У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2008 року
місто Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.

суддів Демянчук С.В., Хилевича
С.В.

з участю секретаря
судового засідання Колесової Л.В.

позивача та
його представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду
в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського суду від 11 червня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних
вимог - ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу автомобіля
недійсним,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 11 червня 2008 року ОСОБА_1 у
задоволенні його позову до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3, про визнання недійсним договору
купівлі-продажу автомобіля «Volkswagen Passat», 1998 року випуску, який 4
червня 2005 року був укладений між позивачем і відповідачем, відмовлено.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі позивач доводить, що висновок
суду першої інстанції про те, що спірний правочин був вчинений ним не під
впливом тяжкої обставини, а лише з метою приховання майна, на яке в процесі
досудового слідства міг бути накладений арешт або ж яке могло бути конфісковане
судом у подальшому, не ґрунтується на матеріалах справи. Місцевий суд не зважив
на те, що його переслідування в кримінальному порядку було незаконним, про що
свідчать відповідні судові рішення. Не допитав з приводу обставин справи його
дружину ОСОБА_4

Посилаючись на порушення судом норм матеріального, позивач просив
апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити у справі
нове рішення про задоволення його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 233 ЦК України, на яку позивач посилався, обґрунтовуючи свої
позовні вимоги, встановлено, що правочин,
який вчинено особою під впливом тяжкої для  неї обставини
і на вкрай невигідних умовах,
може бути визнаний судом недійсним
незалежно  від  того, хто був ініціатором такого правочину.

Отже, для визнання судом правочину недійсним відповідно до ст. 233 ЦК
України необхідна наявність двох обов*язкових умов - вплив тяжкої обставини на
особу та укладення нею угоди на вкрай невигідних умовах.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 визнав, що 4 липня 2005 року він уклав з
відповідачем спірну угоду з метою запобігання накладення решту на належний йому
автомобіль та можливої його конфіскації у зв*язку з кримінальними справами, які
були порушені стосовно його товариства (а. с. 2).

З урахуванням цього суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду,
прийшов до цілком обґрунтованого висновку про те, що спірна угода була укладена
позивачем не під впливом важкої обставини, а з метою приховання власного майна.

Крім того, позивач не довів суду, в чому полягала для нього крайня
невигідність укладеної ним із відповідачем спірної угоди.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно і
всебічно з”ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги
цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення
поданої відповідачем апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний
суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 11 червня 2008 року залишити без
зміни.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення  і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: