Справа №
УХВАЛА

про задоволення
скарги

03 червня 2008 року                                                                                             м.
Запоріжжя

Комунарський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого
судді                                                                           Каракуши
С.М.

при
секретарі                                                                                   Мітівій
А.Л.

за
участю представників заявника
ОСОБА_2

ОСОБА_3

держаного виконавця                                                                      ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась зі скаргою на дії державного виконавця Комунарського відділу державної
виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, у якій зазначає, що
державний виконавець після відкриття виконавчого провадження не повідомив її
про це, тому вважає, що постанови державного виконавця від 29.03.2008 р. про
накладення арешту на &frac12;
частку належної їй квартири та про стягнення виконавчого збору є
незаконними, оскільки вона була можливості добровільно виконати рішення суду,
як це встановлено законом, оскільки з постановою про відкриття виконавчого
провадження ознайомлена не була.

У судовому
засіданні представники заявника, кожен окремо, подану скаргу підтримали,
просили її задовольнити та дали пояснення в її обґрунтування аналогічні
викладеним у скарзі.

Державний
виконавець, дії якого оскаржується, вважає, що діяв в межах своєї компетенції,
відповідно до вимог закону, оскільки після винесення ним постанови про
відкриття виконавчого провадження рішення суду у встановлений ним строк
добровільно виконано не було, внаслідок чого він почав виконувати його у
примусовому порядку, у зв'язку з чим виніс постанову про стягнення виконавчого
збору, і після перевірки майнового стану боржника виніс постанову про
накладення арешту на належну боржнику &frac12; частку квартири АДРЕСА_1.

Вислухавши
пояснення осіб, які беруть участь у розгляді скарги, встановивши обставини
справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом
встановлено, що Комунарським районним судом м. Запоріжжя 17.03.2008 р. виданий
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 суми боргу у розмірі
200000 грн.

За вказаним
виконавчим листом  21.03.2008 р.
державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 відкрито виконавче
провадження, про що винесено відповідну постанову, боржнику встановлений строк
для добровільного виконання рішення суду до 28.03.2008 р.

В матеріалах
виконавчого провадження відомості про вручення копію постанови боржнику або
його уповноваженому представнику відсутні.

29.03.2008 р.
державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчудження, за якою накладено арешт на належну ОСОБА_1 &frac12; частку квартири
АДРЕСА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить
боржнику лише в межах суми боргу.

Того ж числа
державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого
збору у сумі 20000 грн.

Згідно зі ст.
5  Закону України «Про виконавче
провадження» (надалі Закону), державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання   рішень,
встановлених   цим   Законом,
неупереджено, своєчасно,
повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до
ст. 24 ч. 5 Закону, копія
постанови  про  відкриття
виконавчого  провадження  не пізніше наступного дня надсилається стягувачу,  боржнику та органу  (посадовій
особі), який видав виконавчий документ.

Згідно зі ст. 30
ч. 1 Закону, державний
виконавець,  починаючи виконувати
рішення,  повинен пересвідчитися,   чи
отримана   боржником  копія
постанови  про відкриття  виконавчого
провадження  і  чи
здійснені   ним   дії, спрямовані   на
добровільне  виконання  рішення
у  встановлений постановою строк
відповідно до статті 24 цього Закону.

Ст. 30 ч. 5
зазначеного Закону встановлено, що якщо
боржник у встановлений строк  добровільно  не
виконав рішення,  державний
виконавець невідкладно розпочинає його примусове  виконання.

Відповідно до
ст. 50  Закону встановлено, що звернення стягнення  на
майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за
виконавчими   документами   в
першу    чергу звертається на
кошти боржника в гривнях та іноземній валюті,
інші цінності,  в тому числі кошти
на рахунках та  вкладах  боржника
в установах  банків  та
інших кредитних організаціях,  на
рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у
боржника коштів та цінностей,  достатніх
для  задоволення  вимог
стягувача, стягнення звертається також на належне  боржникові інше майно, за винятком майна, на
яке згідно з законом  не  може бути накладено стягнення.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, у
разі  встановлення  обґрунтованості  скарги
суд  визнає оскаржувані   рішення,
дії  чи  бездіяльність
неправомірними  і зобов'язує
державного виконавця або іншу посадову особу
державної виконавчої   служби   задовольнити   вимогу
заявника  та  усунути порушення  або
іншим  шляхом  поновлює
його  порушені  права
чи свободи.

Враховуючі, що
після відкриття провадження за виконавчим документом, державний виконавець не
перевірив, чи отримана постанова про відкриття виконавчого провадження
боржником, чим позбавив останню можливості виконати рішення суду у
добровільному порядку, та приступив до примусового виконання рішення суду, при
цьому, не вжив всіх передбачених законом заходів для виявлення майна, на яке,
відповідно до ст. 50 Закону, може бути звернуто стягнення, та безпідставно
наклав арешт на належну боржнику частку квартири, оскільки наявність іншого
майна достовірно не була перевірена, суд приходить до висновку, що дії державного
виконавця є неправомірними, і тому винесені ним постанови про накладення арешту
та стягнення виконавчого збору є передчасними.

Керуючись  ст.ст. 24, 30, 32 Закону України «Про
виконавче провадження»,  ст.ст. 209, 383,
387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу
задовольнити частково.

Визнати
неправомірною діяльність державного виконавця щодо винесення постанови від
29.03.2008 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчудження,
за якою накладено арешт на належну ОСОБА_1 &frac12; частку квартири АДРЕСА_1 та
заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише
в межах суми борг та про винесення від 29.03.2008 р. постанови про стягнення
виконавчого збору у розмірі 20000 грн.

Скасувати
постанови державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої
служби ОСОБА_4 від 29.03.2008 р. про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення
заборони його відчудження, за якою накладено арешт на належну ОСОБА_1 &frac12; частку квартири
АДРЕСА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить
боржнику лише в межах суми борг та про винесення від 29.03.2008 р. постанови
про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 20000 грн.

Державному
виконавцю про вжиті заходи повідомити суд в місячній термін після отримання
копії ухвали.

Ухвала може бути
оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання заяви про її апеляційне
оскарження протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали з наступною подачею
апеляційної скарги протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя                                                                                   С.М.
Каракуша