Справа  №2-642
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

20 березня 2008р. Уманський міськрайоний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді                          Смілянець А.П.

при секретарі                                                      Розборській А.А.

розглянувши  у відкритому судовому
засіданні в м. Умані  цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Уманського міськвиконкому, третя особа ОСОБА_2про визнання
приватизації житла недійсною

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся  до суду з позовом
до Уманського міськвиконкому, третя особа ОСОБА_2про визнання приватизації
житла недійсною.

Представник позивача в  судовому
засіданні позов підтримав та пояснив, що ОСОБА_1 проживав та був прописаний по
АДРЕСА_1 разом з матір'ю ОСОБА_3 та братом. 26.07.1996 року ОСОБА_1 поступив до
Харківського інституту льотчиків ВПС, 17.01.1997 року виписався з м. Умані,
тому що навчався у м. Харків, в подальшому проходив службу в ЗС України. В 1996
році його мати вирішила приватизувати квартиру, а так як на той момент ОСОБА_1
був там прописаний, хоч і не проживав, тому вона вирішила приватизувати
квартиру на трьох членів сім'ї. Після приватизації квартири мати отримала
свідоцтво № 6966 від 05 грудня 1996 року на право власності на житло, згідно
якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної сумісної власності всім
членам сім'ї. Відповідно до п.2 ст.8 Закону України « Про приватизацію
державного житлового фонду » від 19 червня 1992 року, передача найманих квартир
здійснюється у спільну сумісну власність за письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають в одній квартирі. На момент приватизації
квартири ОСОБА_1 був відсутній у м. Умані, йому ніхто не роз'яснив правових наслідків
приватизації, і згоди на неї він не давав, а тому відповідно до ст.328 ЦК
України не було підстав для набуття ним права власності на частку у
приватизованій квартирі. Це порушує його право в майбутньому на отримання та
приватизацію житла, тому він змушений звернутися до суду та просить визнати
приватизацію квартири АДРЕСА_1 недійсною.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та
пояснила,  що приватизація проведена
правильно так як в довідці стояв підпис, хто поставив підпис вона не знає, те
що за позивача розписалася мама вона не знала.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що вона
дійсно коли проводилася приватизація не спитала дозволу сина, а підпис за нього
поставила сама.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, вивчивши матеріали
справи,  суд вважає, що позов  підлягає задоволенню, так як в судовому
засіданні достовірно встановлено, що  на
момент проведення приватизації позивач ОСОБА_1 проживав в м. Харків, проте що
мати приватизовує квартиру нічого не знав, дозволу на приватизацію не надавав,
правових наслідків приватизації йому ніхто не роз'яснював, а підпис у довідці
за нього поставила мати. Так як згідно п.2 ст.8 Закону України « Про
приватизацію державного житлового фонду » від 19 червня 1992 року, передача
найманих квартир здійснюється у спільну сумісну власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в одній квартирі,   то суд вважає, що приватизацію квартири
АДРЕСА_1 здійснено незаконно, тому вважає за правильне визнати її не
дійсною.

На підставі вищевикладеного,
керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового
фонду  »,
ст.328 ЦК України,  ст.ст.
10,11,60,209,212, 213- 215   ЦПК України
,  суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати приватизацію квартири АДРЕСА_1 не дійсною.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий