Справа № 2-45/08 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"24" березня 2008 року                   Сокирянський
районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді:                          Побережної О.Д.

при
секретарі:                                   Савчук А.П.,

з
участю: позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа
без самостійних вимог на стороні відповідачів - Сокирянська державна
нотаріальна контора про визнання недійсними заповітів та визнання права на
спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про визнання недійсними заповітів та визнання права на спадкування
за законом, зазначивши третіми особами по справі - ОСОБА_5 та Сокирянську
державну нотаріальну контору. Посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
їх рідна тітка - ОСОБА_6, яка мала спадкоємців першої черги за законом згідно
ст. 1261 ЦК України. Їх батько - ОСОБА_7 є рідним братом померлої і був єдиним
спадкоємцем другої черги за законом. Оскільки, ОСОБА_7 на день відкриття
спадщини помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, то позивачі відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК
України є спадкоємцями ОСОБА_6 за законом. Після смерті останньої відкрилася
спадщина, яка складається з: квартири АДРЕСА_1; автомобіля «Жигулі» та гаража
АДРЕСА_2. Кожний з позивачів у встановлений законом шестимісячний строк
звернулися до Сокирянської державної нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, однак їм було відмовлено у отриманні спадщини за законом з
наступних підстав.

15.03.2006 року
державним нотаріусом Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької
області ОСОБА_8 за реєстраційним номером НОМЕР_1 був посвідчений заповіт
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 щодо належного спадкодавцю нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1.

01.02.2006 року
заступником головного лікаря по медичній частині центральної лікарні
Сокирянської державної районної адміністрації Чернівецької області був
посвідчений новий заповіт ОСОБА_6, за яким все майно, де б воно не було і з
чого не складалосяі взагалі, все те, що належало б на день смерті спадкодавця  і на що вона за законом мала б право
заповідалось відповідачам по справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також позивачу -
ОСОБА_2.

У відповідності
до ч.1 ст. 1252 ЦК України заступник головного лікаря по медичній частині
Сокирянської ЦРЛ мав право посвідчити даний заповіт, але згідно ч.7 ст. 1252 та
ч.2 ст. 1253 ЦК України у такому випадку присутність не менше як двох свідків є
обов'язковою. При цьому згідно ч.5 даної статті свідки, при яких посвідчено
заповіт, зачитують його вголос та ставлять підписи на ньому. Тому, даний
заповіт не відповідає зазначеним норма ЦК, оскільки не підписаний свідками, а
крім цього згідно п. 158 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту 03.03.2004 року за № 20/5
(далі - Інструкції) текст заповіту не містить обов'язкових відомостей про особу
свідків: дату народження, повну назву місця проживання, а також повні реквізити
паспорта чи іншого документа на підставі якого було встановлено їх особу,
невідомий час посвідчення заповіту.

У відповідності
до п. 161 вказаної Інструкції заповіт має бути складений так, щоб розпорядження
заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини.
В оскаржуваному заповіті після твердження, що все майно, де б воно не було і з
чого не складалосяі взагалі все те, що буде належало б на день смерті
спадкодавця і на що вона за законом мала б право заповідалось відповідачам по
справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також позивачу - ОСОБА_2, а потім вноситься
розпорядження про розподіл спадкового майна, а крім цього це твердження
суперечить  заповіту, посвідченому
15.03.2006 року державним нотаріусом Сокирянської державної нотаріальної
контори Чернівецької області ОСОБА_8 за реєстраційним НОМЕР_1, згідно якого
частина належного спадкодавцю майна була заповідана ОСОБА_5 - квартира
АДРЕСА_1.

Просять визнати
недійсними заповіти ОСОБА_6, посвідчений 01.12.2006 року заступником головного
лікаря по медичній частині Сокирянської ЦРЛ за реєстраційним № 5 та посвідчений
державним нотаріусом м.Сокиряни за НОМЕР_1. Визнати за позивачами по справі
право на спадкування за законом після ОСОБА_6 на все майно, де б воно не було і
з чого б не складалося і взагалі все те, що належало їй на день смерті. Судові
витрати по справі покласти на відповідачів.

Під час попереднього
судового засідання третю особу на стороні відповідачів - ОСОБА_5 було залучено
в якості співвідповідача.

У
судовому засіданні позивачі,
посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, підтримали свої позовні
вимоги. Крім того, пояснили, що письмової відмови в видачі свідоцтва про
спадщину за законом на майно ОСОБА_6 вони від державного нотаріуса Сокирянської
державної нотаріальної контори не отримували, а лише усне роз'яснення щодо
першочергового оформлення спадщини за заповітами.

Відповідачі у судовому засіданні позовні
вимоги не визнали з
наступних підстав. Вважають, що твердження позивачів про те, що заповіт
спадкодавця, посвдчений 01.12.2006 року заступником головного лікаря по
медичній частині Сокирянської ЦРЛ складений з порушенням діючого законодавства
України і його текст суперечить заповіту посвідченому 15.03.2006 року державним
нтаріусом Сокирняської державної нотарілаьної контори за реєстраційним номером
НОМЕР_1 і тому вони є недійсними, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки заповіт,
посвідчений 01.12.2006 року складений на бланку, який був у наявності у лікарні
і заповнений відповідно до його вимог і волі спадкодавця, що підтверджується
показами свідків, зазначеними в цьому заповіті. Текст цих заповітів не
суперечить один одному. Вислів в заповітіт «Все майно, де б воно не було із
чого б не складалося...» відноситься до майна, зазначеному в цьому заповіті,
відносно якого спадкодавець робить своє розпорядження без зазначення майна, яке
вказано в заповіті від 15.03.2006 року, тобто воля спадкодавця осмислено
виражена і є незмінною.

Представник
третьої особи на стороні відповідачів - ОСОБА_8 дала пояснення, що після смерті
заповідача була заведена спадкова справа за заявою ОСОБА_5 про прийняття
спадщини за заповітом, заяву про прийняття спадшини за законом також подав
ОСОБА_1. ОСОБА_4 подав заяву про відмову від спадщини на користь своєї дружини.
Перший заповіт ОСОБА_6 щодо розпорядження квартирою на користь ОСОБА_5 був
посвідчений особисто нею з дотриманням встановлених вимог.

Свідок ОСОБА_9 у
судовому засіданні дав покази, що він працює заступником головного лікаря
Сокирянської ЦРЛ. У перших числах грудня місяця, точно не пам'ятає, 2006 року,
коли він виконував обов'язки начальника медичної частини до нього підійшла
ОСОБА_10, яка попросила його підійти до ОСОБА_13, яка на той час перебувала на
лікуванні в ЦРЛ, з метою посвідчити заповіт. Він у присутності свідків ОСОБА_10
та ОСОБА_11 особисто посвідчив заповіт, який було складено у двох примірниках і
підписаний заповідачкою. ОСОБА_13 дала заповіт на окремі види майна: житловий
будинок - ОСОБА_12 і ОСОБА_3, машину та гараж - племіннику. Він пояснював
ОСОБА_6 зміст заповіту і зачитував його вголос у присутності свідків. Особу
заповідача він по документах не встановлював, оскільки знав її на протязі 40
років.

Свідок ОСОБА_10
дала покази, що вона 01.12.2006 року вона була на чергуванні, коли виконуюча
обов'язки страшого фельдшера ОСОБА_5 повідомила їй, що ОСОБА_6 хоче вчинити
заповіт. Разом з в.о. начальника медичної частини ОСОБА_9 вони пішли у
відділенні, де у її присутності та ОСОБА_11, чергової медсестри ОСОБА_14,
ОСОБА_5, ОСОБА_9 було складено заповіт. ОСОБА_6 казала, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 -
будинок АДРЕСА_1, а племіннику ОСОБА_2- машину та гараж. Їм зачитували вголос
весь заповіт, вона на ньому підпису не ставила. Особу ОСОБА_6 не встановлювали.

