Справа №
Головуючий у 1 інстанції - Косач І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня
2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді

Литвиненко І.В.,

суддів:

Губар
в.с., Заболотного В.М.,

при секретарі:

Пільгуй Н.В.

за участю:

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 квітня 2008 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення виплачених
комунальних послуг, -

в с т а н
о в и в:

Оскаржуваним рішенням
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 квітня 2008 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення виплачених комунальних послуг
задоволені частково та  стягнуто солідарно
з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2330 грн. 54 коп. в рахунок повернення
сплачених коштів за житлово- комунальні послуги .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17
квітня 2008 року і відмовити в задоволенні позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться
до того, що в судовому засіданні було встановлено, що апелянт  є
власником  частини квартири, а не
її наймачем. Апелянт стверджує,  що не
являється членом сі”ї позивача і з ним в квартирі не проживає. ОСОБА_3 тільки
зареєстрована в даній квартирі, має свою сім'ю,
мешкає за іншою адресою  і ніколи
не проживала у вказаній квартирі. Апелянт вважає неправильним   висновок оскаржуваного рішення суду про
те,  що обов'язок сплачувати комунальні
послуги покладається і на ОСОБА_3 як члена сім'ї.

Апелянт стверджує, що між нею та позивачем не
існує ніяких  правовідносин щодо
спільного обов”язку оплачувати за житлово-комунальні послуги і претензії до не,
як до власника частини квартири,  можуть
мати  безпосередньо тільки   підприємства - надавачі цих послуг.  Те, що позивач добровільно, без її відома
та  згоди сплачував кошти  за житлово-комунальні послуги у повному
обсязі, не є підставою для задоволення його вимог і в цивільному законодавстві
немає жодної норми закону, яка б передбачала виникнення такого права.

ОСОБА_3 рішення   Новозаводського районного суду м.Чернігова
від 17.04.08. не оскаржувала.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення  представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  який просив задовольнити  апеляційну скаргу, а рішення суду скасувати
та дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 308  ЦПК України апеляційний суд відхиляє  апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни
, якщо  визнає, що  суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального  і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з положень ст.360
ЦК України, якою передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності зобов'язаний брати участь  у витратах на управління, утримання та
збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів),
а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Враховуючи вимоги    ст. 160 ЖК України, суд першої інстанції
дійшов до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належав обов'язок утримувати належну
їм на праві приватної власності частину квартири та оплачувати необхідні для цього
комунальні послуги відповідно до належних їм часток у праві спільної часткової
власності. Обов'язок оплачувати комунальні послуги покладається і на ОСОБА_3,
як на колишнього  члена сім'ї наймачів.
Судом першої інстанції встановлено, що
по  квартирі, власниками якої були
дві особи, був відкритий один особовий рахунок на ОСОБА_1, який поніс витрати
на утримання квартири в повному обсязі, в той час як ОСОБА_3 та ОСОБА_2 участь
у витратах на утримання квартири не приймали, а тому ОСОБА_1 має право на
відшкодування відповідачами понесених витрат на утримання квартири, але в інших
розмірах.

Враховуючи
наведене, суд першої інстанції  частково
задовольнив позов та стягнув солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 2330 грн. 54 коп.
в  рахунок повернення сплачених
комунальних послуг.

Апеляційний суд   погоджується з висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що позивач та
відповідачка,  колишні подружжя,  є власниками по &frac12; частці квартири АДРЕСА_1. В спірній
квартирі зареєстрована їхня донька ОСОБА_3 Докази про непроживання ОСОБА_3 у
зазначеній квартирі - у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п.3 ст.20
Закону України „Про житлово-комунальні послуги” споживачі зобов'язані
оплачувати  за  житлово-комунальні послуги.

При
вирішенні спору судом першої інстанції правильно визначено характер спірних
правовідносин, закон, який підлягає застосуванню, всі встановлені факти
ґрунтуються на повно та всебічно
досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень
ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно
застосовані положення ст.ст.322, 360 ЦК України, якими  передбачено, що власник зобов”язаний
утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або
законом, а співвласник  відповідно до
своєї частки у праві спільної часткової власності  зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами
за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Також відповідно до ст. 162 ЖК
України та п. 7 „Правил користування приміщеннями житлових будинків”,
затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року
наймач (власник) квартири зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і
плату за комунальні послуги.

У зв'язку із зобов'язальними
правовідносинами, що існують між співвласниками при праві спільної часткової
власності, кожен із співвласників
зобов'язаний у відповідності зі своєю часткою в праві спільної часткової
власності  брати участь у витратах по
утриманню і збереженню спільного майна.
ОСОБА_3,  будучи  зареєстрованою у квартирі своїх батьків,
не  позбавлена  передбаченого ст.160, 162 ЖК України  обов”язку оплачувати комунальні послуги по
цій квартирі.

У разі, коли хто-небудь з учасників
права спільної часткової власності ухиляється від участі в спільних витратах,
інші співвласники, що внесли за нього платежі по спільному майну, вправі
стягнути з нього внесену частину витрат.

Рішенням Новозаводського
районного суду м.Чернігова від 08 грудня 2000 року за ОСОБА_2 визнано право
власності на &frac12; частину
квартири АДРЕСА_1. По квартирі,
власниками якої були дві особи, був відкритий один особовий рахунок на
ОСОБА_1, який поніс витрати на утримання квартири у повному обсязі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про те, що правовідносини з утримання частини квартири, що належить апелянту,
виникають між нею та підприємствами, що надають житлово-комунальні послуги з
утримання квартири, а не з людиною, яка добровільно  взяла на себе зобов'язання сплачувати борги
стосовно  спільного майна,   є необгрунтованими і  не можуть бути взяті до уваги.

Інші
доводи  апелянта також не спростовують
правильних висновків суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог.

Апеляційним судом  не встановлено таких порушень місцевим судом
норм матеріального та процесуального права, що призвели або могли б призвести
до неправильного вирішення спору між сторонами, або таких, що тягнуть за собою
безумовне скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без
змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не
містять передбачених законом
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313
- 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити,

Рішення Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 17 квітня 2008 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: