Справа
№22-ц-516  2008 р.                             Головуючий у 1-й інстанції Фоменко
-     19                                            Суддя-доповідач
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н
е м             У к р а ї н и

27
травня  2008 року колегія суддів  судової
палати  у
цивільних  справах  Апеляційного
суду  Сумської   області
в складі :

головуючого  -
Рибалки В.Г.

суддів             -
Хвостика С.Г., Криворотенка В.І.

з участю  секретаря судового засідання -     Чуприни В.І.

та осіб, які беруть участь у справі
- ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянула у
відкритому  судовому  засіданні
в приміщенні  апеляційного суду
цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1- ОСОБА_2,
ОСОБА_3на рішення Ковпаківського районного суду м.Сум  від 14 листопада 2007 року та додаткове
рішення Ковпаківського районного суду м.Сум від 28 лютого 2008 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та моральної шкоди; за
зустрічним позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про визнання недійсними правочинів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1
звернувся з зазначеним позовом у жовтні 2006 року. Свої вимоги мотивував тим,
що 2 жовтня 2003 року ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання повернути йому до 10
грудня 2003 року борг в сумі 14000 доларів США, що складало 70000 грн. 70 коп.,
за продане ним майно, взяте на відповідальне зберігання, однак обіцянки не
виконав. Вважає, що діями ОСОБА_3 йому завдана і моральна шкода, яка
полягала  в нервовому хвилюванні, втраті
особистого часу на повернення коштів, що негативно вплинуло на приватне життя.
Тому він просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 70000 грн. 70 коп. боргу та
2000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_3 вказаний
позов ОСОБА_1 не визнав і звернувся до суду з зустрічним позовом у червні 2007
року. Свої вимоги він мотивував тим, що під впливом насильства з боку ОСОБА_1
був змушений підписати боргову розписку на суму 14000 доларів США, договір
схову №2 від 2 жовтня 2003 року, акт прийому-передачі до зазначеного договору,
специфікацію до договору купівлі-продажу №01/10 від 1 жовтня 2003 року, договір
купівлі-продажу №01/10 від 1 жовтня 2003 року. Тому він просив визнати
недійсними ці правочини не тільки внаслідок застосування до нього психічного
тиску з боку відповідача, а і як такі, що є фіктивними, тобто вчинені без
наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами.

Рішенням
Ковпаківського районного суду м.Сум від 14 листопада 2007 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3 відмовлено за їх необгрунтованістю.

Додатковим
рішенням Ковпаківського районного суду м.Сум від 21 січня 2008 року стягнуто з
ОСОБА_3 недосплачений судовий збір в розмірі 34 грн.

Додатковим
рішенням Ковпаківського районного суду м.Сум від 28 лютого 2008 року  стягнуто з ОСОБА_3 недосплачений судовий збір
в розмірі 1649 грн.

В
апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, просить зазначене  рішення суду в частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його
позову. При цьому посилається на порушення норм матеріального і процесуального
права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначає, що
ОСОБА_3 визнав, що розписка про повернення боргу в сумі 14000 доларів США за
незбережене майно написана ним власноручно, однак суд дійшов невірного висновку
про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1

ОСОБА_3
в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині відмови в
задоволенні його позову і ухвалити нове рішення, яким його вимоги задовольнити.
При цьому посилається на порушення норм матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначає, що факт
вчинення ОСОБА_1 відносно нього погроз підтвердили в судовому засіданні свідки,
що договір купівлі-продажу і договір схову вчинені без намірів здійснити
реальну купівлю-продаж обладнання та зберігання цього обладнання, з приводу
чого судом встановлені обставини, але належної оцінки встановленому суд не надав.

В
апеляційній скарзі на додаткове рішення суду від 28 лютого 2008 року, також
посилаючись на  порушення норм
матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам
справи ОСОБА_3 просить це рішення скасувати. Вказує, що суд дійшов невірного
висновку про те, що предметом його зустрічного позову були вимоги майнового
характеру.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, яка просила
задовольнити її апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,
які наполягали на задоволенні саме їх апеляційної скарги, перевіривши рішення в
межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні скарги на основне рішення суду задоволенню
не підлягають, а апеляційна скарга ОСОБА_3 на додаткове рішення суду від 28
лютого 2008 року підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно
встановлено судом першої інстанції,
згідно з розпискою від 2 жовтня 2003 року, написаної ОСОБА_3, останній
зобов'язався повернути до 10 грудня 2003 року борг ОСОБА_1 в розмірі 14000
доларів США за обладнання на підставі накладної №1002001 від 2 жовтня 2003
року, прийнятого на відповідальне зберігання (а.с.9).

Між ОСОБА_1 та
ПП «Регіональна Інтернет-компанія», від якого діяв його директор ОСОБА_3, також
2 жовтня 2003 року був укладений договір схову майна, про що свідчить
відповідний договір, згідно з актом прийому-передачі, вартістю 90211 грн. 78
коп., із строком дії  до 31 грудня 2004
року (а.с.10), хоча спочатку згідно із договором купівлі-продажу від 1 жовтня
2003 року ПП «Регіональна Інтернет-компанія» продало ОСОБА_1 те майно на
вказану суму (а.с.12, 13-14).

