Справа № 22-ц-488                          Головуючий у 1-й
інстанції    Бурда Б.В.
Категорія   44                                   Суддя-доповідач
РІ Ш Е Н Н Я

іменем        України

08 квітня   2008  року колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого
- Смирнової Т.В.,

суддів
-    Ведмедь Н.І., Данильченко Л.О.,

з
участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

та осіб, які приймають участь у справі -
представника позивача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на  рішення
Зарічного районного суду  м.
Суми  від 22 лютого  2008 року

у
справі за позовом ОСОБА_1  до
ОСОБА_2,ОСОБА_3, третя особа:  товариство
з обмеженою відповідальністю “ Компресормаш”

про
виділ   в натурі частки у спільній  частковій
власності, визнання  права
власності  та визначення  частки окремим  об'єктом нерухомості, -

В С Т А Н О В И
Л А:

В жовтні  2007 року  позивач звернувся із зазначеними позовними
вимогами, які  обгрунтовував тим, що
згідно договору купівлі-продажу від 07.09.2004
він став власником   25/100 частин   нежитлового приміщення  в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 985,5
кв.м.

В даний час  має намір
використати нежитлове приміщення
в якості застави для отримання
кредиту.  В зв'язку зі
знаходженням приміщення в спільній частковій власності   здійснити
це  дуже складно, тому   просить
виділити  йому  в натурі належну  ідеальну
частку, визнавши за ним право власності на  приміщення загальною  площею 247,5
кв.м.

Рішенням  Зарічного  районного суду  м. Суми
від 22 лютого 2008 року
відмовлено  ОСОБА_1. у
задоволенні  позову за необгрунтованістю
вимог.

В апеляційній скарзі   ОСОБА_1.   не погоджується з рішенням суду, посилається
на   його необгрунтованість,  невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення судом норм матеріального права.

При цьому вказує на те, що він не вказував про наявність спору, а суть
його  вимог стосується   виділу
в натурі  належної йому в
долі  в праві   спільної часткової власності.  Вважає, що ці вимоги не суперечать нормам та
принципам цивільного і цивільно-процесуального права, тому просить  рішення суду
скасувати  і ухвалити нове
рішення, яким  задовольнити позовні
вимоги.

Перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін в справі, вивчивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню,   виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
вважав, що  позивач не надав суду
переконливих доказів  на
підтвердження  наявного спору між ним та
іншою особою щодо права власності позивача на
його частку, а також право власності позивача  на
частка  визначена в натурі в   правоустановчому документі .

Судова колегія не може погодитись з такими висновками суду , оскільки
вони  не відповідають  обставинам
справи  та суперечать діючому
законодавству.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу  від 07.09.2004 року ,   ОСОБА_1 передано у власність частина  нежитлового приміщення ( гаражі “Б”), а саме
:  приміщення № 2 площею 235,10 кв.м., приміщення
№ 3 площею 3,20 кв.м., приміщення № 4 площею
6,50 кв.м.,  приміщення № 5 площею
2,70 кв.м., що складає 247,50 кв.м. та 25/100 частин ідеальної долі. (
а.с.  12).

Із зазначеного вбачається, що позивач
є співвласником спільного часткового майна.

Згідно ст. 367  ЦК України,  майно , що є у спільній   частковій власності , може бути поділене в
натурі між співвласниками за домовленістю
між ними.

У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Договір про поділ  нерухомого майна,
що є у спільній  частковій  власності
укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному  посвідченню.

Отже,  зазначена норма  права передбачає  можливість
поділу  майна що є  спільною частковою власністю між їх
власниками.

При недосягненні  домовленості  про спосіб та умови  поділу майна кожен із співвласників може  звернутись
до суду  про виділ частки  із спільного майна.

З  пояснень позивача вбачається, що
він  вирішити  питання
щодо   поділу майна з іншими
співвласниками нежитлового приміщення, відповідачами по справі, не має
можливості.

За таких обставин, судова колегія вважає за можливе  задовольнити
позовні вимоги  ОСОБА_1  та
виділити   йому в натурі  належну
частину нежитлового приміщення як окремий  об'єкт нерухомості.

На підставі викладеного, керуючись
п.2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313-314, 316   ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення   Зарічного районного суду
м.  Суми
від  22 лютого  2008 року в даній справі скасувати.

Позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати право приватної
власності  за ОСОБА_1 на
приміщення  № 2 площею 235,10 кв.м.,  приміщення № 3  площею 3,20 кв.м.,   приміщення
4  площею 6,50 кв.м., приміщення №
5  площею 2,70 кв.м., а  всього 247,5 кв.м.,   розташованих
АДРЕСА_1

Рішення   набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий
-

Судді -