У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М.,
Берднік І.С., Григор'євої Л.І., Гуменюка В.І., Косенка В.Й.,  Костенка А.В., Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М., Лященко Н.П.
Охрімчук Л.І., Патрюка М.В., Прокопчука Ю.В., Пшонки М.П., Сеніна Ю.Л.,
Шабуніна В.М.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, організації орендарів «Ремпобуттехніка»
(далі - ОО «Ремпобуттехніка») до товариства з обмеженою відповідальністю «ДіК»
(далі - ТОВ «ДіК»), ОСОБА_23, товариства з обмеженою відповідальністю
«Ремпобуттехніка» ЛТД (далі - ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД) про визнання договору
уступки частки від 29 січня 2003 року недійсним, визнання недійсними рішень
зборів учасників ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД від 11 жовтня 1995 року та 30 січня
2003 року, визнання за організацією орендарів «Ремпобуттехніка» права власності
на 99,62% статутного фонду, виключення з числа учасників товариства ОСОБА_23 за
скаргою ТОВ «ДіК» про перегляд у зв'язку з винятковими
обставинами ухвали колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2005 року позивачі звернулися в порядку ст. ст. 48,
62-64, 76, 217, 220 ЦК УРСР, ст. ст. 13, 52, 53, 58, 60, 61 Закону України «Про
господарські товариства» і ст. ст. 261, 392 ЦК України до суду з указаним
позовом.
В обгрунтування своїх вимог зазначали, що 2 червня 1994 року вони як
члени організації орендарів «Ремпобуттехніка» приватизували цілісний майновий
комплекс шляхом укладення з Фондом комунального майна Донецької міської ради
договору купівлі-продажу державного майна. 27 жовтня 1994 року позивачем - ОО
«Ремпобуттехніка» - був укладений установчий договір із ТОВ «ДіК» про
створення ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД, в якому частка ОО «Ремпобуттехніка» складала
90%, а частка ТОВ «ДіК» - 10% статутного фонду. Державна реєстрація ТОВ
«Ремпобуттехніка» ЛТД була проведена 4 листопада 1994 року.                                         ОО
«Ремпобуттехніка» внесла в якості внеску до статутного фонду ТОВ
«Ремпобуттехніка» ЛТД право користування цілісним майновим комплексом, що
підтверджується актом приймання-передачі.

7 червня 2005 року з припису прокурора Ленінського району
м. Донецька позивачам стало відомо, що відповідачі - ТОВ «ДіК» і ОСОБА_23. -
шляхом обману та надання підроблених документів про переуступку ТОВ «ДіК» 69%
статутного фонду ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД на підставі рішень зборів
засновників останнього та подальшу переуступку 79% статутного фонду
ОСОБА_23.  фактично позбавили позивачів
права на нерухоме майно, передане в статутний фонд ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД.

Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 21
вересня 2006 року позовні вимоги задоволено частково. Постановлено визнати
недійсними:

- рішення зборів засновників  ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД  від 11 жовтня 1995 року, яким надано
згоду на уступку ТОВ «ДіК» 69% статутного фонду ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД;

- договір відступлення частки в статутному фонді від 29
січня 2003 року, укладений між ТОВ «ДіК» і ОСОБА_23.;

- рішення зборів засновників ТОВ «Ремпобуттехніка»
ЛТД  від 30 січня 2003 року.

Визнано за ОО «Ремпобуттехніка»  право власності на частку в статутному фонді
ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД  у розмірі 90%
та за  ТОВ «ДіК» - у розмірі 10%.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької області від 2 листопада 2006 року вказане
рішення місцевого суду скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2007
року (як суду касаційної інстанції) рішення суду апеляційної інстанції
скасовано, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

До Верховного Суду України надійшла скарга ТОВ «ДіК»
про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2007 року у зв'язку з винятковими
обставинами - різне застосування судами касаційної інстанції (апеляційним судом
м. Києва як судом касаційної інстанції, Верховним Судом України та Вищим
господарським судом України) одного і того самого положення закону та залишення
в силі рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Донецької області від                        2 листопада 2006 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 6 лютого 2008 року вказану скаргу допущено до
провадження у зв'язку з винятковими обставинами з витребуванням цивільної
справи із суду першої інстанції.

Скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним рішення зборів
засновників  ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД від
11 жовтня 1995 року, суд першої інстанції виходив із того, що сторони не
мали належних повноважень, збори фактично не проводилися, був порушений порядок
скликання зборів та відсутній кворум.

Вирішуючи спір у частині визнання недійсним договору відступлення частки в
статутному фонді від 29 січня 2003 року, укладеного між ТОВ «ДіК» і                ОСОБА_23., та задовольняючи ці
вимоги, місцевий суд виходив із того, що при укладенні договору були порушені
правила ст. 53 Закону України «Про господарські товариства». Суду не були
надані докази отримання згоди від ОО «Ремпобуттехніка» на відступлення ТОВ
«ДіК» частки в статутному фонді  ТОВ
«Ремпобуттехніка» ЛТД  у розмірі 79% на
користь ОСОБА_23. ОО «Ремпобуттехніка» як засновник ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД
була позбавлена змоги реалізувати своє переважне право на придбання в ТОВ «ДіК»
частки в розмірі 79% статутного фонду, оскільки такої пропозиції від ТОВ «ДіК»
і ОСОБА_23. не отримувала. Від імені ТОВ «ДіК»
при укладенні договору діяв директор ОСОБА_24., який фактично директором
не був. Договір відступлення частки в статутному фонді визнаний судом недійсним
із підстав, передбачених ст. ст. 48, 62, 63 ЦК УРСР.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання рішення зборів засновників ТОВ «Ремпобуттехніка»
ЛТД  від 30 січня 2003 року
недійсними, суд першої інстанції виходив із того, що договір відступлення
частки від 29 січня 2003 року є недійсним, ніяких зборів проведено не було й,
відповідно, згоди на вступ у якості засновника ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД
ОСОБА_23. іншими засновниками не надавалося. Головою ради ОО «Ремпобуттехніка» ОСОБА_25. не обиралася й повноважень на 2003 рік не мала.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду й відмовляючи в
задоволенні позову, виходив із того, що позивачі-фізичні особи не є засновниками
товариства та не належать до тих суб'єктів, які мають право оспорювати рішення
загальних зборів і договори уступки. Таке право належить самому товариству, яке
є юридичною особою та діє на підставі статуту. Крім того, суд апеляційної
інстанції, встановивши наявність спору між юридичними особами, указав, що
спірні питання вже вирішені господарським судом Донецької області.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення апеляційного суду й залишаючи
без змін рішення місцевого суду, виходив із того, що апеляційний суд допустив
порушення норм матеріального права та не застосував ст. ст. 60-62 Закону
України «Про господарські товариства» і ст.ст. 62, 66 ЦК УРСР, яким не
відповідає рішення зборів засновників ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД  від 11 жовтня 1995 року, а тому безпідставно
відмовив у визнанні його незаконним. У свою чергу невідповідність цього рішення
вимогам закону є підставою для визнання недійсним договору відступлення частки
в статутному фонді ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД, укладеного між ТОВ «ДіК» і
ОСОБА_23. (ст. 48 ЦК УРСР).

Проте з такими висновками судів погодитись не можна з
таких підстав.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України судові рішення у цивільних справах можуть
бути переглянуті у зв'язку з винятковими обставинами після їх перегляду у
касаційному порядку, якщо вони оскаржені з мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції одного і того самого положення закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України загальні суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Спори, підвідомчі господарським судам, визначені ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

З 29 грудня 2006 року набрав чинності Закон України «Про
внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності
справ з питань приватизації та з корпоративних спорів». Зокрема, указаним
Законом ст. 12 ГПК України доповнено п. 4, відповідно до якого господарським
судам також стали підвідомчі справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським  товариством та його учасником  (засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані  із
створенням,  діяльністю,  управлінням та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів.

Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного судочинства.

На час вирішення спору судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій
дана справа була розглянута за правилами Цивільного процесуального кодексу
України.

Крім того, як убачається з матеріалів справи та наданих сторонами копій
судових рішень, спірні питання розглядалися також у порядку, передбаченому  Кодексом адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) та вирішені господарськими судами.

Зокрема, постановою Судової палати у господарських справах Верховного Суду
України від 6 листопада 2007 року (справа № 3-3726к07) було скасовано
постанову Вищого господарського суду України від 16 серпня 2007 року та
постанову Ленінського районного суду м. Донецька від 24 листопада 2006 року про
задоволення вимог у справі № 2-а-156/06 за позовом ОСОБА_21.,
ОСОБА_25.,                 ОСОБА_7., ОСОБА_20.,
ОСОБА_17., ОСОБА_19., ОСОБА_18., ОСОБА_16., ОСОБА_3., ОСОБА_26., ОСОБА_6.,
ОСОБА_27. до              ОСОБА_28.,
ОСОБА_29., ОСОБА_30., ОСОБА_31., ОСОБА_32.,              ОСОБА_33., ТОВ «Ремпобуттехніка»
ЛТД про визнання неправомірними дій працівників ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД,
визнання незаконним рішення зборів від 11 жовтня 1995 року та направлено
справу на новий розгляд до місцевого господарського суду. Так, суд
касаційної інстанції вказав, що місцевим судом спір був вирішений у порядку,
встановленому КАС України. Вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги на
постанову суду першої інстанції, Вищий господарський суд України уваги на
вимоги ст. 210 КАС України не звернув, що призвело до порушення судом норм
процесуального права. Також, залишаючи без змін постанову місцевого районного
суду, Вищий господарський суд України не дав належної оцінки тому факту, що
рішенням господарського суду Донецької області від 28 грудня 2005 року у
справі № 14/278 пн, яке набрало законної сили (постанова Донецького
апеляційного господарського суду від 6 березня 2006 року, постанова Вищого
господарського суду України від 25 травня 2006 року та ухвала колегії суддів
Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 10 серпня
2006 року), відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ «ДіК» до ТОВ
«Ремпобуттехніка» ЛТД та ОО «Ремпобуттехніка», третя особа - ОСОБА_23, про
визнання незаконним та недійсним рішення зборів учасників ТОВ «Ремпобуттехніка»
ЛТД від 11 жовтня 1995 року та визнання недійсними й скасування змін до
установчого договору та статуту ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД. Цим же рішенням (справа
№ 14/278 пн) визнані недійсними та скасовані рішення зборів
учасників ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД від 30 січня 2003 року. У
задоволенні зустрічних позовних вимог ОО «Ремпобуттехніка» про визнання
незаконним і скасування установчого договору про створення та діяльність ТОВ
«Ремпобуттехніка» ЛТД, визнання за                               ОО
«Ремпобуттехніка» права на 99,62% у статутному фонді ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД,
скасування рішення Ленінської районної ради м. Донецька № 126/11 від                                             19
лютого 2003 року та розпорядження виконавчого комітету Ленінської районної ради
м. Донецька № 312/2р від 18 жовтня 1995 року відмовлено.

Рішенням господарського суду Донецької області від 20 березня 2008 року,
яке набрало законної сили 7 квітня 2008 року (справа № 32/37 пн),
вказаний спір вирішено по суті.

Крім того, господарським судом Донецької області було розглянуто справу (№
19/370 пн) за позовом ТОВ «ДіК» до ОО «Ремпобуттехніка»,                                      ТОВ
«Ремпобуттехніка» ЛТД і виконавчого комітету Ленінської районної ради                         м. Донецька про  визнання за ТОВ «ДіК» права власності на
79% у статутному фонді ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД і визнання недійсними
рішення та розпорядження виконавчого комітету Ленінської районної ради м.
Донецька; за зустрічним позовом ОО «Ремпобуттехніка»  до  ТОВ
«ДіК», ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД і виконавчого комітету Ленінської районної
ради м. Донецька про визнання незаконним і скасування рішень зборів учасників
ТОВ «Ремпобуттехніка» ЛТД. Рішенням господарського суду Донецької області від 8
червня 2006 року первісний позов ТОВ «ДіК» задоволено, у задоволенні
зустрічного позову ОО «Ремпобуттехніка»
відмовлено.

Підтвердженням того, що це рішення набрало законної сили, є той факт, що
ухвалою Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від                   8 лютого 2007 року ОО
«Ремпобуттехніка» відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду
постанови Вищого господарського суду України від                     9 листопада 2006 року  про залишення без змін рішення господарського
суду Донецької області від 8 червня 2006 року та постанови Донецького апеляційного
господарського суду від 23 серпня 2006 року (справа № 19/370 пн).

На ці ж рішення господарського суду Донецької області (справи № 14/278 пн і
№ 19/370 пн) зіслався у своєму рішенні апеляційний суд при ухваленні рішення
про відмову в позові у цивільній справі.

Загальний суд касаційної інстанції, вирішуючи пред'явлений цивільний позов,
на вказані вимоги процесуального законодавства, наявність майнового спору між
юридичними особами та постановлені із цього приводу господарськими судами
рішення уваги не звернув і допустив неоднакове застосування положень ст. 15 ЦПК
України і ст. 12 ГПК України, яке протирічить усталеній практиці Верховного
Суду України.

За таких обставин колегія суддів визнає, що при вирішенні справи судами
були порушені та неоднаково застосовані норми процесуального права, які
визначають юрисдикцію загальних і господарських судів, а тому постановлені
судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 205, 357, 358 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДіК»
задовольнити  частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 21
вересня 2006 року, рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області від 2 листопада 2006 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 20
листопада 2007 року скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

М.І. Балюк

Л.М. Лихута

В.М. Барсукова

Н.П. Лященко

І.С. Берднік

Л.І. Охрімчук

Л.І. Григор'єва

М.В. Патрюк

В.І. Гуменюк

Ю.В. Прокопчук

В.Й. Косенко

М.П. Пшонка

А.В. Костенко

Ю.Л. Сенін

Є.Ф. Левченко

В.М. Шабунін