Справа № 2-124/2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2008
року.          Кіровоградський районний
суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Гончара В.М.,

при секретарі Попруженко Л.М.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2до відділення виконавчої дирекції  Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на  виробництві та професійних
захворювань у м. Кіровограді, Державного підприємства “Східний
Гірничо-Збагачувальний комбінат”,   про
відшкодування моральної шкоди в зв”язку з професійним захворюванням

ВСТАНОВИВ:

24.01.2008
року позивачі звернулися до суду з позовом в якому просили поновити строк
звернення до суду, який був пропущений ними з поважних причин,  стягнути солідарно з відповідачів відділення
виконавчої дирекції  Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на  виробництві
та професійних захворювань у м. Кіровограді і Державного підприємства “Східний
Гірничо-Збагачувальний комбінат” 80000 грн.
кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди, судові витрати покласти
на відповідачів (а.с.52-55).

В
обгрунтування позовних вимог позивачі в позовній заяві та їх представник за
довіреністю  ОСОБА_3. в судовому
засіданні зазначив, що позивачі  з 1985
року працювали  на  Інгульській шахті ДП Схід ГЗК де постійно
знаходились під впливом шкідливих факторів виробничого середовища, що призвело
до захворювань, не сумісних з виконанням робіт на посаді і в 2006 році були
звільнені з роботи за станом здоров”я. Згідно з довідками до акту огляду МСЕК
захворювання   відповідачів носять
професійний характер,  їх визнано
інвалідами  3-ої  групи з втратою ОСОБА_2. 50%, а ОСОБА_1.
55%  професійної працездатності. Їх
хвороби прогресують,  ОСОБА_2. зазнає  фізичних страждань, привичний ритм його життя
змінився, відчуває себе приниженими та ображеними, постійно відчуває фізичну
біль, домашню роботу виконувати не може від чого виникають сварки з дружиною,
потребує багато часу для відновлювання своїх сил, змушений лікуватись в
медичних установах.  Причиною погіршення
здоров”я ОСОБА_1. є незабезпечення роботодавцем належних умов праці.

З
моменту отримання висновків МСЕК у позивачів виникло право на відшкодування
страхової виплати за моральну шкоду підставою чому було рішення Конституційного
суду України від 27.01.2004 року, але звернутись до суду вони не змогли так як
відповідно до ст. 77 Закону України “Про державний бюджет 2006 року”  була призупинена виплата моральної шкоди з
01.01.2006 року, а з 1.01.2008 року
відшкодування Фондом соцстрахування моральної (немайнової шкоди)
припинена.

Посилаючись
на  зазначене і відповідно рішення
Конституційного суду України від 27.01.2004 року, вимог ст. ст. 21, 28, 34
Закону України “Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності”,  ст. ст. 233,
237-1 КЗпПУ, просили позов задовольнити.

Відповідач
відділення виконавчої дирекції  Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на  виробництві та професійних захворювань у м.
Кіровограді, інтереси якого представляв за довіреністю Ковтун А.М. позов не
визнав і посилаючись на надані суду заперечення на позовну заяву, в якій також
зазначив, що Фонд не є винною особою за заподіяну позивачам моральну шкоду, а
лише органом, який здійснює самостійний вид загальнообов”язкового державного
соціального страхування,  що дію Закону
України “Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”  від 23.09.1999 року №
1105 в частині страхової виплати  на
відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей на 2006 рік було
зупинено, а з 1.01.2008 року припинено, просив закрити провадження у справі в
частині пред”явлених позовних вимог до відділення Фонду.

Відповідач
Державне підприємство “Східний Гірничо-Збагачувальний комбінат”, інтереси якого
представляла за довіреністю Буліч
Н.В.,  позов не визнала,   посилаючись на надані суду заперечення на
позовну заяву, в якій також зазначила, що вимоги позивачів не відповідають
положенням ст. ст. 1, 2, 3, 5, 21 Закону України “Про загальнообов”язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”,  безпідставність застосування до спірних
правовідносин ст. 237-1 КЗпПУ,
відсутність доказів факту порушення відповідачем законних прав
позивачів, вимоги позивачів заявлені всупереч ст. 9 Закону України “Про охорону
праці”, необгрунтованим визначенням розміру моральної шкоди, факт
отримання  позивачами одноразової
допомоги та щомісячних виплат по відшкодуванню шкоди в зв”язку з втратою
працездатності,  пропущенням позивачами
трьохмісячного строку звернення до суду відповідно ст. 233   КЗпПУ, просила відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Свідок  ОСОБА_4., як
лікар невропатолог лікарні, на обліку якої перебувають позивачі,  підтвердив суду факт їх захворювання, яке
пов”язане з роботою на шахті. Якщо виключити фізичні навантаження то стан
позивачів може бути стабільним,  але
вилікування хвороби є неможливим.

Заслухавши
пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи і надані суду докази в
їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивачі
ОСОБА_1. з 14.02.1985 року до 26.04.2006 року, а ОСОБА_2.  з 14.06.1985 року по 24.05.2006 року
працювали  на Інгульській шахті  Державного підприємства “Східний
гірничо-збагачувальний комбінат” структурному підрозділі Державного підприємства  “Східний гірничо-збагачувальний комбінат”.
Під час виконання трудових обов”язків постійно знаходились під впливом
шкідливих факторів виробничого середовища, що призвело до захворювань
несумісних з виконанням робіт, а тому були звільнені за станом здоров”я ( п.2
ст. 40 КЗпП України).

Згідно  довідок до акту огляду МСЕК від 01.11.2006
року,  31.10.2007 року, ОСОБА_1. визнано
інвалідом 3-ої групи  з втратою 55%
професійної працездатності, а відповідно виписки з акту огляду МСЕК від
31.10.2006 року, ОСОБА_2. визнано інвалідом 3-ої групи безстроково з втратою
50% професійної працездатності, що також підтверджується виписками з їх історії
хвороби науково-дослідного інституту відповідно яких захворювання відповідачів
носять професійний характер, актами розслідування хронічного професійного
захворювання від 13.10.2006 року та санітарно-гігієнічними характеристиками
умов праці, затвердженими головним державним санітарним лікарем об”єкту від
9.09.2006 року.

Враховуючи
зазначене, суд приходить до висновку, що в зв”язку з отриманим  професійним захворюванням під час роботи
на  Інгульській шахті ДП Схід ГЗК, який є
структурним підрозділом Державного підприємства
“Східний гірничо-збагачувальний комбінат”, позивачам спричинено моральну
шкоду, яка виражається у зазнані позивачами фізичних і моральних страждань
викладених  в позовній заяві у зв”язку з
не створенням роботодавцем позивачам
належних умов праці.

Відповідно
ст. 77 Закону України “Про державний бюджет 2006 року” призупинена виплата
моральної шкоди з 1 січня 2006 року. Позивачі втратили працездатність у зв”язку
з професійним захворюванням під час  дії
зазначеного Закону.  Ст. 71 Закону
України “Про державний бюджет 2007 року” дію Закону -1105 в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей зупинено на 2007
рік, а  підпунктом 2 п. 44 розділу II
Закону України “Про державний бюджет 2008 року та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України”, відшкодування Фондом соціального страхування від
нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим  і членам їх сімей незалежно від часу настання
страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року.

При
таких обставинах, відповідно вимог ст. 268 ЦК України не поширюється позовна
давність на правовідносини, що склалися між сторонами.

Відповідно ст. 13 Закону України
“Про охорону праці”, роботодавець зобов'язаний
створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці
відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці; забезпечує усунення
причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та
здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками
розслідування цих причин і несе безпосередню відповідальність за порушення
зазначених вимог.

На
підставі викладеного моральна шкода підлягає відшкодуванню  у відповідності з вимогами  ст. 237-1 КЗпП України та Закону України “Про
охорону праці” з відповідача Державного підприємства “Східний Гірничо-Збагачувальний
комбінат”, так як саме на роботодавця покладена така відповідальність.

Враховуючи
обставини справи, стаж та роботу яку виконували позивачі перебуваючи у трудових
відносинах,  діагнозами їх хвороб
наслідком чого вони стали інвалідами 3-ої групи
з втратою  професійної
працездатності та  їх  моральні і фізичні страждання у зв”язку з цим,
суд вважає, що вимоги позивачів щодо розміру моральної шкоди підлягають
задоволенню в повному обсязі  і ця  сума буде відповідати ступеню їх страждань.

Керуючись
ст.  237-1 КЗпП України,  ст.13 Законом України “Про охорону праці”,
ст. ст. 10,11, 88, 209, 212, 214-215  ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути
з Державного підприємства “Східний Гірничо-Збагачувальний комбінат” на користь
ОСОБА_1, ОСОБА_2 по  80000 грн. кожному в
рахунок відшкодування моральної шкоди, а також
судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп.
та  1 гр. 50 коп. за інформаційно
технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя