Справа № 2-4909/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

18 березня 2008
року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.,

при секретарі
- Ющенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про визнання договору про надання послуг розірваним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, про розірвання договору про надання
послуг від 01.02.2008 року, укладений між ОСОБА_1
та, ОСОБА_2
та визнання за ОСОБА_1 право власності на  квартиру  АДРЕСА_1; загальною площею 86.1 кв.
м., із неї житловою площею 54.7 кв. м.

В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1, про що
свідчить нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу № 158 від 31.01.2008
року.

Керуючись своїми правами власника, а саме статтєю 319 ЦК України, та
іншими положеннями діючого цивільного законодавства, позивач уклав з
відповідачем договір про надання послуг, відповідно якого відповідач
зобов'язався: розробити проектну документацію для проведення реконструкції квартири
АДРЕСА_1, затвердити розроблену проектну документацію в державних органах,
відповідно до порядку встановленого чинним законодавством, провести реконструкцію  вказаного обьєкту нерухомості
АДРЕСА_1, ввести в експлуатацію квартиру АДРЕСА_1.

Однак зі свого
боку відповідач не виконав добросовісно свої зобов'язання за договором, до
теперішнього часу добровільно їх виконати відмовляється.

При цьому
позивач звернув увагу, що відповідно статті
530  ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей
строк (термін), однак відповідач не виконав свої зобовязання у встановлений
срок до 15.02.2008 року.

Згідно
Технічного висновку №18-03/01/2008 про можливість подальшої експлуатації
об'єкту нерухомості квартириАДРЕСА_1- реконструкція   проведена з дотриманням
всіх будівних норм та правил, та не призвела до порушень несучої здібності
конструкцій будинку АДРЕСА_1, та придатне для використання позивачем в якості
жилої квартири.

Позивач просить
постановити рішення в якому розірвати договір про надання послуг від 01.02.2008
року, укладений між ОСОБА_1 та, ОСОБА_2  та визнати
за ОСОБА_1 право власності на  квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 86.1 кв. м., із неї житловою - 54.7
кв. м.

У судовому
засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить суд позов задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2,  позов визнав.

Дослідивши всі
обставини справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд доходить
висновку про достатність доказів у справі для її вирішення та можливість
винесення судового рішення про задоволення позову.

При цьому суд
виходить з наступного:

Позивачу на
праві приватної власності  належить
квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі - продажу за № 158 від
31 січня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу  ОСОБА_3.

Згідно ст. 657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно
ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Таким чином суд дійшов до висновку про правомірність придбання
позивачем квартири АДРЕСА_1.

Згідно статті
204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо встановлена
законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно статті
627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог
цього Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до статті
638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а
також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Згідно статті
319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Згідно статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати
послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу,
якщо інше не встановлено договором.

Таким чином суд дійшов до висновку про правомірність
складення договору про надання послуг від 01.02.2008
року між позивачем та відповідачем.

Відповідно до статті 902 ЦК
України,  виконавець повинен надати
послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право
покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись
відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до статті 905 ЦК
України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю
сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими
актами.

Відповідно до статті 629 ЦК
України договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до
статті 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 530  ЦК
України,  якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей
строк (термін), зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням
цієї події.

Таким чином суд дійшов до висновку, що відповідач не виконав належним
чином умови  договору про надання послуг від 01.02.2008 року, відносно строку виконання робіт.

Відповідно ст. 383 ЦК України власник
квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій
йому для використання як єдиного цілого, а відповідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий
будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за
свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову
територію.

Відповідно до
доданого суду позивачем технічного висновку № 18-03/01/2008 про можливість
подальшої експлуатації об'єкту нерухомості -реконструкція  квартири
АДРЕСА_1;  проведена з дотриманням всіх
будівельних норм та правил, та не призвела до порушень несучої здібності
конструкцій будинку АДРЕСА_1, та придатна для використання позивачем в якості
жилої квартири.

Відповідно до
технічного паспорту на  квартиру
АДРЕСА_1, зазначена квартира складається з: кімнати площею 17.4 кв. м., кімнати
площею 23.2 кв. м., кімнати площею 14.1 кв. м., кухні площею 13.5 кв. м.,
санвузлу площею 6.8 кв. м., туалету площею 1.0 кв. м., коридору площею 6.5 кв.
м., коридору площею 0.9 кв. м., кладочки площею 1.9 кв. м., балкону площею 0.8
кв. м., житлова площа квартири АДРЕСА_1, становить 54.7 кв. м., загальна 86.1
кв. м.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 392
ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Власник
може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не
були поєднанні з позбавленням володіння.

Відповідно ч. 4 ст 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п. 1 ст.
15 ЦК України кожна особа має право захист свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

За ст.
16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 130, 174, 208, 209, 212-218,
223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
-  задовольнити.

Визнати
розірваним договір про надання послуг від 01.02.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та,
ОСОБА_2.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на  квартиру
АДРЕСА_1; загальною площею 86.1 кв. м.,  житловою площею 54.7 кв. м.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10 -ти денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя