Справа
№ 2-505 /2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М       У К Р А Ї Н И

14 березня  2008
р.                                     Ренійський районний суд Одеської
області

у складі:   -     головуючого судді Дудник В.І.;

·
при секретарі Касаповій О.У.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва
та земельні ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3. позов  визнали, проти задоволення позовних вимог не
заперечували, просили розглянути справу у судовому засіданні без їх участі.

Позивачка
на задоволенні пред'явлених вимог наполягає, просила розглянути справу у її
відсутності.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення  у
справі можливо  постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході
розгляду справи судом були досліджені наступні докази: договір купівлі-продажу
об'єкту незавершеного будівництва та земельних ділянок від 06.11.2007р.;
розписка про отримання грошей у рахунок вартості нерухомості та земельних
ділянок; копія технічного паспорту на незавершене будівництво АДРЕСА_1; копії
державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 669363 від
15.10.2007р. (для ведення індивідуального садівництва) та серії ЯЕ № 669352 від
16.10.2007р. (присадибна ділянка); копія витягу з Реєстру прав власності на
нерухоме майно; довідка відділу містобудування та архітектури Ренійської РДА
від 26.02.2008р.

Судом в
ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду  із вищезгаданими вимогами до
ОСОБА_2, ОСОБА_3., зазначивши, що  на
початку листопада 2007р. між нею та відповідачами була досягнута домовленість
про  купівлю-продаж об'єкту незавершеного
будівництва та землі, згідно якої відповідачі продали, а вона купила об'єкт
незавершеного будівництва та земельні ділянки площею 0,1000 га (присадибна) та
0,0421 га (для ведення індивідуального садівництва), розташовані АДРЕСА_1 за
200000 грн.

06.11.2007р.
сторони уклали письмову угоду про купівлю-продаж нерухомості та земельних
ділянок, позивачка передала відповідачам обумовлену суму, отримання якої
підтверджується розпискою останніх від 06.11.2007р. Згідно п. 5  Договору купівлі-продажу, продавці
зобов'язувалися підготувати всі необхідні документи та оформити договір в
нотаріальному порядку у строк до 30.11.2007р. Після вчинення правочину позивачка
доглядає за недобудованою нерухомістю, земельними ділянками, сплачує всі
необхідні платежі, пов'язані із їх користуванням.

При
зверненні сторін за нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу від
06.11.2007р., нотаріусом було роз'яснено, що це зробити неможливо, оскільки у
правовстановлюючій документації на нерухомість і на земельні ділянки містяться
різночитання назви провулку (адреси в м. Рені), де вони розташовані.  Так, у документах на нерухомість адресою
зазначено АДРЕСА_1, а в держактах на землю - АДРЕСА_2. Таким чином, засвідчити
належним чином письмовий договір сторін не надалося можливості.

Пізніше,
з метою нотаріального засвідчення правочину хоча б тільки в частині відчуження
нерухомості, позивачка неодноразово зверталася до колишніх власників, однак,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3. від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивачки
не реагують, мотивуючи нестачею часу, фінансовими складнощами і т.і. При
зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на
об'єкт незавершеного будівництва, земельних ділянок на себе, позивачці було
роз'яснено, що  зробити це неможливо,
оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений
документ на доказ вчинення правочину.
Враховуючи вищенаведене, позивачка
вимушена  була звернутися із
позовом до суду.

Згідно
ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна  повинен бути укладений у письмовій формі і
посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і
недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору
недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута  взаємозгода за всіх істотних умов договору,
покупець передала продавцям обумовлену суму, продавці передали документи на нерухомість,
відповідні земельні ділянки. Позивачка фактично вступила у володіння і
розпорядження недобудованою будівлею, земельними ділянками, після укладання
правочину організувала за ними належний догляд, використовує їх за цільовим
призначенням, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся.

Вивчивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і
підлягають задоволенню, оскільки доводи позивачки, викладені у позові, знайшли
своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно
ст. 220 ЦК України договір, укладений  із
порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті
зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як
одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин.
Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору
купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачам
передані гроші, позивачці - об'єкт незавершеного будівництва та земельні
ділянки, якими вона на теперішній час користується, проте через нотаріальне
непосвідчення договору, наявності помилок у документації при запису адреси
розташування, не може ними розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення
угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості та земельних ділянок
підтверджуються письмовим договором купівлі-продажу від 06.11.2007р., розпискою
відповідачів від 06.11.2007р., крім того, обставини продажу, передачі грошей
самі відповідачі не заперечують. В даний час звернення за оформленням договору
купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивачки з цього приводу
відповідачами не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних
витрат. Крім того,  при оформленні
державних актів про право власності на землю було допущено помилку при записі
назви АДРЕСА_1, вона помилково викладена як АДРЕСА_2.

Згідно
ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності
не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право
власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної
сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально,
дійсним.

Як
виходить з позовних матеріалів, спірні об'єкт незавершеного будівництва та
земельні ділянки належать відповідачам: ОСОБА_2 - Ѕ частина вищевказаної
нерухомості; ОСОБА_3. - інша Ѕ частина вищевказаної нерухомості, земельні
ділянки площею 0,0421 га та 0,1000 га, розташовані АДРЕСА_2, що належать їй на
підставі державних актів про право власності на землю серії ЯЕ № 669363 від
15.10.2007р. та серії ЯЕ № 669352 від 16.10.2007р. відповідно. В державних
актах зазначено, що цільовим призначенням вищевказаних земельних ділянок є
будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель
(присадибна ділянка) та ведення індивідуального садівництва. Позивачка придбала
земельні ділянки у ОСОБА_3. саме для цих цілей, тому правомірність укладення
угоди купівлі-продажу стосовно земельних ділянок сумнівів у суду не викликає,
оскільки сторони діяли у відповідності до земельного законодавства України. При
розгляді справи суд звертає увагу на допущені різночитання у документах на
земельні ділянки та нерухомість та вважає, що вони допущені внаслідок
неправильного перекладу назви провулку з російської мови на українську, крім
того дійсна наявність в м. Рені  саме
провулку під назвою «Квітковий» підтверджується довідкою відділу містобудування
та архітектури Ренійської РДА від 26.02.2008р.

Виходячи
із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в
повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідачів щодо об'єкту
незавершеного будівництва та земельних ділянок та встановленні  права на них у позивачки, тому є правові
підстави визнати договір дійсним та право власності на нерухомість та земельні
ділянки за позивачкою.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213  ЦПК
України,  ст.ст. 220,  328, 334, 386, 392, 657 ЦК
України, ст. ст.  81, 90 ЗК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1  задовольнити.

1.
Укладений із порушенням вимоги про нотаріальне посвідчення договір
купівлі-продажу, згідно із яким:

ОСОБА_2,
ОСОБА_3  продали об'єкт незавершеного
будівництва, розташований АДРЕСА_1;

ОСОБА_3
продала земельні ділянки площею 0,0421 га та 0,1000 га, розташовані АДРЕСА_2,
що належать їй на підставі державних актів про право власності на землю серії
ЯЕ № 669363 від 15.10.2007р. та серії ЯЕ № 669352 від 16.10.2007р. відповідно,

- а
ОСОБА_1 купила вищезазначені об'єкт незавершеного будівництва та земельні
ділянки - визнати  дійсним.

2.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

об'єкт
незавершеного будівництва, розташований АДРЕСА_1;

земельну ділянку площею 0,0421 га, розташовану
АДРЕСА_2, що зареєстрована згідно державного акту на право власності серії ЯЕ №
669363 від 15.10.2007р. за  ОСОБА_3;

земельну
ділянку площею 0,1000 га, розташовану АДРЕСА_2, що зареєстрована згідно
державного акту на право власності серії ЯЕ №669352 від 16.10.2007р. за  ОСОБА_3.

Рішення
суду набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не буде подана протягом двадцяти днів
після  подання заяви про апеляційне
оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк
оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області  через Ренійський районний суд Одеської
області: 10 днів - з дня проголошення рішення, 20 днів - після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис

Копія
вірна: суддя

Секретар