Справа № 2-10/2008р.
(Справа № 2-351/2007р.)
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

22 лютого 2008 року
м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючої - судді Корсун О. М.,

при секретарі - Лимар К.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,  представника позивача ОСОБА_4,
відповідача                 ОСОБА_3,  представника відповідача  ОСОБА_5 (фізичні особи), представника третьої
особи Кудрявцева О.О. (юридична особа),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3  про
захист права власності на землю,

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1
звернулася в квітні  2007 року до суду з
позовом до ОСОБА_2 про захист права власності на землю.

В судовому
засіданні позивач та її представник змінили позовні вимоги, і пояснили, що
відповідно до свідоцтва про право на спадщину
ОСОБА_1 отримала у власність земельну ділянку площею 0,1311 га в
АДРЕСА_1. Відповідна земельна ділянка належала її матері ОСОБА_6 на підставі
договору купівлі-продажу від 21.10.1992 року і з моменту купівлі вона
користувалася  земельною ділянкою.  З 1992 року відповідачі самовільно порушили
межі земельної ділянки, яка належала її матері, а потім самовільно поставили
огорожу. У 2004 році  після  приватизації земельної ділянки відповідачами
вона володіє земельною ділянкою площею 0,1111 га. Крім того відповідач
встановив залізобетонний паркан прямо на пластикові труби погонного водогону.
Дії відповідачів привели до проблематизації її життя, погіршили гармонійні
адаптовані умови життєдіяльності, що обумовило необхідність нераціонального
витрату часу, вимагали залучення душевних та матеріальних зусиль на розв'язання
проблеми. З'явилися  негативні
психоемоційні почуття, зниження самоцінності для родини, порушення душевної
рівноваги, необхідність психологічної перебудови, незручності та обмеження в
можливостях як своїх, так і  всієї
родини, з необхідністю  пристосування до
життєдіяльності.   Дана ситуація для неї
стала психотравмуючою, сприяла погіршенню психоемоційного та психосоціального
рівнів існування, що перешкоджає можливості активної  та повноцінної життєдіяльності, а саме завдає
їй неабиякого морального страждання. Відповідачі не погоджували з її матір'ю
ОСОБА_6 акт встановлення меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, а саме мати
не підписувала вказаний акт. Просить суд зобов'язати Пирятинську міську раду
встановити чіткі межові знаки земельної ділянки за адресами АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_1, визнати недійсним акт встановлення меж земельної ділянки,
розташованої на території АДРЕСА_1 від 26.02.2004 року і визнати недійсним
державний акт про право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1, зобов'язати
ОСОБА_2 демонтувати паркан в частині, що порушує її право власності та
виплатити на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові
витрати.

Відповідач
ОСОБА_2  та його  представник з позовом не згідні,  заперечують проти позову, пояснили, що
ОСОБА_2, вирішивши приватизувати із своєю дружиною  земельну ділянку, звернувся із заявою  до Пирятинської міської ради про надання
дозволу на приватизацію земельної ділянки. Після узгодження меж земельної
ділянки із своїми сусідами, в тому числі з ОСОБА_6 та відповідними службами,
він звернувся із заявою до Пирятинської філії державного підприємства
Лубенський міський центр  державного
земельного кадастру з проханням виготовити технічну документацію та оформити державний
акт на право власності на землю. Після виготовлення зазначеної документації,
вони з дружиною отримали виписки засідання виконавчого комітету Пирятинської
міської ради про виділення їм у спільну сумісну власність земельну ділянку та
отримали державні акти. Паркан був встановлений відповідно до отриманої
документації. Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.10.1992 року
ОСОБА_6 купила житловий будинок у Пирятинської міської ради народних депутатів
по АДРЕСА_1, який складався із житлового будинку, житлова площа якого 22,8
кв.м., та вбиральні. Площа земельної ділянки становила 0,1148 га, тобто була
меншою, ніж та, яка зараз є у власності.

Відповідач
ОСОБА_3 з позовом не згідна,  пояснила,
що до отримання державних актів на право власності на земельну ділянку, вона зі
своїм чоловіком попередньо оформили і узгодили всі необхідні документи, в тому
числі із ОСОБА_6   Акт встановлення меж
земельної ділянки   від 26.02.2004 року
підписувала ОСОБА_6, ніяких претензій при оформленні документів на приватизацію
їхньої земельної ділянки від ОСОБА_6 не надходило.

Представник
третьої особи, Пирятинської міської ради,
ОСОБА_7 заперечує проти позову, пояснив, що рішенням
виконавчого комітету Пирятинської міської ради від 28.04.2004 року НОМЕР_1
відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та
Земельного кодексу України було затверджено технічну документацію відповідачам,
які проживають АДРЕСА_1. Державний акт на право власності на земельну ділянку
виданий на ім'я ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 в межах чинного
законодавства і паркан встановлений на підставі державного акту.

Заслухавши  показання сторін, показання
свідка, вивчивши матеріали справи, суд не знаходить
підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом
встановлено, що ОСОБА_2, будучи зацікавленим у приватизації земельної ділянки,
яка перебувала у його користуванні по АДРЕСА_1, подав заяву до Пирятинської
міської ради про надання дозволу на приватизацію вказаної земельної ділянки.
Відповідачі отримали висновок архітектора м. Пирятина про можливість надання їм
у спільну сумісну власність земельну ділянку на території Пирятинскої міської
ради в. АДРЕСА_1  для індивідуального житлового будівництва та
для ведення особистого селянського господарства загальною площею земельної
ділянки 0,1722 га.(а.с.36). Відділом земельних ресурсів була проведена
перевірка технічної документації, яка посвідчувала спільну сумісну власність на
земельні ділянки відповідачів, що проживають за адресою АДРЕСА_1 і було
встановлено, що зазначена документація відповідає вимогам земельного
законодавства та діючим нормативно-структурним документам, розроблену технічну
документацію було погоджено та направлено на державну землевпорядну експертизу
(а.с.22,39). Рішенням НОМЕР_1 від 28.04.2004 року виконавчого комітету
Пирятинської міської ради було затверджено технічну документацію зі складання
державних актів на право власності на землю гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які
проживають АДРЕСА_1,  земельну ділянку
0,2199 га за вказаною адресою, в тому числі 0,0816 га для обслуговування
житлового будинку і господарських споруд і 0,1383 га для ведення особистого
селянського господарств (а.с.44). На підставі рішення   виконавчого комітету Пирятинської міської
ради НОМЕР_1 від  28.04.2004 року були
видані державні акти на право власності на земельну ділянку  Серія НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 видані на
ім'я ОСОБА_2 на загальну площу 0,2199 га співвласником земельної ділянки у
вказаних державних актах вказана ОСОБА_3 (а.с.70,71,72).

Допитаний судом
свідок ОСОБА_8 показав, що він працює на посаді начальника земельного відділу
виконкому Пирятинської міської ради,
відповідно до ст.118 Земельного кодексу України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися з заявою до Пирятинської міської ради про надання дозволу на
приватизацію земельної ділянки. Схема меж та розмірів земельної ділянки
відповідачами була погоджена з їхніми сусідами, узгодження було також і з
відповідними службами, в тому числі із водоканалом. Після виготовлення
технічної документації та оформлення державного акту на право власності на
землю за адресою              АДРЕСА_1
відповідним підприємством, яке має ліцензію, Пирятинська міська рада винесла
рішення про затвердження технічної документації зі складання державних актів на
право власності на землю громадян. В такому ж порядку приватизовувалася  земля
АДРЕСА_2 ОСОБА_6. Дочка ОСОБА_6 - ОСОБА_1 у 2007 році повідомила йому,
що акт встановлення меж земельної ділянки від 26.02.2004 року її мати не
підписувала, тому вона вважає, що державні акти видані відповідачам незаконно.
За час підготовки до приватизації зазначених земельних ділянок у вищевказаних
землекористувачів претензій не виникало.

Згідно зі
ст.118  Земельного кодексу України
громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка  перебуває
у  його  користуванні,
подає заяву до відповідної міської
ради  за  місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення
органів  виконавчої  влади
та  органів  місцевого самоврядування  щодо
приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі
технічних матеріалів та документів,  що
підтверджують розмір земельної ділянки. Проект
відведення  земельної  ділянки
розробляється  за замовленням
громадян організаціями,  які мають
відповідні  дозволи (ліцензії)   на
виконання   цих   видів
робіт,  у  строки,
що обумовлюються угодою сторін. Проект
відведення   земельної  ділянки
погоджується  з органом    по
земельних    ресурсах,     природоохоронним     і санітарно-епідеміологічним
органами,    органами   архітектури
і охорони культурної спадщини та подається  на
розгляд  відповідних місцевої    державної
адміністрації    або   органу
місцевого самоврядування.

Посилання
позивача ОСОБА_1 на те, що акт встановлення меж земельної ділянки, розташованої
на території АДРЕСА_1 від 26.02.2004 року
не було погоджено з її матір'ю ОСОБА_6 і підпис було підроблено
відповідачами правового значення для вирішення зазначеного спору, з урахуванням
його характеру та юридично значимих фактів не мають. Так, в судовому засіданні
вищевказані положення було спростовано: висновком судово-почеркознавчої
експертизи від 08.11.2007 року та висновком судово-технічної експертизи від
27.11.2007 року, відповідно до яких підпис від імені ОСОБА_6 в Акті
встановлення меж земельної ділянки від 26.02.2004 року виконано ОСОБА_6
(а.с.133-134, 137-139).

Крім того,  позивач вказує на те, що її мати ОСОБА_6 з
моменту купівлі житлового будинку по АДРЕСА_1, користувалася земельною
ділянкою, площа якої становила 0,1311 га., яку вона отримала у власність. В
підтвердження надала договір купівлі-продажу, в якому площа  земельної ділянки до придбаного будинку
становила 0,1148 га (а.с.168-169).

Зазначених
обставин позивач не довела, чим не виконала вимоги ст.10 ЦПК України,
відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідачами
було дотримано всі вимоги закону при приватизації своєї земельної ділянки,
відповідно було узгоджено і межі земельної ділянки та побудовано паркан.

При вирішенні вимог
позивача про відшкодування моральної шкоди, суд визнав їх недоведеними. В
судовому засіданні не було надано будь-яких доказів, які б мали свідчити про
спричинення  позивачеві моральної шкоди,  не обґрунтовано  та не доведено ступеню страждань.

Відповідно до
ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню
не підлягають, оскільки йому в позові відмовлено.

Керуючись
ст.ст. 10, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст.26, 33 ЗУ «Про місцеве
самоврядування»,  ст.12, 118 Земельного
кодексу України,   суд -

В И Р І
Ш И В:

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про захист права власності на землю.

Відмовити
ОСОБА_1 в стягненні моральної шкоди з ОСОБА_2.

На рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження  до апеляційного суду
Полтавської області через Пирятинський районний суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення та апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження

Головуюча: