АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-671 2008 року             Головуючий у 1-й інстанції В.В.Кабанова              категорія 38                                                      Доповідач  М.М. Суржик
Судова
палата в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :
Головуючого : судді Кіселика С А ,
суддів : Франко В.А., Суржика М.М.
при секретарі Липі А.О.,
розглянула  у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 26 грудня 2007 року,

В  С
Т  А  Н
О  В  И
Л  А  :

В лютому 2007 року до суду з позовом до ОСОБА_1про
захист честі, гідності та ділової репутації і стягнення моральної шкоди
звернулась ОСОБА_2. Зазначила, що відповідачка, починаючи з жовтня 2006 року
звертається в різні інстанції зі скаргами, в яких викладає факти, які не
відповідають дійсності, що порочить її честь, гідність та ділову репутацію.
Просила суд зобов'язати відповідачку спростувати ці відомості та стягнути
5000грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням суду
позов було задоволено частково. Зобов'язано відповідачку спростувати
відомості, що не відповідають дійсності, шляхом направлення заяв про спростування
цих відомостей на ім'я заступника директора Департаменту з гуманітарних питань
- начальника управління освіти ОСОБА_3, директора Департаменту з гуманітарних
питань ОСОБА_4, та шляхом вибачення в присутності посадових осіб
Кіровоградської облдержадміністрації, Кіровоградської міської ради ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, педагога спеціальної загальноосвітньої школи №1
ОСОБА_9, стягнуто з відповідачки на користь позивачки 1700грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Не погоджуючись з
рішенням суду в скарзі апелянт просив рішення суду скасувати з тих підстав, що
судом порушені норми процесуального права, та винести ухвалу про закриття
справи, відкрити провадження у справі за її зустрічним позовом. Зокрема,
зазначила, що суд не дослідив її клопотання щодо відповідності фактів, на які
посилалась позивачка, не зупинив провадження у справі за її клопотанням, не
відкрив провадження у справі за її зустрічним позовом. Крім того, про день
слухання справи 26 грудня 2007 року вона належним чином повідомлена не була.

Заслухавши доповідача, апелянта, дослідивши доводи
апеляції та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляція
підлягає задоволенню частково.

Апеляційним судом на підставі досліджених доказів
встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1в 2006 році працювала вчителем спеціальної
загальноосвітньої школи №1 Кіровоградської міської ради, а ОСОБА_2директором
цієї школи, що не заперечується сторонами. В жовтні 2006 року відповідач
звернулась зі скаргою на ім'я заступника директора Департаменту з гуманітарних
питань - начальника управління освіти ОСОБА_3, директора Департаменту з
гуманітарних питань ОСОБА_4, в якій зазначила, що на її думку, в діяльності
позивачки, як керівника школи, маються порушення ведення господарської та
адміністративної діяльності з боку позивачки.

Крім того, 29 листопада 2006 року відповідачка в
присутності посадових осіб Кіровоградської облдержадміністрації,
Кіровоградської міської ради ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, педагогів
спеціальної загальноосвітньої школи висловлювалась стосовно того, що позивачка
вимагає і отримує гроші від працівників школи.

Суд 1-ої інстанції дійшов висновку, посилаючись на
ст.ст.23,200 ЦК України, ст.1 Закону *Про інформацію*, що позивачка довела, що
інформація, яка міститься в скаргах і висловлюваннях, є недостовірною, і у в
зв'язку з цим позивачка потребує судового захисту.

Колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції не зважив на
те, що відповідно до ст.34 Конституції України, ст.9 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є
складовою частиною законодавства України, позивачка має право висловлювати
судження, оцінки, думки.

Згідно ст.277 ЦК України особа, особисті немайнові права
якої порушені внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право
на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Однак звернення до правоохоронного чи державного органу
із заявою або скаргою про неправомірні дії іншої особи, якщо цей орган
наділений владними повноваженнями щодо поновлення законності у відповідних
відносинах чи застосування передбачених законом санкцій до правопорушника, не
може розцінюватись як поширення неправдивих відомостей, якщо не встановлено, що
фактично метою цих дій було приниження честі, гідності та ділової репутації
певної особи.

Зважаючи на обставини справи колегія суддів вважає, що
позивачка зверталась до державних органів та до посадових осіб цих органів, і
метою розповсюдження інформації з боку відповідачки було виправлення недоліків
в діяльності позивачки, а не приниження її честі, гідності та ділової
репутації.

Згідно вимог п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне
застосування норм матеріального та процесуального права.

Тому колегія суддів дійшла переконання, що рішення в цій
частині підлягає скасуванню, а позов ОСОБА_2не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п.3 ст.311 ЦПК України, рішення суду
підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, якщо справу
розглянуто за відсутності будь-кого з осіб, які беруть участь у справі, не
повідомлених про час та місце судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, судом порушені вимоги
ст.ст.74,76 ЦПК України, тобто, ОСОБА_1не було належним чином повідомлено про
день та місце розгляду справи, що є підставою для скасування рішення.

Висновки суду, що відповідачка була належним чином
повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.200) колегія суддів вважає
такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, судом 1-ої інстанції було порушено
процесуальний порядок призначення до розгляду зустрічного позову ОСОБА_1.

Так, 25 квітня 2007 року ОСОБА_1звернулась до суду із
зустрічною позовною заявою (а.с.66-71).

22 травня 2007 року під час судового засідання (а.с. 74),
розглянувши клопотання ОСОБА_1щодо прийняття її зустрічного позову, суд
видалився до нарадчої кімнати і по виходу оголосив ухвалу про прийняття в одне
провадження зустрічного позову. Однак в матеріалах справи така ухвала відсутня,
відомостей про те, чи вручалась копія позовної заяви ОСОБА_2немає. В матеріалах
справи мається ухвала від 22 травня 2007 року про призначення до розгляду
позову справи за позовом ОСОБА_2(а.с. 78).

Тому колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким в позові ОСОБА_2належить
відмовити, а справу в частині позову ОСОБА_1направити на новий судовий розгляд.

На підставі ст.34 Конституції України, ст.9 Конвенції про
захист прав людини і основоположних свобод 23,1167 ЦК України, керуючись
ст.ст.307, 309, 311, 313, 314, 316  ЦПК
України, колегія суддів,-

В  И  Р
І  Ш  И  Л  А :

Апеляцію задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 26
грудня 2008 року скасувати.

В позові ОСОБА_2до ОСОБА_1про захист честі, гідності та
ділової репутації і стягнення моральної шкоди відмовити.

Справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про захист честі,
гідності та ділової репутації і стягнення моральної шкоди направити для
розгляду до того ж суду в іншому складі суддів.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може
бути оскаржено протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді