Справа № 22-ц-1463
2007р.                       Головуючий
у 1-й інстанції      Гура А.О.
Категорія 33                                                   Суддя-доповідач
Д О Д А Т К О В Е       Р І Ш Е Н Н Я
19 лютого 2008 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:
суддів
- Ільченко О.Ю., Ведмедь Н.І.
участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про
постановлення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визначення порядку користування присадибною земельною ділянкою, -
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням
апеляційного суду Сумської області від 27 листопада 2007 року  скасоване рішення Лебединського районного
суду від 18 жовтня 2007 року у даній справі та відмовлено у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування
присадибною земельною ділянкою.

14
грудня 2008 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про постановлення додаткового
рішення про розподіл судових витрат між сторонами та стягнення з ОСОБА_2. на її
користь витрат на правову допомогу у сумі 650 грн. (500 грн. + 150 грн.),
судового збору та витрат на ІТЗ у сумі 29 грн. 25 коп.

Дослідивши
матеріали справи, вивчивши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява
ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення про стягнення на її користь з
ОСОБА_2. витрат на правову допомогу, судового збору та витрат на ІТЗ підлягає
частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно
до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно
до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати. Відповідно до ч. 1,  п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до судових
витрат, серед інших, належать судовий збір, витрати на ІТЗ і витрати на правову
допомогу.

Рішенням
Лебединського районного суду від 18 жовтня 2007 року  позов ОСОБА_2 було задоволено і всі судові
витрати присуджені з відповідачки ОСОБА_1, однак рішенням апеляційного суду
Сумської області рішення суду першої інстанції було скасовано, в позові
ОСОБА_2. відмовлено.

Таким
чином, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені
відповідачкою під час розгляду справи судом першої інстанції, присуджуються на
її користь з позивача.

Стосовно
вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь понесених нею витрат на правову
допомогу, то колегія суддів вважає, що ці вимоги підлягають задоволенню тільки
в частині витрат на правову допомогу, які були сплачені фахівцю у галузі права
під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Так,
з матеріалів справи вбачається, що за надання правової допомоги при розгляді
справи у суді першої інстанції відповідачка ОСОБА_1 сплатила фахівцю у галузі
права ОСОБА_3 500 грн., що підтверджується угодою між ними від 11 липня 2007
року.

Статтею 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Документами,
наданими ОСОБА_1, підтверджується, що ОСОБА_3. має вищу юридичну освіту за
спеціальністю «Правознавство», тобто є фахівцем у галузі права, між ним та
ОСОБА_1 була укладена угода про надання правової допомоги, і надання юридичних
послуг передбачено свідоцтвом про сплату єдиного податку, який сплачує суб'єкт
підприємницької діяльності.

Відповідно
до ч. 2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову
допомогу встановлюється законом.

На
даний час це питання врегульоване
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про
граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

Так,
граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь
якої ухвалено рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація
сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з
огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.

Правова
допомога надавалась відповідачці в липні - жовтні 2007 року.

Відповідно
до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» з відповідними
змінами, розмір мінімальної заробітної плати в період з 1 липня 2007 року по 1
жовтня 2007 року становив 440 грн., а з 1 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007
року - 460 грн.

Таким
чином, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 440 грн., за годину
роботи фахівця в галузі права виплачується 40% від 440 грн., що становить 176
грн.,

а виходячи з розміру мінімальної заробітної
плати 460 грн., за годину роботи фахівця в галузі права виплачується 40% від
460 грн., що становить 184 грн.

З
протоколів судових засідань вбачається, що з участю представника відповідачки
ОСОБА_3 відбулось шість судових засідань - 9 липня, 18 липня, 1 серпня, 21
вересня, 8 жовтня, 18 жовтня 2007 року.

При
цьому:

9
липня 2007року тривалість судового засідання зазначена незрозуміло з 15-30 до
15-30 (а.с.35), тому колегія суддів, враховуючи затрати часу на роз'яснення
прав та обов'язків сторін, кількість поставлених питань та відповідей на них,
вважає необхідним визначити тривалість даного судового засідання 15 хвилин або
0,25 години.

18
липня 2007 року судове засідання тривало з 9-00 до 9-30, тобто 30 хвилин або
0,5 години (а.с.43),

1
серпня 2007 року судове засідання тривало з 10-00 до 10-40, тобто 40 хвилин або
0,66 години (а.с.46),

21
серпня 2007 року судове засідання тривало з 14-00 до 14-30, тобто 30 хвилин або
0,5 години (а.с.52),

08
жовтня 2007 року судове засідання тривало з 14-00, але час закінчення засідання
не зазначено в протоколі (а.с.62-67), тому колегія суддів, виходячи з об'єму
записів в протоколі судового засідання, враховуючи затрати часу на роз'яснення
прав та обов'язків сторін, кількість поставлених питань та відповідей на них,
вважає необхідним визначити тривалість даного судового засідання 1 годину.

18
жовтня 2007 року судове засідання тривало з 10-00 до 12-00 години, тобто 2
години.

Таким
чином, загальна тривалість часу, затраченого представником відповідачки
ОСОБА_3. на участь у судових засіданнях у липні-вересні становить 0,25 год. +
0,5 год. + 0,66 год. + 0,5 год.  = 1, 91
год.,    а у жовтні :   1 год. + 2 год. = 3 год.

Виходячи
з вищенаведених розрахунків оплати за годину праці фахівця у галузі права,
граничний розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з
відповідача, не може перевищувати 888,16 грн.

Розрахунки
даної суми наступні:

1,91
години (липень-вересень) х 176 грн. =
336,16 грн..

3
години (жовтень) х 184 грн. = 552 грн.

552
грн. + 336,16грн.  = 888,16 грн.

Крім
того, колегія суддів враховує, що представник відповідачки у липні складав
відзив на позовну заяву (а.с.37-38), подавав письмові клопотання (а.с.56), на
що також витратив деякий час.

Таким
чином, сплачена відповідачкою сума витрат на правову допомогу при розгляді
справи у суді першої інстанції 500 грн. не перевищує граничного розміру витрат
на правову допомогу, а тому сума витрат на правову допомогу 500 грн. підлягає
стягненню з позивача ОСОБА_2

Посилання
відповідачки про стягнення на її користь витрат на правову допомогу у сумі 150
грн., є безпідставними, оскільки дана сума була сплачена 07 грудня 2007 року,
тобто після закінчення розгляду справи і в суді першої інстанції, і в суді
апеляційної інстанції (а.с.116), і таким чином, цих витрат не існувало на час
постановлення рішення апеляційним судом, тому вони не можуть бути стягнуті
шляхом постановлення додаткового рішення.

При
поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила витрати на ІТЗ у розмірі 7,50 грн.,
судовий збір у розмірі 4,25 грн., тобто всього 11,75 грн. (а.с.75,76),
тому ці витрати слід стягнути на її користь.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 220 ЦПК України, колегія суддів:

В И Р І Ш И Л А:

Заяву
ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення задовольнити частково.

Постановити
додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку
користування присадибною земельною ділянкою в частині розподілу судових витрат.

Стягнути
за цим рішенням з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 500 грн. витрат на правову допомогу, витрати на ІТЗ в розмірі 7
грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 4 грн. 25 коп., а всього 511 грн. 75
коп.

В
постановленні додаткового рішення про стягнення 150 грн. витрат на складання
заяви - відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.

Головуючий
-

Судді
-