Справа №22ц -618/08
Головуючий в 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Доповідач: Завидовська - Марчук О.Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД        ВОЛИНСЬКОЇ      ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М                   У К Р А Ї Н И

«13»
серпня  2008 року.                                                                                 м. Луцьк.

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого
-          судді  Завидовської -
Марчук  О.Г.,

суддів                         -          Веремчук Л.М., Карпук А.К.

при
секретарі             -          Тарасюк Ю.А.

з участю:

представника
позивача Олексюка А.П.,

відповідача
ОСОБА_1,

представників
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю
«Комерційний банк «Західінкомбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2про визнання договору
дарування  від 03 червня 2005 року
земельної ділянки  площею 0,50 га
недійсним за апеляційними скаргами
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2на рішення Луцького міськрайонного суду
від 29 травня 2008 року, -

В С Т А
Н О В И Л А:

Товариство
з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Західінкомбанк» звернулося в
суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2про визнання договору дарування від 03 червня
2005 року земельної ділянки площею 0,50 га недійсним.           Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 квітня 2004 року
відповідач по справі ОСОБА_1 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю
«Комерційний банк «Західінкомбанк» (далі - ТзОВ «КБ «Західінкомбанк») договір
поруки в забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором №2704/04-999
від 27.04.2004 року між ТзОВ «КБ «Західінкомбанк» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Олвід - буд» (далі - ТзОВ «Олвід - буд»), згідно якого
останнє отримало кредит на суму 2000000 грн. За
умовами вказаного договору поруки ОСОБА_1 у випадку невиконання позичальником
своїх зобов»язань перед кредитором  ніс
відповідальність належним йому майном та грошовими коштами.             Зазначає, що у зв»язку з
невиконанням умов кредитного договору позичальником, ТзОВ «КБ «Західінкомбанк»
звернулось в суд з позовом про стягнення в солідарному порядку з ТзОВ «Олвід -
буд» і поручителя ОСОБА_1 заборгованості по кредиту, який рішенням  Верховного Суду України від 15.02.2006 року
задоволений. На виконання даного рішення Луцьким міськрайонним судом був
виданий виконавчий лист від 11.04.2006 року за №2-435/05, на підставі якого державною
виконавчою службою  проводяться виконавчі
дії по солідарному стягненню з ТзОВ «Олвід - буд» та ОСОБА_1 заборгованості по
кредитному договору. Проте, як було встановлено в ході проведення виконавчих
дій, відповідач ОСОБА_1 на порушення умов договору поруки, без згоди кредитора,
03.06.2005 року шляхом укладення договору дарування відчужив ОСОБА_2
належну  йому на праві власності земельну
ділянку  площею 0,50 га, яка розташована  на території Липинської сільської ради
Луцького району Волинської області. Вважає, що вищезазначений договір дарування
укладений з порушенням договору поруки від 27.04.2004 року, оскільки згідно
умов даного договору, відповідач ОСОБА_1 зобов»язувався  відповідати за невиконання  кредитного договору усім належним  йому майном та грошовими коштами, а  тому знав про право банку на звернення
стягнення на належне йому на праві власності майно до повного виконання
зобов»язань за кредитним договором. Просив суд визнати недійсним  договір дарування  земельної ділянки площею 0,50 га, розташованої
на території Липинської сільської ради Луцького району Волинської області,
укладений 03 червня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та повернути сторони в
попереднє положення.

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 29 травня 2008 року позов задоволено. Ухвалено
визнати недійсним договір дарування земельної ділянки  площею 0,50 га, яка розташована на території
Липинської сільської ради Луцького району Волинської області, укладений 03
червня 2005 року між ОСОБА_1та ОСОБА_2, сторони повернути в попереднє
положення, зобов»язавши ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1земельну ділянку площею 0,50
га, розташовану на території Липинської сільської ради Луцького району
Волинської області та набуту у власність згідно договору дарування від 03
червня 2005 року. Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерційний банк «Західінкомбанк» з кожного по 44 грн. 46
коп. судових витрат, пов»язаних  з
розглядом справи.

Не
погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
подали апеляційні скарги, в яких, покликаючись на невідповідність висновків
суду обставинам справи, просили рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу
в задоволенні позовних вимог.

В
даному судовому засіданні відповідач ОСОБА_1, представники відповідачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4, кожен зокрема, апеляційні скарги підтримали із наведених у них
підстав, просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник
позивача Олексюк А.П. апеляційні скарги заперечив, просив рішення суду першої
інстанції залишити без зміни, апеляційні скарги - без задоволення.

