Справа №22ц-1197/2008
Категорія - цивільна                                                  Головуючий
у першій інстанції - Бечко Є.М.
Доповідач - Заболотний В.М.
А п е л я ц і й н и й   с у д
Чернігівської  області  в
судді  Коренькової З.Д.
суддів  -
Заболотного В.М.,  Редьки А.Г.
з участю - ОСОБА_1,  ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 07 травня 2008 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у
користування жилим приміщенням у гуртожитку, виселення та за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання її та неповнолітнього сина такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням у гуртожитку, -
У травні 2007 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з даним позовом, вказуючи на те, що вона з неповнолітнім сином
зареєстрована у кімнаті АДРЕСА_1. Однак, там, без реєстрації, проживає
відповідачка, чим перешкоджає її вселенню та проживанню. А тому, просила
виселити ОСОБА_2із зазначеної кімнати.
У грудні 2007 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина
ОСОБА_3, 1993 року народження, такими, що втратили право користування спірним
жилим приміщенням, оскільки остання разом з сім'єю вісім років тому вибули на
інше постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.
Ухвалою суду від 25.12.2007 року
справи об'єднані в одне провадження.
Рішенням Деснянського районного суду
м.Чернігова від 07 травня 2008 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що у 1998 році вона разом з сім'єю
переїхала на постійне місце проживання до родичів чоловіка, і при цьому з
реєстрації в гуртожитку вона знята не була. Таким чином, відповідно до ст.107
ч.2 ЖК України, вона втратила право на проживання з дня вибуття на інше
постійне місце проживання. В подальшому ОСОБА_1 не зверталась до адміністрації
та профкому УНР-209, якому належить гуртожиток, з проханням надати їй кімнату.
Відмовляючи у позові ОСОБА_2 суд прийшов до висновку, що остання права на
проживання у гуртожитку не набула і не має, оскільки вселилась у спірне жиле
приміщення лише за згодою ОСОБА_1 До адміністрації УНР-209 з приводу надання
місця в гуртожитку вона не зверталась і у встановленому порядку згоди не
отримувала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати зазначене рішення суду в частині відмови в задоволенні її вимог та
ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити її позов. Доводи скарги
зводяться до того, що відмовляючи у задоволенні вимог про її вселення з
неповнолітнім сином, суд фактично позбавив дитину права на житло. Також, не
відповідає дійсності те, що вона переїхала на постійне місце проживання до
родичів чоловіка. 20.10.2004 року вона стала наймачем кімнати № 56 в
гуртожитку, і це на її думку спростовує висновок суду про те, що вона не
зверталась до адміністрації УНР-209 про отримання кімнати у гуртожитку.
Висновок суду про те, що ОСОБА_2 поселилась у гуртожитку за згодою ОСОБА_1 не
відповідає дійсності, оскільки вона особисто такої згоди не давала. Зазначених
обставин суд не прийняв до уваги, чим порушив ст.213 ЦПК України. Суд не повно
з'ясував всі обставини справа, що призвело до постановлення незаконного і
необґрунтованого рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
учасників судового розгляду, перевіривши доводи скарги та дослідивши матеріали
справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню,  виходячи з наступного.

По справі встановлено, що з жовтня
1991 року по 21 червня 2006 року ОСОБА_1 і ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому
шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження
(а.с.9-10). 02 грудня 1993 року ОСОБА_1, як військовослужбовцю та його сім'ї
військова частина 2271 надала кімнату АДРЕСА_1що підтверджується ордером
№388/94 (а.с.8). 20 грудня 2004 року ОСОБА_1 виписався із гуртожитку, а
квартиронаймачем стала ОСОБА_1, яка залишилась зареєстрованою за цією адресою
до цього часу (а.с.11). За усною домовленістю з сім'єю ІНФОРМАЦІЯ_2, у березні
1998 року до спірної кімнати в гуртожитку заселилася сестра ОСОБА_4 - ОСОБА_2
разом зі своєю сім'єю, але без відповідної реєстрації, що не заперечується
сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
гуртожиток АДРЕСА_1 належить Управлінню начальника робіт №209, що
підпорядковано Міністерству оборони України.

Відповідно до Примірного положення
про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986
року та положень Житлового кодексу України, питання щодо надання жилої площі у
гуртожитках, виселення із гуртожитку належить його власнику, а саме
адміністрації підприємства або установи.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму ВСУ
„Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України” від 12.04.1985 року, у справах з питань управління житловим фондом,
віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання,
належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду.

Оскільки, питання щодо усунення
перешкод у користування жилим приміщенням у гуртожитку, виселення з гуртожитку
та вселення належить до компетенції власника гуртожитку, яким є УНР-209, то
саме цю особу суд повинен був залучити до участі у справі в якості належної
сторони, а не в якості третьої особи.

За таких обставин, рішення суду
першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим. Таке рішення
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до того ж суду в
іншому складі.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.303, 307, п.4 ч.1 ст.311, 313-315, 317, 319, 324-325 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 07 травня 2008 року - скасувати, а справу направити до
суду першої інстанції на новий судовий розгляд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:                                        Судді: