Справа 22ц -796/ 2008 р.            Головуючий в 1-ій інстанції Бечко
Категорія цивільна.                    Доповідач Смаглюк Р.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2008
року.              Апеляційний суд
Чернігівської області

в складі : головуючого - судді Бойко О.І.,

суддів Смаглюк Р.І., Мамонової
О.Є.,

при секретарі Штупун О.М.,

з участю представників сторін,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові
апеляційну скаргу відповідача комунального підприємства „ЖЕК-6” Чернігівської
міської ради на  рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1
до комунального підприємства /далі - КП/ „ЖЕК-6” Чернігівської міської ради про
зобов”язання здійснити ремонтні роботи, -

в с т а н о в и
в :

В
апеляційній скарзі відповідач КП „ЖЕК-6” просить скасувати вказане рішення  внаслідок порушення судом норм матеріального
та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в позові, мотивуючи
наступним.

В
вересні 2007 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання
бездіяльності відповідача та зобов”язання його провести роботи по усуненню
антисанітарних та життєнебезпечних умов в її нежитловому приміщенні. Позовні
вимоги обгрунтовані тим, що вона є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1.
Між нею та відповідачем 1 травня 2005 року укладено договір про участь у
витратах на утримання будинку та прибудинкової території. 1 листопада 2006 року
комісією було зафіксовано ряд антисанітарних умов в її приміщенні, а саме :
вологість на стіні, де знаходиться стояк каналізації та водопроводу, опадання
штукатурки зі стіни, замикання в розетці через наявність в ній вологи,
незакривання  дверей через вологість,
вологість та сирість в приміщенні, наявність грибка на стінах, конденсату на
пластиковій стелі.

Вказаний
акт вона направила ЖЕК-6 8 листопада 2006 року, але відповіді не отримала. 16
лютого 2007 року вона звернулася до відповідача з претензійним листом про
усунення вказаних порушень, на який теж не було жодного реагування.

Причиною вказаних антисанітарних умов є тривале непроведення відповідачем
будь-яких робіт про утриманню нежитлового приміщення. Відповідно до п.1 ст. 21
Закону України „Про житлово-комунальні послуги” ЖЕК-6 повинна утримувати в
належному технічному стані внутрішньобудинкові мережі, проводити їх ремонт,
вживати заходів  по ліквідації аварійних
ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені законодавством
або договором.

В разі необхідності усунення недоліків протягом тривалого часу повинен
відповідач письмово повідомити її про це, вказавши строк, необхідний для
усунення недоліків.

Згідно зі ст.10 Закону України „Про захист прав споживачів” вона має право
на безоплатне усунення недоліків у виконаній роботі/ наданій послузі/ в
розумний строк.

Ігнорування її чисельних звернень до відповідача, чим  допущено порушення Закону України „Про
звернення громадян”, сприяє погіршенню стану її нежитлового приміщення. Тому
позивачка просила визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо
обслуговування цього приміщення та зобов”язати його провести роботи по усуненню
антисанітарних та життєнебезпечних умов в цьому приміщенні, стягнути на її
користь судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2008 року
позов задоволено. Суд зобов”язав КП „ЖЕК-6” здійснити ремонтні роботи по
усуненню антисанітарних та життєнебезпечених умов в нежитловому приміщенні
магазину „Відео” колишньої квартири АДРЕСА_1.

Зобов”язав ОСОБА_1 надати працівникам
КП „ЖЕК-6” доступ до вказаного приміщення для виконання ремонтних робіт.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 16 грн.

Судом встановлено, що вказане приміщення належить позивачці на праві особистої
власності, в установленому законом порядку воно виведене з житлового фонду і
там розміщений магазин „Відео”. Між позивачкою та відповідачем 1 травня 2005
року укладений договір про участь у витратах по утриманню будинку та
прибудинкової території, торгівельно-побутових та інших закладів, розміщених в
житлових будинках, квартирах.

Відповідно до ст. 176 ЖК України капітальний ремонт жилих будинків, їх
технічне обслуговування повинен проводити наймодавець /житлово-будівельний
кооператив/. Згідно зі ст.10 Закону України „Про приватизацію державного
житлового фонду” від 19 червня 1992 року утримання приватизованих квартир
здійснюється за рахунок коштів їх власників.

Відповідно до п. 12 Правил користування приміщеннями житлових будинків,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року  балансоутримувач несе відповідальність перед
власником приміщення в разі ненадання або надання не в  повному обсязі послуг, що призвело  до збитків, заподіяних майну та/ або
приміщенню власника, шляхом відшкодування збитків.

Відповідно до п.п.1 п.1 ст. 21 Закону України „Про житлово-комунальні
послуги” ЖЕК зобов”язана утримувати в належному технічному стані
внутрішньобудинкові мережі, вживати заходи по ліквідації аварійних ситуацій в
терміни, встановлені договором та/ або законом.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій,
затвердженими наказом Державного комітету з питань житлово-комунального
господарства № 76 від 17 травня 2005 року, встановлено, що заявки на
несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день
їх надходження. Якщо для їх усунення необхідно тривалий час, потрібно письмово
повідомити заявника про прийняті рішення з зазначенням строку виконання робіт.

Неусунення несправностей в установлений термін є невиконанням робіт та
бездіяльністю.

Відповідачем не надано доказів несплати позивачкою витрат на утримання
будинку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов про визнання бездіяльності
відповідача та зобов”язання його здійснити ремонтні роботи в приміщенні
позивачки, підлягає задоволенню.

Разом з тим необхідно зобов”язати позивачку надати працівникам відповідача
доступ до вказаного приміщення для виконання ремонтних робіт.

За таких обставин суд задовольнив позов ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі відповідач КП „ЖЕК-6” просить скасувати вказане
рішення і ухвалити нове про відмову в позові, вважаючи його незаконним з таких
підстав. Суд безпідставно зробив висновок про те, що відповідач визнав за собою
обов”язок робити будь-який ремонт в приміщенні позивачки. Відповідачем
наголошувалося, що працівники ЖЕКу неодноразово намагалися з”ясувати причину
замокання стіни, що неможливо зробити без її розбиття, оскільки було відомо про
проведене перепланування та переобладнання квартири ОСОБА_1, але це не дозволяла
зробити позивачка.

В обґрунтування рішення суд посилається на ряд нормативних актів, зокрема,
на ст.176 ЖК України, Закони України „Про приватизацію державного житлового
фонду”, „Про житлово-комунальні послуги”, Правила користування житловими
будинками, Правила утримання житлових будинків та прибудинкових територій, але
не вказав конкретно норми закону, які було порушено підприємством. Суд зробив
висновок про невстановлення точної причини підтікання та виникнення супутніх
негативних явищ, не виключаючи можливого пошкодження каналізації позивачкою,
але позов задовольнив.

Однією з підстав задоволення позову стало ненадання відповідачем доказів
несплати позивачкою витрат на утримання будинку та прибудинкової території, але
яким чином це обґрунтовує висновки суду, невідомо з рішення.

Мотивуючи підстави для задоволення позову порушенням наведених вище законів
та нормативних актів, суд в резолютивній частині не визнав бездіяльність
відповідача і невідомо, на якій підставі зобов”язав проводити ремонтні роботи в
приватній власності позивачки. При цьому суд чітко не зазначив, які саме
ремонтні роботи зобов”язано здійснити, в чому вони полягають і з чого
складаються. Таким рішенням спір не вирішується і його виконання є неможливим.

Актом відповідача встановлена вина позивачки ОСОБА_1 в виникненні замокання
стіни, інших негативних наслідків, проти якого заперечував її представник. Але
клопотання відповідача про залучення будівельної комісії при виконкомі
Деснянської районної ради для з”ясування причини виникнення течі з розтрубу в
стіні позивачки судом не задоволено. Висновки такої комісії могли б дати
відповідь на  питання, хто повинен
провести ремонтні роботи і які саме.

При недоведеності вини відповідача вказане рішення підлягає скасуванню.
Крім того, судом зобов”язано саму позивачку надати доступ до її приміщення для
виконання ремонтних робіт, що є процесуальним нонсенсом, оскільки суд вийшов за
межі позовних вимог та заперечень відповідача і виніс рішення, яке в
резолютивній частині суперечить мотивувальній, в якій вказано, що суду не
надано будь-яких доказів про перешкоджання здійсненню ремонтних робіт
працівниками ЖЕКу.

Судом не надана оцінка акту ЖЕКу від 21 лютого 2008 року відносно
незаконного проведення позивачкою переобладнання та перепланування з грубим
порушенням технології ремонтних сантехнічних робіт, що створило загрозу
затоплення сусідньої квартири № 112. Проведення цих робіт не було погоджено
позивачкою з ЖЕК-6.

Рішення суду не відповідає цим обставинам і тому воно є незаконним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 за договором
купівлі-продажу від 31 жовтня 2003 року, посвідченого нотаріально за реєстр.
№  3056, стала власником квартири
АДРЕСА_1 /л.с. 26-27/.

Рішенням міськвиконкому № 77 від 18 квітня 2004 року затверджено акт
державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об”єкту в експлуатацію - магазину непродовольчих товарів АДРЕСА_1
/ л.с.9/.

Згідно зі ст.ст. 4, 19 Закону України „ Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень” вказане майно підлягає обов”язковій
державній реєстрації, підставою для реєстрації є акт прийому такого майна до
експлуатації.

Оформлення права власності на цей об”єкт у відповідності з законом  позивачкою не проведено.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності  виникає з моменту державної реєстрації.

Рішення виконкому  № 300 від 15
грудня 2003 року про виведення квартири з жилого в нежилий фонд не є
правовстановлюючим документом на вказане приміщення. Договір № 52 від 9 серпня
2006 року та додаткова угода до нього від 9 серпня 2006 року, укладені між
сторонами на підставі цього рішення, визначають розмір витрат позивачки в
утриманні житлового будинку, в якому позивачка має приміщення АДРЕСА_1
загальною площею 31,5 кв.м/ л.с.7,8/.

Таким чином, на день звернення позивачки до суду право власності на магазин
непродовольчих товарів „Відео” нею не підтверджено. Відповідно до наданих нею
доказів вона є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності
жилий будинок / квартиру/, зобов”язані забезпечувати його схоронність,
провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку
придомову територію. Участь позивачки в витратах по утриманню будинку не
звільняє її від цього обов”язку і не є безумовною підставою для покладення на
відповідача обов”язку провести ремонтні роботи відповідно до акту від 1
листопада 2006 року/ л.с. 10, 11/, /.

Актом ЖЕКу від 21 лютого 2008 року встановлено, що причиною виникнення
вказаних недоліків є порушення позивачкою технології ремонтних
сантехнічних  робіт по заміні унітазу /
л.с.24-25/. Заперечуючи проти цього, позивачка не погодилася на з”ясування
причин такого стану будівельною комісією при виконкомі  Деснянської районної ради м. Чернігова.

Таким чином, позивачкою не доведені обставини, відповідно до яких цей
обов”язок повинен бути покладений на відповідача. Посилання на бездіяльність
відповідача щодо її звернень з приводу усунення виявлених недоліків не звільняє
її від належного утримання квартири. Крім того, не спростовані  доводи, що антисанітарні та життєнебезпечні
умови створені з вини позивачки.

Тому посилання суду на ст. 176 ЖК України, Закони України „ Про
приватизацію державного житлового фонду”, „Про житлово-комунальні послуги” не
обґрунтовують висновку суду про задоволення позову. Вказаний висновок суду не
відповідає встановленим обставинам, які свідчать про відсутність підстав
зобов”зувати відповідача  здійснювати
ремонтні роботи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. В порушення
вказаних вимог суд зобов”язав позивачку ОСОБА_1 надати працівникам  КП „ЖЕК-6” доступ до вказаного приміщення для
виконання ремонтних робіт, про що позивачка не заявляла вимог.

Невідповідність висновків суду встановленим обставинам, неправильне
застосування матеріального закону відповідно до п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду з

ухваленням нового рішення про
відмову в позові.

За таких обставин апеляційна скарга КП „ЖЕК-6” підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.3, 4 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 10,
60, 212 ЦПК України, ст.ст. 13, 15, 16 ЦК України,  ст. 151 ЖК України апеляційний суд

в и р і ш и в:

Апеляційну
скаргу комунального підприємства „ЖЕК-6” Чернігівської міської ради
задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2008 року
скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до комунального підприємства „
ЖЕК-6” Чернігівської міської ради про зобов”язання здійснити ремонтні роботи.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржене до Верховного Суду
України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий:
Судді: