Справа № 2-4942008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 лютого 2008 року                                                           м.
Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді Калюжної В.В.,

при секретарі Тарасенко О.Л.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Запоріжжі цивільну справу за
позовом ЗАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2про визнання договору
недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ЗАТ «ПроКредит Банк»
звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору недійсним, в
якому  зазначив наступне. 12.02.2007 року
Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було прийнято рішення про стягнення з
ТОСОБА_1заборгованості за кредитним договором в сумі 21667,35 грн. та
03.04.2007 року було видано виконавчий лист № 2-457 про стягнення
заборгованості. 03.05.2007 року було відкрито виконавче провадження та в ході
примусового виконання рішення суду державним виконавцем було виявлено, що за
відповідачем ОСОБА_1було зареєстровано право власності на 12 частини квартири
за адресою:АДРЕСА_1Однак, на момент накладення арешту на вказану частину
квартири, було встановлено, що зазначена
частина квартири відчужена ОСОБА_1ОСОБА_2шляхом укладення договору
дарування. Позивач вважає, що  між
відповідачами була укладена фіктивна угода, без наміру створити наслідки, а з
метою приховання  від Позивача майна, на
яке може бути звернуто стягнення. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати
договір дарування від 14.05.2007 року 12 частини квартири недійсним з моменту
його вчинення, з поверненням сторонам за цією угодою усього отриманого в
первинний стан.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Мудрак Д.В.
підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві,
просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1. у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що договір дарування був
укладений з метою забезпечити сина нерухомим майном, щоб він сам міг ним
розпорядитися., вказує, що і раніше мав намір подарувати сину квартиру, але він
був неповнолітнім і з переоформленням нерухомості могли виникнути труднощі.
Крім того, відповідач пояснив, що заборгованість за кредитним договором визнає,
має намір виконати судове рішення добровільно,
пояснив, що йому не було відомо
про винесення судом заочного рішення про стягнення заборгованості та про
примусове виконання рішення суду. Відповідач пояснив, що після повноліття сина
вони разом  з дружиною вирішили обдарувати
сина майном, оскільки сам відповідач ОСОБА_1. має інше житло, яке належить йому
на праві власності.

Відповідач ОСОБА_2. до суду не з'явився, через батька повідомив про
неможливість з'явитися до суду у зв'язку з зайнятістю в інституті, проти
розгляду справи за його відсутності не заперечує.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 234 ЦК України, правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які обумовлювалися цим право чином, є фіктивним,
фіктивний право чин визнається судом недійсним.

Судом встановлено, що 12.02.2007
року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя винесене заочне рішення про
стягнення з  ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 956
від  28.07.2005 року ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2належали по 13 частині квартири АДРЕСА_1. 14.05.2007 року між Тіліс
Т.О., ОСОБА_1. та ОСОБА_2. був укладений договір дарування, згідно якого
дарувальники ОСОБА_3та ОСОБА_1подарували ОСОБА_2належні їм 23 частини квартири
АДРЕСА_1. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4. Відповідно до п.6 Договору при підписанні
договору дарування нотаріусом роз'яснені текст договору та  вимоги законодавства щодо змісту й правових
наслідків правочину.

Також судом встановлено, що
02.11.2007 року ОСОБА_2., розпорядився належною йому на праві власності (на
підставі свідоцтва № 956 про право власності на житло та Договору Дарування)
квартирою, -  уклав договір купівлі -
продажу та продав квартиру.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Оскільки обов'язок доказування законом
покладений на сторони, суд вважає, що позивач не довів обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог, тоді як заперечення відповідача
обґрунтовані дослідженими судом фактичними даними.

Позивач не надав суду доказів фіктивності
даної угоди, не повідомив про них суду під час попереднього судового засідання,
клопотань про витребування доказів на заявляв. Твердження позивача, що договір
був укладений з метою ухилитись від виконання судового рішення, оскільки
договір укладений після відкриття виконавчого провадження суд не бере до уваги,
оскільки вони не містять   доказової бази
укладення договору без наміру створення правих наслідків, які обумовлювалися
цим право чином. Крім того, позивач
просить визнати недійсним договір дарування 12 частини кварти, в той час як
було встановлено  у судовому засіданні, ОСОБА_1. була
подарована сину 13 частина  квартири.

За викладених обставин суд вважає позовні
вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню

Керуючись ст.ст. 203, 234 ЦК України, ст.ст. 10,11, 209, 212,
214-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ЗАТ «ПроКредит Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2про визнання договору недійсним - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя шляхом
подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:                                                                              В.В.
Калюжна