Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:           Прокопчука Ю.В.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
встановлення факту прийняття спадщини, визнання договору дарування будинку
недійсним та визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування,
за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Київської області від  13 серпня 2007
в с т а н о в и л а:
У квітні 2006 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання за ними права спільної сумісної власності на житловий
Позивачі посилалися на те, що з моменту народження вони
проживали разом із матір'ю та батьком в
будинку АДРЕСА_1. У 1963 році померла
їх мати і вони продовжували проживати в вищезазначеному житловому будинку разом із батьком, а пізніше і з його
дружиною - ОСОБА_4. За життя батьком
був складений заповіт, згідно з яким
на випадок своєї смерті він заповідав все своє майно дружині. Після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка 17
серпня 1988 року отримала в нотаріальній конторі свідоцтво на право приватної власності на спірний житловий будинок в порядку
спадкування за заповітом, а в подальшому 11 липня 2002 року вона
подарувала вказаний житловий будинок ОСОБА_5 Позивачі вважали, що з видачею відповідачці свідоцтва на право приватної
власності на спадковий будинок в
порядку спадкування за заповітом порушуються їх права на частину будинку, яку
вони фактично прийняли у 1963 році
після смерті матері, проживаючи в даному будинку. Крім того, вважали, що
відповідачка не будучи власником всього будинку не мала права на його
відчуження ОСОБА_5, а через те,
просили суд визнати і вказаний договір дарування частково недійсним, оскільки про його укладення вони дізналися лише у
2006 році, тому вважали пропуск строку позовної даності таким, що пропущений з поважних
причин та просили його поновити.
При розгляді справи позивачі уточнили свої позовні вимоги
і просили суд встановити факт прийняття
ними спадщини після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та після
смерті батька ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати заповіт від імені ОСОБА_7 на ім'я              ОСОБА_4
частково недійсним, визнати частково недійсним договір дарування будинку АДРЕСА_1,
укладений 11 липня 2002 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_5, поновивши при цьому строк позовної давності та просили визнати за ними право власності на 9/13 ( по 3/13 за кожним)
на вказаний житловий будинок.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від                 12 квітня 2007 року позовні вимоги задоволені частково; поновлено
строк позовної давності; встановлено факт прийняття спадщини
ОСОБА_1,              ОСОБА_2, ОСОБА_3
після смерті їх матері ОСОБА_6., яка
померла            ІНФОРМАЦІЯ_2; визнано
свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Вишгородською державною
нотаріальною конторою 17 серпня 1988 року за № 1-2519 частково недійсним; визнано договір дарування,
посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу
Київської області ОСОБА_8 11 липня
2002 року за № 4896 частково недійсним;
визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на спадкове майно
за законом на 3/8 частини (по 1/8 частині за кожним) житлового будинку АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_5 право власності на 5/8
частин цього ж будинку. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2007 року
рішення районного суду скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять скасувати рішення ухвалене апеляційним судом, посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                     Прокопчук Ю.В.

Пшонка М.П.