Справа № 2 -  30 /  2008
06  червня    2008 року
Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого  судді
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Мандриченко Л.Л., Полтавської
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду в м. Полтава цивільну справу   за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій  та у справах
захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи  в Полтавській області, Головного управління
Державного казначейства України в Полтавській області, про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на
роботі,  відшкодування моральної шкоди, -
року звернулася в суд з   позовом
до відповідача по поновлення на роботі, стягнення коштів за  вимушений прогул,  визнання недійсними наказів та відшкодування
моральної шкоди (том №1 а.с.3-5).
Посилалася на те, що за рішенням Київського районного
суду м. Полтави від 31.08.2001 року вона поновлена на роботі. Починаючи з 3
вересня 2001 року щоденно приходила на роботу, але до роботи її не
допускали.   14.09.2001 року вона
дізналася, що існує наказ про призначення на посаду. 17.09.2001 року була
ознайомлена з наказом, підписала документи, написала пояснення.  Наказами від 16.10.2001 року № 45с  та від 15.10.2001 року № 215 звільнили.
Накази вважає недійсними, а звільнення незаконним.  Діями відповідача спричинено моральні
В своїй позовній заяві просила суд визнати недійсними
наказ № 215 від 15.10.2001 року та наказ № 45 ос від 16.10.2001 року,   поновити її на посаді  прибиральника, зобов'язати відповідача  оплатити вимушений прогул  та відшкодувати моральну шкоду в сумі 4000
11.11.2002 року ОСОБА_1 подала уточнені позовні вимоги до
Управління державної пожежної охорони при УМВС
по Полтавській області  (том № 1
Посилаючись на те, що рішення Київського районного суду
м. Полтави від 31.08.2001 року є невиконаним,
просила зобов'язати відповідача виконати рішення шляхом допуску її до
роботи, вважати наказ № 125 від 15.10.2001 року недійсним, скасувати його.  Просила суд скасувати та вважати
недійсним  наказ № 45 ос  від 16.10.2001 року. Вважати записи № 11 від
18.04.2000 року, № 12 від 18.04.2000 року, № 13
від 17.10.2001 року в трудовій книжці недійсними. Вважати її звільнення
незаконним, поновити її на посаді прибиральниці.  Просила
суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу
за період з 31.08.2001 року по 16.09.2001року та з 15.10.2001 року по
15.11.2002 року в сумі 2257 грн. 47 коп. Також просила стягнути моральну шкоду
ОСОБА_1   виклала  уточнення до позовних вимог (том № 1 а.с.
83-86).   Посилаючись на викладені в
попередніх заявах обставини, просила суд
вважати рішення суду від 31.08.2001 року про поновлення її на роботі
невиконаним та зобов'язати відповідача виконати судове рішення. Вважати накази
№ 215 від 15.10.2001 року та № 45 ос від 16.10.2001 року незаконними, скасувати
їх. Вважати записи в трудовій книжці №№ 11 та 12 недійсними.  Вважати звільнення незаконним, зобов'язавши
відповідача поновити на попередній посаді.
Просила стягнути середній заробіток за період з 31.08.2001 року по
16.09.2001 року та з 16.10.2001 року по 07.05.2003 року в сумі 2253 грн. 95
коп.   Збільшила розмір вимог в
частині  відшкодування моральної шкоди до
позивач ОСОБА_1 подала додаткову позовну заяву до Головного управління пожежної
безпеки та аварійно-рятувальних робіт МНС України в Полтавській області,
Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області,
Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління
юстиції про визнання наказів недійсними, скасування наказів, щодо невиконання
рішення про поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу,  стягнення моральної шкоди (том № 2 а.с.
10-15).

Позивач ОСОБА_1 посилалась на викладені раніше обставини,
а також вказувала, що оскаржує дії державної виконавчої служби Київського
району м. Полтави, не згодна з постановою про закінчення виконавчого
провадження про поновлення її на роботі.

Просила суд
вважати наказ № 40 ос від 31.08.2001 року недійсним та скасувати його.
Вважати накази № 215 від 15.10.2001 року,
№ 45 ос від 16.10.2001 року та 164 від 01.08.2002 року недійсними;   викласти наказ № 164 від 01.08.2002 року в
новій редакції. Вважати невиконаним рішення Київського районного суду м.
Полтави від      31.08.2001      року                як ГУ МНС України в Полтавській
області, так і відділом ДВС.  Поновити на
роботі за рішенням суду від 31.08.2001 року.
Просила вважати недійсними записи в трудовій книжці № 11 від 18.04.2000
року,  № 12 від 18.04.2000 року, № 13 від
17.10.2001 року.  Вважати звільнення
незаконним.  Просила стягнути з ГУ МНС
України в Полтавській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 31.08.2001 року по 16.09.2001 року, з 15.10.2001 року по 09.05.2005
року в сумі 5106 грн. 08 коп. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Просила суд визнати незаконною та скасувати постанову Київського відділу  ДВС від 15.03.2002  та поновити виконавче провадження про
поновлення її на роботі.  Просила
стягнути з Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського
управління юстиції  моральну шкоду в сумі
3000 грн.

06.09.2005 року ОСОБА_1 уточнила вимоги (том 2 а.с. 145).
Просила  стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 10474 грн. 49 коп., компенсацію в розмірі 1814 грн.
80 коп., 10000 грн. моральної шкоди.

Ухвалами Київського районного суду м. Полтави від
03.02.2003 року (том 1 а.с. 48) та від 07.05.2003 року (том 1 а.с. 89-90)   позовні вимоги ОСОБА_1 про  оскарження наказу № 164 від 01.08.2002
року  та про визнання рішення Київського
районного суду м. Полтави від 31.08.2001 року невиконаним, зобов'язання
виконати рішення суду  виділені в окреме
провадження. Справі присвоєно номери  №
2-3918/03, № 2-798/04, № 2-972/05, № 2-949/06, 2-214/07.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від  01 червня 2006 року по справі № 2-949/2006
(аркуш 182 справи № 2-214/07)  прийнято
відмову ОСОБА_1 від позовних вимог про визнання неправомірними та скасування  наказів № 215 від 15.10.2001 року та № 45 ос
від 16.10.2001 року, про скасування записів в трудовій книжці № 11 від
18.04.2000 року, № 12  від 18.04.2000
року, № 13 від 17.10.2001 року, про визнання недійсним та скасування наказу №
40 ос від 31 серпня 2001 року, про визнання рішення Київського районного суду
м. Полтави  від 31.08.2001 року
невиконаним та зобов'язання виконати зазначене рішення суду; вважати недійсними
записи у трудовій книжці № 11 від 18.04.2000 року, № 12 від 18.04.2000 року,
про зобов'язання відносити виконавче провадження по виконання рішення суду від
31.08.2001 року, про визнання незаконним звільнення, про стягнення заробітної
плати з УПБ УМВС України  в Полтавській
області, про стягнення моральної шкоди з Київського ВДВС Полтавського міського
управління юстиції, Полтавського обласного управління юстиції та скасування
постанови ДВС у Київському районі м. Полтави від 15.03.2002  року, а провадження в справі закрито.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави  від 20 березня 2007 року (аркуш 270 справи №
2-214/07) позовні вимоги ОСОБА_1в частині визнання недійсним та скасування
наказу № 164 від 01.08.2002 року в частині не скасування наказу № 40 ос від
31.08.2001 року  про невиконання рішення  суду від 31.08.2001 року, про зобов'язання
видати наказ № 164 від 01.08.2002 року в новій редакції та стягнення моральної
шкоди залишено  без розгляду.

Ухвалою
Київського районного суду м. Полтави  від
24 квітня 2008 року (том 3 а.с. 37) залучено до участі в справі в якості
належного відповідача Головне управління Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи в Полтавській області.

Ухвалою Київського
районного суду міста Полтави від 24 квітня 2008 року (том 3 а.с. 33-35)
закрито провадження в даній цивільній справі
в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними та
скасування  наказів № 215 від 15.10.2001
року та № 45 ос від 16.10.2001 року;  про
визнання недійсними та скасування записів в трудовій книжці № 11 від 18.04.2000
року, № 12  від 18.04.2000 року, № 13 від
17.10.2001 року;  про визнання недійсним
та скасування наказу № 40 ос від 31 серпня 2001 року;  про визнання рішення Київського районного
суду м. Полтави  від 31.08.2001 року
невиконаним та зобов'язання виконати зазначене рішення суду;  про визнання незаконною та скасування  постанови Київського відділу  державної виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції  від
15.03.2002 року;  про зобов'язання
відновити виконавче провадження по виконання рішення Київського районного суду
м. Полтави від 31.08.2001 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі; про визнання
незаконним звільнення; про стягнення моральної шкоди з Київського ВДВС
Полтавського міського управління юстиції.

05.05.2008 року позивач ОСОБА_1 подала до суду доповнення
до позовної заяви, де уточнила зміст позовних вимог та просила суд  стягнути з відповідача середній заробіток за
час затримки у виконанні судового рішення в сумі 22017,78 грн. та 10000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди (том 3 а.с. 47-52).

Ухвалою суду від 22 травня 2008 року (том 3 а.с. 98) за
заявою позивача залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
компенсації за час затримки заробітної плати та про визнання частково недійним
та скасування наказу № 164   від
01.08.2002 року.

22.05.2008 року позивачем ОСОБА_1 в поданих до суду
доповненнях до позовної заяви  збільшила
розмір середньої заробітної плати, який просила стягнути з відповідача, до
47520 грн. 83 коп. (том 3 а.с. 91).

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в
частині стягнення середнього заробітку в розмірі 47520,83 грн.  та відшкодування моральної шкоди в сумі 10000
грн. В судовому засіданні посилалися на обставини, викладені в поданих до суду
заявах.

Представник ГУ МНС України  в Полтавській області в судовому засіданні
позовні вимоги не визнавала повністю.
Вважає, що відповідачем судове рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі
виконано 31.08.2001 року, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за
час затримки виконання судового рішення подані з пропуском строків, його розмір
необґрунтований. Вимоги про відшкодування моральної шкоди не обґрунтовані в
позові.

Представник
Головного управління Державного казначейства України в Полтавській
області заперечувала стосовно задоволення позовних вимог в частині
відшкодування моральної шкоди, в решті вимог - покладалася на розсуд суду та
просила вирішити на підставі зібраних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в
розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази,   матеріали цивільної справи Київського
районного суду міста Полтави № 1079/2007,
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду
м. Полтави від 31.08.2001 року  по справі
№ 2-535/01 позов ОСОБА_1 задоволено, поновлено
ОСОБА_1 з 18.04.2000 р. як прибиральницю
управління державної  пожежної
охорони УМВС України в Полтавській області.

Відповідно до наказу Управління державної пожежної
охорони від 31 серпня 2001 року № 40 ос (том 2 а.с. 23)  призначено ОСОБА_1на посаду  прибиральника службових приміщень   загону
технічної служби ДПО (м. Полтава) підпорядкованого УДПО УМВС, з 18
квітня 2000 року, тимчасово  поза штатом,
за рахунок позабюджетних коштів, з посадовим окладом 118 грн.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили,  не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь  ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено  ці обставини.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від  06 березня 2007 року, яка набрала законної
сили (том 3 а.с. 7-9), встановлено, що наказ від 31 серпня 2001 року № 40 ос
вказує на те, що ОСОБА_1 призначена на посаду прибиральника службових приміщень
тимчасово, поза штатом, тобто, рішення суду від 31.08.2001 року виконано не
було.

Оскільки зазначеним судовим рішенням встановлено, що
рішення Київського районного суду міста Полтави від 31.08.2001 року про
поновлення ОСОБА_1 на посаді виконано не було, суд вважає доведеною зазначену
обставину.

Є безпідставним посилання Головного управління МНС
України в Полтавській області  на те, що
ними фактично судове рішення було виконане 31.08.2001 року.

В судовому засіданні встановлено, що наказ від 31.08.2001
року № 40 ос вказує на те, що ОСОБА_1 призначена на посаду прибиральника
службових приміщень тимчасово, поза штатом. Зазначений наказ  винесений відповідачем за відсутності
волевиявлення ОСОБА_1 щодо призначення її на іншу посаду прибиральника
службових приміщень тимчасово, поза штатом, а не поновлення на попередній
відповідно до судового рішення.

Подальші внесення змін до зазначеного наказу № 40 ос  наказом № 164 від 01.08.2002 року (том 2 а.с.
84) були здійснені без фактичного допуску ОСОБА_1 до роботи  на посаді, на якій була поновлена судовим
рішенням.  Наказом № 164 від 01.08.2002
року не було поновлено право позивача ОСОБА_1,
при його винесенні  відповідач не
мав на меті виконання судового рішення.

В судовому засіданні також встановлено, що  наказом від 29 травня 2008 року № 66 ос
поновлено ОСОБА_1, як прибиральника Управління державної пожежної охорони УМВС
України в Полтавській області, з 18
квітня 2000 року.   Позивач  ОСОБА_1
відповідно до наказу фактично допущена до роботи, про що повідомила в
судовому засіданні 06 червня 2008 року.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України  у разі затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або
різниці в заробітку за час затримки.

Періодом затримки
виконання судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі є період з 01.09.2001
року (судове рішення про поновлення на роботі
ухвалено 31.08.2001 року) по день поновлення ОСОБА_1 на посаді  29.05.208 року, тобто, включно  по 28 травня
2008 року, що складає  6  років, 8 місяців  та 18 днів (або 80 місяців 18 днів).

При вирішенні питання про розмір
середнього заробітку, що підлягає стяоненню з відповідача на користь позивача
ОСОБА_1 суд приймає до уваги довідку відповідача від 20 жовтня 2000 року №
2/6/694 (том 3 а.с. 103), яка була прийнята за основу Київським районним судом міста
Полтави при   ухваленні судового рішення
від 31.08.2001 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі та відповідно до
даних  якої судом було стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу при вирішенні справи №  2- 535/2001.

Відповідно до вказаної довідки, розмір
середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 склав 88 грн. 80 коп., середньоденний
- 4,04 грн.

Середній заробіток за час затримки у
виконанні судового рішення складає 7176 грн. 72 коп. (80 місяці х 88,80 грн. +
18 днів х 4,04 грн.).

Тому суд вважає за необхідне стягнути з
Головного управління МНС України в Полтавській області на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки у вконанні судового рішення в сумі 7176 грн.
72 коп., задовольнивши в цій частині частково позовні вимоги.

Посилання позивача розмір середнього
заробітку в сумі 47520 грн. 83 коп. є безпідставним та не грунтується на нормах
закону.  Зазначена сума є розміром
позовних вимог Головного упарвління МНС України в Полтавській області, пред'явлених
до органу державної виконавчої служби, та не може слугувати підставою для
визначення середнього заробітку позивача по даній справі.

Період роботи позивача ОСОБА_1 з 17.09.2001 року по
17.10.2001 року у відповідача та отримання за цей час заробітної плати  судом не враховується як обставина, що
виключає  затримку  з боку Головного  управління МНС України в Полтавській області
виконання судового рішення,  оскільки
поновлення ОСОБА_1  за рішенням в цей
період не відбулося.

Не заслуговують на уваги посилання  представника відповідача на пропуск позивачем
термінів звернення до суду, встановлених ст. 233 КЗпП України, оскільки за
судовим захистом порушеного  права
ОСОБА_1    звернулася ще 16.11.2001  року та
предметом  судового розгляду є
вимоги щодо стягнення середнього заробітку.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власником або
уповноваженим ним органом моральна шкода відшкодовується працівнику у разі,
якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження моральні
страждання позивача ОСОБА_1 в результаті неправомірних дій відповідача, що
виразилися в тривалому, понад 6 років,
невиконанні судового рішення про поновлення її на роботі.  Це змушувало позивача морально страждати
через безсилість запобігти порушенню трудових прав, змушувало змінити
встановлений порядок свого життя, докладати додаткові зусилля для організації
свого життя, звертатися неодноразово за судовим захистом.

Але сума спричиненої моральної шкоди, з урахуванням
обставин справи, та зібраним по ній доказам у їх сукупності, вказана позивачем
в розмірі 10000 гривень, є на думку суду завищеною, і відповідно з урахуванням
характеру та обсягу страждань позивача, виходячи з засад розумності,
виваженості та справедливості визначається судом  в розмірі 3000 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Головного
управління МНС України в Полтавській області підлягають стягненню державне мито
за розгляд справи в суді в розмірі 59 грн. 50 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справ в сумі 30  грн.

Керуючись ст.  ст.
209,   213- 215  ЦПК України, суд,   -

В И Р І Ш И В  :

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій  та у
справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи  в Полтавській області на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки у виконанні судового рішення в розмірі 7176 грн. 72  коп.

Стягнути з Головного управління Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій  та у
справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи  в Полтавській області на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
3000   грн.

Стягнути з Головного управління Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій  та у
справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи  в Полтавській області на користь держави
судові витрати (державне мито) за розгляд справи в суді в розмірі 59  грн.
50 коп.

Стягнути з Головного управління Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій  та у
справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи  в Полтавській області витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового  розгляду справ в
сумі 30 грн.

Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд
м. Полтави  шляхом  подачі заяви
про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення та подачі апеляційної скарги  на
рішення суду протягом двадцяти днів
після  подання  заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня  проголошення рішення.

Рішення суду набирає чинність після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо  подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана, рішення набирає законної сили після закінчення
строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи  апеляційним судом.

Головуючий                                                 Н.Л.Яковенко