Справа 22ц - 1104/ 2008 р.          Головуючий в 1-ій інстанції Косач
Категорія цивільна.                    Доповідач Смаглюк Р.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2008 року.              Апеляційний суд Чернігівської
області

в складі :
головуючого - судді Іваненко Л.В.,

суддів Смаглюк Р.І.,
Євстафієва О.К.,

при секретарі Штупун О.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові
апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 12 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
державного підприємства „Чернігівторф”, ОСОБА_4 про зобов”язання надання дозволу
на приватизацію,

в с т а н о в и
в :

В
апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення внаслідок
неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права і
справу направити на новий судовий розгляд, мотивуючи наступним.

В
квітні 2008 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до
відповідача про зобов”язання надати дозвіл на приватизацію житла в будинку
АДРЕСА_1 з тих підстав, що вказаний будинок їм був наданий в користування
відповідно до ордеру № 21 від 1 серпня 2001 року та договору найму житла від 15
жовтня 2003 року між ними та філією „Смолинський торфозавод” державного
підприємства „Чернігівторф”. За час проживання в цьому будинку позивачі вклали
значні кошти на його обладнання.

12 липня 2006 року спільним рішенням профкому та адміністрації Смолинського
торфозаводу вказаний будинок був переведений до житлового фонду і на вказане
житло був виданий позивачу ОСОБА_1 ордер № 2 на сім”ю з 3 осіб.

На звернення позивачів до відповідача про надання їм згоди на приватизацію
цього житла відповіддю № 730 від 4 жовтня 2007 року директор ДП „Чернігівторф”
відмовив з тих підстав, що вказаний будинок є гуртожитком.

Виходячи з наведеного, позивачі просили зобов”язати відповідача надати їм
дозвіл на приватизацію вказаного житла, витребувати з Чернігівського МБТІ дані
відносно власника житла відповідно до правовстановлюючих документів.

В якості третьої особи на боці відповідача залучено Чернігівське МБТІ.

Ухвалою суду від 7 грудня 2007 року судом залучено до справи колишніх
власників спірного будинку: співвідповідача ОСОБА_4, в якості третьої особи на
боці відповідача ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою суду від 16 січня 2008 року в якості третіх осіб залучено
Смолинську сільську раду Чернігівського району та регіональне відділення Фонду
державного майна України.

Рішенням суду першої інстанції від 12 травня 2008 року в позові відмовлено
з таких підстав. Згідно з Статутом підприємства відчуження нерухомого майна, що
є державною власністю, здійснюється за погодженням з органом управління майном
відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п.2 ст. 2 Закону України „Про приватизацію державного
житлового фонду” не підлягають приватизації кімнати в гуртожитках, а також
будинки /квартири, кімнати/, віднесені до числа службових. Згідно п.9 ст. 8
цього Закону державний житловий фонд може передаватися до комунальної власності
з наступним здійсненням приватизації відповідно до вимог Закону.

Відповідно до копії договору
купівлі-продажу будинку від 16 вересня 1994 року вказаний будинок відповідач
Пробічев продав Смолинському торфозаводу, в МБТІ право власності на нього не
зареєстровано. Вказаний спірний будинок перебуває на балансі відповідача,
віднесений до розряду службових.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності на нього у набувача
виникає тільки з моменту державної реєстрації.

Проживання позивачів в будинку АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 21 від 1
серпня 2001 року, виданого Смолинською сільською радою, та договору найму
від  15 жовтня 2003 року між позивачем
ОСОБА_1 та філією „Смолинський торфозавод”, наявність ордера № 2 12 липня 2006
року та протоколу  від 12 липня 2006 року
про переведення будинку до житлового фонду не обґрунтовують позовні вимоги.

Оскільки на час розгляду справи державна реєстрація права власності на
спірний будинок відсутня, будинок не переданий до комунальної власності, суд
прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення і справу
направити на новий судовий розгляд до того ж суду іншим суддею з таких підстав.

Рішення не відповідає встановленим обставинам справи і не базується на
нормах матеріального та процесуального права, оскільки судом не досліджені всі
обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції зазначив, що спірний будинок не переданий до
комунальної власності, при цьому не дав оцінки тому факту, що Смолинська
сільська рада Чернігівського району видала позивачу та членам його сім”ї ордер
№ 21 від 1 серпня 2001 року на вселення до цього будинку. Судом не з”ясовано,
на підставі яких правовстановлюючих документів вказаний будинок перебуває на
балансі відповідача та є державною власністю цього підприємства, якщо відсутні
будь-які правовстановлюючі документи у відповідача на нього і державна
реєстрація в МБТІ.

Висновок суду про те, що не підлягають приватизації кімнати в гуртожитках,
а також службові приміщення, не підтверджені будь-якими доказами, які б
свідчили, що вказаний будинок є службовим житлом чи гуртожитком та віднесений
до державного житлового фонду.

Судом за таких обставин не були залучені до участі у справі в якості
співвідповідача регіональне відділення Фонду державного майна України та в
якості третьої особи Міністерство палива та енергетики. Без вказаних юридичних
осіб суд не з”ясував правовий статус спірної будівлі та у чиїй: комунальній чи
державній - власності вона перебуває.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона
підлягає задоволенню частково, рішення суду - скасуванню з направленням справи
на новий судовий розгляд до Чернігівського районного суду з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір про право на
приватизацію жилого будинку АДРЕСА_1

За своїм характером він є спором з приводу нерухомого майна.

Відповідно
до ч.1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна,
пред”являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Таким
чином, вказаний позов є позовом виключної підсудності і повинен розглядатися
Чернігівським районним судом.

Суд
першої інстанції, відкривши провадження по справі ухвалою від 20 листопада 2007
року, не звернув увагу на виключну підсудність вказаного позову і розглянув
справу з порушенням правил виключної підсудності.

Відповідно
до п. 6 ст. 311 ЦПК України розгляд справи з порушенням правил виключної
підсудності є безумовною підставою для скасування постановленого рішення і
направлення справи на новий судовий розгляд.

За
таких обставин рішення суду першої інстанції не може бути визнано законним,
тому підлягає скасуванню. Доводи скарги щодо неправильного вирішення спору по
суті підлягають перевірці під час нового розгляду справи.

Зокрема,
з матеріалів справи не вбачається, якими доказами підтверджений правовий статус
вказаного будинку, на яке приміщення 1 серпня 2001 року виконкомом Смоленської
сільської ради на підставі рішення профкому та адміністрації Смолинського
торфобрикетного заводу видано ордер № 21 ОСОБА_1 на сім”ю з 2 чоловік, чому при
його наявності повторно видано ордер № 2 від 12 липня 2006 року/ л.с.13-15,
63/.

Вказане
свідчить, що рішення суду першої інстанції ухвалене не тільки з порушенням
правил виключної підсудності, але й не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.
Тому воно підлягає скасуванню з передачею на новий розгляд Чернігівському
районному суду, під час якого на основі всебічного, повного та об”єктивного
дослідження всіх обставин справи вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.6 ст. 311, 313, 315-317, 319 ЦПК України,  апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 травня 2008 року скасувати.

Справу
направити на новий судовий розгляд до Чернігівського районного суду за
підсудністю.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Верховного Суду
України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий:                                                   Судді: