Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого

Гнатенка А.В.,

Данчука В.Г.,

суддів:

Балюка М.І.,     Григор'євої
Л.І.,

Косенка В.Й.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
“Красноперекопський завод залізобетонних виробів”, відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Красноперекопськ про відшкодування  матеріальної та  моральної
шкоди,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У грудні 2006 року позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом до ВАТ “Красноперекопський завод залізобетонних виробів”,
посилаючись на те, що працюючи теслярем-бетонником на вказаному  підприємства, 12 травня   2005 року
при  виконанні  виробничого завдання отримав  травму, у зв'язку з чим та  згідно висновку МСЕК від 23 лютого 2006 року
йому встановлено 15 % втрати
професійної працездатності. Позивач перебував на лікуванні в ЦМЛ м.  Красноперекопськ  та ЦМЛ м. Армянськ, поніс витрати на
лікування, в тому  числі на  проїзд
матері  до  лікарні у
розмірі  1009 грн.  05 коп.
та  просив   стягнути
вказану суму з  відповідача у
рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а
також 20 000 грн.  моральної
шкоди.

Судом першої інстанції до
участі в справі у якості співвідповідача
залучено відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Красноперекопськ Автономної Республіки Крим.

Рішенням Армянського  міського  суду
Автономної Республіки Крим  від
3  квітня 2007 року позовні вимоги
задоволено  частково та стягнуто з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Красноперекопськ на  користь позивача 20
000 грн. моральної шкоди, 500 грн. -
витрат  на  правову допомогу. В  іншій
частині  позовних  вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 9 липня           2007 року рішення Армянського  міського суду Автономної Республіки Крим  від 3 квітня 2007 року змінено. Стягнуто з
ВАТ “Красноперекопський завод бетонних виробів” на користь позивача 20 000 грн.
у рахунок  відшкодування моральної шкоди,
а також 8,50 грн. судового збору, 7,50 грн. - витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду  справи  та
витрат на  правову допомогу -              500 грн., а  всього 20516 грн. В решті  рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ВАТ
“Красноперекопський завод залізобетонних виробів” просить скасувати рішення
суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду
першої  інстанції, в зв'язку з порушенням
норм матеріального та процесуального права.

Касаційна  скарга підлягає
задоволенню за таких підстав.

Змінюючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове
рішення  про часткове задоволення
позовних вимог та стягуючи з ВАТ “Красноперекопський завод залізобетонних
виробів” на  користь  ОСОБА_1
20 000 грн.  моральної шкоди,
апеляційний  суд  виходив
із  того, що нещасний  випадок з позивачем 12 травня 2005 року
стався саме з вини ВАТ “Красноперекопський завод залізобетонних виробів”, яке
не створило позивачу належних безпечних умов
праці, а тому відповідно до ст. 1167 ЦК України воно  повинно
відшкодовувати  позивачу  заподіяну моральну шкоду.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції
погодитися  не можна, оскільки він
суперечить нормам матеріального  права.

Відповідно  до  ст. 9 Закону України “Про  охорону
праці”, ст. 173 КЗпП України відшкодування вказаної шкоди здійснюється
Фондом соціального  страхування від
нещасних випадків відповідно до Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування  від
нещасного випадку  на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Основи законодавства України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року передбачають надання   соціального захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян в разі
настання  нещасного  випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності, за рахунок грошового фонду, що формується шляхом сплати
страхових внесків роботодавцям, громадянами, а також бюджетних та інших джерел,
передбачених  законом.

Крім того,  Законом
України ”Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності” від 23  вересня
1999 року, який  набрав  чинності з 1 квітня 2001 року, визначається
правова основа та механізм відшкодування матеріальної й моральної шкоди
застрахованим і членам їхніх сімей з Фонду
соціального  страхування  від нещасних випадків.

Оскільки травмування позивача  на виробництві   сталося
після  створення Фонду,  то
у  апеляційного  суду не було законних підстав  для
покладення відповідальності по відшкодуванню моральної  шкоди
на  підприємство.

Однак, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України згідно з п. 27 ст. 77 Закону України “Про Державний бюджет
України на  2006 рік” не має відповідати
за завдану моральну  шкоду, оскільки
зупинено дію частини третьої ст. 28 та частини третьої ст. 34 Закону України
”Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від  нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату  працездатності” у частині відшкодування  моральної шкоди застрахованим  особам
і  членам їхніх сімей.

Крім того, ч. 3 ст. 34 із
вказаного Закону виключена відповідно до положень Закону України “Про внесення
змін до Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності” від 23
лютого 2007 року.

Враховуючи наведене, судами першої та апеляційної
інстанції при  вирішенні вказаного спору
неправильно застосовані  норми
матеріального права, тому вони у цій частині
підлягають  скасуванню  з ухваленням
нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись, ст. ст.336, 341 ЦПК України, колегія суддів

в
и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ВАТ “Красноперекопський завод залізобетонних виробів”  задовольнити.

Рішення Армянського  міського  суду
Автономної Республіки Крим  від
3  квітня 2007 року та рішення апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 9 липня 2007 року у частині стягнення
моральної шкоди та судових витрат
скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ “Красноперекопський завод
залізобетонних виробів”, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Красноперекопськ про відшкодування
моральної  шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                  А.В. Гнатенко

Судді:                                                                           М.І. Балюк

Л.І.
Григор'єва

В.Г.
Данчук

В.Й.Косенко