Справа №  2-1222/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2008 року Самарський районний суд міста
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді                Католікяна М.О.,

при секретарі                        Ременякі М.С.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в
місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

установив:

21 квітня 2008 року позивач звернулася до суду із цим
позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі із жовтня 1989 року.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину. Стосунки з відповідачем
теперішнього часу розладилися. Позивач з відповідачем проживають окремо одне
від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують.
Зберігати сім'ю позивач не бажає та вважає, що шлюб носить формальний характер,
просить суд шлюб розірвати (а.с. 3).

Позивач у судове засідання не з'явилася,
звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с. 7).

Відповідач у судове засідання також не
з'явився, звернувшись до суду з нотаріально посвідченою заявою, згідно з якою
він позов визнає, просить розглянути справи за його відсутності (а.с. 6).

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.

В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за
позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110
цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні
взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає
до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя
подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам
одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 06.10.1989 р., про що свідчить копія свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого 06.10.1989 р. відділом ЗАГС Виконавчого
комітету Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська
(актовий запис № 1613) (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього
сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який проживає разом з позивачем,
що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серіїНОМЕР_2,
виданого відділом РАГС Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська
(актовий запис

№ 966), довідкою КВЖРЕП Самарського району
м. Дніпропетровська № 34 від 16.04.2008 р. (а.с.а.с. 5, 8).

Через відсутність взаєморозуміння та
постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у
сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю із серпня 2007 року сторони не
ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо
одне від одного.

Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає,
що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе.

За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й
підлягають задоволенню.

Суд вважає, що витрати, пов'язані з
оформленням розірвання шлюбу в органах РАЦС необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10,
11, 18, 57 - 60, 130, 169, 174, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, та ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3року народження, зареєстрований 06
жовтня 1989 року у відділі запису актів громадянського стану Виконавчого
комітету Ленінської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська
(актовий запис № 1613), розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
державне мито в сумі 17,00 грн. за оформлення розірвання шлюбу в органах
реєстрації актів цивільного стану.

ОСОБА_2 від сплати державного мита
звільнити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення
може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна
скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: