№
Е М      У К Р А Ї Н И
районний суд Полтавської області в складі:
- судді -           Горулько О.М.
секретарі -                      Гудзенко С.В.,
участю:        представника позивача
-                 Задоркіна
-                         ОСОБА_1,
відповідача -ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі
Решетилівка справу за позовом кредитної спілки «Добробут Полтавщини»
доОСОБА_1про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
- кредитна спілка «Добробут Полтавщини» звернувся до суду із позовом, в якому
просить стягти з відповідача на його користь заборгованість по кредитному
договору № 1230-БК від 30.12.2004 року в сумі 259,00 грн., 10% від суми
пов”язані зі сплатою судового збору, в розмірі 206,53 грн. і з оплатою витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - у розмірі 30 грн.,
посилаючись на те, що відповідач порушував умови договору, внаслідок чого і
утворилася зазначена заборгованість.
судовому засіданні представник позивача Задоркін В.В. позов підтримав, просив
його задовольнити і суду пояснив, що 30 грудня 2004 року між кредитною спілкою
«Добробут Полтавщини» та відповідачем було укладено кредитний договір №
1230-БК, згідно якого відповідач отримав кошти в сумі 444,00 грн. на придбання
мобільного телефону «SIEMENS A 52» терміном на один рік, тобто до 30 грудня 2005 року,
зі сплатою за користування кредитом 20% від вартості придбаного товару. Згідно
умов договору відповідач в день підписання договору, 30.12.2004 року повністю
сплатив кредитній спілці відсотки за користування кредитом, розмір яких
становив 88,80 грн. Порядок виплати кредиту визначений графіком погашення
кредиту, згідно якого позичальник зобов»язувався щомісячно до 30 числа
наступного місяця виплачувати кредитній спілці місячний розмір погашення
кредиту. За порушення строків виплати кредиту згідно договору позичальнику
нараховується 10% від розміру заборгованості за кожен день прострочки. До червня
2005 року відповідач частково погасив заборгованість по кредиту у розмірі 185
грн., після чого перестав сплачувати щомісячні внески. Після цього кредитна
спілка почала нараховувати відповідачеві передбачені договором 10% від суми
заборгованості за місячними платежами за кожен день прострочки. Працівники
служби безпеки неодноразово зверталися до відповідача з вимогами погасити
заборгованість, але відповідач не це не відреагував. Доказів цього він надати
не може. По закінченні строку дії договору, 10.01.2006 року відповідачеві була
направлена вимога про погашення заборгованості та сплату відсотків за
прострочення строків виплати кредиту, одначе і на це попередження відповідач не
реагував. Кредитній спілці ще у червні 2005 року стало відомо про порушення
відповідачем строків виплати кредиту, але своїм правом на дострокове розірвання
договору та стягнення повністю суми кредиту, передбаченим п. 4.3.1 Договору,
кредитна спілка не користувалася, як не користувалася і своїм правом на
звернення стягнення на предмет застави, яким є придбаний відповідачем мобільний
телефон, а також і правом на звернення на членські внески відповідача в
кредитній спілці. Єдиним правом, яким скористалася кредитна спілка - це
нарахування 10% від суми заборгованості за кожен день прострочки. Такі
нарахування проводилися до 07.12.2007 року, після чого кредитна спілка
звернулася із даним позовом до суду. У 2005 році, місяця він вказати не може,
кредитна спілка змінила свою юридичну адресу і місцеперебування  та переїхала з АДРЕСА_1. При цьому всім
позичальникам простою поштою було повідомлено про зміну місця перебування
кредитної спілки, що підтверджується реєстром відправлених листів членам
кредитної спілки  про зміну юридичної
адреси. Доказів одержання відповідачем цього повідомлення він не має.
На даний момент заборгованість відповідача по даному
кредитному договору становить 20 653,30 грн., яка складається із основного
боргу в сумі 259,00 грн., та пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 20
Відповідач  ОСОБА_1 позов не визнав і суду пояснив, що
дійсно 30.12.2004 року він уклав з кредитною спілкою «Добробут Полтавщини»
зазначений вище договір. На забезпечення цього договору між ним та позивачем
цього ж числа було укладено договір застави, згідно якого він передав у заставу
придбаний ним мобільний телефон «SIEMENS A
52».  Цього ж дня, тобто 30.12.2004 року
він повністю сплатив до каси кредитної спілки 20 відсотків за користування
кредитом, передбачені Договором, в сумі 88,80 грн., що підтверджується
квитанцією до прибуткового касового ордеру. Протягом п»яти місяців він
щомісячно через банк сплачував позивачеві в порядку погашення кредиту по 37
грн. і таким чином сплатив 185 грн. У червні 2005 року, перебуваючи у своїх
справах в м. Полтаві, він вирішив сплатити чергову частку кредиту, для чого
прибув за адресою, зазначеною у договорі, тобто - АДРЕСА_1. Виявилося, що
кредитної спілки за цією адресою вже не було, у приміщенні, яке раніше займала
кредитна спілка, здійснювався ремонт і ніхто не знав, що сталося з кредитною спілкою.
Він телефонував за відомим йому номером телефону кредитної спілки, але кожного
разу телефон був зайнятий і він не зміг зв»язатися. Він подумав, що кредитна
спілка могла припинити своє існування, а тому перестав тимчасово сплачувати
кредит та став чекати від кредитної спілки якого-небудь повідомлення. До жовтня
2005 року жодного повідомлення від кредитної спілки, в тому числі - і
зазначеного представником позивача листа із вказанням нової юридичної адреси не
надходило. Лише у жовтні 2005 року з ним зв»язався начальник служби безпеки
кредитної спілки Куліш М.В. та повідомив про нову адресу спілки та про те, що
йому нараховані відсотки за порушення строків виплати кредиту. Тоді він поїхав
до кредитної спілки та переконався в цьому. Розмір нарахованих відсотків був
занадто великим, він не погодився в їх нарахуванням і порадив працівникам
кредитної спілки звернутися з цього питання до суду. Вважаючи, що терміном
погашення кредиту є термін закінчення його дії, він трьома платежами, а саме -
24.10.2005 р., 01.11.2005 р. та 26.12.2005 року в рахунок погашення кредиту
сплатив відповідно      111.00 грн.,
74.00 грн. та 100 грн., всього сплативши 285 грн. Після цього, вважаючи, що він
повністю розрахувався з кредитною спілкою, він перестав сплачувати їй будь-які
платежі. Аж до моменту одержання із суду копії позовної заяви ніхто з
працівників кредитної спілки з ним не спілкувався, ніяких поштових відправлень
від спілки він не отримував і ніхто не пред»являв йому ніяких претензій.
Стосовно попередження від 22.12.2005 року, яке він, буцімто, одержав 11.01.2006
року може пояснити, що таке попередження він особисто не одержував, хто зробив
відмітку у повідомленні про вручення поштового відправлення про одержання ним
поштового відправлення з кредитної спілки, йому невідомо. Вважає, що право
нарахування 10 % від суми заборгованості за кожен день прострочення виплати
кредиту виникає у позивача з дня закінчення строку кредитного договору,
оскільки в самому договорі зазначено, що позичальник сплачує кредитору 10% від
суми заборгованості за кожен день прострочки при порушенні строків сплати
кредиту, а не його частки.
Суд,
заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали
справи та давши юридичну оцінку доказам у справі, вважає позовні вимоги позивача
такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав:
судом
було встановлено, що згідно ксерокопії кредитного договору № 1230-БК від
30.12.2004 року відповідач ОСОБА_1 одержав в кредитній спілці «Добробут
Полтавщини» кредит строком на 12 місяців в сумі 444,00 грн. для придбання
мобільного телефону «SIEMENS A 52».
п. 2.1 вказаного договору плата за користування кредитом здійснюється
одноразово і становить 20% від вартості придбаного товару.
п. 2.2 Договору сума кредиту погашається щомісячно рівними частинами до 30
числа. При цьому у договорі не зазначено термін початку погашення
заборгованості та до 30 числа якого місяця (поточного, наступного чи через
декілька місяців) здійснюється виплата чергової частки заборгованості.
п. 2.5 Договору при порушенні строків сплати кредиту більш ніж на три дні,
позичальник сплачує кредитору 10% від суми заборгованості за кожен день
3 Договору передбачені форми забезпечення кредиту - договір застави та належне
позичальнику майно і кошти, на які може бути звернено стягнення в порядку,
встановленому законодавством України, включаючи
внески позичальника у кредитній спілці.
договору застави № 1230 БЗ від 30.12.2004 року позичальник ОСОБА_1 на
забезпечення кредитного договору № 1230 БК передав кредитній спілці в заставу
придбаний ним мобільний телефон «SIEMENS A 52»
Судом
встановлено, що в день підписання кредитного договору, тобто 30.12.2004 року,
відповідач повістю сплатив до каси кредитної спілки відсотки за користування
кредитом у розмірі 88,80 грн., що визнане обома сторонами та підтверджується
квитанцією до приходного касового ордеру, тобто ще в день підписання кредитного
договору кредитор одержав від позичальника всю суму очікуваного від надання
2005 року відповідач щомісячно погашав кредит рівними частками по 37 грн.
кожного місяця і таким чином в порядку погашення кредиту сплатив позивачеві 185
грн., що визнається обома сторонами і підтверджується довідкою, виданою
відповідач, у червні 2005 року він звернувся за відомою йому адресою місця
перебування кредитної спілки з наміром сплатити до каси кредитної спілки
черговий платіж, одначе за цією адресою кредитна спілка була відсутня. Факт
зміни кредитною спілкою юридичної адреси підтвердив і представник позивача.
Посилання представника позивача на те, що на початку червня 2005 року всім
членам спілки, в тому числі і відповідачеві поштою було повідомлено про зміну
місця знаходження спілки, суд не приймає до уваги, оскільки доказів вручення
відповідачеві такого повідомлення позивачем не надано. З цих же підстав суд не
приймає до уваги і наданий представником позивача витяг з реєстру відправлених
членам кредитної спілки листів про зміну юридичної адреси спілки. Показання
відповідача в частині, що до жовтня 2005 року йому ніяким чином не було
повідомлено про місцезнаходження спілки, а тому він мав підстави сумніватися в
самому існуванні спілки і тимчасово припинив погашення кредиту, нічим не
спростовані. Відразу ж після одержання відомостей про нову юридичну адресу
спілки відповідач відвідав спілку і протягом двох місяців сплатив позивачеві в
порядку погашення кредиту 285 грн., всього сплативши кредитній спілці із
врахуванням попередніх платежів 470 грн., тобто в рахунок погашення кредиту ним
було сплачено суму, яка навіть перевищує суму кредиту.
Суд також не
приймає до уваги як доказ на підтвердження позовних вимог повідомлення про
вручення поштового відправлення від 10.01.2006 року, оскільки в цьому
повідомленні не зазначено, яке саме поштове відправлення було відправлено
відповідачеві, а також суду не наданий опис вкладення в поштове відправлення.
Суд не може
погодитися з твердженням  позивача та
його представника про наявність у відповідача заборгованості по кредиту у
розмірі 259,00 грн. та заборгованості по відсотках за порушення строків сплати
кредиту у розмірі, зазначеному у позовній заяві, із зазначених вище та
кредитного договору позичальник зобов»язується повернути кредит до 30.12.2005
року, тобто останнім терміном сплати кредиту відповідно до п. 6.4 цього
договору є 18.00 година 30.12.2005 року. Як зазначено вище, п.2.5 кредитного
договору не містить посилання на обов»язок позичальника сплачувати кредитору  10% від суми заборгованості за кожен день
прострочки чергового місячного платежу, навпаки в цьому пункті передбачено
виникнення у позичальника такого зобов»язання за порушення строків сплати
Таким чином суд
приходить до висновку, що момент настання у позичальника зазначеного обов»язку
визначається терміном закінчення строку кредитного договору. Такий висновок
суду базується і на положеннях ст. 1050 ЦК України, де зазначено, що якщо
позичальник не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу. Коли ж договором встановлений обов»язок
позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Право на стягнення
позикодавцем неустойки (штрафу, пені) в разі прострочення повернення чергової
частини позики діючим законодавством не передбачено.
Згідно  ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
сказане суд вважає безпідставним віднесення позивачем платежів, здійснених
відповідачем у жовтні-грудні 2005 року, до погашення заборгованості по
відсотках за порушення строків сплати кредиту в той час як ці платежі повинні
бути віднесені до погашення самого кредиту.
встановлено, що, починаючи з червня 2005 року і по день звернення до суду,
тобто до 11.12.2007 року, позивач не приймав жодних мір для повернення
відповідачем заборгованості за договором позики. При цьому кредитною спілкою не
були використані її права, передбачені розділом 3 кредитного договору, по
розірванню договору, стягненню всієї суми заборгованості по кредиту, звернення
стягнення на заставне майно чи інше майно боржника. Разом з тим протягом двох з
половиною років здійснювалися нарахування процентів на неіснуючу
заборгованість, а тому суд визнає зазначені дії позивача як такі, що не
відповідають вимогам ст. 1050 ЦК України. Все це разом з несвоєчасним
повідомленням відповідача про зміну юридичної адреси свідчить про повну
відсутність заінтересованості позивача у поверненні позичених відповідачеві
коштів і про наявність у позивача наміру не передбаченим законом  шляхом одержати надприбутки та завдати шкоди
відповідачеві, а також про зловживання позивача своїми цивільними правами.
ст. 13 ЦК України не допускаються  дії
особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання
правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна
додержуватися моральних засад суспільства.
викладеного суд вважає позовні вимоги такими, що не мають передбачених законом
ст.ст. 212, 213  ЦПК України, ст.ст.
1049, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-
задоволенні позову кредитної спілки «Добробут Полтавщини» доОСОБА_1про
стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити за його
апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.
скарга на рішення може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження  або без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Полтавської
області через Решетилівський районний суд.
СУДДЯ: