Справа № 2-476
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

20
березня  2008  року                   Ізюмський міськрайонний суд
Харківської області

в складі: головуючого-судді
Вергун І.В

при
секретарі
Гребенюк О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1, ОСОБА_2 до  Ізюмського міськвиконкому   про визнання права власності на самочинну
забудову,   -

в с т а н о в и в :

Позивачі
звернулись до суду з позовом до Ізюмського міськвиконкому про визнання права
власності на самочинно збудовані гараж, сараї, літній душ, погріб, вбиральню,
літню кухню, які були збудовані в 19990-1995 роках на території
домоволодінняАДРЕСА_1

Представник
відповідача в судове засідання  не
з'явився, надав суду заяву в якій не заперечує проти визнання власності за
позивачами на самочинно збудовані будівлі

Виходячи
з наведено суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні  попереднього судового
засідання.

Відповідно
до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове  рішення
в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України.

Згідно з
ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами
справи встановлено, що позивачі є власниками домоволодіння, яке розташоване за
адресою АДРЕСА_1згідно свідоцтв про право власності від 12.09.1981 року  р. № 3119
і свідоцтва про право на спадщину від 12.09.1981 року р. № 3118 (
а.с.11,12). Дійсна вартість самочинно збудованих: гаража „Г”, сараїв „ В,Д”,
літнього душу „З”, погріба „Е”, вбиральні „ Ж”, літньої кухні” Б” з тамбуром,
тамбуром до будинку „ а-2” згідно довідки Ізюмської БТІ становить 14708
гривень.

Згідно
висновку КП „ Проектне бюро”  м. Ізюма”
самочинно збудовані будівлі можливо оформити,
письмова згода співвласників, сусідів не потрібна ( а.с.11).

У
відповідності до ст. 376 ч. 3 ЦК України право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням суду визнає за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї
мети, за  умови надання земельної ділянки
в встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Таким
чином , визнання відповідачем  позову не
суперечить закону, не порушує права , свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись
ст. ст. 376 ЦК України, ст. ст.130, 174 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позовну
заяву  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1, ОСОБА_2  право власності на
самочинно збудовані споруди:  „Г” -
гараж, розміром 2,42*3,10 м ; сараїв „ В,Д” - розміром 3,7,*6,48 м;  літнього душа „З” - розміром 1,34*1,45 м; „
Е” - погріба розміром 2,33*3,34 м; „Ж” - вбиральня розміром 1,13*1,37 м; „Б” -
літня кухня розміром 2,98*3,85 м з тамбуром; „ а-2” тамбур до будинку
розміром1,87*3,17 м розташованих на провулку Ленінградському в м. Ізюмі
Харківської області.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в
10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: