Справа  № 2 - 42 / 2008 року
2008 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі :
судді                   Зайончковської
секретарі                        Діхтяренко
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Сміла справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення матеріальної та моральної шкоди,
м. Сміла по вул. Свердлова автомобіль ГАЗ-24, власником якого є ОСОБА_4, під
керуванням ОСОБА_5 виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6,
яка, від отриманих в результаті наїзду травм, померла.
Вироком
Смілянського міськрайонного суду від 27 жовтня 2004 року ОСОБА_5 засуджений за
ст. 286 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права
керування транспортними засобами на 3 роки.

Позивач,
змінивши свої вимоги в судовому засіданні, просив стягнути в зв'язку зі смертю
дочки, матеріальну шкоду в сумі 2755 грн. 10 коп., а саме: 400 грн. на
забезпечення похорон, 555 грн. 10 коп. на проведення ритуальних обідів, 1300
грн. на встановлення пам'ятника,
500 грн. за надання юридичних послуг, а також моральну шкоду в сумі 30000 грн.

Відповідач ОСОБА_4, що є громадянином
Росії, в судове засідання не з'явився, хоча про день розгляду справи був
повідомлений належними чином.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов не визнала повністю, пояснивши, що витрати на поховання
відшкодовувала в добровільному порядку, хоча і не вважала себе винною у
заподіянні шкоди, оскільки мала доручення лише на керування автомобілем і
ніяким чином не надавала дозволу ОСОБА_5 на розпорядження ним, а також про ДТП
дізналася вже після його вчинення.

Відповідачка
ОСОБА_3 позов визнала частково, погодившись на відшкодування матеріальної
шкоди. Щодо моральної - то вона вважає її розмір необґрунтованим, а також не
має можливості її сплачувати, так як перебуває на даний час у відпустці по
догляду за дитиною, самостійного доходу не має, як і належного їй майна.

ОСОБА_5,
будучи допитаним за місцем відбуття покарання, пояснив, що позов не визнає
повністю, так як на момент ДТП не являвся належним володільцем джерела
підвищеної небезпеки, а також взяв автомобіль за усним дозволом колишньої
дружини ОСОБА_3, яка і повинна нести відповідальність за причинену шкоду.

Заслухавши
сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Судом
встановлено, що власником автомобіля являвся ОСОБА_4 і він йому був подарований
його батьком, а тому не являвся майном подружжя. Останнім 30 червня 2000 року
на ім'я дружини ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_3 було видано нотаріально посвідчене
доручення на право керування, належним йому, автомобілем ГАЗ-24. З пояснень
учасників судового розгляду та письмових доказів по справі, а саме пояснень
ОСОБА_5, наданих за місцем відбуття покарання, в тому числі на а.с.11 (ц/с №
2-42), а.с. 74 (к/с №1-202/2004), ОСОБА_2. та ОСОБА_3 а.с. 94,158-159, 208 (к/с
№ 1-202/2004) вбачається, що 17 грудня 2001 року ОСОБА_5 необхідно було
з'явитися в Смілянський МРВ для проведення відтворення обстановки та обставин
події по раніше вчиненому ДТП на цьому ж автомобілі. Він звернувся до колишньої
дружини ОСОБА_3, яка надала йому усний дозвіл на керування вказаним
автомобілем. Про вчинення нового ДТП остання та ОСОБА_2, яка не надавала йому
ніяких розпоряджень з приводу автомобіля, дізналися вже після пригоди.

Відповідно до
ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом. Оскільки ОСОБА_5 управляв автомобілем без належного
правового оформлення та з дозволу ОСОБА_3, вона і повинна нести
відповідальність за негативні наслідки, так як
транспортний засіб з її володіння внаслідок неправомірних дій інших осіб
не вибував.  Також суд вважає, що в
даному випадку необхідно керуватися як спеціальною нормою закону, так і
загальною, за якою відповідальність настає і для особи, що винна у заподіянні
шкоди. В даному випадку вина ОСОБА_5 встановлена вказаним вище вироком суду, а
тому стягнення необхідно проводити з обох відповідачів в солідарному порядку.

За діючим
законодавством відшкодуванню підлягають реальні та документально підтверджені
витрати понесені позивачем, а тому на його користь необхідно стягнути лише
кошти, витрачені на придбання пам'ятника в
сумі 1300 грн. та оплату юридичних послуг адвоката по даній справі в сумі 300
грн. (а.с. 17).

На підтримку
своїх вимог в частині відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 посилався на те, що
ОСОБА_6 була його єдиною дочкою, після її смерті він з дружиною виховував та
утримував її дітей, одна з яких на той час була неповнолітньою, у нього значно
погіршилося здоров'я, вказана подія пов'язана з його тривалими психічними
переживаннями та суттєво вплинула на його життя, протягом тривалого часу не
знаходять свого вирішення вимоги про відшкодування моральної шкоди та ним не
отримано ніяких коштів.

Разом з тим
відповідно до ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір   відшкодування залежно від матеріального
становища особи-боржника, а тому задовольняє вимоги про відшкодування моральної
шкоди частково в сумі 20000 грн., з врахуванням відсутності у відповідачки
самостійного доходу та особистого майна, того, що злочин, який до того ж є
необережним, вчинено не безпосередньо нею, а також матеріальний стан ОСОБА_5 та
його стан здоров'я в зв'язку з захворюванням туберкульозом.

Оскільки
вимоги позивача задоволені частково з відповідачів підлягають стягненню витрати
по справі у вигляду судового збору в сумі 68 грн. та на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

На підставі
ст. ст. 1166-1168, 1187, 1193 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 59, 50, 213,
215 ЦПК України, суд, -

в
и р і ш и в :

Позов
задоволити частково.

Стягнути з
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1солідарно в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 1300 грн. та моральної - 20 000грн., а також витрати по
наданню правової допомоги в сумі по 150 грн. з кожного.

Стягнути з
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з кожного на користь держави судовий збір в сумі по 34 грн.
та на користь УДК в м. Сміла витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі по15 грн.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський
міськрайсуд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення заяви про
апеляційне оскарження та поданням протягом 20 днів після подання такої заяви -
апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і в 10 денний строк з
дня проголошення рішення без попереднього подання заяви про його оскарження.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його
оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде
скасоване

Головуюча :