Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Берднік І.С.,                                         Лященко
Н.П., Данчука В.Г.,                                      Пшонки
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні
житлом; за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до житлово-експлуатаційної
контори (далі - ЖЕК) № 2 м. Олександрії, відділу опіки та піклування
Олександрійської міської ради, відділу приватизації Олександрійського
міжміського бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа -
Олександрійська філія Придніпровської товарної біржі, про визнання свідоцтва
про право власності на житло та договору
купівлі-продажу квартири недійсними; за позовом ОСОБА_5 до ЖЕК № 2                     м. Олександрії, відділу
приватизації Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Олександрійська філія Придніпровської товарної
біржі, відділ опіки та піклування Олександрійської міської ради, про визнання
свідоцтва про право власності на житло та договору купівлі-продажу квартири недійсними;
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 15 вересня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 21 грудня 2006 року,
У грудні 2000 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом про усунення
перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1, які їй чинять ОСОБА_2 та ОСОБА_4, і
виселити останніх із неї.
Позивачка посилалася на те, що на підставі договору купівлі-продажу
від              7 жовтня 2000 року вона
придбала у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 указану вище трикімнатну квартиру. Відповідачі не
виселяються з квартири, незважаючи на те, що отримали за неї кошти. З 19 жовтня
2000 року позивачка у спірній квартирі зареєстрована та на неї нараховуються
комунальні платежі за послуги, якими вона
У ході розгляду справи ОСОБА_1 доповнила свої позовні вимоги та просила
стягнути з відповідачів 1 230 грн. 15 коп. боргу за користування тепловою
В подальшому ОСОБА_1 відмовилась від позовних вимог в частині стягнення з відповідачів 1 230 грн. 15 коп.
У червні 2003 року ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4,
подав позов про визнання свідоцтва про право власності на квартиру та договору
купівлі-продажу квартири недійсними з тих підстав, що порушені права його
неповнолітньої доньки.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 21 квітня 1989 року
перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбу мають доньку, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом із сім'єю проживав і був
зареєстрований у спірній квартирі. Зараз проживає окремо, оскільки доглядає
хвору матір. Його дружина, ОСОБА_2, є інвалідом
ІІ групи, потребуючи постійного лікування та перебуваючи в скрутному матеріальному
становищі, вирішила провести обмін трикімнатної квартири на дві однокімнатні.
Працівники Олександрійської філії Придніпровської товарної біржі, скориставшись
її юридичною необізнаністю, оформили приватизацію квартири, виписавши з неї
ОСОБА_6. Пізніше квартира була продана ОСОБА_1. Він як батько ОСОБА_4 не давав
згоди на продаж частини квартири
неповнолітньої, заяву про дозвіл на продаж квартири він не писав і не
підписував, що підтверджується висновком експертизи в кримінальній справі. У
цій заяві зазначена вигадана адреса вибуття його доньки.
ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом, в якому просив визнати недійсними
свідоцтво про право власності на квартиру та договір купівлі-продажу квартири,
посилаючись на те, що разом із матір'ю, ОСОБА_2., і сестрою, ОСОБА_4, проживають у
спірній квартирі без реєстрації, яка була надана їхній сім'ї в 1978 році. У вересні 2000 року він тимчасово працював у м. Києві. Згодом йому стало
відомо про те, що без його згоди та письмової заяви він був виписаний із
квартири, яка терміново була приватизована на двох осіб:           ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - і продана без
його згоди, чим порушені його права. Зі слів його матері, ОСОБА_2, йому стало
відомо, що всі дії щодо приватизації та продажу квартири були вчинені внаслідок
обману її з боку працівників
Олександрійської філії Придніпровської товарної біржі, які обіцяли обміняти
їхню квартиру на дві однокімнатні, і грубих порушень при виписці мешканців
квартири. Відділ опіки та піклування Олександрійської міської ради,
порушуючи інтереси його неповнолітньої сестри, ОСОБА_4, дав згоду на продаж
У липні 2006 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від              9 жовтня 2000 року, зняття
ОСОБА_1 з реєстрації у спірній квартирі та реєстрацію в цій квартирі її сина,
ОСОБА_5, і неповнолітньої доньки, ОСОБА_4
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від
15 вересня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 21 грудня 2006 року, позовні вимоги ОСОБА_3 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 задоволено частково, у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу
квартири від 7 жовтня 2000 року, укладений між ОСОБА_2., ОСОБА_4 та ОСОБА_1.
Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повернути один одному все одержане за вказаним
договором. У задоволенні решти позовних вимог             ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення,  посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах  доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд розглянув справу з порушенням цієї норми.

Як убачається з апеляційної скарги ОСОБА_1 (а.с.504-506), у ній
оскаржувались висновки суду першої інстанції щодо вимог ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу квартири недійсним і щодо відмови у виселенні
відповідачів. Зокрема, доводилась незаконність висновків суду в частині підстав
для визнання договору недійсним і невірність застосування судом               ст. 48 ЦК УРСР, ст. ст. 60, 78,
145 КпШС України, безпідставність поновлення ОСОБА_2 строку позовної давності
до її вимог про визнання договору недійсним тощо.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 (а.с. 558) пояснювала, що
порушень органом опіки та піклування при наданні дозволу на продаж спірної
квартири не допущено, як не порушено й прав неповнолітнього співвласника; що
неточність апеляційної скарги є стилістичною помилкою.

Апеляційний суд наведене залишив поза увагою та переглянув рішення тільки в
частині позовних вимог ОСОБА_1  про
усунення перешкод у користуванні квартирою, вважаючи, що рішення в частині
визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири не оскаржено.

За таких обставин, які свідчать про те, що апеляційним судом неправильно
застосовано процесуальний закон і це призвело до неправильного вирішення
справи, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав,
передбачених               ч. 2 ст. 338
ЦПК України, з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 21
грудня 2006 року скасувати, а справу передати на новий апеляційний розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В.
Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

В.Г. Данчук

Н.П.
Лященко

М.П. Пшонка