У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20  лютого  2008
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,
Прокопчука Ю.В.,  Костенка А.В.,                                   Пшонки М.П.,
-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту
перебування у фактичних шлюбних відносинах та визнання права спільної сумісної
власності на будинок,  за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду  м. Кременчука від 19 червня 2007 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області від 27 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про
встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах і
визнання права спільної сумісної власності на будинок.  Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з
15 березня 1996 року перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі. Рішенням Автозаводського районного суду від 21 листопада
2006 року шлюб між ними розірвано. Задовго до реєстрації шлюбу (з 1989 року)
вони з ОСОБА_2  перебували у фактичних шлюбних відносинах та
проживали однією сім'єю. Весь вільний час проводили разом. Відповідач проживав
у гуртожитку, а вона у своїх батьків, оскільки
розмір жодного з приміщень не дозволяв жити вчотирьох - разом з їхніми дітьми
від попередніх шлюбів. У 1990 році вона та
відповідач обрали земельну ділянку під
забудову жилого будинку.  10 березня 1990
року на ім'я ОСОБА_2 було оформлено договір про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для будівництва жилого
будинку АДРЕСА_1. За їхньою спільною згодою всі документи оформлювалися на ім'я
відповідача. У тому ж році розпочали будівництво. Разом з ОСОБА_2 вони узгодили
планування будинку, вирішували, де будуть розташовані кімнати, закуповували
будівельні матеріали за спільні кошти. Оскільки вона отримала будівельну
освіту, то повноцінно брала участь у вирішенні поточних питань будівництва. У
грудні 1991 року сторони переїхали в будинок АДРЕСА_1. У 1992 році будинок
здали в експлуатацію. У будинку поселилися вона з відповідачем та їхні діти: ОСОБА_3,
ОСОБА_4. Коли жили в будинку, разом будували підвал, здійснювали внутрішні
роботи, облаштовували територію, купували меблі. ОСОБА_1 просила встановити
факт перебування її у шлюбних відносинах із відповідачем у період з 1989 року
до 1996 року й визнати, що будинок АДРЕСА_1 є спільною сумісною  власністю її та відповідача.

Рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука від 19 червня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області від 27 вересня 2007 року, у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі рішення
й  ухвалити нове рішення, яким її позов
задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того, що 28 лютого
1990 року управлінням архітектури і містобудування складено акт про те, що
згідно з рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 7 лютого
1990 року № 100/3 відведено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво
АДРЕСА_1 і передано її в користування ОСОБА_2.

10 березня 1990 року між ОСОБА_2 та виконавчим комітетом
Автозаводскої районної ради м. Кременчука укладено типовий договір про надання
в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на
праві особистої власності. Цей договір був належним чином нотаріально
посвідчений.

28 квітня 1990 року на ім'я ОСОБА_2 Кременчуцьким
управлінням газового господарства було виготовлено робочий проект
газопостачання жилого будинку АДРЕСА_1.

Крім того, 16 березня 1990 року ОСОБА_2 у філії № 62-048
Автозаводського відділення № 62 Ощадбанку СРСР отримав позику на будівництво
житла в сумі 10 тис. карбованців. Введений в експлуатацію спірний будинок у
1992 році.

Судами також встановлено, що в період з 1986 року до 1992
року ОСОБА_1 разом зі своєю донькою проживала у своїх батьків у                          м. Кременчуці, у той
час як ОСОБА_2 разом зі своїм сином, ОСОБА_4, мешкав у гуртожитку АДРЕСА_2.
Зважаючи на відсутність обставин, характерних для сімейних правовідносин, якими
вважаються проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний
бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування, судом
установлено факт перебування сторін у дружніх стосунках.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна,
оскільки вони зроблені передчасно, без повного з'ясування всіх обставин справи.

Так, у матеріалах справи (а.с. 134-143) наявні
фотографії, з яких вбачається, що сторони разом із неповнолітніми дітьми
знаходились на відпочинку біля моря. Фотознімки оглядалися судом першої
інстанції, проте ніякої оцінки суд їм не дав. Між тим, не врахувавши доводи
ОСОБА_1 про те, що ці фотознімки є підтвердженням наявності у сторін сімейних
відносин у спірний період часу.

ОСОБА_1 надала суду квитанції про оплату нею та її
родичами будівельних матеріалів, придбаних у той час, коли будувався спірний
будинок, проте й цій обставині суд оцінки не дав. Не дана оцінка в судових
рішеннях і показанням свідків про те, що позивачка разом із відповідачем часто
бувала на будівництві, контролювала його хід та виконувала відповідні роботи.

При викладених обставинах ухвалені у справі рішення без
змін залишатися не можуть і підлягають скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої інстанції, у ході якого суду слід
урахувати наведене й залежно від установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського
районного суду  м. Кременчука від                           19 червня 2007 року
та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області від 27 вересня 2007 року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка