Справа № 22-1424- 2008            Головуючий у 1-1 інстанції: Петрова
Категорія: 24                                    Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27 серпня 2008 року            Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Кривохижі В.І. (головуючої),

Белінської І.М.,

Чорнобривець О.С.,-

при секретарі - Шевченко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кіровограді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
рішення Олександрійського міськрайонного суду від 13 травня 2008 року в
цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації “Кіровоградгаз” в особі Олександрійського
управління експлуатації газового господарства до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення боргу за спожитий газ,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2007 року ВАТ
“Кіровоградгаз” звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
спожитий газ. Посилалось на те, що відповідачка, яка проживає в квартирі
АДРЕСА_1 та користується послугами ВАТ “Кіровоградгазу” з постачання природного
газу, несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала кошти за спожитий в побуті
газ, внаслідок чого, станом на 1 червня 2007 року, заборгувала підприємству
2547 грн.61коп.

Заочним рішенням
Олександрійського міськрайонного суду від 12 грудня 2007 року позов задоволено
повністю.

Ухвалою того ж суду від 26
лютого 2008 року зазначене судове рішення скасоване, до участі в справі
притягнуто чоловіка відповідачки - ОСОБА_2, а 13 травня 2008 року ухвалено
рішення, яким з відповідачів на користь позивача стягнуто по 1273 грн.81 коп. з
кожного, вирішене  питання про розподіл
судових витрат.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду через неповне з”ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального права та про ухвалення нового рішення про відмову
в позові. Зокрема, вказується на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги
той факт, що вони набули права власності на квартиру лише 23 грудня 2005 року,
а тому стягнення з них заборгованості, що була нарахована  за період до цієї дати, є неправомірним. Не
враховано, що на час укладання договору з позивачем на постачання природного
газу, за колишніми власниками квартири
рахувався борг за спожитий газ в сумі 206грн.43коп., який вони не
зобов”язувалися сплатити, але суд безпідставно стягнув і цю суму. В порушення
вимог ст.257 ЦК України при визначенні розміру заборгованості суд першої
інстанції не застосував позовну давність. Крім того, суд не взяв до уваги ту
обставину, що позивач незаконно відмовляє їм у належній реєстрації лічильника
газу, встановленого в квартирі, та нараховує плату за користування газом для
індивідуального опалення квартири не за лічильником, за показаннями якого вони
оплачують послуги, а за нормами та тарифами, встановленими для приватних
будинків.

Заслухавши  пояснення сторін, дослідивши наявні в справі
докази, колегія суддів вирішила, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Задовільняючи позов, суд першої
інстанції встановив, що відповідачі, які є власниками квартири АДРЕСА_1, в
порушення закону та умов договору про надання послуг з постачання природного
газу, не в повному обсязі сплачують кошти за спожитий газ, внаслідок чого
утворилась заборгованість в сумі 2547 грн.61 коп.

Такий висновок грунтується на
належному з”ясуванні обставин, що мають значення для справи, правильній оцінці
доказів, наданих сторонами та правильному застосуванні норм матеріального
права.

Доводи апеляційної скарги про
те, що суд безпідставно включив до загальної суми боргу заборгованість, що
утворилась до грудня 2005 року, тобто до дати, з якої відповідачі вважають себе
власниками квартири, спростовуються письмовими доказами, долученими до
матеріалів справи (а.с.8-10), з яких вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
проживають у цій квартирі та користуються газовими приладами в ній з липня 2003
року.

30 вересня 2006 року в квартирі
відповідачів позивачем було виявлено самовільне встановлення відповідачами
індивідуального газового опалення, про що свідчить відповідний акт.

Як видно з письмових пояснень
ОСОБА_1, які вона дала позивачу з приводу цих обставин, автономне опалення в квартирі
було встановлено ними у жовтні 2005 року. В поданій заяві ОСОБА_1 зобов”язалась
сплатити борг за спожитий газ, починаючи з липня 2003р., тобто визнала його.

Відповідно до ст.264 ЦК України
перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого обов”язку. Після переривання перебіг
позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не зараховується.

Крім того, згідно із ч.3 ст.267
ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення ним рішення. Така заява з боку сторін до суду
першої інстанції не надходила.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов”язана довесті ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього ж
Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Оскільки відповідачі
не надали доказів незаконної відмови з боку позивача опломбувати встановлений в
квартирі лічильник газу за наявності факту самовільного переобладнання ними
централізованого теплопостачання на автономне газове опалення ні до суду першої
інстанції, ні до апеляційного суду, позивач обгрунтовано здійснював нарахування
спожитого відповідачами газу відповідно до встановлених тарифів та норм
споживання, у тому числі і тих, що стосуються опалення житлового приміщення
(а.с.11, 14-16), без врахування фактичних показань лічильника.

Наведене свідчить про те, що
доводи апеляційної скарги є необгрунтованими та такими, що не спростовують
висновок суду про неналежне виконання відповідачами умов договору на постачання
природного газу в частині неповної оплати наданих позивачем послуг.

Таким чином, колегія суддів
апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачені
ст.ст.309-311 ЦПК України підстави для його скасування чи зміни, відсутні.

Керуючись ст.ст.303-304,
307-308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відхилити, а рішення Олександрійського міськрайонного суду від 13
травня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала та рішення суду першої
інстанції набирають законної сили з моменту проголошення цієї ухвали та можуть
бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох
місяців з часу набрання цією ухвалою законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:
Кривохижа В.І.

СУДДІ:
Белінська І.М.

Чорнобривець О.С.