Перевіривши
законність і обґрунтованість  рішення
суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що договір дарування
укладений з порушенням  умов,
передбачених п.п. 2.3, 4.3 договору поруки від 27.04.2004 року і відповідач
ОСОБА_1 при його укладенні вийшов за межі здійснення цивільних прав, визначених
ст. 13 ЦК України.

Проте
з такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не
відповідають  встановленим обставинам
справи та вимогам закону, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду з постановленням у справі нового рішення.

З
матеріалів  справи вбачається, що
відповідачу ОСОБА_1 належала на праві власності земельна ділянка, площею 0,50
га на території  с.Липини Луцького
району,  0,25 га з яких для  будівництва та обслуговування житлового
будинку і 0,25 га для ведення особистого селянського господарства  (а.с.79).

3
червня 2005 року ОСОБА_1 подарував
зазначену земельну ділянку своєму синові ОСОБА_2(а.с. а.с. 47,49), який,
в передбаченому законом порядку, на земельній ділянці, розміром 0,25 га, що
призначена  для будівництва і
обслуговування житлового будинку, розпочав будівництво будинку (а.с. 50-70).

Відповідно
до ч.ч.1, 2, 3, 7 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний
розсуд.  Власник має право вчиняти щодо
свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав
та виконанні обов»язків власник
зобов»язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність  власника може бути обмежена чи припинена або
власника може бути зобов»язано допустити
до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Будь
- яких даних про те, що діяльність ОСОБА_1 у здійсненні права власності щодо
спірної земельної ділянки була обмежена чи припинена -  в матеріалах справи немає і таких обмежень
судом не встановлено.

Покликання
представника позивача на наявність між банком та відповідачем ОСОБА_1 договору
поруки, за яким ОСОБА_1 зобов»язувався
відповідати перед банком за борги підприємства - ТзОВ «Олвід - буд», в
зв»язку  з чим він не мав права
відчужувати  належне йому майно, колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки за своєю природою договір поруки є одним
із засобів забезпечення виконання зобов»язання, взятого на себе іншою  особою і не створює перешкод  для поручителя у здійсненні ним своїх прав
щодо власного майна, допоки на це майно не буде звернено стягнення.

Як
вбачається з матеріалів справи (а.с. 83- 86) при укладенні договору  дарування спірної земельної ділянки під
забороною, арештом, чи в заставі ця ділянка
не перебувала  і будь-яких
стягнень на неї звернуто не було, а, отже, ОСОБА_1, як її власник, не був
позбавлений права на її відчуження.

За
таких обставин і відповідно  до
зазначеної норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що дії
ОСОБА_1 по відчуженню  належної йому на
праві власності спірної земельної ділянки є правомірними і не виходять за межі
здійснення  цивільних прав.

Крім
цього, в даному судовому засіданні відповідач і представники відповідачів
пояснили, що після відкриття виконавчого провадження  про стягнення боргу солідарно з банку і
поручителя, державною виконавчою службою в квітні 2006 року, тобто вже після
укладення зазначеного договору дарування, було накладено  арешт на все інше майно, належне ОСОБА_1 -
житлові будинки, земельні ділянки та на даний час під арештом знаходяться
земельна ділянка і рухоме майно, належні самому боржнику - ТзОВ «Олвід - буд».

Представник
позивача цих пояснень не заперечував.

Відповідно
до ч.1 ст. 717, ч.2 ст. 719 ЦК України
за договором дарування  одна
сторона (дарувальник) передає або зобов»язується передати в майбутньому другій
стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір
дарування  нерухомої речі укладається у
письмовій формі  і підлягає нотаріальному
посвідченню.

Як
вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 передав своєму синові  ОСОБА_2 у власність безоплатно  належну йому земельну ділянку, уклавши  між собою договір дарування, який був
нотаріально посвідчений (а.с. 75 - 86).

При
таких обставинах справи та відповідно до зазначених норм матеріального права
колегія суддів не знаходить підстав для визнання договору дарування недійсним і
приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись  ст. ст. 309,
316, 317, 319  ЦПК України, ч.ч.1,
2, 3, 7 ст. 319,  ч.1 ст. 717, ч.2 ст.
719 ЦК України, колегія суддів

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційні
скарги відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2задовольнити.

Рішення  Луцького міськрайонного суду від 29 травня
2008 року в даній справі скасувати.

В
позові  Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерційний банк «Західінкомбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2про
визнання недійсним договору дарування
від 03 червня 2005 року земельної ділянки  площею 0,50 га, розташованої в с.Липини
Луцького району -  відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту  його
проголошення  і може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом  двох
місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: