Справа № 2-29/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м     У к р а ї н и

19  травня
2008 року                                                                                                                м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді
Кемінь В.Д.

при секретарі судового засідання Озарук О.І.

з участю позивачки ОСОБА_1 її представника ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хуст справу за позовом
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи без самостійних
вимог - Хустської державної нотаріальної контори про визнання частково
недійсним договору дарування будинку та земельної ділянки -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2
звернулася інтересах ОСОБА_1 в суд з позовом до відповідачів та третьої
особи  без самостійних вимог - Хустської
державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним договору
дарування від 26.12.2003 р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1. В позовній заяві посилається на те, що
ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 13.08.2001 року придбала у власність
від ОСОБА_5 земельну ділянку  площею 0,0165
га. АДРЕСА_1. Фактично договір укладався на всю площу земельної ділянки біля
будинку ОСОБА_5, яка становила 0,029 га. Однак, ОСОБА_5 після укладення
договору просила залишити їй частину з проданої земельної ділянки для ведення
городництва, тому за згодою ОСОБА_1 в договір від 13.08.2001 року було внесено
поправку про зменшення площі відчужуваної земельної ділянки, яка становить
0,0165 га. На підставі цього в державному акті ОСОБА_1 зроблено зміни про
добавлення до земельної ділянки, площі придбаної від ОСОБА_5 Після цього
ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_6 26 грудня 2003 року уклали договір дарування з
відповідачкою ОСОБА_4 на будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1. Невідомо яким
чином відповідачка ОСОБА_5 повернула собі з Хустської державної нотаріальної
контори державний акт на земельну ділянку площею 0,029 га. за вказаною адресою,
яку вже було продано позивачці в 2001 році. На підставі договору дарування від
26.12.2003 р. відповідачка ОСОБА_4 виготовила державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку площею 0,029 га. АДРЕСА_1, з якої їй належить
0,0165 га.  З цих підстав просить суд
задовольнити позовні вимоги та постановити рішення про визнання недійсним
договору дарування від 26.12.2003 р. в частині дарування земельної ділянки
площею 0,0165 га.

ОСОБА_1
в судовому засіданні просила суд задовольнити дані позовні вимоги і усунути
порушення її прав права власності на належну їй частину земельної ділянки
площею 0,0165 га, що розташована АДРЕСА_1.

Представник
відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила.
що  її довірителька ОСОБА_4  на законних підставах, згідно договору
дарування від 26.12.2003 року набула права власності  на будинок та земельну ділянку площею 0,029
га розташовану АДРЕСА_1. На час укладення договору дарування від 26.12.2003 р.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно державного акту
були власниками всієї земельної ділянки, розмір якої складав 0,029 га.,
жодних відміток в державному акті про відчуження частини цієї земельної ділянки
в 2001 році в користь ОСОБА_1 не було. Тому ОСОБА_4 правомірно в 2005 році оформила
право власності на всю земельну ділянку площею 0,029 га АДРЕСА_1. Вважає
договір купівлі-продажу земельної ділянки від 13.08.2001 року, на який
посилається ОСОБА_1 не достатньою підставою для обґрунтування позовних вимог,
оскільки вказаний договір не містить чітких визначень щодо його предмету, в
ньому не вирішено питання про відведення проданої частини земельної ділянки.
Просить суд відмовити в задоволенні позову за його недоведеністю та
безпідставністю.

Завідуюча
Хустської державної нотаріальної контори Рошинець Н.П. подала до суду письмову
заяву з копіями матеріалів особових справ про оформлення сторонами договорів
купівлі-продажу від 13.08.2001 р. та дарування від 26.12.2003 р., просила суд
проводити розгляд справи без участі їхнього представника, заперечивши проти
задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового
розгляду, свідка ОСОБА_7 дослідивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень і позивачка та її представник під час розгляду справи
навели суду докази в обґрунтування правомірності позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка набула права власності на земельну ділянку площею 0,0165 га, що
розташована АДРЕСА_1. Наведена обставина стверджується оглянутим в судовому
засіданні договором купівлі-продажу від 13.08.2001р. укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 в Хустській державній нотаріальній конторі. Даний договір містить
поправку про те, що відчужено площу земельної ділянки розміром 0,0165 га, хоча
договір укладався на всю земельну ділянку розміром 0,029 га. З матеріалів
особової справи наданої Хустською державною нотаріальною конторою вбачається,
що при оформленні угоди була отримана згода на відчуження землі від чоловіка
ОСОБА_5 Довідкою Хустського міського відділу земельних ресурсів визначено, що
вартість відчужуваної земельної ділянки площею 0,029 га становить 10651 грн.
Позивачкою ОСОБА_1 сплачено вказану суму ОСОБА_5 Таким чином було проведено
оплату за всю площу земельної ділянки в розмірі 0,029 га. В судовому засіданні
ОСОБА_1  пояснювала, що після укладення
договору купівлі-продажу, на прохання ОСОБА_5 залишити їй частину земельної
ділянки для городництва, вона погодилася на зменшення площі земельної ділянки.
Тому за їхньою взаємною згодою в договір внесено поправку щодо площі земельної
ділянки, хоча сума нею сплачена за всю площу земельної ділянки придбаної від
ОСОБА_5 Дану обставину відповідачка ОСОБА_5 визнавала під час попередніх
судових засідань, стверджуючи що вона повідомляла ОСОБА_4 при укладенні
договору дарування про те, що частину земельної ділянки розміром 0,0165 га.
вона вже відчужила ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу в 2001 році.

Свідок ОСОБА_7 в своїх поясненнях також
ствердила, що працюючи на посаді завідуючої Хустською ДНК в 2001 році оформляла
договір купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 За даним
договором відчужувалася вся земельна ділянка площею 0.029 га. Однак через
короткий проміжок часу учасники договору звернулися до неї з проханням про
внесення змін в договір, в частині зменшення розміру земельної ділянки. Тому
вона за взаємною згодою учасників договору посвідчила виправлення на договорі,
вказавши, що продана земельна ділянка складає площу 0,0165 га., хоча кошти
позивачка ОСОБА_1 сплатила за всю земельну ділянку. Державний акт про право
приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_5 був залишений в матеріалах справи
по оформленню даного договору, оскільки у цей державний акт повинні були
вноситися зміни та робитися відмітки про відчуження частини земельної ділянки
на підставі договору купівлі-продажу. Яким чином ОСОБА_5 могла отримати знову
державний акт з нотаріальної контори, без відповідних відміток і повторно на
підставі даного державного акту укласти договір дарування їй не відомо, так як
вона потім із займаної посади звільнилася.

В судовому засіданні досліджений
державний акт про право приватної власності на землю виданий на ім'я ОСОБА_1
серії IV - №024097 від 11.02.2002 р., в якому зроблено реєстрацію про наявність
змін та доповнень до розмірів земельної ділянки позивачки. Відповідно до
схематичного зображення та реєстраційного запису виконаного Хустським міським
відділом земельних ресурсів у вказаному акті, ОСОБА_1 добавлено до земельної
ділянки площу розміром 0,0165 га АДРЕСА_2, за рахунок площі земельної ділянки
купленої позивачкою на підставі договору від 13.08.2001 р.

В судовому засіданні встановлено що ОСОБА_6
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, після чого ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, що стверджується
дослідженими в судовому засіданні свідоцтвами про смерть вказаних осіб.

До суду представник позивачки також
подала нотаріально посвідчену заяву від ОСОБА_5, складену 04.10.2007 р., в якій
остання визнала пред'явлені до неї позовні вимоги, ствердивши обставини, щодо
продажу частини земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 в 2001 році, площею 0,0165
га АДРЕСА_1 за ціною 10651 грн. В заяві ОСОБА_5 зазначила, що при реєстрації угоди
з ОСОБА_4,  вважала що укладає договір
купівлі-продажу будинку а не дарування і за цим договором ОСОБА_4 недоплатила
їй за будинок 700 доларів США. Під час реєстрації договору вона ставила до
відома ОСОБА_4 проте, що частину земельної ділянки розміром 0,0165 га нею уже
продано в 2001 році громадянці ОСОБА_1 Їй невідомо чому нотаріус оформив
договір дарування і при цьому на всю земельну ділянку. Дану заяву відповідачка
складала через захворювання і неможливість брати участь у судових засіданнях.

Вище наведене свідчить про те, що
відповідачка ОСОБА_4 26.12.2003 року, укладаючи договір дарування будинку та
земельної ділянки із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знала про існування укладеного
13.08.2001 року договору купівлі-продажу частини земельної ділянки громадянкою
ОСОБА_1 і не дивлячись на ці обставини здійснила реєстрацію даної угоди та
провела приватизацію в 2005 році на всю
площу земельної ділянки.

За таких обставин, суд вважає що
позивачка правомірно, відповідно до ст. 321 ЦК України та ст. 152 ЗК України
вимагає захисту своїх порушених прав та обґрунтовано ставить питання про
визнання недійсним частини договору дарування, з підстав передбачених ст. 203
ЦК України, оскільки такий договір на частину земельної ділянки, на час його
укладення порушував інтереси позивачки і суперечив моральним засадам
суспільства.

Таким чином, суд оцінивши в
сукупності  докази встановлені в судовому
засіданні, дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог
позивачки.

Враховуючи
наведене та керуючись вимогами ст. ст. 10,60,209,212-215 ЦПК України, ст.203
321 ЦК України, суд -

Р
І  Ш  И  В:

Позов задовольнити.

Договір дарування укладений ОСОБА_5,
ОСОБА_6 з ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1
та земельну ділянку біля будинку площею 0,029 га  визнати недійсним в частині дарування
земельної ділянки на площу 0,0165 га, яка належить на праві приватної
власності  ОСОБА_1.

На
рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів
з дня проголошення рішення, а також може бути подана апеляційна скарга на
рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до
апеляційного суду Закарпатської області.

Головуючий:             підпис             Кемінь
В.Д.

З оригіналом вірно:

Суддя
Хустського районного суду                                                   Кемінь
В.Д.