справа № 2,,ц,,-39/2008р
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

27 травня 2008 року                              Барський районний
суд Вінницької області

в складі головуючого судді Переверзєва С.В.

при секретарі Ночовка Г.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бар

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права на
спадкування, ОСОБА_3до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтв про право на
спадщину за законом, визнання права власності на спадкове майно, ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про перерозподіл спадщини,

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду ОСОБА_1 вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько -
ОСОБА_4, який проживав вАДРЕСА_1. Після його смерті залишилось спадкове майно
яке складається з грошового вкладу на суму 23047,12 доларів США які зберігались
в Хмельницькій філії ТОВ ,,Укропромбанк,, На &frac12; частку їй, як спадкоємцю першої черги, видано
свідоцтво про право на спадщину 7 травня 2007 року державним нотаріусом
Барської державної нотаріальної контори, на іншу &frac12; частку видано батькові померлого ОСОБА_5. Вона є
спадкоємцем першої черги. Крім неї спадкоємцями першої черги за законом є
дружина - ОСОБА_3., донька - ОСОБА_2 та батько - ОСОБА_5. Вона приймала участь
в похованні батька, та виконала всі традиційні обряди, пов,язані з похованням
та вступила в управління та володіння майном. Починаючи з 1997 року ОСОБА_3
залишила батька, який мешкав в м.Хмельницькому, та переїхала жити до своїх  батьків в АДРЕСА_2. З того часу вона не
цікавилась батьком, не цікавилась станом його здоров,я. Практично ОСОБА_4 весь
час хворів, перебував в безпорадному стані. Не цікавилась його станом і
ОСОБА_2. Вказані особи стверджують, що випадково взнали про смерть ОСОБА_4, що
також є доказом не підтримання стосунків з померлим, фактично вони ухилились
від надання йому допомоги. Враховуючи викладене вона просить усунути від права
на спадкування після смерті ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 вказала, що вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, якій був зареєстрований 17 грудня 1989 року.
29 червня 2007 року її донька в розмові з ОСОБА_1 довідалась про смерть
ОСОБА_4. Через необізнаність про смерть чоловіка, вона вимушена була ставити
питання про продовження строку для прийняття спадщини. Оскільки вона не
припиняла сімейних стосунків з померлим, то просила суд визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за законом, виданим ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та
провести поділ спадкового майна, визнавши за нею право власності на &frac14; частку спадкового майна в
сумі 5761,78 доларів США, що становить 29096 грн 99 коп, стягнувши їх порівну з
ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Також просила стягнути понесенні судові витрати.

ОСОБА_2 вказала, що вона, як донька померлого, являється спадкоємцем
першої черги і тому має право на &frac14; частку спадкового майна. Вона з поважних причин пропустила
термін для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, оскільки
не була обізнана про смерть батька і судом їй був продовжений строк для подання
заяви і 24 січня 2008 року Барською державною нотаріальною конторою в неї така
заява була прийнята. Враховуючи дані обставини вона просить визнати її право на
спадкування &frac14; частини
спадщини ОСОБА_4, та стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію за отриману
належну частку в сумі 14548 грн 50 коп та стягнути понесенні судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6, а також
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7., яка діє згідно довіреності від 12 липня 2007
року (а.с.34) підтримала заявлені вимоги, одночасно не визнаючи вимоги ОСОБА_1.
Остання та її представник - адвокат ОСОБА_8, який діє згідно ордеру (а.с.46)
підтримали заявлені вимоги, не визнаючи одночасно вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Так ОСОБА_2 пояснила суду, що разом з батьком та своєю сім,єю спільно
проживали в квартирі батька в м.Хмельницькому. Згодом батько вирішив продати
квартиру і переїхати проживати в АДРЕСА_1до свого батька ОСОБА_5. Вже в квітні
2007 року вона випадково довідалась про смерть батька. Про його смерть їй ніхто
не повідомляв.

ОСОБА_3 пояснила суду, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4, який був укладений 17 грудня 1989 року у виконкомі Станіславчиської
сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Через хворобу рідних
вона вимушена була переїхати проживати в АДРЕСА_2, але після цього чоловік
відвідував її там і його рідні знали про місце її проживання. 29 червня 2007
року в м.Жмеринка їй стало відомо про смерть чоловіка.

ОСОБА_1 пояснила суду, що
її батько ОСОБА_4 проживав в АДРЕСА_1. Фактично вона вимушена була його
доглядати, лікувати, піклуватись про його стан та здоров,я. За час його
проживання ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_3 не турбувались батьком, жодного разу не
приїзджали до нього, не телефонували, не надавала жодної допомоги ні на
лікування, ні на прожиття. ОСОБА_4 мешкав з іншою жінкою, яка допомагала йому
по господарству і про це знала ОСОБА_3. Після того як ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
помер, вона займалась його похованням і не повідомляла вказаним особам про
смерть батька. Вона вважає, що внаслідок негативного відношення до долі батька
ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_3 не мають право на отримання спадкового майна.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що добре
знав ОСОБА_4 і з останнім в його квартирі, яка знаходилась в м.Хмельницькому
проживала донька ОСОБА_2. Остання через необхідність проведення ремонту в
квартирі мусила її залишити.

Свідки ОСОБА_10та ОСОБА_11 засвідчили той факт, що ОСОБА_3 періодично
зустрічалась з ОСОБА_4 Вказані зустрічі відбувались в м.Жмеринка, а також в в
АДРЕСА_2.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а в задоволенні позовів ОСОБА_4
та ОСОБА_2 слід відмовити. До такого висновку суд дійшов із слідуючого:  відповідно до вимог ст.55 Сімейного кодексу
України дружина та чоловік зобов,язані спільно піклуватись про побудову
сімейних відносин між собою та іншими членами сім,ї на почуттях взаємної
любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ст.75 зазначеного Кодексу
дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Необхідність
утримання батьків, які є непрацездатними і які потребують матеріальної допомоги
передбачена і ст. 202 Сімейного кодексу України. Також у відповідності до вимог
ст.203 Сімейного Кодексу України діти повинні брати участь у додаткових
витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.
Оцінюючи дотримання сторонами зазначених вимог Закону судом було встановлено,
згідно до свідоцтва про смерть (а.с.5), що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. На час
смерті він проживав вАДРЕСА_1. Відповідно до медичної карти №5000/351, яка була
оглянута в судовому засіданні, ОСОБА_4 поступив в лікарню 24 вересня 2006 року
і причиною смерті став набряк мозку, розлад психіки та поведінки внаслідок
вживанню алкоголю. Як зазначила в судовому засіданні ОСОБА_1, а відповідно
ніхто із сторін даний факт не оспорював, вона, під час хвороби батька, була
присутня з ним, надавала як матеріальну так і моральну підтримку. Вказану
підтримку вона надавала ще і під час життя батька, так як проживала поряд з
ним. Натомість ні дружина ( згідно свідоцтва про шлюб а.с.32) померлого
ОСОБА_3, ні його донька ОСОБА_2 (свідоцтво про народження а.с.40), взагалі не
були обізнані про смерть ОСОБА_4 і відповідно не приймали участь в його
похованні. Вказаний факт був встановлений рішенням Барського районного суду від
3 грудня 2007 року (а.с.44). Згідно вказаного рішення суду ОСОБА_2 взнала про
смерть батька тільки в квітні 2007 року і то від своїх знайомих, а ОСОБА_3,
внаслідок повідомлення ОСОБА_1, тільки в червні 2007 року. Відповідно до
показів вказаних осіб, про долю ОСОБА_4 їм нічого не було відомо коло року.
Вказаний факт безумовно свідчить про байдужість з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стан існування батька та чоловіка, його здоров, я, долі. Про байдужість до долі
чоловіка з боку ОСОБА_3 свідчить і той факт, що вона тривалий час знала, що
ОСОБА_4 мешкає з іншою жінкою і свого боку не вживала будь яких заходів по
налагодженню стосунків з чоловіком.

Ухиленням від виконання обов,язків доньки та дружини по взаємній
допомозі, надання матеріальної та моральної підтримки в скрутний час, суд
вважає відсутність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час лікування ОСОБА_4 в період з 24
вересня по ІНФОРМАЦІЯ_1 в медичному закладі, де він фактично перебував в
безпорадному стані, і де внаслідок хвороби закінчив своє життя. Суд не приймає
до уваги посилення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність повідомлення їм про
надання допомоги внаслідок хвороби, адже, відповідно до їх свідчень ОСОБА_4 був
їм дорогою людиною, і тому вони самі повинні були цікавитись його долею, а не
чекати поки хтось їм повідомить про смерть батька та чоловіка. З огляду на
викладене суд вважає, що ОСОБА_1 правомірно отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом (а.с.8), а ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно вимог ч3, 5 с. 1224
ЦК України, мають буди позбавленні даного права.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були заявлені вимоги про стягнення понесених судових
витрат. Хоча витрати і підтвердженні відповідними документами, разом з тим
згідно ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним відмовити в їх задоволенні,
оскільки основні їх вимоги не знайшли свого позитивного вирішення.

На підставі викладеного і керуючись ст.88, 208, 209, 212, 213, 218 ЦПК
України, ч.3, 5 ст.1224 Цивільного Кодексу України, ст.55, 75, 202, 203
Сімейного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути
від права на спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні позову
ОСОБА_3та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання право на спадкування  по &frac14; частини спадкового майна ОСОБА_4, стягненні
понесених судових витрат, відмовити

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом  десяти днів шляхом подачи заяви про апеляційне
оскарження.

СУДДЯ: