Справа
№2-209/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 травня 2008 року                    Печерський районний суд
міста Києва у складі:

головуючого                           -    судді Умнової О.В.

при секретарі                          -    Скопенко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки
“Ефір”, ОСОБА_2,ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського нотаріального
округу ОСОБА_5

-     про  визнання недійсними довіреності та договору
від 21.08.2003 року, -

В С Т А
Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Просив визнати
недійсним  договір застави автомобіля
“Форд Сієрра” д.н.НОМЕР_1, укладений 21.08.2003 року між КС “Ефір” та від імені
ОСОБА_1., ОСОБА_2., посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4(реєстраційний
№2763).

В подальшому представник позивача доповнив вимоги. Просить визнати
недійсними: вищевказаний договір та довіреність, видану 21.08.2003 року
ОСОБА_1. на ім'яОСОБА_3. та ОСОБА_2., посвідчену приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_5 (реєстраційний №4846). В обґрунтування позиції зазначив, що довіреність
була видана ним на ім'я ОСОБА_2. іОСОБА_3. під впливом обману, а оспорюваний
договір не відповідає вимогам закону, оскільки укладений представником від його
імені з перевищенням повноважень.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених в
ньому підстав, просив задовольнити вимоги з урахуванням доповнень.

Представник відповідача КС “Ефір” позов не визнав, обґрунтування позиції
виклав в письмових запереченнях. (а.с.34-35) В судовому засіданні, зазначив, що
позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду, оскільки
останній знав про порушення своїх прав в лютому 2004 року. Просить застосувати
до вимог позивача наслідки спливу позовної давності та залишити позов без
задоволення з підстав, визначених ст. 267 ЦК України.

Представник третьої особи приватного нотаріуса КМНООСОБА_4. позов не
визнав. Підтримав позицію представника КС “Ефір”.

Відповідачі ОСОБА_2., ОСОБА_3. в судове засідання не з”явилися про день,
час, місце розгляду справи повідомлені належним чином про причини неявки суд не
повідомили.

Суд, вислухавши сторони, які з'явилися в судове засідання, дослідивши
матеріали справи, вважає можливим розглянути справу у відсутність нез”явившихся
відповідачів і позов залишити без задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2003 року ОСОБА_1. видав
довіреність на ім'яОСОБА_3., ОСОБА_2., якою уповноважив останніх керувати,
зняти з обліку в органах ДАІ та розпоряджатися належним йому автомобілем “Форд
Сієрра” д.н.НОМЕР_1. Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом  КМНО ОСОБА_5 та зареєстрована за реєстровим
№1846 (а.с.8).

Того ж дня, 21.08.2003 року, між КС “Ефір” та ОСОБА_3. був укладений
кредитний договір №89, згідно якого ОСОБА_3. був наданий кредит у розмірі 13083
грн., який він зобов'язався повернути в строк до 21.08.2005 року зі сплатою
нарахованих відсотків з розрахунку 0,1315% за кожен календарний день
користування кредитом (а.с.9).

В забезпечення зобов'язанняОСОБА_3. за кредитним договором, 21.08.2003
року між КС “Ефір” та ОСОБА_1., від імені якого виступав ОСОБА_2. за
вищевказаною довіреністю від 21.08.2003 року, був укладений договір застави
належного позивачу автомобіля “Форд Сієрра” д.н.НОМЕР_1, посвідчений приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_4та зареєстрований в реєстрі за №2763 (а.с.10-11).

В зв”язку з невиконанням ОСОБА_3. умов кредитного договору КС “Ефір”
3.08.2006 року звернулась до приватного нотаріуса КМНООСОБА_4. із заявою про
вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на заставлений автомобіль.

25.01.2007 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4було вчинено виконавчий
напис про звернення стягнення на вищевказане майно позивача.

Постановою ДВС у Подільському районі м. Києва від 23.02.2007 року
(№351/5) відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого
напису від 25.01.2007 року про стягнення з ОСОБА_1. на користь КС “Ефір” суми
боргу.

Згідно статті 64 ЦК України (1963 року) довіреністю визнається письмове
уповноваження, яке видається однією особою іншій особі для представництва перед
третіми особами.

Статтею 178 ЦК України (1963 року) визначено, що виконання зобов'язань
може забезпечуватися згідно із законом або договором неустойкою (штрафом,
пенею), заставою і поручительством.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання
боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов”язання одержати
задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами
(ст.181 ЦК України 1963 року).

Відповідно до ст. 48 ЦК України (в редакції 1963 року) недійсною є та
угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або
немайнові права неповнолітніх дітей.

Угода укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди
представника з  однієї сторони з другою
стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай
невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана
недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної або громадської
організації (ст.57 ЦК України 1963 року).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.59 ЦПК України встановлено,
що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні не встановлено, що
оспорювана позивачем довіреність, була видана ним під впливом обману, жодного
належного та допустимого доказу даним обставинам суду не надано, посилання
представника позивача на  ст. 57 ЦК
України (1963 року), як на підставу визнання довіреності недійсною та викладені
ним доводи і обґрунтування з цього приводу спростовуються зібраними по справі
доказами.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1.
видав оспорювану довіреність з метою продажу автомобіля “Форд Сієрра” ОСОБА_3.,
був обізнаний про відсутність у останнього коштів на придбання даного
автомобіля та укладення ним з цією метою кредитного договору. Позивач знав про
те, що в довіреності у якості довіреної особи дописаний ОСОБА_2., погодився із
зазначеним та особисто підписав її.

Довіреність посвідчена нотаріально в
присутності позивача, якому нотаріус роз'яснив наслідки її підписання та
перевірив дійсність його намірів.

Вказані обставини підтверджуються зібраними
по справі доказами, зокрема поясненнями представника позивача та копією
позовної заяви ОСОБА_1., поданої останнім до Подільського райсуду м. Києва.

Таким чином, правових підстав для визнання
оспорюванї довіреності недійсною згідно зі ст.57 ЦК України (1963 року) не
вбачається.

Щодо вимог позивача про визнання договору застави недійсним з підстав його невідповідності вимогам закону
слід зазначити наступне.

Статтею 257 ЦК України (2004 року) визначено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила
(ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст.267 ЦК України (2004 року) сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В судовому засіданні встановлено, що оспорювана позивачем довіреність
була скасована в лютому 2004 року, що підтверджується поясненнями представника
останнього. З вказаного вбачається, що в лютому 2004 року позивач знав про
порушення своїх прав, проте за їх захистом звернувся до суду лише 5.09.2007
року.

Згідно пояснень представника позивача, договір купівлі - продажу
належного ОСОБА_1. автомобіля “Форд Сієрра” був опосередковано укладений через
оформлення оспорюваної довіреності. Оплата за транспортний засіб, за
домовленістю сторін, мала відбутися протягом місяця з дня посвідчення
довіреності - 21.08.2003 року. Не зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_3. в
домовлені сторонами строки коштів за автомобіль не сплатив, довіреність, видана
на його ім'я була скасована позивачем лише в лютому 2004 року.

Суд, з'ясовуючи у представника позивача
поважність пропуску строку звернення до суду не встановив будь яких об'єктивних
причин такого пропуску, що, відповідно до вимог частин 3,4 ст.267 ЦК України, є
підставою для відмови в задоволенні позову, про що в судовому засіданні
заявлено представником КС “Ефір” та підтримано представником приватного нотаріусу
КМНООСОБА_4.

За таких обставин, оцінюючи зібрані по
справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не обґрунтований і
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.48,57,64,178,181 ЦК України (1963 року), ст.267 ЦК України (2004 року) ст.ст.3,6,8,10,11,57-60,62,208,209,212-216,218,223 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки “Ефір”, ОСОБА_2,ОСОБА_3, треті особи:
приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний
нотаріус Київського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними
довіреності та договору від 21.08.2003 року залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через
Печерський райсуд м. Києва.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                              Умнова
О.В.