Справа №
Головуючий у 1 інстанції- Карапута Л.В.
Доповідач Бойко О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е
М   У К Р А Ї Н И

13 червня  2008 року
м.Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області  у  складі:

головуючого -
судді Бойко О.В.

суддів - Мамонової
О.Є., Смаглюк Р.І.

при секретарі - Пільгуй
Н.В.

за участю -
представника позивача Корабельникової І.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою товариства з обмеженою відповідальністю „Українсько-німецьке спільне
підприємство „Інвестекоїр” на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова
від 31 березня 2008 року по справі за позовом Відкритого акціонерного
товариства „Банк „Демарк” до товариства з обмеженою відповідальністю
„Українсько-німецьке спільне підприємство „Інвестекоїр”, ОСОБА_1 про стягнення
боргу, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ТОВ „Українсько-німецьке спільне підприємство
„Інвестекоїр” просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 31 березня 2008 року, яким позов ВАТ „Банк „Демарк” задоволено та
стягнуто в солідарному порядку з товариства та ОСОБА_1на користь ВАТ „Банк „Демарк”
заборгованість по кредиту в розмірі 1 349 063 грн.85 коп. та по 865 грн.
судових витрат з кожного, та направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт вказує, що ТОВ
„Українсько-німецьке спільне підприємство „Інвестекоїр” не було повідомлено у
встановленому порядку про місце та час розгляду справи, в справі відсутні
відомості про вручення йому як стороні по справі судової повістки, а тому суд
повинен був відкласти розгляд справи, повідомивши про це відповідача.

В засіданні апеляційного суду представник
позивача апеляційну скаргу не визнала, просила в її задоволенні відмовити,
залишивши без змін рішення суду 1 інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення
про стягнення солідарно з ТОВ „Українсько-німецьке спільне підприємство
„Інвестекоїр” та ОСОБА_1на користь ВАТ „Банк „Демарк” заборгованості по сплаті
банківського кредиту та відсотків за користування кредитом, виходив з того, що
відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 договору поруки та ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов”язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як солідарні боржники на всю суму заборгованості,
включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків
за користування кредитом та неустойки.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами
справи,  що 01.03.2006 року між ВАТ „Банк
”Демарк” та ТОВ „Українсько-німецьке спільне підприємство „Інвестекоїр” було
укладено кредитний договір № 132, відповідно до якого останньому було надано
кредит в розмірі 1 150 000 грн., з кінцевим строком повернення 28.02.2007 року
для забезпечення поточної діяльності зі сплатою 24-х відсотків річних (а.с.
6-7).

В забезпечення виконання взятих
зобов”язань, що випливають з кредитного договору, 02.03.2006 року був укладений
договір поруки №132/1 між ВАТ „Банк „Демарк” та ОСОБА_1, відповідно до якого
поручитель взяв на себе зобов”язання перед банком відповідати по зобов”язаннях
ТОВ„Українсько-німецьке спільне підприємство „Інвестекоїр” (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться.

Зважаючи на те, що ТОВ
„Українсько-німецьке спільне підприємство „Інвестекоїр” не виконувався графік
повернення кредиту і не сплачувались відсотки за користування кредитом, суд
обгрунтовано прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги стосовно того,
що відповідач не був у встановленому законом порядку повідомлений про місце та
час розгляду справи, а тому суд повинен був відкласти розгляд справи, є
необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що
ТОВ „Українсько-німецьке спільне підприємство „Інвестекоїр” за місцем свого
знаходження (по проспекту Миру, 32 в м. Чернігові)  22 січня 2008 року через уповноваженого
ОСОБА_2отримало судову повістку про виклик в судове засідання на 31 березня
2008 року (а.с.80), тобто відповідач з дотриманням вимог ч.4 ст. 74 ЦПК України
був повідомлений про розгляд справи. Будь-яких повідомлень про причини
неявки  представника відповідача суду
надано не було.

Отже, виходячи з вищевикладеного,
апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а
рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,
ст.ст.308, 313-315, 317, 319 ЦПК України
апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
„Українсько-німецьке спільне підприємство „Інвестекоїр” відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 березня 2008 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно, але може
бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: