Справа № 22ц-675 /2008
Головуючий у першій інстанції - Бараненко
Категорія - цивільна
Доповідач - Лакіза Г.П.
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2008  року
м. Чернігів

А п е л я
ц і й н и й   с у д   Чернігівської   області

у складі:

головуючого -
судді:  Квача М.О.

суддів:                          Лакізи Г.П., Шемець
Н.В.

при
секретарі:              Вареник О.М.

з участю: позивача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської
області від 27 лютого 2008 року по справ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення  матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новгород-Сіверського
районного суду від 27 лютого 2007 року, яким відмовлено в задоволенні його
позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної шкоди в сумі 500 грн., та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом  норм матеріального та процесуального права,
недоведеність обставин, які суд помилково вважав встановленими.

В засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали
апеляційну скаргу.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 грудня 2007
року ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 разом вживали спиртні напої в магазині
„Алекс”, розташованому поруч з автостанцією в м. Новгород-Сіверському. В
подальшому ОСОБА_1 передав належний йому мобільний телефон вартістю 500 грн.
ОСОБА_3 Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов не підлягає
задоволенню у зв'язку з недоведеністю заявлених позовних вимог. За висновком
місцевого суду, позивачем ОСОБА_1 не доведені його доводи про те, що ОСОБА_3 заволоділа
його мобільним телефоном шляхом обману. Згідно відмовного матеріалу № 1464
Новгород-Сіверського РВ УМВС за заявою ОСОБА_1 від 12.12.2007 року та постанови
старшого дільничого інспектора міліції Новгород-Сіверського РВ УМВС від 18
грудня 2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи, в діях гр-ки
ОСОБА_3 не вбачається складу злочину (заволодіння чужим майном шляхом обману чи
зловживання довірою - шахрайство), за результатами проведеної перевірки ОСОБА_1
рекомендовано за фактом спірних питань відносно втрати мобільного телефону
звернутись до суду. Доводи відповідачки ОСОБА_3 про те, що мобільний телефон
вона у ОСОБА_1 купила за 500 грн., підтвердила свідок ОСОБА_5, а свідчення
ОСОБА_4 і його тещі ОСОБА_6 суд оцінив критично.

Вислухавши доповідь судді, пояснення позивача та його
представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню
не підлягає, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи з'ясовані в
обсягу, необхідному для правильного вирішення спору; відповідно до встановлених
обставин правильно визначено суть і характер правовідносини сторін та норми
матеріального права, що їх регулюють.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування заявлених вимог про відшкодування
матеріальної шкоди позивач посилався на незаконне заволодіння відповідачкою
належним йому мобільним телефоном вартістю 500 грн. шляхом обману. Заволодіння
чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою - шахрайство, є злочином,
відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 190 Кримінального кодексу
України. Таким чином, допустимим доказом вчинення відповідачкою таких
протиправних дій є висновок компетентного органу. Проте за висновком проведеної
працівниками міліції за заявою ОСОБА_1 перевірки, в діях ОСОБА_3 складу злочину
не встановлено, між ним і ОСОБА_3 вбачаються цивільно-правові відносини
(а.с.4). Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що
позивач не довів факту незаконного заволодіння відповідачкою належним йому
майном шляхом обману.

Доводи апеляційної скарги про порушення місцевим судом
положень ст.203, ч.3 ст. 208 ЦК України також не можуть бути підставою для
скасування судового рішення. Згідно заперечень відповідачки ОСОБА_3, між нею та
ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу мобільного телефону, якій був
повністю виконаний сторонами у момент його вчинення.  Тому відповідно до положень ч. 1 ст. 206, п.
2 ч. 1 ст. 208 ЦК України такий договір може вчиняться усно, і на спірні правовідносини
не поширюється дія ч.1 ст. 218 ЦК про те, що рішення суду не може ґрунтуватися
на свідченнях свідків. Таким чином, показання свідків по даній справі є
допустимим доказом.  Дослідженим по
справі доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку. Враховуючи
наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 Цивільного процесуального Кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  відхилити.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду від 27 лютого 2008 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: