Справа № 2-146/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

25 квітня 2008 року                                                                                                                м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі : головуючого
судді - Березовського О.Д., при секретарі Швачко О.В., за участю позивача
ОСОБА_1., відповідача ОСОБА_2., представника третьої особи - Підлісної І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про зменшення розміру аліментів, внесення
частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного
банку України та визначення режиму особистого спілкування з дитиною, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та
піклування виконавчого комітету Городнянської міської ради Чернігівської
області, -

В С Т
А Н О В И В :

ОСОБА_1. 08.02.2008 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2. про
зменшення розміру аліментів, які утримуються з нього за рішенням Славутицького
міського суду Київської області від 29.03.2002 року на користь ОСОБА_2. на
утримання сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлення розміру частини з аліментів,
які стягуються з нього на користь ОСОБА_2., та стягнення цієї частини шляхом
перерахування на особистий рахунок сина ОСОБА_3. у відділенні Державного
ощадного банку України та зобов'язати ОСОБА_2. усунути перешкоди в спілкуванні
з сином шляхом визначення режиму особистого спілкування з дитиною.

З позовної заяви виходить, що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2., який 10.07.2002 року було розірвано відділом РАГС Славутицького
міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 93.  За період спільного життя з відповідачем у
них народився син - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого в свідоцтві про
народження записаний позивач. 29.05.2002 року Славутицький міський суд
Київської області розглянув цивільну справу № 2-151 за позовом ОСОБА_2. до
позивача про стягнення аліментів на дитину та своїм рішенням від 29.05.2002
року стягнув з позивача аліменти на користь відповідача на утримання сина в
розмірі 1/4 частини усіх видів ( доходу ) заробітку до його повноліття.

Причиною звернення позивача до суду з позовною заявою явилось те, що на
даний час у позивача змінилось сімейне становище, а саме 04.11.2006 року він
уклав шлюб з ОСОБА_4. Від сумісного шлюбу у них народився син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якого в свідоцтві про народження записаний позивач.
Теперішня дружина позивача з 03.10.2007 року і по даний час не працює, за
місцем її роботи їй надана відпустка по вагітності та пологах по 19.02.2008
року тому одна, без його допомоги вона не в змозі утримувати їх сумісну дитину,
що вимагає від позивача зусиль і матеріальних витрат для утримання сина та
дружини, купівлі одягу, дитячого харчування, памперсів та інше. Позивач працює
на ДСП «Чорнобильська АЕС» і його середня заробітна плата складає 3468 грн. без
відрахувань, з якої щомісячно стягуються аліменти в середньому в розмірі 858
грн., та після усіх відрахувань в нього залишається 1800-2000 грн., але він
також як і відповідач та їх дитина від першого шлюбу потребує матеріального
забезпечення. Також позивач повинен щомісячно зі своєї заробітної плати
сплачувати комунальні послуги. Виходячи з наведеного вважає, що відповідно до
ст. 182, 192 СК України має право на зміну розміру аліментів, а саме їх
зменшення, так як у нього змінилось сімейне становище, народився ще один син,
тобто з'явились нові обставини, які враховуються судом при визначенні розміру
аліментів.

Також позивач хоче щоб судом було винесено рішення про внесення частини
аліментів, які з нього стягуються на особистий рахунок дитини у відділенні
Державного ощадного банку України та встановлення режиму його спілкування з
дитиною, тому що відповідач використовує аліменти не за цільовим призначенням
та постійно навмисно перешкоджає йому спілкуватися з дитиною. Після розірвання
шлюбу відповідач забрала дитину та переїхала на постійне проживання в м.
Городню. З моменту розірвання шлюбу він неодноразово особисто приїжджав до неї
додому та вона приїжджала в м. Славутич з дитиною, однак жодного разу не давала
йому нормально спілкуватися з дитиною, постійно вчиняла сварки, намагалася
спровокувати бійку. Він неодноразово пропонував відповідачу надати йому сина
влітку для того щоб відвезти на оздоровлення на море, але у відповідь чув лише
образи та відмови. Він неодноразово з цього приводу звертався до органу опіки
та піклування, щоб вирішити питання по суті. Орган опіки та піклування
підтримав його прохання, але відповідач почала порушувати ухвалу цієї установи.
Крім цього, коли позивачу все-таки вдалось побачити дитину, він був шокований
її зовнішнім виглядом, одежа на дитині була на два розміри більша або менша,
брудна, дитина скаржилася йому на те, що вона хоче їсти в зв'язку з чим в нього
склалось враження того, що відповідач погано годує її. Сама відповідач при
спілкуванні з нею була одягнена в нову одежу, взуття і, як здалось позивачу, не
страждала від недоїдання. При цьому відповідач ніде постійно не працює, в
зв'язку з чим виникає питання на які кошти вона утримує себе, свого
співмешканця, який також не має постійного місця роботи, а тим паче дитину.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд змінити розмір аліментів, які
стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно рішення Славутицького міського суду Київської
області від 29.03.2002 року в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (
доходу ) зменшити їх розмір до 1/6 частини усіх видів його заробітку ( доходу
), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Встановити розмір частини з
аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача, та стягувати цю
частину з позивача шляхом перерахування на особистий рахунок сина ОСОБА_3 в
відділенні Державного ощадного банку України. Також позивач просить суд
зобов'язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з сином шляхом
визначення режиму його особистого спілкування з дитиною.

