Справа 2-245/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2008 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої:        судді         Кочкової Н.О.

при
секретарі:
Спиридоновій О.О.,

за
участю позивача:            ОСОБА_1.

відповідачки:
ОСОБА_2

представника третьої особи: Шарапової К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Дніпропетровську справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа: головне Дніпропетровське обласне управління у
справах захисту прав споживачів, про стягнення моральної шкоди та витрат на
правову допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2007 року позивач звернувся
до суду з позовом про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позову вказав, що 26 листопада 2006 року він придбав у
відповідачки на радіоринку, який розташований на стадіоні „Металург” авто
магнітолу „HYNDAY”, модель H-CDM8048. При
купівлі даного товару продавець не видала йому товарний чек, видала лише
гарантійний талон, без зазначення вартості магнітоли, яка становить 446
гривень. Він отримав гарантійний талон строком на 12 місяців, при цьому
продавець йому гарантувала високу якість товару, і те, що на протязі як мінімум
гарантійного строку він не буде мати ніяких проблем з даною магнітолою. Але
через два тижні експлуатації магнітола вийшла з ладу і він вимушений був
звернутися до сервісного центру, де отримав довідку про непридатність даної
магнітоли до експлуатації. На початку лютого 2007 року він звернувся до
продавця з проханням повернути йому гроші, але відповіді не отримав, тоді він
спробував звернутися за адресою, яка вказана в довідці про непридатність
виробу, але з'ясувалося, що будинку № АДРЕСА_1не існує. У зв'язку з чим він
вимушений був звернутися до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців для з'ясування місцезнаходження відповідачки.
Встановивши її адресу, 09 серпня 2007 року він направив письмову заяву з
проханням розірвати договір купівлі-продажу авто магнітоли і повернути йому
кошти, але відповіді не отримав.

Позивач вважає, що відповідачка
порушує вимоги ст.708 ЦК України та ч.1 ст. 8 Закону України „Про захист прав
споживачів”, відповідно до яких споживач, в порядку та у строки, що встановлені
законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має
право вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми. Також зазначив, що діями відповідачки йому
спричинено моральну шкоду, яка полягає в у відмові відповідачки у добровільному
порядку задовольнити його законні права та інтереси,  в наслідок чого йому були спричинені душевні
страждання, тривалих нервових потрясінь інших психологічних факторів,
пов'язаних з придбанням товару неналежної якості. Крим цього, він вимушений був
знаходити вільний від роботи час і витрачати його для проведення експертизи,
відвідування різних інстанцій, терпіти приниження при спробах задовольнити свої
законні права та інтереси. Моральну шкоду він оцінює у розмірі 5000 грн.

09 жовтня 2007 року позивач уточнив
свої позовні вимоги, пояснивши, що 04 вересня 2007 року він отримав грошовий
переказ від відповідачки на суму 446 гривень і тому він просить стягнути з
відповідачки на його користь 5000 гривень моральної шкоди та 1650 гривень
витрат на правову допомогу.

13 лютого 2008 року позивач  уточнив позовні вимоги, вказавши, що згідно
ч.1 ст. 4 Закону України „Про захист прав споживачів” споживач під час
придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території
України, для задоволення своїх особистих потреб, мають право на необхідну,
доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість,
якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Інформація
повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару, а також відповідно до
п.12 ч.1 ст. 15 Закону, інформація про продукцію повинна містити найменування
та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця). Таким чином, відповідачка
порушила його права, як споживача, тим, що своєчасно не надала йому  повної інформації про своє місцезнаходження,
і тому він не міг своєчасно звернутися до відповідачки з вимогою про розірвання
договору купівлі-продажу магнітоли, тривалий час не міг користуватись авто
магнітолою. Тому він просить стягнути з відповідачки на відшкодування моральної
шкоди 5 000 гривень.

У судовому засіданні позивач та
його представник ОСОБА_3позов підтримали і просили його задовольнити,
наголошуючи, що моральна шкода спричинена не продажем товару неналежної якості,
а порушенням права на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію
про продукцію, а також про її продавця.

Відповідачка позов не визнала і
пояснила, що на підставі договору № 319 від 03 лютого 2007 року, який було
укладено між  ДП „Виробниче об'єднання
„Південний машинобудівний завод імені Макарова” та нею вона здійснює
підприємницьку діяльність з продажу радіодеталей, радіоелектронної техніки й
супутніх товарів на радіо ринку СК „Метеор” по вул.. Макарова, 27,  робоче місце НОМЕР_1. 26 листопада 2006 року
вона дійсно продала позивачу авто магнітолу „HYNDAY”, модель   H-CDM8048, та
надала всі необхідні документи: чек на суму 430 грн.; керівництво по
експлуатації; гарантійний талон з умовами гарантії фірми HYNDAY та
електронним адресом виробника; перелік сервісних центрів по всій Україні. Також
зазначила, що згідно ч.3 ст.8 Закону „Про захист прав споживачів” вимоги
споживача  пред'являються на вибір
споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що
задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. На її робоче місце
позивач не з'являвся, ніяких вимог не висував, про його претензії вона
дізналась із позовної заяви в кінці серпня 2007 року, і зразу ж перерахувала
йому гроші в сумі 446гр., хоча позивач за товар фактично сплатив 430гр. Вважає,
що позивач навмисно затягує процес припинення договору купівлі-продажу, не
надає суду оригінали документів: гарантійний талон та довідку про неможливість
відремонтувати авто магнітолу, яку отримав особисто в сервісному центрі у
лютому 2007 року. Тому до сих пір він вважається власником авто магнітоли. З
цих підстав просила у позові відмовити, хоча не заперечувала, що на документах,
які вона вручила покупцеві, була відсутня письмова інформація про
місцезнаходження продавця.

Представник третьої особи Шарапова
К.О., діюча за дорученням від 09.02.2008р., позовні вимоги підтримала, просила
позов задовольнити.

Вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому  задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що 26 листопада 2006 року ОСОБА_1. придбав у ОСОБА_2 на радіоринку СК „Метеор”,
який розташований по вул.. Макарова, 27, у м. Дніпропетровську, авто магнітолу
„HYNDAY”, модель H-CDM8048, на яку
продавець  видав гарантійний талон,
строком на 12 місяців (а. с. 5). Із довідки сервісного центру від 21 лютого
2007 року (а.с. 6) вбачається, що авто магнітола „HYNDAY”, модель H-CDM8048 не читає диски, тому потрібно провести заміну
комплектуючих деталей, але через їх непоставку авто магнітолу відремонтувати
неможливо. Таким чином, авто магнітола вийшла із ладу до закінчення
12-місячного гарантійного терміну.

Відповідно до ч.1 ст. 708 ЦК
України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного строку недоліків, не
застережених продавцем, покупець має право за своїм вибором відмовитись від
договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

6 серпня 2007 року ОСОБА_1.
звернувся до відповідачки із заявою про розірвання договору купівлі-продажу та
сплачення моральної шкоди у сумі 1000гр, 29 серпня 2007 року ОСОБА_2
перерахувала суму вартості авто магнітоли у розмірі 446 гр. 00 коп., а 4
вересня 2007 року ОСОБА_1. отримав вказаний грошовий переказ (ас.41), тим самим
ОСОБА_2 в добровільному порядку відшкодувала позивачу матеріальну шкоду,
погодившись із фактом продажу товару неналежної якості.

Згідно із ч.2 ст. 22 Закону України
«Про захист прав споживачів»  при
задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, а відповідно до вимог  ч.1 ст. 15 вказаного Закону споживач має
право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору.
Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи
замовлення роботи (послуги), а відповідно до п. 12 інформація про продукцію
повинна містити найменування та місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Як вбачається з гарантійного талону
(а.с. 5), в ньому не зазначено місцезнаходження продавця, тим самим порушено
право позивача на отримання повної інформації про місцезнаходження продавця.
Тому суд вважає, що позивачу спричинені душевні страждання, пов'язані із необхідністю
розшукувати відповідачку, на що витрачений значний час та кошти (отримання
витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців - послуга платна).
Враховуючи, що позивач та його представник у судовому засідання вказали,
що моральна шкода полягає лише у порушенні права на необхідну, доступну,
достовірну та своєчасну інформацію, і не пов'язана із фактом продажу товару
неналежної якості, суд вважає, що, виходячи із принципів розумності та
справедливості, слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 грн.,
оскільки сума, вказана позивачем - 5 000 гр. - нічим не підтверджена та
надмірно завищена. Позивач та його представник у судовому засіданні не змогли
обґрунтувати вказаний розмір моральної шкоди, не обґрунтували,  чому у листі від 6 серпня 2007 року йшла мова
про розмір моральної шкоди у 1000гр. а у позовній заяві від 16 серпня 1007 року
(через 10 днів) уже в 5 000гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі
наданих доказів, а згідно із. ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень.

У судовому засіданні не було встановлено, що дії відповідачки призвели до
порушення сімейних та життєвих стосунків позивача, тривалих нервових потрясінь
та конфліктів, втрати покою та сну. У позовній заяві вказано про «інші
психологічні фактори, пов'язані із
придбанням товару неналежної якості», але вказані факти не розшифровані,
доказів на їх підтвердження - суду не надано.

Що стосується стягнення
суми витрат на правову допомогу, то суд виходить із наступного. 19 червня 2007
року ОСОБА_1. уклав договір про надання юридичних послуг  з «Адвокатською компанією «Правосуддя - Гарант»,
згідно якого  позивач зобов'язується
сплатити  грошову суму в розмірі 150
гривень за кожну представницьку дії, що здійснюється ними, а  виконавець зобов'язується надати замовнику
юридично-представницькі по стягненню матеріальної та моральної шкоди за
придбання товару неналежної якості (а.с.30-31). Із квитанції від 6 вересня 2007
року (а.с.33), вбачається, що ОСОБА_1. перерахував  ОСОБА_4
1 150 гр. 00 коп. за юридичні послуги.

Однак, договору про
надання юридичних послуг з ОСОБА_4 позивач суду не надав, у судовому засіданні
у якості представника приймала участь не «Адвокатська компанія «Правосуддя -
Гарант», і не ОСОБА_4., а ОСОБА_3., з якою договір не укладався і кошти на
правову допомогу їй не сплачувались. За таких обставин законних підстав для задоволення
позову в цій  частині - не має.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки
слід стягнути  на користь
держави-державне мито у сумі 51гр. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30гр.

На підставі викладеного і  керуючись ч. 1 ст. 15, 22 Закону України «Про
захист прав споживачів», ст. 10, 11, 60, 88, 131, 209, 213-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200
(двісті) гривень на відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про стягнення
витрат на правову допомогу, - ВІДМОВИТИ.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь
держави у сумі 51 гр., та витрати на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 30 гр.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, і подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подачі
заяви про апеляційне оскарження, або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
Н.О.Кочкова