Справа № 2-77/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

27 травня 2008 року
смт. Новомиколаївка

Новомиколаївський
районний суд Запорізької області

у
складі:

Головуючого
- судді    Риженка А.Г.

при
секретарі -              Блажко О.П.

за
участю позивача -    ОСОБА_1

відповідачки
-             ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Новомиколаївка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей та звернення
стягнення на майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач
звернувся до суду із позовом до відповідачки, в якому зазначив, що він разом з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дав в борг ОСОБА_5 та ОСОБА_2 суму грошей на строк до 2
жовтня 2004 року під заставу жилого будинку, розташованого АДРЕСА_1, який
належить ОСОБА_5 на праві приватної власності. Позика грошей, як зазначено в
позові, була оформлена відповідним договором, на забезпечення виконання якого
був також укладений договір застави нерухомого майна.

За твердженням
позивача, до укладення договору позики грошей ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 на
підставі розписок від 14 вересня та 29 вересня 2003 року частину суми грошей в
рахунок боргу по майбутньому договору позики, залишкову частину суми грошей
вона отримала без розписки в день оформлення договору позики від 2 жовтня 2003
року. Як зазначив в позові позивач, договори позики грошей та застави
нерухомого майна відповідачка не підписувала, так як її підпис в текстах
договорів не було передбачено державним нотаріусом.

На думку
позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є солідарними позичальниками і заставодавцями, але
в текстах договорів нотаріус це не зазначив.

Далі в позові
позивач зазначив, що строк сплати боргу за договором позики закінчився 2 жовтня
2004 року. В період з 2005 року по лютий 2007 року позивач неодноразово
звертався до боржників ОСОБА_5 таОСОБА_2 з вимогою повернути борг, але вони
відмовилися повернути борг в зв'язку з відсутністю у них грошей.

Як зазначено в
позові, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Спадщину після його смерті прийняла
ОСОБА_2, яка 18 червня 2007 року у присутності позивача подала до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини, до якої входить жилий будинок з
господарсько-побутовими будівлями, легковий автомобіль "Жигулі" та
земельна ділянка площею 5,6 га.

За твердженням
позивача, на підставі ч. 2 ст. 1281 ЦК України він повідомив нотаріуса та
ОСОБА_2 про свою вимогу о необхідності погашення боргу по договору позики в
сумі 37 тисяч гривень, на що ОСОБА_2 в усній формі 18 червня 2007 року
повідомила позивачу про відсутність у неї грошей та неможливість погашення боргу,
при цьому ні усних, ні письмових заперечень проти розміру суми боргу не мала.

В позові позивач
просить суд визнати ОСОБА_2 солідарним позичальником і заставодавцем з ОСОБА_5
при укладенні 2 жовтня 2003 року договорів позики грошей та застави майна,
стягнути на його користь з відповідачки 37000 гривень в рахунок погашення боргу
за договором позики грошей, а також звернути стягнення на предмет застави -
жилий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку.

В судовому
засіданні позивач в частині стягнення на його користь з відповідачки суми боргу
за договором позики грошей уточнив свої позовні вимоги. В цій частині позову
він просить суд стягнути на його користь з
відповідачки 36967 гривень в рахунок погашення боргу за договором позики
грошей.

Відповідачка
позов не визнала і пояснила суду, що ніякого боргу за договором позики грошей
від 2 жовтня 2003 року у неї немає, оскільки цей договір укладався ні нею, а її
чоловіком з ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Відповідачка також суду пояснила, що на
виконання вищезазначеного договору позики грошей ОСОБА_1 було повернуто 2625
американських доларів та 6326 гривень.

Вислухавши
пояснення сторін, допитавши свідка, а також ретельно дослідивши інші матеріали
справи, суд приходить до наступного.

14 вересня 2003
року ОСОБА_1 за договором позики грошей передав ОСОБА_2 у власність 500
американських доларів. ОСОБА_2 за вищезазначеним договором позики грошей
зобов'язалась повернути ОСОБА_1 500 американських доларів до 14 жовтня 2003
року.

29 вересня 2003
року ОСОБА_1 за договором позики грошей передав у власність ОСОБА_2 1000
доларів США. ОСОБА_2 за вищезазначеним договором позики грошей зобов'язалась
повернути ОСОБА_1 1000 доларів США до 29 жовтня 2003 року. Вищезазначені
обставини в судовому засіданні були підтверджені поясненнями сторін,
розписками, виданими 14, 29 вересня 2003 року ОСОБА_2 ОСОБА_1

2 жовтня 2003
року між ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з другої сторони
був укладений договір позики грошей про те, що ОСОБА_5 позичає до 2 жовтня 2004
року у ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 50 880 гривень, що на момент укладення угоди
є еквівалентом 9600 доларів США.

В цей же день
ОСОБА_1 вдома у подружжя ОСОБА_2 в с. Нововолодимирівка Новомиколаївського
району Запорізької області на підтвердження укладення вищезазначеного договору  позики грошей передав у власність ОСОБА_5
через ОСОБА_2 2000 доларів США, що в судовому засіданні було підтверджене
поясненнями сторін, показаннями свідка ОСОБА_4

Згідно ч.2 ст.
374 ЦК України (1963 р.) договір позики вважається укладеним у момент передачі
грошей або речей.

З урахуванням
вищезазначених обставин суд приходить до висновку, що 2 жовтня 2003 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 фактично був укладений договір позики грошей на суму 2000
доларів США, а загальна сума грошей, позичених у ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_5
складає 3500 доларів США (500 + 1000  +
2000).

На виконання
своїх зобов'язань за вищезазначеними договорами позики грошей ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 повернули ОСОБА_1 в 2003 - 2004 роках 2625 доларів США, в 2005 - 2007
роках 6326 гривень, що в судовому засіданні було підтверджено поясненнями
сторін, розрахунком боргу ОСОБА_2, зробленим позивачем і наданим ним суду.

Вищезазначені
обставини, на думку суду, свідчать про відсутність у ОСОБА_5 таОСОБА_2 боргу за
вищезазначеними договорами позики грошей.

Суд не приймає
до уваги доводи позивача про те, що відповідачка повинна сплатити йому суму
основного боргу в розмірі 18550 грн. (3500 доларів США &times; 5,3 грн.) та проценти за користування
позикою у розмірі 18417 грн., а також про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у 2003 -
2007 роках сплатили йому 2650 доларів США та 6326 гривень в якості процентів за
користування позиченими грошима, оскільки згідно ст. 170 ЦК України (1963 р.)
проценти по грошових та інших зобов'язаннях не допускалися, за винятком
операцій кредитних установ, зобов'язань по зовнішній торгівлі та інших
випадків, зазначених у законі.

В зв'язку з
повним виконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань по поверненню ОСОБА_1 позичених
грошей у сумі 2000 американських доларів суд не находить підстав для звернення
стягнення на предмет застави - жилий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на
якій він розташований.

З огляду на
вищезазначене суд вважає за необхідне ОСОБА_1 у задоволенні позову доОСОБА_2
про стягнення боргу за договором позики грошей та звернення стягнення на
предмет застави відмовити.

Керуючись ст.ст.
10, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у
задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей та
звернення стягнення на майно відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до
Апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд
Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької
області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Суддя                                                                                   А. Г. Риженко