Справа № 2-3647/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

21
березня 2008 року   Приморський районний
суд міста Одеси у складі:

головуючого-судді  Деруса А.В.

при
секретарі           Брус Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2про
визнання права власності на нежилі приміщення, про усунення перешкод у
користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
позовом до відповідача про визнання права власності на нежиле приміщення, про
усунення перешкод у користуванні власністю, обґрунтовуючи це тим,  що, вона
є власницею АДРЕСА_1. Над квартирою позивачки  розташовано нежиле приміщення горища, загальною площею 100,0 кв.м. Відповідно
до заяв власників квартир - співвласників будинкуАДРЕСА_2, ними було здійснено
поступку своїх прав сумісної власності на нежиле приміщення горища загальною
площею 100,0 кв.м., що розташоване над квартирою АДРЕСА_1, на користь
позивачки.

Однак, не зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_2спричиняє дії, що обмежують право власності
позивачки на нежиле приміщення горища, загальною площею 100,0 кв.м., що
розташовано по АДРЕСА_1

Таким чином, позивачка вимушена
звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом
інтересів шляхом визнання його права власності на вказані приміщення  у відповідності до ст. 16 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивачки
підтримав позовні вимоги ОСОБА_1в повному обсязі.

В судовому  засіданні представник відповідача  заявив про згоду ОСОБА_2з
позовними вимогами ОСОБА_1і просив суд їх задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Дійсно, відповідно до договору
купівлі-продажу від 28 січня 2000 року, зареєстрованого КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості" під № 244 кн 149пр - 185, 28 січня
2000 р., АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачці, ОСОБА_1.

Над квартирою
позивачки розташовано нежиле приміщення горища, загальною площею 100,0 кв.
метра.

Згідно з Рішенням Конституційного суду
України № 1-2/2004 від 02.03.2004 р. у справі за конституційним
зверненням ОСОБА_3 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2
статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового
фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне
тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників
на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) співвласники
багатоквартирного будинку є співвласниками його допоміжних приміщень (горища,
підвалу та ін.). П. 1.1. резолютивної частини даного рішення проголошує, що
"допоміжні приміщення (підвали, сараї, комори, горища, колясочні тощо)
передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією
(набуття права власності) ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних
будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує
здійснення будь-яких додаткових дій.

Також, згідно із п. 1.2. вказаного
рішення власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є
співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками
приватизованих квартир.

Відповідно до п. 2 ст. 382 ЦК України
власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на
праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні
конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також
споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир,
а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно Рішення Конституційного суду
України № 1-2/2004 від 02.03.2004 р. момент виникнення права власності на
квартиру є й моментом виникнення права спільної власності на допоміжні
приміщення.

Треба зазначити, що згідно ХІІ розділу
Конституції України рішення з тлумачення нормативних актів України
Конституційного суду України носять офіційний характер, тобто є джерелом права
України та мають найвищу законну силу. Рішення з офіційного тлумачення
Конституції України та законів України Конституційним Судом України, є
обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути
оскаржені.

Відповідно до заяв власників квартир -
співвласників будинкуАДРЕСА_2, ними було здійснено поступку своїх прав сумісної
власності на нежиле приміщення горища загальною площею 100,0 кв.м., що
розташоване над квартирою АДРЕСА_1, на користь позивачки.

Однак, не зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_2спричиняє дії, що обмежують право власності
позивачки на нежиле приміщення горища, загальною площею 100,0 кв.м., що
розташовано по АДРЕСА_1

Відповідно ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з
правочинів. Згідно з тією ж статтею право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

До того ж ст. 509 ЦК України встановлює,
що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Треба відмітити, що згідно ст. 214 ЦК
України особа, яка вчинила односторонній правочин, має право відмовитися від
нього, якщо інше не встановлене законом. Якщо такою відмовою від правочину
порушено права іншої особи, ці права підлягають захисту. Відмова від правочину
вчинюється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Одностороння
відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, відповідно до ст.
525 ЦК України, не допускається, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник може
пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою. Судовий захист цивільних прав та інтересів
шляхом визнання відповідного права передбачений ст. 16 ЦК України.

Виходячи з
вищенаведеного, керуючись ст. 10 ч. 2 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», рішенням Конституційного Суду України №
1-2/2004 від 02.03.2004 р., ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Визнати право
власності ОСОБА_1на нежиле приміщення горища, загальною площею 100,0 кв.м., що
розташоване над квартирою АДРЕСА_1

Зобов'язати
ОСОБА_2не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_1свого права власності на нежиле
приміщення горища загальною площею 100,0 кв.м., що розташоване  над квартироюАДРЕСА_1

Направити
копію рішення в КП «ОМБТІ та  РОН».

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду одеської області через Приморський
районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295
ЦПК України.

Суддя:
А.В. Дерус