Справа № 22Ц - 1720/2008 р.
Головуючий  у 1-й інстанції
Доповідач в 2-й інстанції Поліщук М.А.
У  Х  В  А  Л  А

Іменем               України.

6 травня 2008 року                       Колегія суддів судової
палати в цивільних справах  апеляційного
суду Київської області  в складі:

головуючого - судді  Антоненко
В.І.

суддів  - Поліщука М.А., Касьяненко Л.І.

при
секретарі -  Рудзінській А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Києві  справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на  рішення  Кагарлицького районного суду Київської
області від  27 лютого  2008 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог: Київське обласне управління юстиції про визнання недійсним
договору дарування, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали цивільної справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні
2007року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом і просив розірвати договір
дарування земельної ділянки, розташованої АДРЕСА_1, укладений 10 листопада
2006року між ним і  відповідачем ОСОБА_2,
повернути  земельну ділянку  позивачу.

В ході розгляду
справи  позивач змінив предмет позову,
збільшив позовні вимоги  і просить
визнати вказаний договір дарування земельної ділянки недійсним, стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі  10
000грн.

Позовні
вимоги обґрунтовував тим, що вказаний договір є
удаваним,  вчинений ним під
впливом обману із сторони відповідача, внаслідок  чого
йому  заподіяно моральні
страждання.

Рішенням
Кагарлицького районного суду Київської області від  27 лютого
2008 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1  просить рішення суду
скасувати, направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна  скарга підлягає  відхиленню із наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з законом.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з”ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із того, що  позовні вимоги  є
недоведеними.

Колегія суддів
із вказаними висновками погоджується,
оскільки вони є обґрунтованими
і  відповідають вимогам закону.

Відповідно
до  ст.60 ЦПК України  кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків  встановлених

статтею 61 цього Кодексу.

Позивач
доводив, що оспорюваний договір дарування був вчинений ним під впливом обману,
оскільки із відповідачем вони насправді уклали договір купівлі-продажу, а із-за
відсутності  необхідних документів,
необхідних для укладення договору купівлі-продажу, він погодився на пропозицію
відповідача укласти договір дарування, проте в подальшому відповідач  своєї обіцянки сплатити грошову суму за  подаровану йому земельну ділянку не виконав.

Суд
правильно встановив, що ОСОБА_1 з 1990 року
був членом об'єднаного садового товариства „Дніпро” і  виключений
із  його  членів 15 червня 1996 року за його власною
заявою. Одночасно із виключенням  ОСОБА_1
із членів садового товариства, ОСОБА_2 цим-же рішенням прийнято в члени
садового товариства.

Згідно
державного акту на право приватної власності на землю, виданого 11 грудня
1995року, ОСОБА_1 належала на  праві
власності земельна ділянка для ведення індивідуального садівництва, розташована
на території АДРЕСА_1   площею 0,0603га.

Після
виключення ОСОБА_1 із членів садового товариства він перестав користуватись
земельною ділянкою  і  вона  з
1996року  перейшла у фактичне   користування відповідача, який сплачував
земельний податок та членські внески члена садового товариства.

10.11.2006року за договором дарування,
посвідченим нотаріально, ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2 прийняв в дар земельну
ділянку розташовану  в  АДРЕСА_1
площею 0,0603га.

20.04.2007року
на ім'я  ОСОБА_2  видано Державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0603га, розташовану АДРЕСА_1.

Оцінивши  надані сторонами докази,  суд прийшов до законного і обґрунтованого
висновку, що оспорюваний договір дарування, укладений з дотриманням вимог
закону, додержання яких є необхідним для
його чинності,  позивач  відповідно до ст.60 ЦПК України не довів   удаваності договору дарування та укладення
його під впливом  обману.

Рішення
суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального  права, передбачених  законом підстав для його скасування із  направленнями
справи на новий розгляд при апеляційному розгляді не встановлено.

Позивач
не довів свого позову, що відповідно до вимог
ст.ст.10,60 ЦПК України є його обов'язком.

Доводи  апеляційної скарги про  те, що укладення договору дарування  з
відповідачем було неможливим, оскільки вони не
перебували у родинних стосунках,  не заслуговують
на  увагу, так як  положення ст.717
ЦК України, яка регулює укладення
договору  дарування, не обмежують  укладення  такої  угоди
лише  із  особами, які
перебувають у родинних  стосунках.

Інші доводи  апеляційної скарги про  невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення норм матеріального і процесуального  права
не заслуговують на увагу,
висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.ст.303,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення   Кагарлицького районного суду Київської
області від  27 лютого  2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання  нею законної сили.

Головуючий

Судді