Справа  № 2-369/08
Р І Ш Е Н Н Я

І
М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

м. Ковель                                                                                                        03 березня 2008 року
Ковельський міськрайонний
суд  Волинської області

в складі :
головуючого-судді
Бондара В.М.,

при секретарі
Рижко О.М.,

з
участю:позивача                                                                           ОСОБА_1,

представника позивача                                                  ОСОБА_37.,

відповідачів
ОСОБА_20.,

ОСОБА_3.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ковелі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36,  про захист честі,  гідності і ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до  ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36,  про захист честі,  гідності і ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди. На обгрунтування своїх вимог вказав на те, що в газеті «Вісті
Ковельщини» від 04.09.2007 року була опублікована стаття за підписом 35 осіб,
під назвою «Ми до краю обурились і не можемо мовчати» у якій поширено про його
завідомо неправдиву інформацію, з цинічним перекрученням фактів, створенням
йому образу нікчемного депутата і брехуна, що принижує його честь і гідність та
ділову репутацію. Зокрема, відповідачі неправдиво вказують про законність
звільнення ОСОБА_38., спираючись на рішення Верховного Суду України від
16.02.2004 року, не відповідає дійсності їх інформація про його пасивну роботу,
як депутата місцевої Ради. Публікація в міськрайонній газеті негативної статті
про його, завдала йому великих неприємних душевних переживань, глибоко
травмувала його своїм відвертим цинічним перекрученням фактів, намаганням
виставити його нікчемним депутатом, брехуном і наклепником в очах громадскості.
Після публікації люди почали на його скоса дивитись, деякі люди сторонились
його та не вітались, все це негативно вплинуло на стан його здоров'я-посилились
головні болі та прояви гіпертонії. Просить визнати такими, що не відповідають
дійсності та ганьблять його честь , гіднісь, ділову репутацію відомості
«ОСОБА_38. звільнена законно. Це встановив Верховний Суд України від 16.02.2004
року, а скаржник спирається на одне речення в рішенні районного суду від
24.11.2005 року ( так, як ця справа розглядалась повторно)...», та «Як депутат
сільської ради активності не виявляє. Його передвиборча програма є тільки на
попері, але в життя не втілюється.». Стягнути з відповідачів на його користь
відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 1699 гривень та судові
витрати по справі.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги
підтримали повністю, просять їх задовольнити з викладених підстав. На обгрунтування
своїх вимог позивач вказав на те, що він через районну газету «Вісті
Ковельщини» опубліковав статтю під назвою «Чи восторжествує справедливість», в
якій виклав свої міркування щодо законності звільнення ОСОБА_38. з посади
вчителя Уховецької школи та з інших питань. 04.09.2007 року в цій же газеті
опубліковано статтю відповідачів під заголовком «Ми до краю обурились і не
можемо мовчати». В цій статті відповідачі неправдиво вказують про нібито
законність звільнення ОСОБА_38. та про бездіяльність його, як депутата
сільської ради. Просить визнати такими, що не відповідають дійсності та
ганьблять його честь, гіднісь, ділову репутацію відомості «ОСОБА_38. звільнена
законно. Це встановив Верховний Суд України від 16.02.2004 року, а скаржник
спирається на одне речення в рішенні районного суду від 24.11.2005 року ( так,
як ця справа розглядалась повторно)...», та «Як депутат сільської ради
активності не виявляє. Його передвиборча програма є тільки на попері, але в
життя не втілюється.». Стягнути з відповідачів на його користь відшкодування
спричиненої моральної шкоди в розмірі 1699 гривень та судові витрати по справі.

Відповідач
по справі ОСОБА_20. позов не визнала та пояснила, що вона, разом з колегами по
роботі, прочитали в районній газеті статтю депутата сільської ради ОСОБА_1 щодо
законності звільнення ОСОБА_38. з посади вчителя місцевої школи. Будучи не
згідними з викладеними фактами, вони написали статтю в цюж газету, в якій
висловили своє бачення з викладених питань. Будь-яким чином не мали на меті принизити
чи образити ОСОБА_1, як людину чи депутата. В цій статті виклали громадську
думку щодо висловлених депутатом питань. Просить відмовити в задоволенні
заявленого позивачем позову.

Аналогічні
пояснення суду надала відповідач ОСОБА_3., яка також позов не визнала.

Відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15,ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29,ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36 в судове засідання не з'явились, подали суду заяви про розгляд справи
у їх відсутності та позов не визнали.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх
доказами, вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно
ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач
та його представник не надали суду доказів, які саме і в чому викладені, в
оспорюваній публікації, факти є недостовірними, образливими та такими, що
ганьблять його честь, гідність і ділову репутацію. Також, не доведено
негативних наслідків для ОСОБА_1а від даного колективного виступу в пресі.

Суд
вважає, що при вирішенні цього  позову
слід виходити з пріорітету захисту прав
громадян на їх свободу вираження поглядів, перед інтересами захисту
політичного діяча, що є необхідним у демократичному суспільстві. Також судом
враховуються положення ст.36 Закону України «Про статус депутатів місцевих
рад».

Статею
34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на
вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно
ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право
на свободу вираження поглядів.

Відповідно
до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у
друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14.08.2007
року в газеті «Вісті Ковельщини»  під
назвою «Чи ж восторжествує справедливість?» депутат Уховецької сільської ради
ОСОБА_1 виклав в даній статті свої бачення роботи дирекції Уховецької
загальноосвітньої школи, працівників районного відділу освіти і науки, деяких
депутатів райради та керівництва району теперішнього і минулого.

04.09.2007
року в цій же газеті опубліковано статтю членів педагогічного колективу,
батьківського комітету та техпрацівників Уховецької загальноосвітньої школи під
назвою «Ми до краю обурилися і не можемо мовчати...», в якій викладено свої
думки авторів на публікацію депутата ОСОБА_1, його минулу роботу педагога та
діяльність, як депутата.

Суд
вважає, що в згаданих газетних статтях сторони обмінялись своїм баченням питань
роботи школи та інших закладів, дали свою оцінку роботи окремих посадових
осіб,  що відповідає принципам
демократичного суспільства, свободи слова і думки.

Суд
аналізуючи обидві статті в місцевій газеті вважає, що позивач будичи обраним
депутатом сільської ради, взяв на себе додаткові зобов'язання, як представник
громади села, тобто ОСОБА_1 став публічною особою, яка повинна працювати
відкрито, звітуватись про свою роботу перед виборцями, вислуховувати зауваження
та критику в свою адресу та адекватно реагувати на неї. Автори статті «Ми до
краю обурилися і не можемо мовчати...» піддали критиці висловлювання свого
депутата в районній газеті, а також його роботу, як депутата, тобто піддали критиці
публічну особу - депутата, як політика, стосовно якого межі прийнятної критики
є ширшими, ніж межі критики стосовно приватної особи. Факти, що послужили
підгрунтям для такої критики, не спростовувалися, і відповідачі висловили свою
думку у спосіб, що не був образливим.

Суд не
вбачає ознак образи, чи такими, що не відповідають дійсності та ганблять честь,
гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 вислови в статті «Ми до краю обурилися і не
можемо мовчати...»: «ОСОБА_38. звільнена законно. Це встановив Верховний суд
України від 16.02.2004 року, а скаржник спирається на одне речення в рішенні
районного суду від 24.11.2005 року ( так, як ця справа розглядалась ще
повторно)...», та «Як депутат сільської ради активності не виявляє. Його
передвиборча програма є тільки на папері, але в життя не втілюється». Суд
вважає, що автори колективної публікації, посилаючись на ухвалу колегії суддів
судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 16.02.2004 року,
висловили свою думку на публікацію статті позивача ОСОБА_1, а не намагались
поширити щодо його неправдиву інформацію. На оцінку суду, висловлювання
відповідачів у місцевій газеті, не можуть негативно вплинути будь-яким чином на
політичну кар'єру ОСОБА_1, чи його професійну діяльність, оскільки зазначений
конфлікт триває вже декілька років, однак негативних наслідків для позивача він
не заподіяв.

На
підставі ст. 34 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст 277 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209,
214, 215, 218 ЦПК України, С У Д ,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36,  про захист честі,  гідності і ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти
днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги без попереднього подання заяви протягом десяти днів з
моменту проголошення рішення, із одночасною подачею копії апеляційної скарги
суду апеляційної інстанції.

Рішення
набирає законної сили  після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження подано не було.

ГОЛОВУЮЧИЙ:                                                                                           В.М.БОНДАР