Свідок ОСОБА_11
дала покази, що 01.12.2006 року вона була присутня під час складання та
посвідчення заповіту ОСОБА_6 в приміщення інфекційного відділення Сокирянської
ЦРЛ. Заповідачка  казала, що будинок по
вул. Горького - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а машину та гараж - ОСОБА_2. ОСОБА_9
зачитував заповіт вголос, вона та ОСОБА_10 його прочитали, ОСОБА_6 підписала.
Підпис на заповіті свідок не ставила.

Свідок ОСОБА_15
дала покази, що з ОСОБА_6 була знайома більше 30-и років і їй відомо з її слів
про намір залишити заповіт на ОСОБА_1. Під час посвідчення заповіту присутня не
була.

Свідок ОСОБА_16
дала покази, що вона також тривалий час була знайомою з ОСОБА_6, у грудні 2006
року вона була присутня в палаті інфекційного відділення Сокирянської ЦРЛ під
час посвідчення заповіту ОСОБА_6 Крім неї та ОСОБА_6 були присутні лікар та
ОСОБА_11 - медсестра швидкої допомоги. Врач написав, так як казала ОСОБА_6 -
хату - ОСОБА_3 і ОСОБА_4, машину та гараж - ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_17
дала покази, з покійною ОСОБА_6 знайома з 1981 року, разом працювали.
Племінники не відвідували ОСОБА_6 під час хвороби. Свідком посвідчення заповіту
вона не була.

Свідок ОСОБА_18
дала покази, що з покійною ОСОБА_6 тривалий час була в гарних стосунках, і вона
неодноразово казала, що дача на вул. Горького - ОСОБА_3 і ОСОБА_4, Вовці -
машина і гараж, а у іншого племінника є все.

Свідок ОСОБА_19
дала покази, що свідком посвідчення заповіту вона не була, однак хоче
посвідчити, що ОСОБА_1 допомагали ОСОБА_6

Судом
встановлено, 15.03.2006 року державним нотаріусом Сокирянської державної
нотаріальної контори ОСОБА_8 було посвідчено заповіт, який зареєстрований в
реєстрі за НОМЕР_1, згідно якого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
уродженка м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, мешканка АДРЕСА_3, заповіла
на випадок своєї смерті належну їй на праві особистої приватної власності
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5.

Згідно показів
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_16, 01.12.2006 року ОСОБА_6 у приміщення
Сокирянської центральної лікарні в присутності свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на
випадок свої смерті зробила наступне розпорядження: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
будинок з присадибною ділянкою, розташований АДРЕСА_4; автомобіль «Жигулі» та
гараж ОСОБА_2 - племіннику ОСОБА_2, що проживає в м. Кривий Ріг, про що
виконуючим обов'язки заступника головного лікаря по медичній частині ОСОБА_9
було складено заповіт у двох примірниках, які було підписано заповідачкою та
зареєстровано в реєстрі за № 5.

Однак, зі змісту
даного заповіту та показів свідка ОСОБА_9 вбачається, що особу заповідача у
передбаченому законом порядку встановлено не було, тому прізвище заповідача
зазначено, як ОСОБА_6, мешканкаАДРЕСА_1. Заповіт оформлявся на бланку, в якому
зазначено умови, які не відображали дійсну волю заповідача: «Все майно, де б
воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі: все те, що буде належати
мені на день моєї смерті і на що я за законом буду матиму право заповідаю....».

Крім того, на
порушення ч.5 ст. 1253 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України та п.158
Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Мін'юста України від 03.05.2004 року № 20/5 присутні при
складанні даного заповіту свідки не поставили на ньому свої підписи, однак вони
були присутні при його складанні і у відповідності до ч.6 зазначеної статті
Кодексу до тексту заповіту були внесені відомості про їх особи.

Згідно свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_2, виданого 16.01.2007 року відділом РАЦС Сокирянського
РУЮ, 16.01.2007 року у м. Сокиряни Чернівецької області у віці 80-и років  померла ОСОБА_6.

Згідно
оголошених у судовому засіданні матеріалів, які містяться у спадковій справі
№12 щодо майна померлої ОСОБА_6, позивачем ОСОБА_2 та відповідачами було у
встановлений законом шестимісячний строк подано заяви до Сокирянської державної
нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітами померлої ОСОБА_6 Крім
того, позивачами також було подано заяви про прийняття спадщини померлої
ОСОБА_6 за законом.

З копії
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 05.03.2005 року Довгинецьким
відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дністропетровської
області, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 81 року помер ОСОБА_7.

З копії рішення
Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
від 31.07.2007 року встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,
уродженець с. Великосилки Новомилятинського району Львовської області є
племінником ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року у м. Сокиряни Чернівецької області.

Згідно копії
витягу з Реєстру прав власності, виданого 10.09.2007 року КП Дніпропетровської
обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» власником житловий
будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_5 є
ОСОБА_6.

В копії
свідоцтва про реєстрації ТЗ серії НОМЕР_5, виданого 23.04.1996 року
Новодністровським МРЕВ УДАІ УМВС України в Чернівецькій області, власником
автомобіля марки ВАЗ-2101, 1980 року випуску, р.н. НОМЕР_4 зазначено ОСОБА_6.

Згідно відповіді
Сокирянської філії ЧК ОБТІ та інформаційних довідок № 19 та № 20 від 27.02.2008
року ОСОБА_2 в м. Сокиряни за ОСОБА_6 прав власності на гараж не зареєстровано,
однак зареєстровано на праві власності квартира АДРЕСА_1  та АДРЕСА_4.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Позивачами не
доведено суду обставини наявності заповіту ОСОБА_6, посвідченої 01.12.2006 року
заступником головного лікаря по медичній частині Сокирянської центральної
районної лікарні за реєстровим № 5, який вони просять визнати недійсним,
оскільки судом на підставі доказів, наданих позивачами або витребуваних за їх
клопотанням судом, встановлена лише наявність заповіту вчиненого від імені
Елисеевої Валентини Іванівни.

За таких
обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в
цій частині.

Відповідно
безпідставними є посилання позивачів на обставини щодо визнання недійсним
заповіту, посвідченого 15.03.2006 року державним нотаріусом Сокирянської
державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від імені ОСОБА_6, який зареєстрований в
реєстрі за НОМЕР_1, оскільки вищезазначений заповіт не суперечить даному
заповіту і не порушує п.161 Інструкції, а тому суд приходить до висновку про
відмову у задовленні даних позовних вимог за безпідставністю.

Статею 1218 ЦК
України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті

Відповідно до
ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або
оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день,
з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ч.3 ст.
1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Оскільки
позивачами не надано суду належних доказів на підтвердження обставин смерті та
відповідно відкриття спадщини ОСОБА_6, а щодо позивача Чекмарьова Володимир
Миколайовича і обставин родинних стосунків з даною особою, подання ними заяв
про прийняття спадщини за даною особою та відмови їм державним нотаріусом у оформленні
спадщини за законом, позовні вимоги в частині визнання за позивачами права на
спадкування за законом всього майна ОСОБА_6 не підлягають задоволенню за
безпідставністю.

На підставі ч.1
ст. 1218, ч.ч.1,2 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223, ч. 5 ст. 1253 Цивільного кодексу
України та п. п. 158, 161 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого наказом Мін'юста України від 03.05.2004 року
№ 20/5 та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 208-209, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без
самостійних вимог га стороні відповідачів - Сокирянська державна нотаріальна
контора про визнання недійсними заповітів та визнання права на спадкування за
законом - відмовити за безпідставністю.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або
поданням апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження
не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:
/підпис/

З оригіналом згідно: