Справа № 2-108/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2008 року Н-Сіверський
районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого
судді - Бараненка С.М.

при
секретарі - Лабадіній Т.В. за участю позивача, представника відповідача ,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Н-Сіверський справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської районної
друкарні про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до Новгород-Сіверської районної друкарні про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи позов тим, що з 13
серпня 1979 року        по 11 лютого 2008 року він працював в Н-сіверский
районній друкарні друкарем. Наказом № 7 від 11 лютого 2008 року його було
звільнено на підставі ст. 40 п.4 КЗпП України, з формулюванням причини «за
ненадання причини відсутності на роботі 7 та 8 лютого 2008 року з 13 години 00
хв. по 17 годину  00 хв. Він звільнення з
роботи вважає незаконним і тому звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлений позов в повному обсязі і до викладеного в позовній заяві
додав, що весь час друкарня працювала з 8 до 16 години, а не до 17 години. Дійсно
07.02.2008 року  він після обіду прийшов
на роботу в 15 годин 30 хвилин, він не був п»яний, бо в обід випив тільки 0,5
л. пива і спізнився бо себе погано почував, але в лікарню не звертався. Писати
пояснення причин відсутності на роботі відмовився. 08.02.2008 року він прийшов
на роботу о сьомій годині ранку, так-як необхідно було встигнути виготовити
газету. З напарником вони виготовили газету і в обід він пішов до дому і більше
на роботу в той день не прийшов бо погано себе почував, про це нікого не повідомляв
і в лікарню не звертався. В той день 08.02.2008 року йому ніщо не заважало
пообідати, а також його ніхто не заставляв приходити на роботу в сім годин
ранку.  11.02.2008 року  на загальних зборах трудового колективу він
ніяких погроз в адресу директора, а також чогось подібного не висловлював.
Письмового пояснення причин відсутності на роботі 08.02.2008 року не писав,
так-як вважав, що немає потреби в цьому. Колективний договір він підписував і з
ним ознайомлений. Після звільнення він нікуди на іншу роботу влаштуватись не
намагався.

Представник відповідача та третя
особа Гуща В П. в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі  і пояснив суду, що в них на підприємстві
встановлена 40 годинна робоча неділя, працють п»ять днів на тиждень з 08 години
00 хвилин до 17 години 00 хвилин, перерва на обід з 12 по 13 години і позивачу
про це добре відомо. Ніхто не заставляв позивача приходити на роботу о сьомій
годині ранку, він встиг би зробити і починаючи з 08 години ранку. Газета
друкується протягом четверга - п»ятниці і часу достатньо, ніхто обідати також
не забороняє.  Ніхто не хотів звільняти
позивача з роботи, але це вже була остання крапля. 07.02.2008 року в другій
половині дня він хотів поговорити з позивачем відносно його поведінки, але
останній був на підпитку і вдаривши кулаком по столу пішов з кабінету не
бажаючи говорити. 08.02.2008 року в 09 годин ранку на позивача співробітниками
міліції було складено протокол за його хуліганськи дії на роботі 07.02.2008
року. Цього ж дня всі були попереджені, що після обід будуть загальні збори,
але позивач після обідньої перерви тобото після 13 години на роботі в той день
не з»явився і причин неявки нікому не повідомив. 11.02.2008 року при всьому
колективі він зажадав від позивача письмового пояснення, а також щоб сказав для
чого він стукав по його столу кулаком. Писати пояснення позивач відмовився, а
також сказав, що наступного разу треба бити не по столу, а по морді. Того ж дня
позивача було звільнено з роботи за ст. 40 ч.4 КУпАП.

Заслухавши
пояснення позивача,  представників
відповідача - третьої особи, покази
свідків та дослідивши зібрані по справі докази суд прийшов до висновку,
що позов задоволенню не підлягає в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні
дав показання, що він працює разом з позивачем. Робочий день у них починається
з восьмої години ранку і до сімнадцятої години. Пообідати їм ніхто не
забороняє. Позивач 07.02.2008 року з роботи пішов раніше. 08.02.2008 року вони
з позивачем з семи годин ранку друкували газету і коли надрукували, він часу
напевне не пам»ятає, позивач пішов і в той день більше на роботі не з»явився, де
він був йому не відомо. 11.02.2008 року він був на загальних зборах трудового
колективу. Позивач на зборах сказав, що був у лікарні і між ним та директором
виникла словесна перепалка і після цього позивача було звільнено з роботи. Свої
підписи по результатах зборів він ставив добровільно без всякого примусу.

Свідок  ОСОБА_3 в судовому засіданні показала,  що
07.02.2008 року позивач прийшов на роботу після обідньої перерви з
запізненням та був у п»яному виді і вона чула через стінку, що в кабінеті
директора позивач розмовляє на повишених тонах. Тоді директор запросив весь
колектив до кабінету і при всіх зажадав від позивача пояснень, але той нічого
не став пояснювати, а вдарив кулаком по столу і пішов, а вони викликали з цього
приводу міліцію. 08.02.2008 року директор зранку оголосив, що в 14 годин буде
збір колективу. Того ж дня в 13 годин вона прийшла з обіду і спитала ОСОБА_2 де
ОСОБА_1, на що той відповів, що він вже пішов. В 14 годин всі зібрались,
позивач так і не з»явився. Він того дня не з»явився до кінця робочого дня.
Робочий день у них на підприємстві з восьмої години ранку до сімнадцятої години
і нормований для всіх працівників і для позивача в тому числі. 11.02.2008 року
на загальних зборах колективу позивач відмовився писати пояснення причин відсутності
08.02.2008 року, а сказав, що наступного разу буде бити не по столу, а по
морді. Після цього всі підтримали директора про звільнення позивача з роботи,
про що був складений протокол де всі поставили свої підписи. Свій підпис в
протоколі вона ставила добровільно без примусу.

Свідок  ОСОБА_4
в судовому засіданні показала,
що   в них робочий день з восьмої
по сімнадцяту години. 07.02.2008 року після обіду директор запросив весь
колектив  до себе в кабінет, там вже був
позивач, який перебував у збудженому стані. На запитання директора пояснить
причини відсутності на роботі позивач почав ругатись матом. ОСОБА_3 викликала з
цього приводу міліцію, але до приїзду міліції позивач зник. 08.02.2008 року
десь до 12 години дня додрукували газету і після того до кінця робочого дня
вона позивача на роботі більше не бачила.11.02.2008 року на загальних зборах
колективу позивач відмовився писати письмове пояснення щодо причин відсутності
на роботі 08.02.2008 року  і говорив погрози  в адресу директора. Після цього було складено
протокол зборів, де вона добровільно без примусу поставила свій підпис.

Свідок  ОСОБА_5
в судовому засіданні показала,
що   робочий день в Н-Сіверський
друкарні  з восьмої по сімнадцяту години.
Їй відомо, що позивач 08.02.2008 року був відсутній на роботі з 13 по 17
годину. Свій підпис у протоколі зборів колективу 11.02.2008 року вона ставила
добровільно.

Згідно п.3.1 колективного договору
Н-Сіверської районної друкарні на 2007-2008 роки дослідженого в судовому
засіданні - при регулюванні робочого часу на підприємстві сторони виходять з
того, що нормальна тривалість роботи не може перевищувати 40 годин на тиждень,
як це встановлено законодавством.

Згідно протоколу № 17 загальних
зборів  колективу Н-Сіверської друкарні
від 11 лютого 2008 року дослідженого в судовому засіданні, зокрема встановлено,
що ОСОБА_1 надати письмове пояснення відносно відсутності його на роботі
07.02.2008 року з 13 години і до кінця робочого дня та 08.02.2008 року з 12
години 30 хвилин і до кінця робочого дня відмовився, натомість кинув погрозу6
«іншим разом стукати кулаком не по столу, а по морді». Було запропоновано
вважати неявку  на роботу без пояснень
прогулами, а тому звільнити даного працівника ОСОБА_1, з посади друкаря друкарні
за ст. 40 п.4 КЗпП України. Працівники друкарні не
заперечували даній пропозиції, підписавши протокол, складений відповідно до
акту.

Згідно
копії наказу № 5 від 08.02.2008 року по Н-Сіверскький друкарні - друкару
ОСОБА_1 за те, що відмовився в усній формі в січні місяці друкувати газету та
за те, що без попередження 07.02.2008 року покинув робоче місце без
попередження - оголосити догану.

Згідно
копії наказу № 7 від 11 лютого 2008 року по Н-Сіверський друкарні дослідженого
в судовому засіданні - ОСОБА_1- друкаря друкарні за ненадання пояснень причини
відсутності на робочому місці 7 та 8 лютого 2008 року з 13.00 до 17.00.
Наказую: звільнити друкаря ОСОБА_1 з роботи за ст. 40 п.4 КЗпП.

Аналізуючи
в сукупності вище викладене суд остаточно приходить до висновку, що за
досліджених доказів, коли встановлено
припинення трудового договору з передбачених в законі підстав, з
додержанням  порядку звільнення з
конкретної підстави, є юридичний факт припинення трудових правовідносин, суд
вважає, що підстави  для задоволення
позовних вимог - відсутні.

Разом з
тим,  відповідачем в наказі про
звільнення позивача за ст.40 п.4 формулювання причин звільнення зазначено так,
що не відповідає чинному законодавству( зазначено : “ ОСОБА_1- друкаря друкарні за ненадання пояснень причини відсутності на робочому
місці 7 та 8 лютого 2008 року з 13.00 до 17.00. Наказую: звільнити друкаря
ОСОБА_1 з роботи за ст. 40 п.4 КЗпП.”.

На підставі ст.ст. 147, 235 КЗпП України  суд вважає за необхідне, не поновлюючи
позивача на роботі та не змінюючи посилання на норму матеріального права -
змінити формулювання підстав звільнення на : «звільнити друкаря Новгород-
Сіверської  районної друкарні ОСОБА_1 з
роботи за прогул без поважних причин 08 лютого 2008 року,  ст.40 п.4 КЗпП України».

Судові витрати
згідно ст. 88 п.4 ЦПК України понесені судом у зв”язку з розглядом справи
віднести за рахунок держави.

Виходячи з вище викладеного та
керуючись ст. ст. 215, 88, 60 ЦПК України, ст.ст. 40, 147, 233, 235  КЗпП суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Новгород-Сіверської районної друкарні про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити в повному обсязі.

Змінити
формулювання причини звільнення ОСОБА_1 на: звільнити друкаря Новгород-
Сіверської  районної друкарні ОСОБА_1 з
роботи за прогул без поважних причин 08 лютого 2008 року,  ст.40 п.4 КЗпП України.

Витрати
понесені судом у зв”язку з розглядом справи віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської області через Н-Сіверський райсуд шляхом подачі
протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви на апеляційне оскарження,
та протягом двадцяти днів після подання заяви на апеляційне оскарження
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк , встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий:                                                                                                  С.М. Бараненко