Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

20
травня 2008 року                Хортицький
районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді                         Бондаренко
І.В.

при секретарі                                      Биковій
С.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Хортицької
райадміністрації, про розподіл майна подружжя, визначення порядку користування
квартирою, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розділити майно,
придбане в період подружнього життя - квартиру АДРЕСА_1, визнавши за ним право
власності на 41/100 частину вказаної квартири, та у відповідності з цією долею
визначити порядок користування квартирою, виділивши йому в користування кімнату
площею 13,3 кв.м..

Відповідач
з позовними вимогами не погодилась та пояснила, що спірна квартира хоч і
придбана в період шлюбу з позивачем, але не на спільні кошти, а виключно на
кошти її батьків, які працювали на Півночі і мали доходи, а також продали
спадкову квартиру батька і купили спірну квартиру для неї та її дитини. На час
придбання квартири ні вона, ні позивач не мали доходу, достатнього для участі в
придбанні житла.

Представник
третьої особи надіслав суду заяву, в якій просить розглядати справу в його
відсутності, самостійних вимог не має.

В
судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились у шлюбі, який розірвано
22.02.2007 року.

Від
шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно
договору купівлі-продажу від  25.06.1996
року №3540, зареєстрованого Запорізькою регіональною біржею нерухомості,
ОСОБА_2. є власницею квартири АДРЕСА_1, її право власності зареєстровано
належним чином /а.с.66, 6/.

На
час розгляду справи в квартирі зареєстровані відповідачка та двоє її  неповнолітніх дітей /а.с.39/.

Позивач
в квартирі не проживає з червня 2007 року, що підтверджується актом, складеним
комісією ЖРЕУ-45 актом від 04.10.2007 року /а.с.73/, та чого позивач не
оспорює.

Позивач
зареєстрований в АДРЕСА_3.

Згідно
висновку будівельної експертизи, наданої позивачем, при визначенні порядку
користування квартирою кімната площею 13,3 кв.м. та половина підсобних
приміщень, що пропонуються сторонам в загальне користування, складає 41/100
частину в праві власності на квартиру./а.с.12-25/.

Позивач
суду пояснив, що спірна квартира в 1996 році була куплена за спільні кошти
батьків його дружини та його кошти в сумі 3000 доларів, які він заощадив за час
спільного життя, але відповідач про них нічого не знала. Ці кошти він віддав
матері відповідачки перед купівлею спірної квартири. Позивач стверджує, що
вказані кошти він заощадив, граючи у футбол в сільських командах, на
регіональних змаганнях, на підробітках.

Відповідач
пояснила, що перед купівлею квартири в 1996 році у них з позивачем було дуже
скрутне становище: ні вона, ні він не мали регулярного заробітку, а той, що
мали, не був достатній навіть для потреб сім»ї.
Її батьки довгий час працювали в Північних районах РФ, мали заробіток, постійно
допомагали їй та її сім»ї /а.с.74,75/.

Перед
купівлею квартири вони з позивачем проживали в м.Первомайську Харківської
області, а її батьки - в м.Запоріжжі.

В
1994 році її батько ОСОБА_5 отримав у спадок АДРЕСА_2.

Згідно
договору купівлі-продажу від 20.03.1996 року, засвідченого державним нотаріусом
Золочівської державної нотконтори, ОСОБА_5 продав вказану квартиру за 199000000
крб..

Свідки
ОСОБА_5 та ОСОБА_6. суду пояснили, що вони - батьки відповідачки, тривалий час
працювали на Півночі. В 1996 році родина доньки була в дуже скрутному
матеріальному становищі,  жила в
м.Первомайськ. Свідки на той час проживали в Запоріжжі, відкрили свою фірму та
вирішили, щоб донька переїхала жити в м.Запоріжжя, і для цієї мети вирішили
купити квартиру в м.Запоріжжі. Свідки продали спадкову квартиру ОСОБА_5. в
м.Золочів, та додали ще коштів, які заробили на Півночі, та в жовтні 1996 року
купили квартиру для доньки в АДРЕСА_1. Донька з сином приїхала и стала
проживати в квартирі, позивач приїхав значно пізніше. Ніяких коштів ні позивач,
ні відповідачка у купівлю вказаної квартири не надавали, оскільки позивач не
мав регулярної роботи та заробітку, а донька ще вчилась та десь підробляла.
Після того, як вони стали проживати в м.Запоріжжі, зять деякий час працював у
них на фірмі водієм.

Позивач
вказані обставини не оспорює, тільки стверджує, що давав ОСОБА_6. кошти
приблизно в сумі 3000 доларів перед купівлею квартири, але коли він давав ці
кошти, при яких обставинах та в якій конкретно сумі - позивач суду пояснити не
може.

Свідок
ОСОБА_6. заперечує цей факт та стверджує, що купівля квартири для доньки була
для неї сюрпризом, ні донька, ні позивач не знали наперед, що батьки хочуть
купити квартиру в м.Запоріжжі, доньці про укладення договору вона повідомила
тоді, коли вже знайшла квартиру і зібрала кошти.

Свідок
ОСОБА_7 суду пояснив, що в 1996 році він працював брокером на біржі
нерухомості, і угода купівлі-продажу спірної квартири була в нього першою, тому
добре запам»яталась. Він пам»ятає, що угодою займалась ОСОБА_6., при укладенні
угоди купівлі-продажу спірної квартири були присутні відповідачка та її мати.
При оформленні угоди мати поклала на стіл гроші і сказала доньці, що я дарую
тобі ці гроші, він добре це запам»ятав.

Свідок
ОСОБА_8 суду пояснила, що вона добре знає родину відповідачки та її батьків. В
1996 році в Хортицькому районі вона зустріла батьків відповідачки і вони
повідомили їй, що купують тут квартиру для доньки ОСОБА_2, і вона переїде жити
в м.Запоріжжя. Спочатку в спірній квартирі ОСОБА_2 проживала одна з сином,
позивач переїхав пізніше. Свідку відомо, що позивач не брав участі в купівлі
спірної квартири, не мав регулярного доходу.

Позивач,
в свою чергу, не надав суду жодного доказу того, що він в період часу перед
купівлею спірної квартири мав роботу та будь-який заробіток.

При
цьому, позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3, в якій
сторони проживали до купівлі спірної квартири в 1996 році, де він
зареєстрований  і яку  самостійно приватизував в 2001 році.

Вислухавши
сторони, свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

У
відповідності до ст.ст.60,69 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, і вони мають
право на поділ цього майна.

При
цьому, у відповідності до ст.57 СК України, якщо у придбання майна вкладені
кошти одного з подружжя, або кошти, подаровані одному з подружжя, то це майно є
його особистою приватною власністю.

Крім
того, у відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як в
межах заявлених сторонами позовних вимог і на підставі поданих ними доказів.

Суд
вважає доведеним той факт, що ні позивач ОСОБА_1., ні відповідач ОСОБА_2. за
час спільного життя та на момент купівлі спірної квартири не мали коштів на її
придбання, і квартира АДРЕСА_1 придбана виключно на кошти батьків відповідачки
- ОСОБА_5. та ОСОБА_6..

Позивач
ОСОБА_1. жодним чином не довів те, що вказана квартира придбана на спільні
кошти подружжя, а його доводи про його участь у купівлі квартири нічим
об»єктивно не підтверджені, та суперечать доказам, дослідженим судом.

Таким
чином, вказана квартира не є об»єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1,
тому, у відповідності з нормами СК України та принципами розумності та
справедливості, розподілу між ними підлягати не може, тому позовні вимоги про
її розподіл задоволенню не підлягають.

Враховуючи
те, що АДРЕСА_1 розподілу між сторонами не підлягає, то позовні вимоги щодо
визначення порядку користування цією квартирою у відповідності з долями  у
праві власності, заявлені позивачем, також задоволені бути не можуть а
інші позовні вимоги, пов'язані з житловими правовідносинами, позивач не заявив.

Крім
того, в позові позивач просив звільнити його від сплати судового збору у
зв»язку з важким матеріальним становищем, але вказаної обставини не довів.

У
відповідності до ч.3 ст.82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони,
може звільнити її від сплати судових витрат, пов»язаних з розглядом справи.

У
відповідності до  ч.1 ст.79 ЦПК України
судовий збір не є судовими витратами, пов»язаними з розглядом справи.

Таким
чином, у суда немає підстав для звільнення позивача від сплати належного
розміру судового збору по справі в розмірі 1% від ціни позову.

Згідно
з висновком  експертизи, дійсна ринкова
вартість АДРЕСА_1, складає 207772 грн.. Вартість кімнати, на яку претендував
позивач, складає 52636 грн., вартість &frac12; частини
підсобних приміщень вказаної квартири - 40488 грн., таким чином, ціна позову
складає 93024 грн., а розмір судового збору, відповідно, складає 930 грн.,
позивачем сплачено 130,80 грн..

Таким
чином, у відповідності до ст.88 ЦПК України з позивача на користь держави
повинна бути стягнута недоплачена сума судового збору - 799,20 грн..

Керуючись
ст.ст.10,11,60,88,208,212-218 ЦПК України, ст.ст.60,69,57 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя та визначення
порядку користування квартирою - відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 799,20 грн..

На
рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана заява про
його апеляційне оскарження, а апеляційна скарга - протягом 20 днів з дня
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя