У Х В А Л А

Іменем  України

31 березня  2008
року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Першої Київської державної нотаріальної контори; треті особи:
ОСОБА_3,  Київське міське управління
юстиції, Центральна Київська міська клінічна лікарня про визнання недійсним
заповіту,  за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на   ухвалу
апеляційного   суду   м.
Києва  від

26
листопада 2007 року,

встановила:

У   квітні  2006
року  ОСОБА_1   звернулася
в   суд   з   позовом    до

ОСОБА_2,
Першої Київської державної нотаріальної контори; треті особи: ОСОБА_3, Київське
міське управління юстиції, Центральна Київська міська клінічна лікарня,
просила  визнати недійсним заповіт
ОСОБА_4. В процесі розгляду ОСОБА_5 пред'явила нову позовну вимогу про визнання
факту перебування ОСОБА_4 на момент складання заповіту в такому психічному стані,
в якому вона не могла розуміти значення своїх дій та про визнання неправильною
нотаріальну дію державного нотаріуса Радишевського Б.Д. по посвідченню ним
заповіту.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 1 червня 2007 року
зазначена позовна заява була залишена без руху і наданий строк для усунення
недоліків до 18 червня 2007 року.

Ухвалою від 25 червня 2007 року заяву ОСОБА_1 визнано неподаною і повернуто
позивачу.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2007 року відмовлено
ОСОБА_2 в задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне  оскарження
ухвали  Деснянського  районного
суду м. Києва  від

25
червня 2007 року, апеляційну скаргу залишено без розгляду.

В касаційній скарзі
ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2007 року та передати справу на
новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи
касаційної скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права  або порушення норм процесуального права, а
отже, відсутні передбачені ст. ст.
338 - 341 ЦПК України підстави
для скасування вказаних судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу   апеляційного   суду
м.   Києва   від
26  листопада  2007
року

залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                       Л.І. Григор'єва

М.І.
Балюк

В.М. Барсукова