Справа
№2-75/2008
РІШЕННЯ

іменем  України

18 січня   2008 року
Глобинський районний суд

Полтавської області

в
складі : головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при
секретарі Папенко Л.І.,

з
участю : представника позивача ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А
Н О В И В   :

ОСОБА_3
звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу про
стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 січня 2007 року вона позичила
відповідачці 2000 грн., що підтверджується розпискою ОСОБА_2 Відповідачка
зобов”язувалася повернути кошти не пізніше 21 травня 2007 року, однак до цього
часу борг не повернула, під будь - яким приводом ухиляється від виконання свого
зобов”язання.

На
підставі вищевикладеного, ОСОБА_3. прохала стягнути з ОСОБА_2 борг за договором
позики в сумі 2000 грн.

В
судове засідання позивачка ОСОБА_3. не з”явилася, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином , причини неявки суд не повідомляла.

Представник
позивача ОСОБА_1. позов прохав задовольнити, обгрунтовуючи його обставинами,
викладеними в ньому.

Відповідач
ОСОБА_2. в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що насправді кошти в
сумі 2000 грн. у позивачки не брала, працювала не офіційно у ОСОБА_3 в
магазині, після крадіжки в якому було виявлено недостачу і ОСОБА_3. примусила
її написати відповідну розписку. В правоохоронні органи з цього приводу вона не
зверталася, також не зверталася і до суду з позовом про визнання даного
правочину недійсним.

З”ясувавши
обставини справи на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у
справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Згідно
ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів старін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у
справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Судом
встановлено, що 21.01.2007 року між ОСОБА_3, як позикодавцем,  та ОСОБА_2, як позичальником, в простій
письмовій формі укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3. передала
у власність ОСОБА_2. грошові кошти в сумі 2000 грн., а ОСОБА_2. зобов”язувалася
їх повернути в червні 2007 року. В підтвердження укладення договору позики та
його умов відповідно до ст. 1047 ЦК України позивачкою надано розписку позичальника
ОСОБА_2

Відповідно
до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає
у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі
або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в
порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

У
відповідності до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов”язання є його
невиконання.

Ст. 611
ЦК України передбачено, що у разі порушеня зобов”язання настають правові
наслідки, встановлені законом або договором , зокрема відшкодування збитків.

Відповідно
до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно
ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового
зобов'язання та на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Підставою
цивільно - правової відповідальності за порушення зобов”язаня є вина особи, яка
порушила зобов”язання. Відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Таким
чином, суд вважає, що відповідачка порушила зобов”язання за договором позики,
оскільки у визначений строк, а саме до червня 2007 року не повернула позивачці
суму позики.

ОСОБА_2
відсутність своєї вини в порушенні зобов”язання не доведено.

Відповідачкою
відповідно до ст. 1051 ЦК України не доведено, що грошові кошти насправді не
були одержані нею від позикодавця.

Згідно
ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті
судові витрати.

Керуючись
ст. ст. 610, 611,612,614,625,1046,1047,1049,1050,1051 ЦК України, ст. ст.
10,11, 60, 88, 213-215 ЦПК України,

В И Р І
Ш И В    :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики в сумі 2000
грн, судовий збір в сумі 51 грн., витрати з інформаційно - технічного
забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., витрати на правову допомогу в сумі
150 грн., а всього 2231 грн.

Згідно ст. 294 ЦПК України заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Відповідно до ст. 295 ЦПК України апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Глобинського

районного суду
Ю.А. Іващенко