У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

5 березня 2008 року                                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі :

головуючого

Патрюка  М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,

Лященко Н.П.,

Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Петропавлівському районі Дніпропетровської області про відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2006 року
ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він
працював на шахтах в об'єднанні “Павлоградвугілля”, захворів на професійну
хворобу і за висновком МСЕК від 19 травня 2004 року йому було вперше
встановлено 55 % втрати професійної працездатності у зв'язку з таким
захворюванням; при повторному огляді висновком МСЕК від 22 травня 2006 року
процент втрати працездатності залишений без змін. Вважав, що ушкодженням
здоров'я йому заподіяна моральна шкода. Просив стягнути з відповідача 80000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2007
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та постановити нове рішення
про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд виходив із того, що Законом України “Про Державний бюджет України на 2007
рік” зупинено на 2007 рік дію норм Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” в частині  відшкодування
моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання
страхового випадку.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна, виходячи з наступного.

Закон України “Про Державний бюджет
України на 2007 рік” набрав чинності з 1 січня 2007 року.

Положення ст. ст. 21, 28, 34 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” в редакції, що діяла до прийняття Закону України “Про Державний
бюджет України на 2006 рік” та Закону України “Про Державний бюджет України на
2007 рік”, передбачали обов'язок Фонду провести потерпілому страхову виплату за
моральну шкоду за наявності факту  заподіяння йому такої шкоди.

За змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34,
35 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” право на отримання
потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у
тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй
такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

Встановлено, що 55 % втрати
професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням було
встановлено ОСОБА_1 вперше висновком МСЕК від 19 травня 2004 року.

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще
до набрання чинності як Законом України “Про Державний бюджет України на 2006
рік”, так і Законом України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”.

Згідно ст. 58 Конституції
України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі,
крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Також відповідно до ч. ч.
1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну відповідальність особи.

Суд у порушення вимог ст.ст. 214,
215 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних
правовідносин, часом їх виникнення й правовою нормою, що їх регулює, та
безпідставно застосував до спірних правовідносин зворотну дію в часі норм
Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, відмовивши виключно
з цих підстав у задоволенні позову.

Апеляційний суд на зазначене уваги не
звернув, у порушення вимог ст.ст. 303, 315 ЦПК України у достатній мірі не
перевірив доводів апеляційної скарги і залишив рішення суду першої інстанції
без змін .

За таких обставин ухвалені в
справі судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2007 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                           М.В. Патрюк

Судді:                                                                            А.В. Костенко

Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка