У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

28 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                Григор'євої
Л.І.,

суддів:                             Балюка М.І.,
Данчука В.Г.,

Барсукової В.М.,
Косенка В.Й.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у спілкуванні з онуком, за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 15 січня 2008 року,

встановила:

У червні 2007 року ОСОБА_1 звернулася із зазначеним позовом, просила зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкод у спілкуванні з внуком ОСОБА_3, 2000 року народження, та забезпечити їй спілкування з ним
щоп'ятниці з 15 години до 20 години та щосуботи з 9 години до 18.00 години за своїм
місцем проживання, мотивуючи позов тим, що ОСОБА_2, яка є  матір'ю внука
перешкоджає їй спілкуватися з останнім.

Рішенням Приморського районного суду Донецької області від
30 жовтня 2007  року  позов  задоволено  частково.
Встановлено  час  спілкування
ОСОБА_1 з онуком
протягом однієї години на тиждень з понеділка до п'ятниці за місцем його проживання  з 19 години до 20 години.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 15 січня
2008 року зазначене рішення районного суду змінено. Зобов'язано ОСОБА_2 не перешкоджати
ОСОБА_1 у спілкуванні
з онуком. Встановлено спілкування ОСОБА_1 з онуком щоп'ятниці з 16 години до 19 години за місцем проживання
ОСОБА_1 без присутності
матері.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати
рішення апеляційного суду й ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_1, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є бабусею неповнолітнього ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1),
місце проживання якого рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 30
грудня 2005 року визначено з матір'ю - ОСОБА_2.

Цим же рішенням установлено дні спілкування дитини з батьком, ОСОБА_4,
щосереди з 16 години до 18 години та щонеділі з 10 години до 18 години (а.с.
4). У зв'язку з діагнозом “тубінфікування, стійке збереження тубпроби, ЧБП
(фактор ризику по туберкульозу)” дитина навчається в санаторній школі-інтернаті
з режимом перебування в ній з понеділка до п'ятниці з 7 години ранку до 21
години вечора.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та встановлюючи час спілкування з
онуком протягом однієї години на тиждень з 19 години до 20 години з понеділка
до  п'ятниці - за місцем його проживання,
суд першої інстанції виходив із можливості їх спілкування лише в такий час,
ураховуючи перебування дитини в школі-інтернаті санаторного типу, стану
здоров'я дитини, режиму його навчання та необхідності забезпечення умов для
участі у вихованні дитини  її матері та
батька.

Вирішуючи спір щодо участі бабусі у вихованні внука та ухвалюючи зазначене
рішення, суд першої інстанції всупереч ст. ст. 2, 3 Конвенції “Про права
дитини”, ч. 8 ст. 7, ст. ст. 10, 19, 158, 159, 263 СК України не витребував і
не дослідив висновок органу опіки та піклування із цього питання; не встановив,
чи належним чином ураховуються та чи найкращим чином забезпечуються при цьому
інтереси дитини; та не зазначив у резолютивній частині рішення конкретний час,
визначений для спілкування позивачки з онуком.

За таких обставин апеляційний суд обґрунтовано скасував це рішення.

Однак, ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд також допустив порушення
норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного
вирішення ним спору.

Так, ухвалюючи нове рішення про встановлення позивачці часу для спілкування
з онуком - щоп'ятниці з 16 години до 19 години - за її місцем проживання,
апеляційний суд виходив із необхідності забезпечення права бабусі на участь у
вихованні онука з урахуванням інтересів дитини та її батьків, віку, стану здоров'я
дитини та режиму дня й навчання, не усунувши в повній мірі при цьому порушення
норм права - ст. ст. 7, 10, 19, 158, 159, 263 СК України, допущених судом
першої інстанції.

Беручи до уваги як підставу для встановлення обраного ним способу та часу
спілкування позивачки з внуком рішення опікунської ради при Приморській  районній
держадміністрації
Маріупольської  міської  ради
від 18 грудня 2007 року (а.с. 63), апеляційний суд не врахував, що
зазначений орган не є органом опіки і піклування в розумінні ст. 19 СК України.

Разом з тим апеляційний суд залишив поза увагою й оцінкою звернення до  суду
служби у справах дітей Приморської районної держадміністрації від 12
грудня 2007 року та письмові пояснення психолога школи-інтернату № 3 стосовно
психологічного стану дитини й питання її спілкування з позивачкою, хоча
викладені в них обставини мають суттєве значення для правильного вирішення
спору та відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України та ст.ст. 158, 159 СК України
підлягали з'ясуванню й оцінці судом.

Таким чином, ураховуючи, що при ухваленні судового рішення, судом першої
інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які не
були усунені апеляційним судом, судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішенням Приморського районного суду Донецької області
від 30 жовтня 2007  року та рішенням
апеляційного суду Донецької області від 15 січня 2008 року скасувати, передати
справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                            Л.І.
Григор'єва

Судді:
М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.Г.
Данчук

В.Й. Косенко