Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Костенка А.В.,                                         Прокопчука
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Міжрегіональної Академії управління персоналом (далі - МАУП)
до Єврейської Конфедерації України - засновника газети “Еврейський оглядач”,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами Єврейської Конфедерації
України як засновника газети “Еврейський оглядач”, ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду                м. Києва
від 11 липня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2006 року МАУП звернулася в суд із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що в газеті “Еврейський
оглядач” за вересень 2005 року
№ 18/109 була опублікована
стаття “Антисемитское нападение в Киеве”, в якій міститься негативна,
недостовірна інформація стосовно неї, а саме:
- “... является логическим
продолжением разнузданной антисемитской пропаганды, которою вот уже не один год
организованно и с большим размахом ведет так называемая Межрегиональная
Академия управления персоналом (МАУП). И яд юдофобии растекается по столице и всей стране при полном бездействии
- “... выросли киоски, в которых открыто, среди белого
дня продается литература, по сути призывающая к погромам”.
У цьому ж номері газети надруковано статтю “ІНФОРМАЦІЯ_1”, в якій розміщені висловлювання                             ОСОБА_5, що
містять негативну, недостовірну інформацію щодо позивача, а саме:
- “Но я знаю, что в Украине в беспрецедентном
масштабе сегодня распространяется открыто и
свободно фашистская литература, призывающая к насилию и формирующая у людей образ
- “В Киеве, несмотря
на наши бесконечные просьбы прекратить вакханалию распространяющейся расисткой литературы, городские власти предоставляют
лучшие места под киоски на остановках, где продаются, с позволения
сказать, издания МАУП, фактически призывающие
к погромам... Сегодня в таком киоске можно получить учебник, где написано, куда
надо идти, кого бить и кто виноват”.
Позивач вважав, що діями відповідачів, які порушили вимоги Закону України
“Про друковані засоби масової інформації
(пресу) України” та ст. 94 ЦК України, нанесена шкода діловій репутації вищого навчального закладу - МАУП.
Відповідачі домагаються зниження престижу та підриву довіри до діяльності МАУП,
створюють негативний імідж, що негативно впливає на вибір абітурієнтів і набір
студентів, на міжнародні зв'язки позивача та його популярність. Науково-педагогічний
склад, персонал МАУП знаходиться в напруженому стані, викликаному
розповсюдженням недостовірної інформації.
Інформація була поширена відповідачами через засоби комунікації
загальнодоступним способом широкому колу
читачів свідомо, що призвело до погіршення можливостей для реалізації позивачем
своїх планів, звичок і бажань, а також пересудів у колективі та інших
негативних наслідків.
У зв'язку з цим позивач ставив питання про визнання поширеної інформації
негативною, недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації МАУП, і
просив зобов'язати відповідачів спростувати інформацію шляхом надрукування
резолютивної частини рішення суду на сторінках газети “Еврейський оглядач” та
стягнути з відповідачів моральну шкоду в
розмірі 10 тис. грн. з Єврейської Конфедерації України, 2 тис. грн. з
ОСОБА_1,  2 тис. грн. з ОСОБА_2,  2 тис.
грн. з ОСОБА_3,  2 тис. грн. з ОСОБА_4, 2 тис. грн. з ОСОБА_5
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26
квітня 2007 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2007
року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог МАУП. Визнано недостовірною та такою, що порочить
ділову репутацію МАУП, поширену Єврейською Конфедерацією України як засновником
газети “Еврейський оглядач”, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у
газеті “Еврейський оглядач” за вересень 2005 року № 18/109 у статті
“Антисемитское нападение в Киеве”, а саме:

- “... является
логическим продолжением разнузданной антисемитской пропаганды, которою вот уже
не один год организованно и с большим размахом ведет так называемая
Межрегиональная Академия управления персоналом (МАУП). И яд юдофобии
растекается по столице и всей стране при
полном бездействии властей»;

- “... выросли киоски, в которых открыто, среди белого дня
продается литература, по сути призывающая к погромам”.

У цьому ж номері газети в статті “ІНФОРМАЦІЯ_1”, в якій розміщені
висловлювання                             ОСОБА_5, що містять негативну, недостовірну інформацію про позивача, а саме:

- “Но я знаю, что в Украине в беспрецедентном
масштабе сегодня распространяется открыто и
свободно фашистская литература, призывающая к насилию и формирующая у людей образ
врага”;

- “В Києве, несмотря на наши
бесконечные просьбы прекратить вакханалию распространяющейся
расисткой литературы, городские власти предоставляют лучшие места под киоски
на остановках, где продаются, с позволения сказать, издания МАУП, фактически призывающие к погромам... Сегодня в таком киоске
можно получить учебник, где написано, куда надо идти, кого бить и кто
виноват”.

Зобов'язано Єврейську Конфедерацію України, як засновника
газети “Еврейський оглядач”, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 у місячний
термін після вступу рішення суду в законну силу спростувати її в найближчих
номерах газети “Еврейський оглядач” шляхом надрукування резолютивної частини
рішення суду без редакційних або інших коментарів на тій же сторінці й тим же
шрифтом.

Стягнуто з Єврейської Конфедерації України як засновника
газети “Еврейський оглядач” на користь МАУП 5 тис. грн. на відшкодування
моральної шкоди, з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на відшкодування
моральної шкоди по 1 тис. грн. з кожного.

У поданих касаційних скаргах Єврейської Конфедерації України, ОСОБА_3
ставиться питання про скасування ухваленого апеляційною інстанцією рішення та
залишення в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що відомості, поширені в опублікованих у газеті “Еврейський оглядач” за вересень 2005 року № 18/109 статтях: “Антисемитское нападение в Києве”, “ІНФОРМАЦІЯ_1”, авторами яких є відповідачі у справі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
викладені  них відомості викладені не у
формі фактів, а у формі оціночних суджень, тому відповідно до ст. 47-1 Закону
України “Про інформацію” не підлягають спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про
задоволення позовних вимог МАУП, апеляційний суд виходив із того, що
інформація, поширена відповідачами в указаних вище статтях, є образливою для
позивача й такою, що в розумінні ст. 47-1 Закону України “Про інформацію” не
підпадає під поняття  “оціночні
судження”.

Такий висновок апеляційного суду не можна визнати законним і обґрунтованим,
оскільки він суперечить фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 42 Закону України “Про друковані засоби
масової інформації (пресу) в Україні” та ст. 47-1
Закону України “Про інформацію” редакція, журналіст не несуть відповідальності
за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і
організацій, якщо вони є дослівним відтворенням офіційних виступів
посадових осіб державних органів, організацій і об'єднань громадян. Ніхто не
може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних,
зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх правильності.

Судом першої інстанції було встановлено, що  позивач займається
видавництвом книжок, газет, журналів і
розповсюдженням цієї літератури через торгові точки м. Києва. У журналі “Персонал”
та газеті “Персонал плюс”, видавництвом яких займається МАУП, публікуються
статті авторів із критичною оцінкою ідеології сіонізму, окремих постулатів
іудейської релігії та національних рис євреїв. Така діяльність позивача
неодноразово отримувала негативну оцінку як з боку українських
високопосадовців                (а.с.
122-124, 148-152), так і з боку експертів (а.с.117-121, 153-155).

Отже, факти видавництва та розповсюдження позивачем літератури з критичною
оцінкою ідеології сіонізму знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

За таких обставин вислови відповідачів ОСОБА_1,                  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в статті “Заявление.
Антисемитское нападение на Киев” та ОСОБА_5 у статті  “ІНФОРМАЦІЯ_1” суд  першої інстанції обґрунтовано трактував як
такі, що за своєю формою, суттю та змістом представляють критичне, оціночне та
суб'єктивне судження їх авторів щодо фактичної ситуації, яка склалася з
розповсюдженням зазначеної літератури та ідей антисіонізму позивачем.

Враховуючи ту обставину, що вказані висловлювання
привертають увагу суспільства та громадськості до
проблем антисіонізму в Україні й чинників її розвитку і є критичним, оціночним
та суб'єктивним судженням їх авторів, суд обґрунтовано розглядав указані
висловлювання як дебати, зіткнення
поглядів, висловлювань із питань, що становлять суттєвий суспільний
інтерес, і вважав, що при вирішенні питання про захист ділової репутації, честі
та гідності позивача необхідно виходити з конституційного права авторів статей
на свободу вираження поглядів на фактичну ситуацію щодо публікацій і
розповсюдження МАУП літератури з критичною оцінкою ідеології сіонізму.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у відшкодуванні
моральної шкоди, оскільки він не довів її спричинення.

Наведене свідчить про те, що апеляційний суд помилково скасував
рішення  суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до вимог
ст. ст. 213, 214 ЦПК України, тому рішення суду апеляційної інстанції
підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції з
підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. 339 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Єврейської Конфедерації України як засновника газети
“Еврейський оглядач”, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2007 року скасувати, а
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 26 квітня 2007 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П.
Пшонка