Рішенням
Ковпаківського районного суду м.Сум від 4 листопада 2005 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та моральної шкоди стягнуто з
останнього на користь ОСОБА_190212 грн. боргу за договором позики та 1000 грн.
моральної шкоди. Рішенням апеляційного суду 31 травня 2006 року рішення
місцевого суду в частині стягнення боргу залишено без зміни, а щодо стягнення
моральної шкоди - скасовано з постановленням нового про відмову у задоволенні
позову у цій частині вимог (справа №2-119/05 а.с.143, 240).

В судовому
засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, уточнила,
що розписка про повернення 14000 доларів США або 70000 грн. 70 коп. боргу
витікає з договору схову, хоча про факт неспівпадіння між сумою прийнятого на
зберігання майна (90211 грн. 78 коп.) та сумою, яку ОСОБА_3 обіцяв повернути
(70000 грн. 70 коп.), вона нічого не змогла пояснити.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1, так як з розписки не зрозуміло, за що ОСОБА_3 винен
14000 доларів США ОСОБА_1, враховуючи і обставини того, що відповідно до цієї
розписки ОСОБА_3 повинен повернути кошти до 10 грудня 2003 року, а договір
схову обладнання діяв до 31 грудня 2004 року. Крім того, доводи представника
позивача за первісним позовом у судовому засіданні суду апеляційної інстанції
про те, що ОСОБА_3 продав прийняте на зберігання майно того ж дня, тобто 2
жовтня 2003 року, у зв'язку з чим і написав розписку, нічим не підтверджені.

Отже, відсутні підстави для стягнення боргу та
моральної шкоди, заподіяної у зв'язку з порушенням прав позивача, на чому той
наполягав.

Суд першої
інстанції також дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3, так як він не надав належних доказів на підтвердження того, що
договір схову №2 від 2 жовтня 2003 року, акт прийому-передачі до зазначеного
договору, специфікація до договору купівлі-продажу №01/10 від 1 жовтня 2003
року, договір купівлі-продажу №01/10 від 1 жовтня 2003 року є недійсними
внаслідок застосування щодо нього психічного тиску, в результаті чого він
змушений був підписати вказані правочини, які до того ж, як він стверджував, є
фіктивними.

На ці обставини
ОСОБА_3 вперше став посилатись тільки після того, як до нього у травні 2004
року з позовом про стягнення позики на суму 90211 грн. 78 коп. звернувся
ОСОБА_1, що не може вказувати на користь доводів позивача за зустрічним
позовом.

Доводи ОСОБА_3
про факт вчинення відносно нього погроз,
що договір купівлі-продажу і договір схову вчинені без намірів здійснити
реальну купівлю-продаж обладнання та зберігання цього обладнання, були
предметом дослідження суду першої інстанції, але залишились не доведені, чим не
скористався сам ОСОБА_3, так як ті докази, на які він посилається, таких
фактів, як безсумнівних не підтверджують.

Судом досліджені
пояснення свідків з боку ОСОБА_3, дані в судовому засіданні, в сукупності з
іншими доказами по справі і їм дана належна оцінка, як і іншим доказам також.

Доводи
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3 визнав,
що розписка про отримання ним у борг 14000 доларів США написана ним
власноручно, однак суд дійшов невірного висновку про недоведеність позовних
вимог ОСОБА_1, також не спростовують висновку суду про відмову у задоволенні
первісного позову.

Таким
чином, ці та інші доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції,
наведених у рішенні від 14 листопада 2007 року, не спростовують , не містять
посилань на такі порушення норм законодавства, що б могло бути підставою для
зміни чи скасування вказаного рішення суду, тому апеляційні скарги необхідно відхилити,
а рішення, як законне і обґрунтоване, залишити без зміни.

Однак,
що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 на додаткове рішення  суду від 28 лютого 2008 року про те, що суд
дійшов невірного висновку про визначення суми судового збору, що підлягала
стягненню, то вони заслуговують на увагу.

Як
вбачається з матеріалів справи, у всіх оспорюваних договорах мова йде про одне
і те ж відшукуване майно вартістю 90211 грн. 78 коп., тобто вказаний спір є
майновим і ставки судового збору мають обраховуватись відповідно до ст.3
Декрету Кабінету Міністрів «Про державне мито» від вартості відшукуваного
майна.

Отже,
додаткове рішення суду від 28 лютого 2008 року
підлягає зміні у бік зменшення визначеної судом суми судового збору, що
підлягає стягненню з ОСОБА_3, а апеляційна скарга останнього - частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст.
307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3, 314 ч.2 , 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і
ш и л а :

Апеляційні
скарги представника ОСОБА_1- ОСОБА_2, ОСОБА_3на рішення Ковпаківського районного
суду м.Сум  від 14 листопада 2007 року
відхилити.

Рішення
Ковпаківського районного суду м.Сум  від
14 листопада 2007 року по даній справі залишити без зміни.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на додаткове рішення Ковпаківського районного суду м.Сум  від 28 лютого 2008 року в даній справі
задовольнити частково.

Змінити додаткове рішення Ковпаківського
районного суду м.Сум  від 28 лютого 2008
року в даній справі, стягнувши з ОСОБА_3 недосплачений судовий збір в розмірі
817 (вісімсот сімнадцять) грн.. 12 коп., а не
1649 грн., як вказав суд першої
інстанції.

Рішення
набирає законної сили негайно  і може
бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців з дня його
проголошення  до Верховного Суду України.

Головуючий     -

Судді
-