Справа № 2-191, 2008р.
РІШЕННЯ

И М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

18
січня 2008 р.                                     м. Саки

Сакський міськрайонний суд Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого судді:                                   О.В.
Копичинського

При
секретарі:
Є.Ф. Кузьменко

З
участю адвоката:                                   Т.М.
Гаврилюк

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання дійсною угоду купівлі-продажу житлового будинку
і земельної ділянки, про визнання відносно них права власності, про відшкодування
моральної шкоди та судових витрат по справі, про стягнення з нього на користь
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 доплати грошової суми у виконання угоди купівлі-продажу
житлового будинку і земельної ділянки, про визнання недійсними свідоцтва про
право власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на житловий будинок і земельну ділянку в
порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення
з нього,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, який згідно ч.2 ст.31 ЦПК України було доповнено вимогами,
а.с.2 том 2:

-про визнання дійсною угоду
купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1. і земельної ділянки загальною
площею 0.05га, укладену 11.06.03р. з ОСОБА_4.;

-про визнання за ним права власності на
цей житловий будинок, який складається: з житлового літер «А» жилою площею
49.3кв.м.; загальною площею 76.9кв.м.; прибудов літер «а» і «а1»; літньої кухні
літер «Б»; сараїв літер «В», «Г», «Д», «Ж», погребу літер «З» - в цілому;

-про визнання за ним права власності на
зазначену земельну ділянку;

-про відшкодування моральної шкоди в сумі
10.000гр. та судових витрат по справі;

-про стягнення з нього на користь ОСОБА_2
і ОСОБА_3 доплати в сумі 35.350гр. у виконання умов угоди купівлі-продажу
зазначених житлового будинку і земельної ділянки від 11.06.03р., шляхом
перерахування цієї суми з рахунку Управління державної судової адміністрації
України в АРК., куди вони були ним покладені з метою забезпечення позову;

-про визнання недійсними свідоцтва про
право власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1. і земельну
ділянку загальною площею 0.05га в порядку спадкування за законом, виданих
Сакською районною держнотаріальною конторою 27.07.04р.

Позов мотивований тим, що власником
зазначених житлового будинку і земельної ділянки був ОСОБА_4. В червні 2003р.,
за пропозицією ОСОБА_4., між ними було укладено угоду купівлі-продажу цих
житлового будинку і земельної ділянки за 11.000 доларів США. У виконання цієї
угоди він передав ОСОБА_4. завдаток в сумі 4.000 доларів США, а дата
остаточного розрахунку була визначена на жовтень 2003р., про що 11.06.03р.
ОСОБА_4. написав розписку, а також видав йому нотаріальну посвідчену довіреність
на право користування цим житловим будинком з господарчими спорудами.
Визначення дати нотаріального посвідчення цієї угоди купівлі-продажу на жовтень
місяць було пов'язано з оформленням ним кредиту в банку «АВАЛЬ» для покупки
цього нерухомого майна.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4. не приїхав в
с. Поповку в жовтні 2003р., він подзвонив по телефону його дочці ОСОБА_3, від
якої дізнався, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. помер.

Нащадками після смерті ОСОБА_4. були його
діти - відповідачі по справі, які підтвердили факт отримання їх батьком
ОСОБА_4. 4.000 доларів США за угодою купівлі-продажу від 11.06.03р. У зв'язку з
цим 29.06.04р. відповідачі написали йому зобов'язання закінчити нотаріальне
оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки, які
належали на праві власності їх батькові. Але, після отримання в нот конторі
свідоцтв про право власності на цей нерухоме майно в порядку спадкування за
законом, відповідачі відмовилися від виконання свого зобов'язання, чим
заподіяли йому моральну шкоду. У зв'язку з цим він звернувся за допомогою до
суду.

Відповідачі та їх представник в судове
засідання не з'явилися і направили заяву про розгляд справи у їх відсутності,
а.с.68 том 2.

Також, відповідачі проти позову
заперечували і звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення
перешкод  в користуванні житловим
будинком АДРЕСА_1., який належить їм на праві власності в порядку спадкування
за законом після смерті їх батька ОСОБА_4. на підставі свідоцтв про право
власності виданих Сакською районною даржнотаріальною конторою 27.07.04р.,
шляхом виселення з цього будинку.

Позов мотивований тим, що вони не
отримували тих 4.000 доларів США, які зазначені в розписці їх батька від
11.06.03р., не були учасниками цієї угоди купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1., умови якої по виплату остаточної суми в 7.000 доларів США в строк до
жовтня 2003р.ОСОБА_1 не виконав і ця угода не була оформлена нотаріально.
Також,ОСОБА_1 самовільно вселився в будинок батька тому, що згідно довіреності
від 11.06.03р. батько дозволив Білоусу В.А. лише наглядати за його будинком на
період, доки батько буде проживати у них у зв'язку з важким станом здоров'я,
а.с.89,113,118,122 том 1.

ВідповідачОСОБА_1 проти зустрічного позову
заперечував з тих підстав, що він поселився в будинок АДРЕСА_1. на підставі
нотаріальної довіреності ОСОБА_4. від 11.06.03р., а після смерті Павленко В.І.
він продовжив проживати в цьому будинку з усного дозволу відповідачів, які
написали зобов'язання закінчити оформлення договору купівлі-продажу цього
житлового будинку і земельної ділянки, який було укладено 11.06.03р. між ним та
їх батьком ОСОБА_4.

Представник Сакської районної
держнотаріальної контори, залученої судом до участі у справі в якості 3-ї особи,
в судове засідання не з'явилася з поважних причин і направила до суду заяву про
розгляд справи у її відсутності та про заперечення проти позову в частині
визнання недійсними свідоцтв про право ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на спадщину за
законом, а.с.23,27,57 том 2.

Заслухавши пояснення позивача, думку
адвоката, допитавши свідка, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов
висновку про необхідність задовольнити позов частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником житлового
будинку АДРЕСА_1. і земельної ділянки загальною площею 0.05га був ОСОБА_4., що
підтверджується поясненнями сторін, свідоцтвом про право власності і Державним
актом, а.с.41-44.

З пояснень позивача і розписки, а.с.51 том
1, судом встановлено, що 11.06.03р. між ОСОБА_4. і Білоусом В.А. було укладено
угоду купівлі-продажу садиби АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. помер, а.с.40 том 1.

Єдиними нащадками після смерті ОСОБА_4.
були його діти - відповідачі по справі, що підтверджується поясненнями сторін і
свідоцтвами про їх народження, а.с.40,41 том 1.

У зв'язку з цим 10.11.03р. відповідачі
звернулися до Сакської районної держнотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини після смерті їх батька ОСОБА_4., що підтверджується
поясненнями сторін і заявами, а.с.37,38 том 1.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе визнати, що відповідачі
фактично прийняли спадщину після смерті їх батька ОСОБА_4. тому, що згідно п.2
ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963р., яка діяла на час існування цих правовідносин)
- визнається, що нащадок прийняв спадщину, якщо він подав до державної
нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

У зв'язку з суд вважає обґрунтованою позицію позивача по пред'явленню
своїх претензій, зазначених у позові по теперішній справі, саме до відповідачів
як правонаступників свого батька ОСОБА_4.

*

Судом встановлено, що в червні 2003р. між
ОСОБА_4. і позивачем було укладено угоду купівлі-продажу садиби АДРЕСА_1. за
11.000 доларів США. У виконання цієї угоди позивач передав ОСОБА_4. завдаток в
сумі 4.000 доларів США, а дата остаточного розрахунку була визначена на жовтень
2003р., про що 11.06.03р. ОСОБА_4. написав розписку, а також видав йому
нотаріальну посвідчену довіреність на право користування цим житловим будинком
з господарчими спорудами.

Визначення дати нотаріального посвідчення
цієї угоди купівлі-продажу на жовтень місяць було пов'язано з оформленням
позивачем кредиту в АППБ «АВАЛЬ» на суму 7.000 доларів США. для покупки цього
нерухомого майна, що підтверджено поясненнями позивача і кредитним договором,
а.с.30 том 1.

Враховуюче зазначене суд вважає за можливе
визнати, що сторони виконали усі істотні умови договору купівлі-продажу
нерухомого майна, яким є: право власника на продажу належного йому нерухомого
майна; факт передачі власником свого майна покупцю; технічний стан нерухомого
майна; факт прийняття покупцем цього нерухомого майна; визначення сторонами
продажної ціни нерухомого майна; факт оплати завдатку за договором купівлі-продажу
та його оформлення в письмовому виді.

З пояснень позивачки і матеріалів справи
судом встановлено, що ОСОБА_4. не приїхав в с. Поповку в жовтні 2003р., чим
порушив своє зобов'язання по укладеній з позивачем угоді купівлі-продажу
нерухомого майна.

Враховуючи зазначене суд вважає за можливе
визнати, що ОСОБА_4. ухилився від нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу спірного нерухомого майна, укладеного ним і Білоусом В.А.
11.06.03р.

На підставі зазначеного вище суд дійшов висновку
про наявність законних підстав для визнання дійсною угоду купівлі-продажу
садиби АДРЕСА_1., укладену між ОСОБА_4. і Білоусом В.А. 11.06.03р. тому, що
згідно ч.2 ст.47 ЦК УССР (в редакції 1963р., яка діяла на
час укладення угоди) - якщо одна з сторін частково виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною.

*

З пояснень позивача і витягу БТІ, а.с.41
том 1, судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1. складається: з
житлового літер «А» жилою площею 49.3кв.м.; загальною площею 76.9кв.м.;
прибудов літер «а» і «а1»; літньої кухні літер «Б»; сараїв літер «В», «Г», «Д»,
«Ж», погребу літер «З».

Приймаючи до уваги зазначене вище суд
вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на зазначений житловий
будинок тому, що згідно ч.1 ст.328 ЦК України - право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

*

З
пояснень позивача і матеріалів справи, а.с.146,147 том 1, судом встановлено, що
житловий будинок АДРЕСА_1. знаходиться не земельній ділянці площею 0.05га, яка
належала на праві власності ОСОБА_4.

З тексту розписки від 11.06.03р.
вбачається укладення між ОСОБА_4. і Білоусом В.А. договору купівлі-продажу
садиби АДРЕСА_1., а.с.51 том 1.

На підставі зазначеного суд вважає за
можливе визнати, що зазначене у розписці від 11.06.03р. волевиявлення ОСОБА_4.
продати садибу АДРЕСА_1. має під собою поняття продати як житловий будинок, так
і земельну ділянку, на якій цей будинок розташований, тому що згідно ст.381 ЦК
України - садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим
будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними
комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку
вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Приймаючи до уваги зазначене вище, а також
вимоги ч.1 ст.328 ЦК України,   суд вважає
за необхідне визнати за позивачем право власності на земельну ділянку садиби
АДРЕСА_1. загальною площею 0.05га.

*

Але, судом встановлено, що за умовами зазначеної угоди позивач
зобов'язаний доплатити 7.000 доларів США.

У зв'язку з подачею позивачем позову до суду, він відкрив рахунок в АППБ
«АВАЛЬ», на який вніс гроші в сумі 35.420гр.55коп., які за курсом НБУ
дорівнювалися 7.013 доларам США., а.с.54,100,148 том 1.

Зазначені дії позивача суд визнає обґрунтованими з наступних підстав:

-відповідно до вимог ч.2 ст.365 ЦК України - суд постановляє рішення про
припинення права власності особи за умови попереднього внесення позивачем
вартості цього майна на депозитний рахунок суду;

-ці дії були здійснені з метою забезпечення позову по теперішній справі,
що відповідає вимогам ч.1 ст.152 ЦПК України.

Враховуючим зазначене суд вважає за необхідне стягнути з позивача на
користь відповідачів, які є правонаступниками ОСОБА_4., 35.350гр., яка
дорівнюється 7.000 доларам США. за курсом НБУ згідно довідки, а.с.8 том 1.

*

Судом встановлено, що 11.06.03р. між
ОСОБА_4. і Білоусом В.А. було укладено угоду купівлі-продажу садиби АДРЕСА_1.

При розгляді теперішньої справи суд визнав
зазначену угоду дійсною, а у зв'язку з цим і право власності позивача відносно
цієї садиби.

Також з пояснень сторін і спадкової
справи, а.с.36-49 том 1, судом встановлено, що 27.07.04р. Державний нотаріус
Сакської районної держнотаріальної контори видала відповідачам свідоцтва про
право власності на житловий будинок і земельну ділянку АДРЕСА_1. по &frac12; частці
кожному в порядку спадкування за законом після смерті їх батька ОСОБА_4.

Ці свідоцтва були видані на підставі
письмової домовленості відповідачів з позивачем про їх зобов'язання оформити
нотаріально договір купівлі-продажу садиби АДРЕСА_1. у виконання угоди, яка
була укладена 11.06.03р. між ОСОБА_4. і Білоусом В.А., а.с.52 том 1, а.с.57 том
2.

Приймаючи до уваги зазначене вище суд
вважає за необхідне визнати недійсними зазначені свідоцтва в частині визнання
за відповідачами права власності на житловий будинок і земельну ділянку
АДРЕСА_1. по &frac12; частці кожному в порядку спадкування за законом після
смерті їх батька ОСОБА_4. тому, що:

-відповідно до вимог  ч.1 ст.365 ЦК України - право особи на частку
у спільному майні може бути припинене за рішенням суду з підстав, передбачених
законом;

-згідно ст.378 цього Кодексу - право
власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у
випадках, встановлених законом;

-відповідно до ст.1301 цього Кодексу -
свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду в
випадках, встановлених законом.

*

Враховуючи те, що вимоги позивачів ОСОБА_3
і ОСОБА_2 за зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні
житловим будинком АДРЕСА_1. шляхом виселення з нього є похідними від висновку
суду про визнання за Білоусом В.А. права власності на цей будинок і про
визнання недійсними свідоцтва про право власності ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на цей
будинок в порядку спадкування, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені
цього зустрічного позову.

*

Вирішуючи позов в частині стягнення з
відповідачів грошової суми в якості
компенсації у відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України
- моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або
бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла його, за наявності його
вини.

Але, позивач не довів факт вини
відповідачів у заподіянні йому моральної шкоди, а також доказів наявності в їх
діях ознак шахрайства під час написання зобов'язання про укладення з позивачем
договору купівлі-продажу спірної садиби, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК
України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом зазначених
обставин не встановлено при розгляді справи.

Також, написання відповідачами 29.06.04р.
зобов'язання про укладення з позивачем договору купівлі-продажу спірної садиби,
на думку суду, не є документом обов'язкового виконання тому, що відповідачі не
були сторонами угоди купівлі-продажу спірної садиби від 11.06.03р. і на період
написання зазначеного зобов'язання ще не отримали свідоцтва про прийняття
спадщини.

Крім того, як
роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 31.03.95р. № 4
«Про судо­ву практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»
- спори про відшкодування запо­діяної фізичній чи юридичній особі моральної
(немай­нової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її
відшкодування безпосередньо передбаче­но нормами Конституції або випливає з її
положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440' ІДК' та ін­шим
законодавством, яким встановлено відповідаль­ність за заподіяння моральної
шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону від 12 трав­ня
1991р. № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» чи інших законів, якими
врегульовано такі зобов'я­зання і передбачено відшкодування моральної (не­майнової)
шкоди.

Так судом встановлено, що правовідносини,
що виникли між сторонами, є договірними, тому відшкоду­вання моральної шкоди у
випадку їх порушення зако­ном не передбачено.

Приймаючи до уваги зазначене вище суд
дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідачів
грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства України і тому не можуть бути задоволені.

*

Відповідно до ч.3 і 6 ст.154 ЦПК України -
заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Суд може одночасно з ухваленням судового
рішення постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно п.8 ст.214 цього Кодексу - під час
ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Судом встановлено, що ухвалою Сакського
міськрайсуду від 21.01.05р. було заборонено відчуження жилого будинку АДРЕСА_1.
з метою забезпечення позову по теперішній справі, а.с.33.

Приймаючи до уваги зазначене, а також факт
вирішення судом спору по суті по теперішній цивільній справі, суд вважає за
необхідне скасувати заходи забезпечення позову після набрання законної сили
судового рішення.

*

Враховуючи зазначене вище, а також згідно
ч.1 ст.84 і ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з
відповідачів, у дольовому порядку, на користь позивача понесені ним витрати по
оплаті судового збору по справі в сумі 200гр., згідно квитанції, а.с.1 том 1, а
також витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 1.500гр., згідно квитанції,
а.с.63 том 2.

Також, згідно вимог постанови КМ України «Про затвердження Порядку оплати витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів»
від 21.12.05р. №1258, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів, в
дольовому порядку, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в сумі 30гр.  і за розгляд цивільної справи за зустрічним
позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в сумі 7гр.50коп.

*

На підставі ст.ст. 47,549 ЦК УРСР, ст.ст.
328,365,378,381,1167,1301 ЦК України, п. 2 Постанови Пленум Верховного Суду
України «Про судо­ву практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»  від 31.03.95р. № 4,
і керуючись ст.ст. 10,11,60,84,88,154,209,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дійсною угоду купівлі-продажу
садиби АДРЕСА_1, укладену 11 червня 2003 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, який складається: з житлового літер «А» жилою площею
49.3кв.м.; загальною площею 76.9кв.м.; прибудов літер «а» і «а1»; літньої кухні
літер «Б»; сараїв літер «В», «Г», «Д», «Ж», погребу літер «З» - в цілому.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну
ділянку площею 0.05га садиби АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 доплату в сумі 35.350гр. у виконання умов угоди купівлі-продажу садиби
АДРЕСА_1, укладену 11 червня 2003 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_1, шляхом зняття
цієї грошової суми з поточного рахунку НОМЕР_1, відкритому ОСОБА_1 в
ПриватБанку м. Сімферополі АР Крим з метою забезпечення позову.

Свідоцтва, видані Державним нотаріусом
Сакської районної державної нотаріальної контори 27 липня 2004 року, які
зареєстровані в реєстрі №1436 і №1439, про право власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на
житловий будинок АДРЕСА_1і на земельну ділянку цієї садиби загальною площею
0.05га в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, - визнати недійсними.

Зустрічним позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1. шляхом
виселення з нього - залишити без задоволення.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1:

-
судові витрати по справі в сумі 200гр.;

-
витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 1.500гр.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
37гр.50коп. на р/р 0021, ОКПО 34740887, одержувач Державний бюджет м.
Саки АР Крим 22050000, Банк ГУ ДКУ в АРК. м. Сімферополя, призначення платежу:
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у Сакському
міськрайсуді АРК.

Позов в
іншій його частині залишити без задоволення.

*

Ухвалу Сакського міськрайсуду від 21 січня
2005р. про заборону відчуження жилого будинку АДРЕСА_1 з метою забезпечення
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання дійсною угоду купівлі-продажу
житлового будинку і земельної ділянки, про визнання відносно них права
власності, про відшкодування моральної шкоди та судових витрат по справі, -
скасувати.

Копію ухвали направити для виконання до
Сакської районної державної нотаріальної контори АР Крим після набрання законної
сили судового рішення по теперішній справі.

*

Копії
рішення направити:

-відповідачам та їх представнику;

-до
Сакської районної держнотаріальної контори;

-до
відділу земельних ресурсів Сакської РДА АРК. і в КРП «БРТІ м. Євпаторії» -
після набрання ним законної сили.

*

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду АР Крим шляхом подачі до Сакського міськрайсуду
АРК заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк з дня проголошення
рішення і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: