Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15
лютого 2008 року                                                  м.
Лисичанськ

Лисичанський
міський суд Луганської області в складі:

головуючого
судді                                                      Фастовця В.М.,

при
секретарі                                                              Бандуровій
В.І.,

з
участю представників:

позивача                                                                      ОСОБА_2,

відповідача                                                                 ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" про скасування
наказу про накладення дисциплінарного стягнення та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А
Н О В И В:

14 листопада
2007 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних
вимог вказав, що наказом генерального директора відповідача №199-к від 13
серпня 2007 року на нього було накладене стягнення у вигляді догани з
позбавленням премії за програмою короткострокового стимулювання за відсутність
протигазу.

Вважає, наказ
незаконним та просить скасувати його, оскільки протигазу у нього не було за 30
хв. до початку робочого часу, на нього наклали два стягнення замість одного -
догану і позбавлення премії. Робочу інструкцію. Затвердив не керівник
підприємства.

Наказ просить
визнати незаконним, незважаючи на його скасування наказом №16-к від 08.02.08.,
бо у якості підстави для скасування вказано, що його порушення позивача носить
формальний характер та не відповідає тяжкості проступку. Але ці факти повинні
були бути взяті до уваги не після, а до винесення наказу №199-к. Окрім того,
відповідач у подальшому може скасувати наказ №16-к.

Винесенням
наказу №199-к позивачу нанесено моральну шкоду порушенням його трудових прав та
прав цивільних внаслідок заподіяння шкоди його честі, гідності та ділової
репутації, бо наказ був поширений серед особового складу цеху №50. Моральну
шкоду оцінює в 151 200 грн., яку і просить стягнути з відповідача..

У судовому
засіданні позивач позов підтримав, суду дав пояснення аналогічні викладеним у
позові. Доповнив, що після проведення інструктажу взяв протигаз іншого
охоронця, який був у відпустці, та пішов на свій пост. Його протигаз йому
привіз водій. Пояснення писав щодо відсутності свого персонального протигазу, а
не щодо відсутності протигазу взагалі. Наказ №199-к оголошували до 20 серпня
2007 року, назвати тих, чиє відношення до нього змінилося після цього не може.
У нього є сип по тілу, не спить, нервується дружина. Висновку експертизи щодо
зв'язку  сипу з моральною шкодою немає.
ОСОБА_5 раніше розмовляв з ним на різні теми. Коли приїздив на пост, а зараз приїхав,
перевірив та поїхав. Чи був у нього вільний час, не знає.

Представник
позивача позов та пояснення позивача підтримав.

Представник
відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, суду усно та письмово пояснив, що
позивачем було допущено порушення посадової Інструкції, на інструктажі та посту
він знаходився без протигазу, доказів моральної шкоди немає.

Представник
відповідача ОСОБА_4 позов не визнав, пояснення представника відповідача ОСОБА_3
підтримав.

У судовому
засіданні досліджені наступні письмові докази: накази №1-н від 01.01.06., №116
від 26.01.06., №2-ЦО від 14.02.06., №2443 від 11.06.07., №199-к від 13.08.07.
та аркуш ознайомлення, №15-к від 05.02.08., №16-к від 06.02.08.; Статут
відповідача; витяг з протоколу №15/11/07 загальних зборів відповідача; трудова
книжка позивача; розпорядження №37-21 від 27.01.06.; інструкція з програми
короткострокового стимулювання; пояснення позивача від 22.07.07.; інструкція
№50-ОТ-ОСО-333 охорони праці охоронця служби охорони...; заперечення проти
позову; витяг з колективного договору відповідача; протокол №14 засідання
комісії з перевірки знань охорони праці від 12.02.06.; постовий журнал КП №4;
витяг з положення про генерального директора відповідача; робоча інструкція
охоронця служби охорони РІ-50-37-01; службова записка; висновок внутрішнього
службового розслідування; лист №18/1-366 від 02.10.07. до НПО
"Октан"; витяг з протоколу №54 від 19.10.07. НПО "Октан".

Суд,
вислухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідків,
дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

В
судовому засіданні встановлено, що наказом генерального директора відповідача
№199-к від 13 серпня 2007 року позивач був притягнутий до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани за порушення п.п.2.2.1 робочої
інструкції охоронця служби охорони РІ-50-37-01 - за прибуття 22 липня 2007 року
перед заступленням на пост без засобу індивідуального захисту (протигазу).

Наказом
генерального директора відповідача №16-к від 06 лютого 2008 року вказаний наказ
був скасований, оскільки при притягненні позивача до дисциплінарної
відповідальності не був врахований формальний характер дисциплінарного
порушення, стягнення не відповідає тяжкості цього проступку та особі позивача,
який до цього не притягався до дисциплінарної відповідальності. Тобто наказ
№199-к від 13 серпня 2007 року був прийнятий з порушенням передбачених
законодавством умов притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Наказом
№16-к від 06 лютого 2008 року порушене право позивача було поновлене, тому
позов в частині визнання наказу №199-к від 13 серпня 2007 року незаконним
задоволенню не підлягає за відсутністю предмету позову.

Оскільки
дисциплінарне стягнення на позивача було накладене незаконно, позовні вимоги
щодо стягнення моральної шкоди внаслідок порушення трудових прав підлягають
задоволенню. Підстави для стягнення моральної шкоди внаслідок її заподіяння
честі, гідності та діловій репутації позивача відсутні за відсутністю між
сторонами у справі відповідних правовідносин.

Частково
задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

На підставі ст.60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень

1.За ст.ст.147,
149 ч.3 КЗпП України (далі Кодекс) за порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2)звільнення.

При обранні виду
стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь
тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до п.2.1 інструкції
№50-ОТ-ОСО-333 охорони праці охоронця служби охорони... при прибутті охоронця
на отримання наряду він повинен перевірити справність протигазу (а.с.80). З
інструкцією позивач був ознайомлений 28.03.06. (а.с.85).

Зі змісту наказу №199-к та аналізу
п.п.2.2.1-2.2.2 робочої інструкції охоронця служби охорони РІ-50-37-01 (а.с.8,
108) вбачається, що позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності
за прибуття на інструктаж перед заступленням на пост без індивідуального засобу
захисту (протигазу), що передбачено цією інструкцією, з якою він був
ознайомлений 04.02.06. (а.с.117).

Позивачем не заперечується та
обставина, що на інструктаж перед заступленням на пост він прибув без
протигазу. Вказана обставина підтверджується і свідками ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Таким чином, суд вважає правомірним
висновок відповідача про порушення позивачем положень робочої інструкції
охоронця.

Разом з тим, вказане порушення не
потягло негативних наслідків, носило по суті формальний характер, за
неспростованими показаннями свідка ОСОБА_7 позивач після інструктажу одразу
взяв протигаз іншої особи. До того ж стягнення на позивача було накладене з
порушенням встановленого ст.149 Кодексу порядку притягнення до дисциплінарної
відповідальності, що і зазначено в наказі №16-к. Виходячи з цього, суд вважає,
що порушені трудові права позивача були самостійно поновлені відповідачем у
повному обсязі, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Суд не приймає доводи позивача щодо
незаконності затвердження робочої інструкції не генеральним директором
відповідача, бо

згідно п.п.13.4.7, 13.4.10 Статуту
відповідача генеральний директор здійснює керівництво поточними справами
відповідача; видає накази, розпорядження і вказівки, обов'язкові для викання
всіма працівниками відповідача. За змістом п.п.13.4.14 і 13.4.25 під
організацією діловодства та затвердження внутрішніх документів відповідача
затвердження робочих інструкцій не відноситься, це положення які регулюють
документообіг, діяльність відділів, управлінь, департаментів тощо (а.с.29-30).
Ті ж повноваження передбачені і в п.п.2.2.7, 2.2.10, 2.2.14 і 2.2.25 положення
про гендиректора (а.с.105-106);

згідно з п.п.3, 4 наказу №1-н від
01.06.06. на керівників структурних підрозділів генеральним директором
відповідача були покладені обов'язки по затвердженню робочих інструкцій
(а.с.39-40). Розпорядженням №37-21 від 27.01.06. начальником цеху №50 була
затверджена робоча інструкція РІ-50-37-01 (а.с.41).

Оскільки ст.147 Кодексу у якості
дисциплінарного стягнення позбавлення премії не передбачено, не заслуговують на
увагу і доводи позивача, що на нього було накладено декілька дисциплінарних
стягнень.

Також не має значення, що
інструктаж відбувся до початку робочої зміни позивача, бо на час його
проведення позивач знаходився на території підприємства безпосередньо перед
заступленням на пост і у зв'язку з цим проходив інструктаж. Окрім того, діюче
законодавство не пов'язує накладення дисциплінарних стягнень з порушенням
трудової дисципліни виключно у робочий час.

Нічим не обґрунтовані і посилання
позивача на нібито можливе у подальшому скасування відповідачем наказу №16-к.

2.Згідно до ст.237-1 Кодексу відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає доведеним порушення
трудових прав позивача накладенням на нього незаконного дисциплінарного
стягнення.

Разом з цим, позивачем практично не
обґрунтований розмір моральної шкоди, яку він просить стягнути. Так, не надані
докази негативних наслідків для позивача у вигляді щосекундного страждання,
порушення життєвих зв'язків та додаткових зусиль для організації свого життя;
наявності сипу та причинного зв'язку між ним (якщо такий сип є) з порушенням
прав. Позивач не зміг назвати осіб, які змінили ставлення до нього у зв'язку з
прийняттям наказу №199-к. Посилання на погіршення взаємовідносини позивача зі
ОСОБА_6, таким доказом служити не можуть, бо за поясненнями позивача саме він
перестав розмовляти зі ОСОБА_6, а не навпаки. Доказів того, що ОСОБА_5 після
останньої перевірки посту позивача одразу поїхав від нього саме внаслідок
видання наказу №199-к, а не відсутності часу на спілкуванням або інших факторів
(власні проблеми, стан здоров'я тощо) позивач суду також не надав.

Не надані докази звернення позивача
до дерматолога, не звертався позивач за власними словами і до лікаря-невропатолога.
Враховує суд і ту обставину, що порушенні права позивача відновлені самим
відповідачем до винесення рішення суду.

Виходячи з цього, розмір заявлених
позивачем вимог про стягнення моральної шкоди є дуже перебільшеним і підлягає
зменшенню до 300 грн..

3. Розглядаючи таку підставу позову
як порушення цивільних прав позивача заподіянням шкоди його честі, гідності та
діловій репутації, суд виходить з того, що між сторонами у справі склалися
трудові правовідносини, відшкодування заподіяної їх порушенням моральної шкоди
передбачено трудовим законодавством, тому посилання на порушення цивільних
справ позивача є безпідставним.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.147, 149, 237-1 КЗпП України, ст.ст.10,
11, 60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до
закритого акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна
компанія" про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення
та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

У задоволенні
позову ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства "Лисичанська нафтова
інвестиційна компанія" про скасування наказу про накладення
дисциплінарного стягнення відмовити.

Стягнути з
закритого акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна
компанія" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, нанесену порушенням його
трудових прав, у розмірі 300 (триста) грн., судові витрати у розмірі 7 (сім)
грн. 50 коп., а всього 307 (триста сім) грн. 50 коп.   .

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський
міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання такої заяви.

Суддя: