Справа № 2 - 95 / 2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 травня 2008 року
Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді  Кіндяк І.С.,

при секретарі           Семиволос Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди, -

в с т
а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, в обгрунтування своїх вимог
зазначив, 15.12.2006 року відповідно договору позики відповідач  взяв у неї в борг 10 000 грн., які на даний
час не повернув, в зв”язку з чим позивачка змушена звернутися до суду про
відшкодування матеріальної шкоди.

Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити, стягти з відповідача основну суму боргу, проценти за
користування позикою з урахуванням індекса інфляції.

Відповідач в судове засідання не з”явився з невідомих суду причин,
будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд, з”ясувавши думку позивачки, яка не заперечувала проти розгляду справи
у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення, вважає можливим
розглянути дану справу в заочному порядку відповідно до ст. ст. 224 - 225 ЦПК
України на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 196 ЦПК України.

Суд, заслухавши
пояснення позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно наданого
договору, в травні 2004 року, а не 15.12.2006 року як вказує позивачка, сторони
уклали договір позики, згідно якого відповідач взяв у позивачки в борг 10 000
грн. і зобов”язався їх повернути 15.06.2007 року.

Відповідно п. 1 договору позикодавець передав, а позичальник
прийняв у власність 10 000 грн. без виплати процентів за користування, тому суд
не бере до уваги розписку відповідача від 15.03.2007 року про зобов”язання
повернути проценти в сумі 350 грн. до 15.06.2007 року так як невідомо до якого
договору остання відноситься. Так само суд не бере до уваги 2 % річних згідно
розписки, з причини зазанченої вище, окрім цього розписка датована 15.03.2007
року а відповідач зобов”язався повернути проценти з 15.12.2007 року і до кінця
договору, тобто до 15.06.2007 після спливі терміну дії договору.

24.03.2007 року ДІМ Октябрськорго РВ ПМУ виніс постанову, по
заяві ОСОБА_1. про притягнення відповідача до відповідпальності, про відмову в
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2., зазначивши, до по договору
позики від 15.12.2006 року відповідач взяв у борг у позивачки гроші на розвиток
сумісної з нею справи і тільки після отримання прибутку буде віддавати
борг.

При винесенні рішення суд виходить з наступного, позивачка
надала договір від травня 2004 року з якого суд нарахувує 3 %в річних за
просрочення грошового зобов”язання та індекс інфляції з 16.06.2007 року, за
настання такої вимоги після закінчення терміну договору.

Згідно
розрахунку заборгованості станом на 12.05.2008 року заборгованість по договору
становить, основного боргу - 10 000 грн., проіндексована сума інфляції - 1
894,08 грн. ( з розрахунку позивачки без врахування 350 грн.), 3 % річних за просрочення грошового
зобов”язання - 247,64 грн. ( 3 % : 365 = 0,0082 х  302 дні = 2,4764 х 10 000 : 100 = 247,64
грн.),-   всього заборгованість складає -
12 144,64 грн.

Відповідно до
статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню
судовий збір в сумі 112,64 грн. та 30 грн. витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільних справ.

Враховуючи
викладене, суд вважає, що вимоги позивачі є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в частині стягнення основної суми боргу, 3 % річних за просрочення грошового
зобов”язання  та індексу інфляції,
в частині стягнення процентів за користування кредитом відмовити за
недоведеністю.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215,
224 - 226, 293  ЦПК України, ст. 526, 625
ЦК України суд, -

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 144,64 грн. матеріальних збитків, а саме: основного
боргу - 10 000 грн., проіндексована сума інфляції - 1 894,08 грн. , 3 % річних за просрочення грошового
зобов”язання - 247,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат по
сплаті державного мита в сумі 112,64 грн. та інформаційно - технічного
забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30 грн.

Всього стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 287,28 грн.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача.

Заяву про
перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: