Справа № 22ц- 987/08                                  Головуючий у
Категорія - цивільна                                    Карапута
Доповідач - Горобець Т.В.
суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді:
суддів:
при секретарі:         з участю:
О.О.  представника позивача  - Федчун С.В.,, відповідачів :
ОСОБА_2,ОСОБА_3 представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2, третьї особи -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова  від 04  квітня
2008 року у справі за позовом
Деснянської районної в м. Чернігові ради
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3про зобов”язання  знести самочинно побудований балкон,
В позові Деснянської районної в м. Чернігові ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, та
ОСОБА_3 заявлена  вимога про
зобов”язання  відповідачів солідарно за
знести самочинно побудований балкон до квартири
АДРЕСА_1 та за їх рахунок привести прилеглу територію в первісний
стан.  Підставою звернення до суду
позивач  вказує звернення ОСОБА_4, -
власниці квартири, що проживає поверхом вище над квартирою відповідачів,  яка повідомляла, що самовільно збудований
балкон  завдає їй незручностей,
порушує  її права, призводить до
замокання та псування стін її квартири.
Факт самовільного будівництва підтверджено рішенням  Деснянського районного суду м. Чернігова від
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 квітня 2008 року
позов задоволено частково - ОСОБА_1 зобов”язано знести самочинно побудований
балкон до АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на вказане рішення ОСОБА_1 просить його скасувати і
закрити провадження у справі, посилаючись на те, що суд неправильно застосував
ч.3 ст. 376 ЦК України, оскільки
спірна  лоджія не порушує прав
інших мешканців. Також , апелянт вказує, що на розгляді місцевого суду
знаходиться її позов про узаконення
прибудови і суд першої інстанції безпідставно відхилив її клопотання про
зупинення провадження у справі,
ухваливши рішення передчасно. Крім того, апелянт вважає, що аналогічний
спір вже було вирішено Деснянським районним судом м. Чернігова 31 травня 2001
року, рішення набрало законної сили, але не виконане , так як позивач
відмовився від виконання рішення, відкликавши виконавчий лист.

В іншій частині доводи апеляційної скарги не носять правового змісту

Письмових заперечень на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта
та від свого імені ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 апеляційну  скаргу підтримали в повному обсязі ,
посилаючись на обставини, викладені скарзі.

Представник позивача, представник третьої особи  - Об”єднання житлово будівельних кооперативів
( далі ОЖБК) та  третя особа ОСОБА_4
апеляційну скаргу просять відхилити, вважаючи її необґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення районного суду скасуванню з відмовою в задоволенні
позовних вимог Деснянської  районної в м.
Чернігові  ради, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено , що власником квартири АДРЕСА_1
являється ОСОБА_1  Спірний балкон, який
відповідачка власними силами прибудувала в 2000 році до квартири ,  є самовільним будівництвом. Суд також дійшов
висновку, що спірні правовідносини регулюються ст. 376 ЦК України.

Апеляційним судом встановлено, що балкон, прибудований ОСОБА_1  в 2000 році до квартири  АДРЕСА_1
є самочинним будівництвом і підлягав знесенню відповідно до рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.05.2001 року, залишеним без
змін ухвалами  Чернігівського
апеляційного та Верховного Суду  ( а.с.
14-16). Станом на 2008 рік рішення не виконане в зв”язку з відкликанням
стягувачем ( ОЖБК) виконавчого листа , а відповідно- закінченням виконавчого
провадження  на підставі ст. 26 п.7 та
ст. 40 ч.5 Закону України „ Про виконавче провадження”( а.с.22,23,37).
Відповідно до ст. 25,26 Закону України „ про місцеве самоврядування” та
виходячи із змісту Рішення третьої сесії двадцять четвертого  скликання Чернігівської  міської ради від 19.06.2002 року( а.с.153)
,  Деснянська районна у м. Чернігові рада
не наділена повноваженнями на звернення до суду з позовом про знесення
самочинного будівництва.

Відповідно до положень  ч.2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування
зобов”язані діяти лише на підставі та в межах повноважень і у спосіб, що
передбачені Конституцією  України та
законами України.

Відповідно до ст. 12 Закону України „ Про містобудування” до компетенції
сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування  на їх території належить затвердження
місцевих правил забудови , створення
спеціально уповноважених органів
з питань містобудування та архітектури, вирішують інші питання у сфері
містобудування.

Рішенням  третьої сесії двадцять
четвертого скликання Чернігівської міської ради від 19.06.2002 року до
повноважень Деснянської та Ново заводської районних в м. Чернігові рад
віднесено вжиття заходів по запобіганню самовільного будівництва спільно з
виконавчими органами, а також, прийняття рішень по знесення самовільно
збудованих громадянами споруд відповідно до діючого законодавства.

Пунктом 5.10, 5.10.3,5.10.4 Правил забудови та використання території у м.
Чернігові, затвердженими 31 травня 2007 року сімнадцятою сесією п”ятого
скликання Чернігівської міської ради, які відповідно до п.1.3 Типових
регіональних правил забудови, зареєстрованих в МЮ України 03.01.2002 року за №
4/6292  є частиною законодавства у галузі
містобудування визначено, що повноваженнями на підготовку документів та  звернення до суду з приводу знесення об”єкту
самовільного будівництва наділені управління архітектури та містобудування.
Відповідно до ст. 11 Закону України „ Про
органи місцевого самоврядування” виконавчим органом рад є в тому числі
їх управління.

Розглядаючи спір по суті , суд першої інстанції не дав належної оцінки
нормам закону, що регулюють правовідносини в сфері містобудування, в т.ч. щодо
самовільного будівництва, не застосував закон, який підлягав застосуванню, не
врахував положень вищеназваних нормативно-правових актів відповідно до яких
Деснянська районна в м. Чернігові рада є не належним позивачем в спорі про
знесення самочинного будівництва. Отже,
розглянувши  спір по суті суд
дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову
неналежного позивача.

Статтею 33 ЦПК України не
передбачено повноважень суду на заміну неналежного чи  залучення до участі у справі належного
позивача. За вказаних обставин суд, дослідивши всі обставини по справі та переконавшись
, що позов заявлено неналежним позивачем , своїм рішенням мав відмовити в
задоволенні позову, оскільки в даному випадку , Деснянська районна в м.
Чернігові рада не є стороною у спірних правовідносинах і самовільним
будівництвом права цього позивача не порушено.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої
інстанції, в той же час , суд не обмежений доводами апеляційної скарги , якщо
під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування судом норм
матеріального або  порушення норм
процесуального права, які  є
обов"язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 309ч.1 п.4 ЦПК
України  рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення чи його зміни, якщо буде встановлено неправильне
застосування  судом   норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи, що неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права
по даній справі призвело до ухвалення помилкового рішення, таке рішення не може
бути залишене в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 313,
314, 316, 317, 319,324 ЦПК  України, ст.
376 ЦК України, ст. 2,11,31,41,42 Закону України „ Про місцеве
самоврядування”,  ст.12,14,26 Закону
України  „ Про основи містобудування”,
ст. 13 Закону України „ Про архітектурну діяльність”, ст. 10 Закону України „
про планування і забудову територій”, п. 5.10.3 та 5.10.4 Правил забудови та
використання території м.Чернігова” ,
апеляційний суд ,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 квітня 2008 року  скасувати.

В задоволенні позову Деснянської
районної в м. Чернігові ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов”язання  їх солідарно знести самочинно побудований  балкон до АДРЕСА_1 та за їх рахунок  привести
територію , прилеглу до квартири № 113
в первісний стан - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня  набрання ним законної
сили.

Головуючий                                           Судді: