Справа 22ц-612/2008
Головуючий  у першій інстанції
Категорія - цивільна                                    Хандога
Доповідач - суддя Горобець Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н
Е М   У К Р А Ї Н И

23 квітня  2008  року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ  у складі :

Головуючого судді                Горобець Т.В.

Суддів:
Шевченка В.М, Ішутко В.М.

При секретарі                        Зіньковець О.О.

З участю
позивачки  ОСОБА_1., її  представника -

адвоката ОСОБА_2., та представника
відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного  суду в м. Чернігові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Ніжинського міськрайонного суду  Чернігівської області від 23 січня 2008
року   по справі за позовом ОСОБА_1до
Товариства з обмеженою відповідальністю „Етюд” про стягнення заборгованості по
зарплаті,  -

В с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі на вказане
рішення, яким позивачці відмовлено в задоволенні її вимог, ОСОБА_1. просить
апеляційний суд це рішення скасувати, як незаконне та необґрунтоване, ухвалити
нове рішення з задоволенням позовних вимог про стягнення заборгованості по
заробітній платі в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є
посилання на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи в
зв”язку з неповним  з”ясуванням всіх
обставин та неправильною оцінкою наданих доказів. Зокрема, зазначається, що суд
безпідставно дійшов висновку про наявність у ТОВ „ Етюд” в спірний період
прибутку в сумі 61400 грн., що дозволяло адміністрації, в числі яких була сама
позивачка, виплатити заборгованість. В ситуації, коли  первинні бухгалтерські документи  по нарахуванню та виплаті заробітної плати  втрачені, основними доказами про існування
заборгованості, на думку позивачки, можуть бути данні в звітних документах, які
надавались пенсійному фонду, та іншими державними установами та фондами.

В судовому засіданні позивачка
та її представник апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі. Крім того,
доповнили, що позивачка остаточний розмір заборгованості визначила виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати за спірний період, тобто, ця сума є
приблизною, оскільки можливість визначити
дійсну заборгованість відсутня.

Апелянт також зазначила, що
Відомості з центральної бази даних
Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів
( а.с.123), з яких вбачається про відсутність заборгованості,  не слід приймати до уваги, так як інформація
зазначена в цьому документі  не
відповідає фактичним  даним, оскільки там
допущена помилка.

В письмових запереченнях на
апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу відхилити,
а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що ухвалене з
дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної
скарги  спростовує посиланням на наявні в
справі докази, які свідчать, що заборгованість товариства перед позивачкою по
заробітній платі відсутня. Зокрема, представник відповідача посилається   і на ті звіти до державних установ,  в яких сама позивачка, як директор  товариства, зазначала про відсутність в ТОВ „
Етюд” за спірний період заборгованості по зарплаті. Крім того , в запереченнях
звертається увага суду на наявний в справі доказ - Відомості з центральної бази
даних  Державного реєстру фізичних
осіб  про отримані  ОСОБА_1. в
ТОВ „ Етюд” доходи за спірний період.

В судовому засіданні
представник відповідача  просив
апеляційну скаргу відхилити,  пославшись
на доводи та обставини, викладені в письмових запереченнях.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових заперечень, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 303  ЦПК України, апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції,
розглядаючи спір по суті встановив, що ОСОБА_1. дійсно працювала на ТОВ „ Етюд”
з квітня 1996 року фотографом, крім того, з лютого 2003 року перебувала
одночасно директором фірми та виконувала обов”язки бухгалтера. Позивачка була
єдиним працівником  в ТОВ „ Етюд” в
період з 2003 по 2007 рік, сама займалась нарахуванням заробітної плати та її
виплатою, надавала звіти в відповідні державні установи. Наявність  заборгованості по заробітній платі перед
позивачкою первинними бухгалтерськими документами не підтверджено, оскільки
такі документи відсутні в зв”язку з їх зникненням з приміщення ТОВ „ Етюд”.

Всі інші документи, надані
позивачкою,  в тому числі і дані
статистичних звітів, які сама позивачка надавала у відповідні установи, мають
суперечливий зміст щодо наявності чи відсутності заборгованості по заробітній
платі на ТОВ „Етюд”, достовірність інформації, зазначеної  в звітах щодо наявності чи відсутності
заборгованості по зарплаті  не
перевірялась, що робить неможливим визнати дані документи  беззаперечними  доказами у даній справі.

Крім того, як вбачається наявного в справі
документу -  відомостей з центральної
бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених
доходів, за період з 01.01.2003 року по 30.06.2007 року ОСОБА_1. нараховано
21629 грн. 24 коп., а виплачено 21892 грн. 44 коп.  за основним місцем роботи ( ТОВ „ Етюд”)
(а.с.123), що спростовує доводи позивачки про наявність заборгованості перед
нею у відповідача. Підстав ставити під сумнів цей документ суд не має і будь
-яким іншим беззаперечним доказом він не спростований.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до
висновку про неможливість перевірити наявність заборгованості ТОВ фірма „Етюд”
по заробітній платі по даних звітності фірми перед різними державними установами
та Фондами за період 2003-2007 року.
Суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги доводи апеляційної
скарги про те, що наявність заборгованості по заробітній платі фірми можливо
перевірити по звітах, оскільки дані у всіх звітах є різними, суперечливими  і їх достовірність жодною установою, куди
вони подавалися, в спірному періоді не перевірялися, в тому числі і дані
звітності з Пенсійного фонду.  Крім того,
з 2003 по 2007 роки ОСОБА_1. була єдиним працівником на фірмі, нараховувала
собі заробітну плату, вела фінансові розрахунки і хоча всі звіти до відповідних
установ подавалися за її підписом, проте
мотивувати  розбіжність даних у
цих звітах  пояснити суду не змогла, крім
пояснень про можливі випадки недостовірності таких даних.

За наведених обставин суд першої інстанції у
повному обсязі дослідив надані сторонами документи, перевірив доводи сторін в
межах заявлених вимог, правильно встановив обставини по справі і висновок суду
ґрунтується на матеріалах справи та законі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд залишає рішення суду
першої інстанції без змін, якщо дійде висновку, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,
308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд -

У х в а л и в:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1-   відхилити

Рішення  Ніжинського міськрайонного суду   Чернігівської області від  23 січня 2008 року  по справі за позовом ОСОБА_1 до  Товариства з обмеженою відповідальністю
„Етюд” про стягнення заборгованості по заробітній платі   залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржена   в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня  набрання законної сили.

Головуючий
Судді