Ухвалою судді від 18 лютого 2008 року відкрито провадження у зазначеній
справі.

В судовому засіданні позивач уточнив заявлені ним позовні вимоги в частині
визначення режиму його особистого спілкування з дитиною та просив суд
встановити наступний режим спілкування з дитиною : два рази на місяць з
п'ятниці до вечора неділі; 28 днів під час літніх канікул; на час осінніх
канікул; тиждень під час довгих зимових канікул; по домовленості під час
весінніх канікул, якщо дитина не хворіє, про що надав суду письмову заяву про
уточнення позовних вимог від 27.03.2008 року. Підтримав заявлені та уточнені
ним позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Підтвердив
обставини викладені в позовній заяві. Щодо зменшення розміру аліментів вважає,
що викладені ним факти, а саме шлюб та народження дитини, свідчать про зміну
його сімейного стану і є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки в
нього на утриманні є двоє непрацездатних осіб. При цьому позивач підтвердив, що
з моменту винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів і по
теперішній час він працює на тому ж місці та на тій самій посаді. В порівнянні
з 2002 роком розмір його доходів значно збільшився, оскільки з 01.01.2008 року
йому було суттєво збільшено оклад. Додаткових джерел отримання доходів він не
має. Дружина знаходиться в декретній відпустці та отримує допомогу на дитину
від держави. Стан його здоров'я в порівняні з 2002 роком не погіршився. Вважає,
що є достатньо доказів, які підтверджують той факт, що відповідач зловживає
законом і частково використовує аліменти не за призначенням. Це підтверджується
показами свідків, висновком опікунської ради Городнянської райдержадміністрації
про те, що білизна в недостатній кількості. Коли він бачив дитину, то вона була
вдягнута в одяг то менше, то більше за розміром, одяг у дитини брудний, відповідач
купує одяг дитині заздалегідь, а потім дитина ходить у рванні. При зустрічах
дитина в нього просила їсти та казала, що її не погодували. Вважає, що це
можливо підтверджує нецільове використання аліментів. Зауважив, що відповідно
до ст. 185 СК України батьки разом приймають участь в утриманні дитини, але
відповідач тривалий час цього не виконує. При визначенні частки аліментів, які
будуть перераховуватись на рахунок дитини, покладається на розсуд суду. Щодо
заявленої ним вимоги про усунення перешкод в спілкуванні з сином та визначенні
режиму особистого спілкування з дитиною, то тут відповідач порушила низку
статей СК України. Він виявляє велике бажання спілкуватися з дитиною, але
відповідач не дає йому спілкуватись з дитиною по телефону. Все це почалось після
його одруження. В зв'язку з цим він звертався до опікунської ради та нею було
визначено способи його участі у вихованні сина, але відповідач порушує рішення
цього органу. Він з цього приводу звертався до ради опіки та піклування
виконкому Славутицької міської ради, а потім до органу опіки та піклування за
місцем проживання відповідача, але йому порекомендували звернутись до суду.
Востаннє він намагався взяти дитину до себе на зимові канікули в 2008 році, але
відповідач йому в цьому відмовила.

Відповідач в судовому засіданні
пред'явлений позов не визнала та заперечувала з приводу задоволення заявлених
позивачем позовних вимог. Вказала, що отримувані на дитину аліменти вона
використовує за призначенням. Коштів, які сплачує позивач в вигляді аліментів, їй
вистачає на утримання дитини. Ці кошти вона витрачає виключно на дитину, на її
харчування, придбання одягу, на себе аліменти вона не витрачає. Дитині вона
купує все, що потрібно. Залишок коштів від отриманих аліментів вона відкладає
для дитини та переводить їх в долари США. На даний час вона вже заощадила для
дитини 1000 доларів США. Зауважила, що стан здоров'я дитини незадовільний,
дитина нервова, неправильний прикус, поганий зір, а тому кошти витрачаються на
лікування дитини. Заперечує щодо зменшення розміру аліментів, а також
переведення частини аліментів на рахунок дитини, оскільки вона і так заощаджує
для дитини кошти. Відповідач вказала, що з дитиною вона переїхала до м. Городні
весною 2002 року, вимушена була винаймати будинок, а в 2004 році придбала
власне житло, в якому серед меблів був лише старий стіл. На даний час в дитини
є все необхідне новий письмовий стіл, ліжко, одяг, іграшки, вона водить сина на
гуртки та постійно займається з ним. В повторному шлюбі вона не перебуває і
проживає з сином вдвох. Останні 3 місяці вона не перебуває на обліку в
районному центрі зайнятості як безробітна та офіційно не працює. Отримала
професію маляра та заробляє на життя тимчасовими заробітками. Раніше вона
працювала страховим агентом в страховій компанії, працювала на буряках, хотіла
влаштуватись на роботу в митну службу, але через сина, якого ні з ким було
залишити, та запропонований графік роботи відмовилась від цієї роботи.
Твердження позивача про те, що вона частину аліментів витрачає на себе не
відповідає дійсності. На себе особисто вона кошти заробляє, влітку вона їздила
по ягоди до лісу, також їй допомагають батьки. На засіданні ради опіки та
піклування виконкому Славутицької міської ради вона була присутня і з рішенням
щодо участі позивача в вихованні сина вона ознайомлена. Спочатку рішення органу
опіки та піклування вона виконувала і давала можливість позивачу спілкуватись з
сином. Останній раз позивач брав дитину перед осінніми канікулами в 2007 році.
Але позивач веде себе неправильно по відношенню до неї, він її постійно
тероризує. Вона взагалі хоче щоб було обмежено спілкування дитини з батьком,
давати дитину вона позивачу не хоче та хоче щоб позивач залишив їх в спокої.
Раніше рішення органу опіки та піклування вона виконувала, але тепер це рішення
виконувати не хоче. Підтвердила, що вона відмовила позивачу дати сина на зимові
канікули в 2008 році, оскільки він неправильно себе веде по відношенню до неї.

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області
в судовому засіданні вважала, що позов підлягає частковому задоволенню.
Оголосила в судовому засіданні висновок органу опіки та піклування по суті
заявлених позивачем позовних вимог. Вважає, за недоцільне та заперечує щодо
можливості зменшення розміру аліментів, так як на даний час відповідач не
працює, і аліменти є вагомим внеском в бюджет сім'ї, де проживає дитина. Щодо
перерахування частини аліментів на особистий рахунок дитини, то задоволення
цієї вимоги можливо тільки за згодою матері. При цьому при досягненні дитиною
16 років вона буде мати право розпоряджатися самостійно сумою аліментів. Вважає
за недоцільне відклади гроші на накопичувальну книжку дитини виходячи з
економічної ситуації в країні. Крім того, зауважила, що їй не зрозуміла позиція
позивача, який вказує на те, що дитина погано виглядає та погано їсть, але
разом з тим просить суд зменшити розмір аліментів на її утримання. Щодо
визначення режиму особистого спілкування з дитиною, то в цьому питанні вона
погоджується з тим, що позивач має право на спілкування з дитиною, але ця
позовна вимога підлягає вирішенню за згодою матері.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та представника третьої
особи, покази свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами
докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1, виданого 15.09.2000 року відділом РАГС Славутицького міськвиконкому
Київської області, встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1в м. Славутич
та його батьками значаться ОСОБА_1та ОСОБА_2( а.с. 10, 54 ).

За рішенням Славутицького міського суду Київської області від 12 березня
2002 року шлюб між ОСОБА_2та ОСОБА_1було розірвано, рішення набрало чинності
12.04.2002 року ( а.с. 55 ).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2
встановлено, що шлюб між ОСОБА_1та ОСОБА_2розірвано, про що в книзі реєстрації
актів про розірвання шлюбу відділом РАГС Славутицького міського управління
юстиції Київської області 10.07.2002 року зроблено запис за № 93 ( а.с. 9 ).

З дослідженої в судовому засіданні копії постанови Славутицького міського
суду Київської області від 29.03.2002 року про стягнення аліментів встановлено,
що за результатами розгляду заяви ОСОБА_2суд постановив стягнути з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3на користь ОСОБА_2аліменти на сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного
мінімуму доходу громадян до його повноліття. Постанова набрала законної сили
29.03.2002 року ( а.с. 56 ).

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі
зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 04.11.2006 року зареєстрував
шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3(
а.с. 7 ).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4встановлено, що ОСОБА_5
народивсяІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Славутич та його батьками значаться ОСОБА_1та
ОСОБА_4( а.с. 8 ).

Відповідно до довідки ДСП «Чорнобильська АЕС» за № 36 від 09.01.2008 року
встановлено, що ОСОБА_1. дійсно працює на ДСП «Чорнобильська АЕС» та його
середньомісячна заробітна плата становить 3468, 40 грн. з заробітної плати
утримуються аліменти в розмірі 25 % згідно в/л № 2-151 від 29.03.2002 року на
користь ОСОБА_2. ( а.с. 11 ).

Згідно довідки ДСП «Чорнобильська АЕС» № 5109 від 25.09.2007 року
встановлено, що з ОСОБА_1. утримувались та перераховувались на користь ОСОБА_2.
аліменти загальна сума яких за період з січня 2006 року по грудень 2006 року
склала 8456, 77 грн., за період з січня 2007 року по серпень 2007 року загальна
сума перерахованих аліментів склала 6151, 62 грн. ( а.с. 12 ).

З досліджених в судовому засіданні копій довідок про розмір нарахованої
ОСОБА_1. заробітної плати за період з вересня 2007 року по грудень 2007 року, а
також копії наказу № 05 від 11.01.2008 року по ДСП «Чорнобильська АЕС» та
довідок про розмір нарахованої ОСОБА_1, заробітної плати за січень -лютий 2008
року встановлено, що позивачу було збільшено оклад та розмір його заробітної плати
збільшився ( а.с. 21-22, 94-96 ).

Щодо стану здоров'я ОСОБА_3 в судовому засіданні було встановлено, що
останній має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідчення серії НОМЕР_5, виданим 25.11.2003 року ( а.с. 73 ).

З досліджених в судовому засіданні документів встановлено, що ОСОБА_3. в
2008 році направлявся на консультацію та лікування до лікаря - ортопеда в
дитячу стоматологічну поліклініку  з
приводу аномалії прикусу; згідно консультативного висновку лікаря -невролога
ЧОДП від 21.01.2008 року ОСОБА_3. встановлено діагноз - дисметаболічна амблімія
та рекомендовано лікування; згідно довідки Городнянської ЦРЛ від 14.03.2008
року ОСОБА_3. встановлено діагноз - гіперметропія слабої ступені, амбліомія,
збіжна акомодаційна косоокість та рекомендовано стаціонарне лікування в очному
відділенні ЧОДЛ 2 рази на рік;  згідно
довідки Городнянської ЦРЛ ОСОБА_3. встановлено діагноз глибокий прикус,
діастема між 11-21 зубами та рекомендовано лікування і нагляд у лікаря ортопеда
Чернігівської міської дитячої стоматологічної поліклініки; згідно виписки із
медичної карки стаціонарного хворого встановлено, що ОСОБА_3. перебував на
стаціонарному лікуванні в період з 28.01.2008 року по 06.02.2008 року з приводу
захворювання очей ( а.с. 64-65, 74-75, 77 ).

Згідно довідки Городнянської ЗОШ І ступеня за вих. № 1 від 14.03.2008 року
встановлено, що ОСОБА_2. буде сплачувати за харчування сина - ОСОБА_3., учня
ІНФОРМАЦІЯ_4., в їдальні зазначеного закладу з 01.03.2008 року і до кінця навчального
року ( а.с. 76 ).

Стаття 182 СК України передбачає, що при визначені розміру аліментів суд
враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що у позивача дійсно змінилось сімейне
становище, останній одружився та в нього народилась дитина, разом з тим в судовому
засіданні встановлено, і даний факт підтвердив позивач, що в ОСОБА_1. змінилось
матеріальне становище та розмір отримуваних ним доходів збільшився. Стан
здоров'я позивача з моменту винесення судом постанови про стягнення з нього
аліментів не погіршився і це також підтвердив в судовому засіданні позивач.
Натомість в судовому засіданні встановлено, що стан здоров'я дитини є
незадовільним, ОСОБА_3. в 2008 році стаціонарно лікувався в ЧОДЛ, дитина має
ряд захворювань в зв'язку з чим рекомендовано її стаціонарне лікування 2 рази
на рік, що свідчить про потребу в додаткових витратах на лікування дитини, мати
дитини тимчасово не працює, зобов'язана сплачувати за харчування сина в
їдальні, аліменти є вагомим внеском в бюджет сім'ї, в якій проживає дитина, а тому
враховуючи сукупність вищевказаних обставин, які мають істотне значення, суд
приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, в частині зміни розміру
аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина
ОСОБА_3 та зменшення їх розміру до 1/6 частини усіх видів його заробітку (
доходу ), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного
віку, задоволенню не підлягають.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог про встановлення розміру частини з
аліментів які стягуються з нього на користь відповідача та стягнення цієї
частини з позивача шляхом перерахування на особистий рахунок сина ОСОБА_3 в
відділенні Державного ощадного банку України судом в судовому засіданні
встановлено наступне.

Підставою необхідності задоволення вказаної позовної вимоги позивач
зазначив те, що відповідач використовує аліменти, які отримує на утримання
дитини, не за цільовим призначенням.

Позивач, враховуючи те, що в нього мались підозри нецільового використання
аліментів відповідачем на особисті потреб,
10.09.2007 року звертався з відповідною заявою до органу опіки та
піклування Городнянської райдержадміністрації та просив обстежити умови
проживання дитини з матір'ю, а саме харчування, домашній одяг, шкільний одяг,
шкільне приладдя, обладнання місця роботи над домашніми завданнями, зайнятість
дитини в позаурочний час, та просив встановити систематичний контроль за
цільовим використанням аліментів, право дитини у розпорядженні аліментами (
а.с. 57 ).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_2. від
14.02.2005 року комісією було встановлено, що взаємовідносини в сім'ї
доброзичливі, мати багато уваги приділяє вихованню сина, піклується про його
здоров'я та благополуччя. У хлопчика є власний куточок, має багато книжок,
іграшок, у достатній кількості забезпечений одягом, взуттям, білизною ( а.с. 80
).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_2. від
25.03.2008 року комісією було встановлено, що на час перевірки у будинку було
прибрано, ліжка застелені, речі розкладені по місцях. Дитина мала власний
куточок, стіл для приготування уроків. Були в наявності дитячі іграшки, книжки,
шкільне приладдя та зошити у достатній кількості, дитячий одяг обережно
складений на окремій полиці у шафі. Необхідними продуктами харчування сім'я
забезпечена, є невелика присадибна ділянка, тримають домашнє господарство.
Взаємовідносини в сім'ї доброзичливі, мати намагається якомога більше уваги
приділяти вихованню сина. Хлопчик з любов'ю та повагою відноситься до матері,
допомагає їй по господарству ( а.с. 79 ).

Згідно довідок про доходи ЧОУ АТ УПСК № 59 від 14.03.2008 року встановлено,
що ОСОБА_2. працювала страховим агентом та в період з липня 2004 року по
жовтень 2004 року отримала доходи в розмірі 18, 54 грн., в період з січня 2006 року
по листопад 2006 року отримала доходи в розмірі 270, 85 грн. ( а.с. 68-69 ).

Згідно довідки Городнянського районного центру зайнятості № 527
встановлено, що ОСОБА_2. перебувала на обліку як безробітна з 11.12.2006 року
та знята з обліку 18.02.2008 року. Дохід за період з 01.03.2007 року по
17.02.2008 року склав 1855, 57 грн. ( а.с. 70 ).

Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_3 вказав, що він дуже добре
ставиться до матері та батька. З батьком він раніше зустрічався, але хоче
зустрічатись частіше. Разом вони добре проводили час, а саме гуляли, стріляли з
лука, їздили на рибалку, катались на качелях і на гірках. Також вони з батьком
читали книжки, писали букви, займались письмом і математикою. З мамою йому
також добре, але він хоче частіше зустрічатись з татом, в тому числі на
канікулах та в вихідні. Матір йому купує все що він хоче, а саме продукти
харчування, одяг, купила два велосипеди. Одного разу при зустрічі з татом він
хотів їсти тому що вони водили хоровод і він не встиг поїсти. Коли він був у
тата і приїжджав в школу, то поведінка в нього була гірше, так як він хотів
зустрітись з татом.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показав, що в кінці
квітня 2007 року він разом з позивачем приїздив в м. Городня. Разом вони відвідували
школу, де навчається син позивача ОСОБА_3. В школі на перерві він бачив дитину
і одяг на ній був більше на 2 розміри, тапки порвані. Після закінчення уроків
на вулиці вони зустрілись з ОСОБА_2. яка влаштувала скандал, забирала сина і не
давала позивачу з ним бачитись. Вона кричала та психологічно тиснула на дитину
з метою забрати сина додому. В послідуючому ОСОБА_2. звернулась в міліцію, де
також влаштувала скандал та виражалась в їх адресу нецензурними словами. Також
він був присутній при телефонній розмові ОСОБА_1. з ОСОБА_2., при цьому позивач
просив надати йому дитину для зустрічі, але вона сказала, що сина йому давати
не хоче.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 показав, 26.11.2006
року він з позивачем та його дружиною приходили до ОСОБА_2., яка перебувала в
м. Славутичі, для того, щоб взяти сина та погуляти з ним. Між ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. виникла сварка. Відповідач лаялась в адресу дружини позивача
нецензурними словами. В 2008 році перед старим новим роком будучи вдома у позивача
останній при ньому телефонував ОСОБА_2. і вона сказала, що дитини ОСОБА_1. не
отримає і це він чув через гучномовець в телефоні. В листопаді 2007 року
ОСОБА_1. попросив його проїхати з ним до м. Городні і побачити як все буде,
оскільки він мав намір подавати в суд на колишню дружину. При зустрічі між
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. почалась розмова і лайка на підвищених тонах, при цьому
першої почала це ОСОБА_2.. Все це відбувалось в присутності малої дитини.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8, яка являється матір'ю ОСОБА_1.,
показала, що виходячи з інтересів онука вона вважає, що відібрати частину
аліментів у дитини це не людяно і особисто вона проти зменшення аліментів.
Особисто вона чула про те, що невістка перешкоджає зустрічам сина з онуком.
Вона рідко зустрічається з онуком і у неї також проблеми в спілкуванні з
онуком. Невістка їй також не дозволяє зустрічатись з онуком, при цьому їй не
можна зробити зауваження, сказати слова. Одягу в дитини вистачає. Їй також
відомі факти, коли ОСОБА_2. брала гроші в борг, а віддавала з отриманих
аліментів. ОСОБА_2. не працює, перебувала на біржі, влітку їздила в ліс та
збирала ягоди.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 показав, що він був свідком одного
випадку, який стався весною 2004 року. ОСОБА_2. прибігла вночі, десь о 24
годині, легко вдягнена та в неї було обличчя в крові. Вона сказала, що її побив
ОСОБА_1, але він свідком цього не був і може про це свідчити тільки зі слів
ОСОБА_2.. Остання переночувала в них дві ночі, а потім, коли їй подзвонили і
сказали, що ОСОБА_1 поїхав, пішла додому. Сина ОСОБА_2. - ОСОБА_3 він бачить
рідко, але коли бачив, то дитини виглядала нормально і була нормально вдягнена.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10, яка являється
матір'ю ОСОБА_2., показала, що ОСОБА_1. неодноразово бив її доньку, але
особисто вона цього не бачила. Заперечую нецільове використання ОСОБА_2.
аліментів, оскільки відповідач сама поставила дитину на ноги, дитина доглянута.
Не заперечує, що  ОСОБА_1. має право на
побачення з дитиною, але щоб він не кидався на доньку. Зауважила, що ОСОБА_2.
дійсно на даний час не працює, але вона ціле літо їздила в ліс по ягоди та
гриби, працювала на буряках та страховим агентом. Кошти доньці дає з пенсії і
вона особисто, а також їй матеріально допомагає її батько. Всі аліменти
ОСОБА_2. витрачає на сина, якого сама виховує та утримує. Дитина часто хворіє.
Спочатку ОСОБА_2. давала позивачу дитину для зустріч, але зараз давати боїться,
оскільки в нього нова сім'я і мало що може бути.

Допитана в судовому засіданні Славутицьким міським судом Київської області
в якості свідка ОСОБА_4, показала, що вона неодноразово була свідком зустрічей
ОСОБА_1та ОСОБА_2. Батько просить щоб дитина погостила в нього, але
відповідачка чинить йому перешкоди. Вона з чоловіком та чоловіком її сестри
ходили до знайомих, щоб взяти ОСОБА_3 до себе, але відповідачка, побачивши її,
почала лаятися нецензурними словами і дитину батьку не віддала. Також позивач
їздив до м. Городні, попередньо при цьому домовившись з ОСОБА_2. про зустріч з
сином, але коли вони прийшли до відповідачки, вона закрила сина в хаті і
сказала, що забороняє батьку спілкуватися з ним. Дитина кожного разу при
зустрічах була вдягнена неохайно в одяг не за її розміром. Одяг був або замалий
або завеликий, це що стосується верхньої одежі. Нижня одежа була порвана і не
свіжа на вигляд. Дитина сказала, що мати купує йому одяг у секунд - хенді.
Також хлопчик казав, що мати обмежує його в харчах, наприклад не дає їсти
м'яса.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що
відповідач протягом 2006 року працювала страховим агентом в ЧОУ АТ «УПСК» та в
послідуючому в період з 11.12.2006 року по 17.02.2008 року перебувала на обліку
в Городнянському районному центрі зайнятості як безробітна та отримувала
доходи. Посилання позивача на те, що відповідач використовує аліменти, які
отримує на утримання дитини, не за цільовим призначенням не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні та спростовуються відповідними актами
обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_2. від 14.02.2005 року та від
25.03.2008 року. Таким чином, враховуючи встановлені в ході судового розгляду
обставини справи суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині
встановлення розміру частини з аліментів які стягуються з нього на користь
відповідача та стягнення цієї частини з позивача шляхом перерахування на
особистий рахунок сина ОСОБА_3 в відділенні Державного ощадного банку України
задоволенню не підлягають.

Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед
іншими особами на особисте виховання дитини.

Стаття 157 СК України передбачає, що той з батьків, з ким проживає дитина,
не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини. При цьому статтею 158 СК України визначено, що
за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає
окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

З дослідженого в судовому засіданні витягу з протоколу № 21 ради опіки та
піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради від 20.09.2007 року
встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1. про визначення режиму
спілкування з сином ОСОБА_3., орган опіки та піклування вирішив відповідно до
ст. 158 СК України визначити спосіб участі ОСОБА_1. у вихованні сина ОСОБА_3
наступним чином : два рази на місяць ( з п'ятниці до недільного вечора, за
попередньою домовленістю), на осінніх, зимових, весняних канікулах ( за домовленістю
).

Статтею 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування та перешкоджає позивачу у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, а тому ОСОБА_2. слід зобов'язати усунути перешкоди в
спілкуванні позивача зі своїм сином та враховуючи фактичні обставини справи
слід визначити способи участі позивача у вихованні сина наступним чином :
встановити право на побачення ОСОБА_1з дитиною два рази на місяць з п'ятниці до
недільного вечора за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, встановити
право на побачення з дитиною протягом тижня під час зимових канікул, встановити
право на побачення з дитиною протягом 28 днів під час літніх канікул.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення,
суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 55, 141, 151, 153, 157 -
159, 171, 180, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1- задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2усунути перешкоди в спілкуванні ОСОБА_1зі своїм сином -
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити способи участі ОСОБА_1у вихованні сина -
ОСОБА_3 наступним чином : встановити право на побачення ОСОБА_1з дитиною два
рази на місяць з п'ятниці до недільного вечора за попередньою домовленістю з
матір'ю дитини, встановити право на побачення з дитиною протягом тижня під час
зимових канікул, встановити право на побачення з дитиною протягом 28 днів під
час літніх канікул.

В іншій частині заявлених ОСОБА_1позовних вимог до ОСОБА_2відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_12, 50 грн. ( дві гривні 50 коп.)
сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи та 2, 80 грн. ( дві гривні 80 коп.) сплаченого позивачем судового
збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя :
О.Д.Березовський