіс  побудовано
із  порушенням  п.3.25 «ДБН 360 - 92»

Це  виражається
в тому, що  при  будівництві
для  здійснення  нагляду
за  будівлями  та їх
поточного  ремонту  відстань
до  сусідньої  межі
земельної  ділянки  від
найбільш  виступаючої  конструкції
стіни  слід  приймати
не менше 1,0 м. При цьому
повинно  бути  забезпечене
влаштування  інженерно -
технічних  заходів, які  перешкоджають
стоку  атмосферних  опадів
із  покрівель  і
карнизів  будівель  на
територію  суміжних  ділянок.

Земельна  ділянка, яка
на  даний  час
знаходиться  у користуванні  позивачки, була  відведена
ОСОБА_3.  Згідно  Акту
від 06  жовтня  1955 року
(а.с. 75)  на  земельній
ділянці  було  встановлено
геотехнічні  знаки.

Дана  земельна
ділянка  наділена  відповідно
до рішення  виконкому  Гайворонської
міської  ради  депутатів від 25 лютого 1955 року, а  будинок,
в  якому  проживає
позивачка,  було  побудовано
відповідно  до  дозволу
на  проведення  робіт
від 08 вересня 1955 року.

Суд
першої  інстанції  дійшов
висновку, що оскільки  між  суміжними
земельними  ділянками  не
встановлена  межа  то він
позбавлений  можливості  надати
належну  оцінку  діям
сторін.

При  цьому
суд  першої  інстанції
не  звернув  увагу, що
згідно  приписів  статті
107  ЗК  України
основою  для  відновлення
меж  є  дані
земельно - кадастрової
документації. У  випадках,
коли  такий  спосіб
визначення  меж  не
узгоджується  з  виявленими
обставинами, зокрема  з  встановленими
розмірами  земельних  ділянок,
то межі  визначаються  з
урахуванням  обставин   фактичного
використання  земельної  ділянки.

Як  зазначено
у  висновку  технічної
експертизи,  та  підтверджено
поясненням  позивачки,  межа
між  домоволодіннями  склалася
давно  і  сторони
її не оскаржували.

Відповідно  до
визначеної  та  узгодженої
між  сторонами  межі
земельних  ділянок  і
зроблено  висновок  експерта, щодо  порушення
відповідачем,  при  будівництві
господарчого  навісу,  норм
ДБН 360 - 92.

За  таких
умов  колегія суддів   дійшла
висновку, що  будівництвом  господарського  навісу
на  відстані  ближче
ніж  1  метр
до  встановленої  між
суміжними  земельними  ділянками
межі  відповідачем  порушуються
права   позивачки  та
принципи  добросусідства.

Згідно  ч.1 ст. 103 ЗК  України
власники  та  землекористувачі  земельних
ділянок  повинні  обирати
такі способи  використання  земельних
ділянок  відповідно  до їх
цільового  призначення, при
яких  власникам, землекористувачам  сусідніх
земельних  ділянок  завдається
найменше  незручностей (
затінення, задимлення, неприємні
запахи,  шумове  забруднення
тощо)

Статтею
104  ЗК
України  передбачено, що  власники
та  землекористувачі  земельних
ділянок  можуть  вимагати
припинення  діяльності  на
сусідній  земельній  ділянці, здійснення  якої
може призвести  до  шкідливого
впливу  на  здоров'я
людей, тварин, на повітря, земельні
ділянки  та  інше.

Враховуючи  вищенаведене
колегія  суддів  дійшла
висновку, що  позов  ОСОБА_1
в  частині  зобов'язання
ОСОБА_2змістити  збудований  господарський
навіс  від  межі
між  домоволодіннями  позивачки
та  відповідача,  не
менше  як  на  1
метр  з врахуванням  інженерно - технічних  заходів, які
перешкоджають  стоку  атмосферних
опадів  із  покрівель
і  карнизів  будівель
на  територію  суміжних
ділянок  підлягає  задоволенню.

Частковому  задоволенню
також  підлягає    вимога
позивачки  щодо  стягнення
із  відповідача  на
її  користь  моральної
шкоди, яка  спричинена  їй
протиправними  діями  відповідача.

Колегія  суддів
дійшла  висновку, що  діями
відповідача,  направленими  на
будівництво,  із  порушенням
встановлених  норм,  господарського  навісу,
позивачці  спричинено  моральну
шкоду, яка  полягає   у
душевних  стражданнях  позивачки
з приводу  порушення  її прав
як  землекористувача.

Визначаючи  розмір
відшкодування,  суд  керується
принципами   розумності  та
справедливості. Беручи  до  уваги
характер  правопорушення,  глибину
душевних  страждань  позивачки
і ступень  вини  відповідача,
суд    визначає  за
можливе  стягнути  із
ОСОБА_2  на  користь
ОСОБА_1, в рахунок
відшкодування  моральної  шкоди,
200 грн.

В  той
же  час,  колегія суддів  погоджується
із  висновком  суду
першої  інстанції  щодо
недоведеності  спричинення  відповідачем
будь якої  матеріальної  шкоди
позивачу,  і  вважає
за  правильне  відмовити
в  задоволенні  позову
в частині  стягнення  із
відповідача  на користь  позивачки
300  грн. в  рахунок
відшкодування матеріальної  шкоди.

Таким  чином
колегія  суддів  дійшла
висновку, що при  вирішенні  спору, судом
першої  інстанції  неправильно
застосовано  норми  матеріального
права  і  висновки
суду  не  відповідають
обставинам  справи.

Згідно
вимог п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи  вищевикладене,  рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Крім  вищезазначеного  позивач
просила  стягнути  із
відповідача на  її користь  витрати
на правову  допомогу  в
сумі  500 грн.

Дана  вимога
підлягає  частковому  задоволенню.

Згідно  ст. 84
ЦПК  України  витрати, пов'язані  з
оплатою  правової  допомоги
адвоката  або  іншого
фахівця  в галузі  права, несуть сторони, крім  випадків
надання  безоплатної  допомоги. Граничний  розмір
компенсації  витрат  на
правову допомогу
встановлюється  законом.

Відповідно  додатку
до  постанови Кабінету  Міністрів України  від 27 квітня 2006 року №  590: граничний  розмір витрат, пов'язаних з правовою  допомогою
стороні, на користь  якої  ухвалено
судове  рішення, якщо  компенсація
сплачується  іншою  стороною,
не перевищує  суму, що  обчислюється
виходячи  з  того, що
зазначеній  особі  виплачується
40  відсотків  розміру
мінімальної  заробітної плати  за
годину  роботи.

Оскільки  відповідно
до протоколу  судового  засідання
час  роботи  адвоката
становить 71 хвилину,
компенсації  підлягає  51
грн.

Крім  того
компенсації  підлягає  17
грн.  державного  мита
сплаченого  позивачкою при  подачі
позову  із  вимогою
про стягнення  із  відповідача
моральної  шкоди.

На
підставі ст. ст.  103, 104, 152, 158  Земельного
Кодексу  України,  ст. ст. 23, 1167 ЦК України, керуючись
ст.ст.307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В  И
Р  І  Ш
И  Л  А :

Апеляцію
ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення  Гайворонського  районного
суду Кіровоградської області від 20
березня  2008 року скасувати.

Позов
ОСОБА_1задовольнити частково.

Зобов'язати  ОСОБА_2змістити  приміщення збудованого  господарчого
навісу  від  межі
між  домоволодіннями
розташованими  за  адресами АДРЕСА_1та  АДРЕСА_2не
менше, як  на 1 метр, з
врахуванням  інженерно - технічних  заходів, які б  перешкоджали
стоку  атмосферних опадів  з
покрівлі  на  земельну
ділянку  ОСОБА_1, згідно  вимог Правил ДБН 360-92.

Стягнути  з
ОСОБА_2 на  користь ОСОБА_1   200 грн.
в  рахунок  відшкодування
спричиненої  їй   моральної
шкоди.

Стягнути  із
ОСОБА_2на  користь ОСОБА_1  68 грн. судових  витрат
та  витрати  на
інформаційно - технічне
забезпечення  судового
розгляду  справи  в
сумі  30 грн.

Рішення
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двох
місяців до Верховного Суду України.

Головуючий:
Судді: