Справа
№ 2 -  1048/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ              УКРАЇНИ

23.04.2008  р.                                                                                      м.
Сімферополь

Київський районний суд м.
Сімферополя в складі головуючого судді
Кукти М.В.;                при
секретарі  с/з     Таранець О.О. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3при третіх особах ОСОБА_4, приватного нотаріуса
ОСОБА_5. та Служби по охороні прав дитинства Сімферопольської міської ради, про
визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, -

ВСТАНОВИВ

Позивач у березні 2005 року
звернувся в суд з вищезазначеним позовом до відповідачів. Мотивує свої вимоги
тим,  що при укладенні 03 квітня 2001
року, договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений між
ОСОБА_3. і ОСОБА_2. був порушений порядок відчуження майна, передбачений для
виконання рішення суду і ОСОБА_2. розпорядився спірною квартирою, ставши її власником
в порядку виконання рішення суду про стягнення суми на підставі ухвали
Київського районного суду м. Сімферополя від 26 квітня 2000 року за його заявою
про зміну способу виконання рішення суду, яка 27 червня 2001 року була
скасована Президією Верховного Суду АР Крим. Позивач посилається на те, що не
бувші законним власником спірної квартири, відповідач ОСОБА_2. незаконно продав
ОСОБА_3. спірну квартиру, з даних обставин, позивач звернувся до суду. Просить
суд визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1від 03.04.2001
р.

В судовому засіданні позивач позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2. у судове засідання не з'явився, сповіщений судом
належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_3. в ході судового засідання позовні вимоги
не визнав, посилаючись на їх незаконність. Вважає, що на час укладення спірного
договору, ухвала суду від 26 квітня 2000 року була дійсною. Також представник
відповідача вважає відповідача добросовісним набувачем.

Третя особа ОСОБА_6. і її представник в ході судового засідання також не
визнали позовні вимоги, просять суд відмовити у задоволенні позову.

Представник Служби по охороні прав
дитинства Сімферопольської міської ради, з'явилася, вважає за необхідне
відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_4. у судове засідання не з'явився, сповіщений судом
належним чином.

Третя особа ОСОБА_7.  у судове
засідання не з'явився, сповіщений судом належним чином.

Від приватного нотаріуса ОСОБА_5.  на
адресу суду надійшла телефонограма, із проханням про розгляд справи за її
відсутності. Згідно повідомлення, на час укладення спірного договору купівлі -
продажі,  відсутність знаходження спірної
квартири під арештом, підтверджується копіює довідки про відсутність арешту на
час укладення спірного договору.

Вислухавши позивача, представника відповідача, представника третій особи
ОСОБА_6. і третю особу ОСОБА_6., представника Служби по охороні прав дитинства
Сімферопольської міської ради, дослідивши матеріали цивільної справи, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 квітня 2001 року, між ОСОБА_3. і ОСОБА_2. був
укладений договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що при укладенні наведеного договору  був порушений порядок відчуження майна,
передбачений для виконання рішення суду і ОСОБА_2. розпорядився спірною
квартирою, ставши її власником в порядку виконання рішення суду про стягнення
суми на підставі ухвали Київського районного суду м. Сімферополя від 26 квітня
2000 року за його заявою про зміну способу виконання рішення суду, яка 27
червня 2001 року була скасована Президією Верховного Суду АР Крим. Однак, у
відповідності до ст. 145 ЦК України ( в редакції 1963 р. ) який діяв на час
укладення спірного договору, виходить, що якщо майно за плату придбане в особи
яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (
добросовісний набувач ), то власник має право витребувати це майно від набувача
лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав
майно у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їх володіння
іншим шляхом помимо їх волі. Витребування майна від добросовісного набувача не
допускається також у випадках, коли воно було продане в порядку, встановленому
для виконання судових рішень. Аналогічні положення передбачено також ст. 388 ЦК
України ( в редакції 2003 року ). Про існування спірного договору позивач
дізнався після його укладення та в межах строку позовної давності звернувся до
суду з вищенаведеним позовом.

У відповідності до обставин
справи, пояснень сторін, документів наданих суду для огляду, виходить, що в
даному випадку спірна квартира перейшла у власність відповідача ОСОБА_2. на
підставі ухвали суду про зміну способу виконання судового рішення про стягнення
боргу з ОСОБА_4. Хоч в подальшому ухвала суду і була скасована, але в період її
чинності ОСОБА_2., будучи власником, продав спірну квартиру ОСОБА_3. Попередній
власник спірної квартири ОСОБА_4. угоду не оспорював і не оспорює. Таким чином
враховуючи, що під час продажі спірної квартири ОСОБА_2. був її власником на
підставі вищенаведеної ухвали суду і був у повному праві розпоряджуватися своєю
власністю, у також на підставі положень ст. 145 ЦК України ( в редакції 1963
року ), суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у
повному обсягу.

Підстав вважати відповідача недобросовісним набувачем суд не знаходить.

Судові витрати суд вважає за можливе залишити за рахунок сторін у
справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 145 ЦК України ( в редакції 1963 року
), ст. ст. 10, 11,  209, 212, 214,
215,  ЦПК України  суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду АРК у відповідності
до вимог ст. ст. 291 - 296 ЦПК України.

Суддя