У х в а л а

і м е н е м    у к р а
ї н и

2 квітня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,                                    Лященко
Н.П.,         Костенка А.В.,                              Прокопчука
Ю.В.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства (далі - ВАТ) “Кременчуцький сталеливарний завод” про визнання
недійсними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної
відповідальності, стягнення сум по підвищуючому коефіцієнту до окладу та
відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ВАТ “Кременчуцький
сталеливарний завод” на рішення Крюківського районного суду                            м. Кременчука
Полтавської області від 20 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 29 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1. звернулася в суд з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 11 жовтня 2004 року вона працювала у ВАТ “Кременчуцький
сталеливарний завод” на посаді юрисконсульта, а з            18 липня 2005 року начальником юридичного
відділу.  15 вересня 2006 року вона
отримала заробітну плату за серпень 2006 року, яка складалася з посадового
окладу, премії та підвищуючого коефіцієнту до посадового окладу. 3 жовтня 2006
року їй був виданий розрахунковий лист про отримання заробітної плати, з якого
вона дізналася про те, що з її заробітної плати був відрахований підвищуючий
коефіцієнт до окладу за серпень та вересень 2006 року. Як вбачалося з виписки
про розрахунок її заробітної плати за вересень 2006 року, підставою позбавлення
її коефіцієнту було невиконання вказівок керівництва. При цьому, жодного наказу
про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за серпень та вересень
2006 року не існувало, і відрахування були проведені без її згоди.

У зв'язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача підвищуючий
коефіцієнт до окладу за серпень, вересень 2006 року та               3 тис. грн. моральної шкоди.

У грудні 2006 року позивачка доповнила свої позовні вимоги і просила
визнати недійсними та скасувати накази від 1 грудня 2006 року № 1084 про
притягнення її до дисциплінарної відповідальності та від 31 жовтня 2006 року №
989а про скасування підвищуючих коефіцієнтів до окладів,  стягнути з відповідача премію за підсумками
роботи за 2006 рік, системну премію за жовтень 2006 року та підвищуючий
коефіцієнт до окладу за грудень 2006 року.

У лютому 2007 року позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила
стягнути з відповідача 1 277 грн. 75 коп. недоплачених сум підвищуючого
коефіцієнту до окладу та премій.

Рішенням  Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 20 березня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29 травня 2007 року, позов
задоволено частково. Визнано частково недійсним наказ ВАТ “Кременчуцький
сталеливарний завод” від 31 жовтня 2006 року № 989а в частині скасування
ОСОБА_1. підвищуючих коефіцієнтів до окладу. Стягнуто з відповідача на користь
позивачки підвищуючий коефіцієнт до окладу за серпень 2006 року у сумі 290 грн.
79 коп., вересень 2006 року у сумі 41 грн. 07 коп. та грудень 2006 року у сумі
367 грн. 09 коп. і моральну шкоду у сумі 400 грн. В іншій частині позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ВАТ “Кременчуцький
сталеливарний завод” просить скасувати ухвалені у справі судові рішення,  посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення
повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Судові рішення не відповідають цим вимогам в частині
вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди та визнання незаконною
невиплату підвищуючого коефіцієнту до окладу за серпень, вересень 2006 року.

Суди не з'ясували належним чином змісту вимог про
відшкодування моральної шкоди, якою нормою трудового законодавства регулюються
ці відносини, та застосував до них ст. 1167 ЦК України не обґрунтувавши таке
застосування. Стягуючи кошти за підвищуючим коефіцієнтом до окладу за серпень,
вересень 2006 року суд першої інстанції виходив з
того, що підвищуючий коефіцієнт входить до структури заробітної плати, є
обов'язковою виплатою, якої позивачка позбавлена без пояснень причин цього.

Апеляційний суд, залишаючи в цій частині рішення суду
першої інстанції без змін, виходив із того, що позивачка позбавлена виплат за
ці місяці за рішенням балансової комісії підприємства за невиконання вказівок
керівництва.

Наведене свідчить про суперечливість висновків судів обох
інстанцій,    які не ґрунтуються на
повному з'ясуванні обставин щодо підстав та умов виплат за підвищуючим
коефіцієнтом та позбавлення таких виплат відповідно до наявних у справі актів з
цих питань та обставин виконання (невиконання) позивачкою обов'язків за
трудовим договором.

За таких обставин судові рішення в частині вирішення
вимог про відшкодування моральної шкоди та визнання незаконним невиплати
підвищуючого коефіцієнту до окладу за серпень, вересень 2006 року  підлягають скасуванню з передачею справи у
цій частині на розгляд суду першої інстанції.

Що стосується судових рішень в частині визнання
недійсними та скасування наказів від 1 грудня 2006 року № 1084 та від 31 жовтня
2006 року № 989а, то доводи касаційної скарги є необґрунтованими, правильність
висновків суду не спростовують, а тому рішення у цій частині слід залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 337, 338, 345 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства
“Кременчуцький сталеливарний завод”
задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 20 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 29 травня 2007 року в частині вимог про відшкодування моральної
шкоди та визнання незаконним невиплати підвищуючого коефіцієнту до окладу за
серпень, вересень 2006 року скасувати і справу в цій частині направити на
розгляд суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук