Справа № 2-103
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 березня  2008
року

Іллінецький районний суд Вінницької областів складі :

головуючого    Димбіцького
Ю. В.

при секретарі            Телевань С.В.,

розглянувши у
відкритому  судовому засіданні в місті
Іллінці  справу за позовом ОСОБА_1 до
Іллінецької  міської ради  Іллінецького району Вінницької області,
Товариства з обмеженою відповідальністю „Іллінецький
цукровий завод" про
встановлення права власності на житло,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1   звернувся до
суду  із зазначеним позовом в якому
вказав, що     тривалий час  він пропрацював в Іллінецькому цукровому
заводі,    після його реорганізації у
ВАТ „Іллінецький цукровий завод", правонаступником якого в даний час вже є
новостворене товариство з обмеженою відповідальністю „Іллінецький цукровий
завод". Працюючи в заводі через відсутність
житла він перебував на житловій черзі по місцю роботи, в зв'язку з чим спільним
рішенням адміністрації Іллінецького цукрового заводу та профкому (протокол №7
від 1 червня 1994 року) було вирішено виділити мені кімнату для проживання в
приміщенні, яке розміщено впритул до території заводу з виходом на вулицю Карла Маркса. Вказане
приміщення по вул. Карла Маркса, 1 в місті Іллінці, яке на той час складалось і
в даний час складається з двох квартир, прилягало до території Іллінецького
цукрового заводу та являло собою колишнє приміщення бувшого панського маєтку в
місті Іллінці, а тому ніде на балансі не перебувало і на той час власником цього
приміщення ніхто не був.  Позивач  поселився в одній з кімнат
цього приміщення, тобто в половині будинку, а в іншій кімнаті, що також займала
на той час половину цього будинку, поселився також працівник заводу ОСОБА_2.
Після вселення ОСОБА_1   тривалий час проводив ремонт та добудував ще
дві кімнати і веранду, провів штукатурку повністю всієї квартири, ремонтував та
відновлював стелю та стіни, самостійно проводив воду та каналізацію,
встановлював нові двері і вікна, влаштував систему опалення квартири. Таким
чином на даний час вказане приміщення виділеної квартири, що складається з
трьох кімнат в якій позивач  проживає з
дружиною практично повністю збудоване ним особисто і являється ні чим іншим, як
самовільною забудовою. Дана забудова ніяким чином не порушує прав інших осіб і ніде не
перебуває на балансі та не перебувала раніше у власності приватній чи
комунальній. Приймаючи до уваги, що позивач  особисто збудував це приміщення, провів повне
переобладнання його з однієї наданої кімнати раніше, то вказане приміщення в
даному випадку належить йому  на праві приватної
власності. При будівництві ОСОБА_1.    вказаного житла та його
переобладнанні в зв'язку з тим, ще воно ніде не перебувало на балансі то він не
міг отримати будівельний паспорт та інші документи. Після завершення
будівництва, що тривало
з
1994 по 2000 рік позивач неодноразово звертався в інвентарбюро з метою виготовлення
технічного паспорта на вказане приміщення та отримання свідоцтва про право
власності на нього, проте йому  було відмовлено, а тому   право власності на вказане
приміщення за  ним  підлягає встановленню в судовому порядку.

В
судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю, просить задовольнити

Представник
відповідача Іллінецької  міської
ради  Сторожук М.С. позов визнав  повністю, проти його задоволення не
заперечує.

Представник відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю „Іллінецький цукровий завод"  в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, про свідчить
розписка.

За таких обставин суд вважає за можливе
вирішити справу у відсутність представника відповідача.

Заслухавши
пояснення сторін, та дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов слід
задовольнити, так як він підтверджується, крім пояснень сторін підтверджуються
письмовими доказами, а саме: копією трудової книжки  ОСОБА_1(а.с.
6-11),  довідкою виконавчого комітету
Іллінецької міської ради №4851 від 15.12.2006 року про те, що ОСОБА_1 проживає
АДРЕСА_2, в будинку на території ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с. 12), відповіддю комінального
підприємства „Комунтеплосервіс” Іллінецької міської ради вихідний номер 119 від
8 грудня 2006 року на запит ОСОБА_3. про те, що житловий будинок по АДРЕСА_1,
не перебуває на балансі, і не відноситься до комунального майна (а.с. 13),
відповіддю ТОВ „Вінпромтех” вихідний №152-з від 09.11.2006 року  на запит прокурора Іллінецького району, про
те, що будинок по АДРЕСА_1  на балансі
цукрового заводу не знаходиться і у власності не перебуває (а.с. 14), копією
акта обстеження  умов проживання
ОСОБА_1(а.с. 15),  копію заяви  ОСОБА_1голові профкому Іллінецького цукрового
заводу  про видачу йому кімнати (а.с  16), витягом із протоколу №7 спільного
засідання профкома та адміністратиції Іллінецького цукрового заводу від 1  липня 1994 року  про видачу
ОСОБА_1. кімнати для проживання в будинку на території цукрового заводу
із виходом не через територію цукрового заводу
(а.с. 17), довідкою виконкому Іллінецькоїміської ради  №4971 від 12.01.2007 року про те,  що ОСОБА_1 проживає  в АДРЕСА_1
що знаходиться ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 23), відповіддю КП Гайсинське
міжрайонне бюро технічної експертизи на запит Іллінецького районного суду із
одноповехневими планами (а.с. 26).

Відповідно до ч.І ст. 328
ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема з правочинів. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом. Згідно ч.І ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або
законом. Позивачу частина вказаного
приміщення була виділена в 1994 році профкомом та адміністрацією Іллінецького
цукрового заводу з умовою його добудови, ремонту та переобладнання, таким чином
між ОСОБА_1. та Іллінецьким цукровим заводом на момент отримання мною
приміщення було досягнуто домовленості щодо отримання ним  приміщення та проведення ремонту власними   силами, матеріалами та
засобами, що позивач виконав на протязі 1994 - 2000 років, створивши власними силами,
матеріалами та засобами нове житлове приміщення, яке складається з трьох
кімнат, та розміщене в двоквартирному будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.2 ст. 331
ЦК України особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі
договору, є власником цієї речі. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Поскільки вказане житлове приміщення було особисто  позивачем  збудовано в 2000 році, то право власності на дане нерухоме майно,
а саме: на власнозбудовану мною квартиру з трьох кімнат та веранди в будинку
АДРЕСА_1 виникає з моменту завершення мною будівництва, оскільки ніякими іншими
документами не передбачено можливості прийняття цього будівництва до
експлуатації чи державної реєстрації.

Відповідно до ч.І ст. 344
ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває
право власності на це майно. З моменту заволодіння майном, тобто з моменту коли ОСОБА_1.  була виділена квартира (1994 рік) він  відкрито володіє нею до теперішнього
часу, тобто вже 12 років, а тому набувє права власності на неї за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись 328, 331, ч.І ст. 334,
379, 383, 386, 392 ЦК України,   ст.ст.  209, 212-215, 224, 225  ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати за  ОСОБА_1 право власності на квартиру, яка
складається з трьох кімнат та веранди в двоквартирному будинку АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області  шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів після його проголошення та подання апеляційної
скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження через
Іллінецький районний суд.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Іллінецького

районного       суду
Ю.В. Димбіцький