У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 березня 2008 року                                                                          м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гуменюка В.І.,

суддів:

Балюка М.І., Данчука В.Г.,-

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради, треті особи - друга Полтавська державна нотаріальна
контора, КП “Полтавське бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор”,
житлово-будівельний кооператив “Прогрес” про розподіл спадкового майна,
визнання права власності, визнання рішення виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради № 57 від 8 лютого 2005 року незаконним, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, виконкому Київської
районної в м. Полтаві ради, Головного управління в справах містобудування та
архітектури, Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного
кадастру, КП “Полтавське бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор” про
визнання права власності, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_3 про розподіл спадкового майна та визнання права
власності. В позові посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_4,
заповіту на належне йому майно не залишив. Спадкоємцями майна померлого є
позивачі та відповідачка. На час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована квартира
АДРЕСА_1. Просили визнати за ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частина право
власності на квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати сплатити ОСОБА_3 компенсацію за 1/3
частину квартири, зобов'язати КП Полтавське БТІ “Інвентаризатор” зареєструвати
за ними право власності на квартиру.

У січні 2005 року ОСОБА_3 звернулася із зустрічним
позовом посилаючись на те, що з 1991 року перебувала в фактичних шлюбних
стосунках з ОСОБА_4, в 1999 році зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
помер. На день смерті мав власність - гроші на рахунку у розмірі 745 грн. 48
коп., автомобіль ВАЗ 2103, НОМЕР_1, земельну ділянку площею 0,10 га в с.
Надержинщина Полтавського району. Спадкоємцями майна є вона та двоє дітей
померлого. Грошові кошти на рахунку є пенсією, яка не була отримана
спадкодавцем за життя, повинні передаватися членам його сім'ї. Вважає, що
нотаріус незаконно розділив кошти на рахунку в рівних частинах між
спадкоємцями. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку
розміром 0,10 га в с. Надержинщина Полтавського району, визнати за нею право
власності на автомобіль ВАЗ 2103, НОМЕР_1, зареєстрований на ім'я ОСОБА_4,
стягнувши з неї вартість за 1/6 його частину кожному відповідачеві, визнати
недійсним свідоцтва про право на спадщину на грошові вклади, видані Другою
Полтавською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та
визнати за нею право власності на грошовий вклад в сумі 745 грн. 48 коп.

У квітні 2005 року ОСОБА_3 подала додаткову позовну заяву
посилаючись на те, що протягом 1992-1993 років зі згоди ОСОБА_4 за власні кошти
добудувала балкон до квартири АДРЕСА_1. Вважає, що вартість квартири за
вкладені нею кошти значно збільшилася, тому її частка буде складати &frac12; частину спірної квартири, а на &frac12; частину відкрилася спадщина.
Просила визнати за нею право власності на 2/3 частину квартири АДРЕСА_1.

У травні 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали додаткову
позовну заяву посилаючись на те, що добудова до квартири АДРЕСА_1 є самочинним
будівництвом, з урахуванням наявності спору про спадкове майно, виконком не мав
права давати дозвіл на реєстрацію добудов. Вважають рішення виконавчого комітету
№ 57 від 8 лютого 2005 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Просили скасувати рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві
ради від 8 лютого 2005 року № 57, визнати за ними право власності на зазначену
квартиру разом з добудовою веранди літери “а”, “а-1” площею 7,8 кв.м. та підвал
площею 5 кв.м. по &frac12; частині кожному та зобов'язати сплатити ОСОБА_3 компенсацію за належні їй
1/3 частину квартири з добудовою.

У травні 2006 року ОСОБА_3 звернулася з додатковою
позовною заявою про визнання права власності. Просила визнати за нею право
власності на 2/3 частини спірної квартири, на добудовану веранду розміром 7,8
кв.м. та підвал під верандою площею 5 кв.м. до квартири.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 7
березня 2007 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та зустрічним позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Визнано право власності на спадкове майно після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 разом з добудовою веранди
літ. “а”, “а-1”; на &frac12; частину автомобіля ВАЗ 2103, НОМЕР_1, 1976 року випуску; на земельну
ділянку площею 0,10 га, розташовану в с. Надержинщина Полтавського району; на
грошовий вклад на рахунку НОМЕР_2 в Центральному відділенні ВАТ “Державний
ощадний банк України” № 8449 м. Полтави, - за спадкоємцями ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3 в рівних частках, кожному по 1/3 частині. В решті позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та зустрічних позовних вимогах відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави
від 6 червня 2007 року стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір по 538 грн. 79 коп. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в суді по 15 грн.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 30
серпня 2007 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 7 березня
2007 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 6
червня 2007 року залишено без змін, зазначивши резолютивну частину таким чином:
визнати право власності на автомобіль ВАЗ-2103 “Жигулі” НОМЕР_1, 1976 року
випуску за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/6 частині кожному. Визнати право
власності на грошовий вклад, розташований на рахунку НОМЕР_2 в Центральному
відділенні ВАТ “Державний ощадний банк України” за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
по 248 грн. 49 коп. кожному.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні
вимоги, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права. Доводи скарги висновків суду не спростовують. Підстав для їх скасування
не встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 7
березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 30 серпня
2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    В.І.
Гуменюк

Судді:                                                                                               М.І.
Балюк

В.Г. Данчук