Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,                                  Лященко Н.П.,         Костенка А.В.,                              Прокопчука
Ю.В.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля Донецької
області (далі - Відділення), третя особа - державне підприємство (далі -
ДП)  “Добропіллявугілля” відокремлений
підрозділ “Шахта Добропільська”, про стягнення одноразової допомоги, за
касаційною скаргою Відділення на рішення Добропільського міськрайонного суду
Донецької області  від 6 квітня 2007 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2007 року,

в
с  т  а
н  о  в
и  л  а :

У березні 2007 року ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом до
Відділення про стягнення 17 783 грн. 37 коп., посилаючись на те, що він
тривалий час працював на підприємстві вугільної промисловості у відокремленому
підприємстві “Шахта Добропільська” ДП “Добропіллявугілля”. За час роботи на
цьому підприємстві він був двічі травмований: 4 січня 1992 року отримав
відкритий перелом пальця лівої кістки, про що свідчить акт форми Н-1 № 2, та 1
березня 2006 року - забій головного мозку, про що свідчить акт форми Н-1 № 12.

За цими ушкодженнями здоров'я за висновками МСЕК  від 20 червня 2006 року йому вперше було
встановлено 35% втрати професійної працездатності за сукупністю, а саме: 5% по
травмі 1992 року і 30% по травмі 2006 року безстроково.

Після звернення до відповідача за виплатою страхового відшкодування, йому
було нараховано та сплачено одноразову допомогу лише за один страховий випадок
в сумі 17 856 грн., тоді як відповідно до чинного законодавства  передбачається право на отримання одноразової
допомоги за кожен страховий випадок.

У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача одноразову допомогу у
розмірі 17 783 грн. 37 коп.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької
області  від                 6 квітня 2007 року,  залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 27 червня 2007 року,
позов ОСОБА_1. задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 17
783 грн. 37 коп. недоплаченої одноразової допомоги.

У касаційній скарзі Відділення просить
скасувати ухвалені у справі судові рішення й ухвалити нове рішення про відмову
в позові,  посилаючись на порушення
судами норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення -        скасуванню, з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновком якого погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що абз. 2 ч. 2 ст. 34 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” передбачає обмеження суми одноразової допомоги чотирикратним розміром граничної суми
заробітної плати за кожним страховим випадком, а загальна сума стягнення
обмеженню не підлягає. Крім цього, суди дійшли висновку про необхідність
стягнення одноразової допомоги за кожним нещасним випадком на виробництві.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна.

Стаття 34 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності” (далі - Закон) регламентує нарахування щомісячних страхових виплат та інших виплат на відшкодування
шкоди.

Частина 2 ст. 34 Закону встановлює порядок нарахування
одноразової страхової виплати потерпілому у разі стійкої втрати працездатності,
встановленої МСЕК.

Абзац 2 ч. 2 ст. 34
Закону визначає порядок перерахування суми одноразової страхової допомоги
потерпілому при встановленні іншого, вищого ступеня
стійкої втрати працездатності з урахуванням іншої професійної хвороби або
іншого каліцтва, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, установленого повторним
обстеженням МСЕК.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, відповідач обґрунтовано провів нарахування одноразової
допомоги за висновком МСЕК від 20
червня 2006 року, оскільки
цим висновком вперше й одночасно встановлено факт і розмір втрати працездатності за двома випадками, а тому відсутні
обставини, що дають підстави для перерахування одноразової допомоги за
передбаченим абз. 2 ч. 2 ст. 34 Закону правилом.

Ураховуючи, що фактичні обставини справи
встановлені судами вірно, але неправильно застосовані норми матеріального закону, колегія суддів вважає
за необхідне відповідно до ст. 341 ЦПК України ухвалені судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України,

вирішила:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Добропілля Донецької області задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області
від                 6 квітня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2007 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Добропілля Донецької області, третя особа - державне підприємство
“Добропіллявугілля” відокремлений підрозділ “Шахта Добропільська”, про стягнення
одноразової допомоги відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук