Справа № 22ц - 837/2008                    Головуючий в І інстанції Подрєзова
44                                              Доповідач у ІІ інстанції Олійник В.І.
М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
20 березня 2008 року колегія суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого Хопти С.Ф.,
суддів  Олійника В.І., Голуб С.А.,
при секретарі Бобку О.В.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на  рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області від
16  листопада 2007 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання його таким, який втратив право
користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобов'язання
не чинити перешкод у користуванні ним, -
У лютому 2007 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з
вказаним позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, який втратив право
користування жилим приміщенням (квартирою АДРЕСА_1), на підставі ст.71 ЖК
мотивувала тим, що відповідач ОСОБА_1, з яким вона  перебувала
у  зареєстрованому   шлюбі,
після  його  розірвання
від  20 грудня 2004 року не
проживає у спірній квартирі.  Оплату за
користування квартирою, підтримання її в належному стані та ремонт від 2004
року відповідач не проводив і квартирою не цікавився.
У судовому
засідання позивачка та її представник позовні вимоги змінили і просили суд
визнати відповідача таким, що втратив право користування  житловим
приміщенням в квартирі з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України.
Відповідач ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву про
вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням в спірній
квартирі та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні квартирою.
Рішенням
Білоцерківського
міськрайонного   суду від 16
листопада 2007 року основний позов задоволено.
Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом
норм матеріального та процесуального права ставить питання про скасування
рішення Білоцерківського міськрайонного суду з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно
відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі від 7 грудня 1999 року.
Шлюб між ними було розірвано 12 січня 2005 року.

Позивачка є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

З договору купівлі-продажу квартири від 16 жовтня 2003
року, посвідченого державним нотаріусом першої Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі №5-3587 та з витягу реєстру
нерухомого майна  встановлено, що спірна
квартира АДРЕСА_1 у місті Біла Церква належить на праві власності позивачці та
її дітям у рівних частинах.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в спірній квартирі, але не проживає в ній від 20 грудня
2004 року, тобто, з того часу, як заподіяв позивачці тілесні ушкодження.  Право власності на квартиру у нього відсутнє.

Вироком  Білоцерківського   міськрайонного   суду
від  08 червня 2005 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєні злочину,
передбаченого ст.125 ч.2 КК України
і йому було призначено покарання у виді 6 (шести) місяців виправних робіт за місцем його роботи з щомісячним утриманням    10%   заробітку в дохід держави.

З
відмовних   матеріалів  №4175 за 2004 рік, вбачається, що ОСОБА_2 20
липня 2004 року зверталася із заявою про те, що ОСОБА_1 за місцем їх проживання в квартирі АДРЕСА_1 вчинив сварку і
погрожував фізичною розправою.

Згідно  з
відмовними  матеріалами N6800 за 2004 рік, вбачається, що 6  грудня
2004  року  до  Білоцерківського МВМ - 1 зверталася ОСОБА_2 з
приводу погроз ОСОБА_1 за місцем його проживання в квартирі АДРЕСА_1на
адресу її дочки ОСОБА_4

Відповідно до відмовних матеріалів
за 2005 рік №1457 (по заявах ОСОБА_2 від 29 березня 2005 року, та ОСОБА_1 від 1 і 5 квітня
2005 року) між колишнім подружжям склалися вкрай
неприязні відносини.  ОСОБА_2
неодноразово зверталася до міліції з приводу неправомірних дій колишнього
чоловіка, за що останній був притягнутий до адміністративної відповідальності
за ст. 173 KпAП України, а в даний час вони обоє залишили квартиру і не проживають в ній.

З листа завідуючого відділом у
справах сім'ї та молоді Білоцерківської міської ради від 14 березня 2005 року встановлено, що протиправними діями відповідача
була заподіяна шкода здоров'ю його
неповнолітнього сина ОСОБА_5.  Так,
ОСОБА_2 зверталася до служби з приводу захисту її від систематичного жорстокого
поводження як фізичного, так і психологічного
до  неї  та до її дітей з боку колишнього чоловіка ОСОБА_1

Згідно з
довідкою Білоцерківського психонаркологічного територіаль-ного
медичного  об'єднання від 7 серпня
2007 року ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку у лікаря психіатра від 2005 року з приводу тривожно-фобічного розладу, що також підтверджено і
свідком ОСОБА_7, яка будучи допитаною в судовому засіданні,  підтвердила, що до Центру "Злагода"
в місті Біла Церква, де надається допомога дітям, що опиняються в
складних життєвих ситуаціях, дійсно зверталася за захистом ОСОБА_2

За відмовними матеріалами за 2007
рік по заяві ОСОБА_2 від 31 березня 2007 року
ОСОБА_1 пошкодив вхідні двері в квартирі АДРЕСА_1 в м. Білій Церкві.

Відповідач ОСОБА_1 пояснив суду, що
він після розлучення у спірній квартирі не проживав, а лише іноді приходив за
своїми речами і  інструментами, так як колишня дружина вчиняла з ним сварки та бійки.

У відмовних
матеріалах №6966 за 2006 рік по заяві ОСОБА_1 також було встановлено, що ОСОБА_1 іноді приходив до квартири
АДРЕСА_1 і з позивачкою в них
постійно виникали сварки, але в спірній квартирі він не проживав.

За наведених
вище обставин суд встановив, що дійсно в квартирі АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_1 не проживав від грудня місяця 2004 року, залишив
квартиру добровільно і протягом 2004-2005 років лише іноді приходив до спірної квартири, як він сам пояснив, щоб не
зустрічатися з колишньою дружиною. Крім того, у зустрічній позовній заяві
ОСОБА_1 вказав, що у нього був ключ
від цієї квартири.

Тому задовольняючи основний позов,
суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 не проживав в
спірній квартирі без поважної причини більше року, а саме, від 20 грудня 2004
року, а зустрічний позов про вселення надав
до суду лише після того, як більше року без поважних причин не користувався житлом.  З цих підстав суд прийшов до правильного
висновку, що ОСОБА_1 підлягає
визнанню таким, що втратив право
користування житловим приміщенням в спірній квартирі і з цих же підстав
відмовив у задоволенні його зустрічного
позову про вселення, визначення порядку користування спірною квартирою та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні
житлом.

Таким чином,
доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і
процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними у рішенні.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони теж не
спростовують висновків суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що воно постановлене з
дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому залишає його без
змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308,
313-315 ЦПК    України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області                      від 16 листопада 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий :

Судді :