У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 лютого 2008
року
м. Київ

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                              Яреми А.Г.

Суддів: Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом державного комунального підприємства
“Енерговодоканал” до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
надані послуги з теплопостачання та водовідведення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до державного комунального підприємства
“Енерговодоканал” і УЖКГ Смолинської селищної ради Маловисківського району
Кіровоградської області про зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості
за надані комунальні послуги,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2006 року Державне комунальне підприємство
“Енерговодоканал” звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги з теплопостачання
та водовідведення, посилаючись на те, що відповідач тривалий час не сплачує
кошти за надані комунальні послуги. А тому позивач
просив суд стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 2 427 грн. 44
коп.

У липні 2006 року ОСОБА_1
звернулася в суд із зустрічним позовом до державного комунального
підприємства “Енерговодоканал” і УЖКГ Смолинської селищної ради Маловисківського
району Кіровоградської області про зобов'язання здійснити перерахунок
заборгованості за надані комунальні послуги за період з грудня 2004 року по 1 лютого 2006 року, мотивуючи тим, що енергопостачальником надавались послуги неналежної
якості.

Рішенням Маловисківського районного суду від 12 січня
2007 року позов державного комунального підприємства “Енерговодоканал”
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного комунального підприємства
“Енерговодоканал” 1548
грн. 51 коп. боргу за надані комунальні послуги.   В іншій частині позову відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28
лютого 2007 року рішення Маловисківського районного суду від 12 січня 2007 року
скасовано в  частині вирішення позову
Державного комунального підприємства “Енерговодоканал”.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного комунального підприємства
“Енерговодоканал” 2 427 грн. 44 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 28 лютого 2007 року та залишити в силі рішення
Маловисківського районного суду від 12 січня 2007 року, посилаючись на
порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування судом
норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦКП України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Відповідно до положень ст.
214 ЦКП України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали
місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення
позову державного комунального підприємства “Енерговодоканал”, яким сума боргу буля стягнута в
межах трирічного строку позовної давності, та ухвалюючи нове про стягнення з ОСОБА_1 боргу у повному розмірі, апеляційний суд виходив з того,
що розмір заборгованих відповідачем платежів за надані позивачем комунальні
послуги станом на 1 лютого 2006 року складав                 2 427 грн. 44 коп. А оскільки ОСОБА_1 у 2003 році за надані
послуги сплачувала більше, ніж було нараховано, то це свідчить про визнання
боргу та переривання перебігу позовної давності.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не
можна.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до п.п. 4, 5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові,
якщо суд не визнає поважними причини пропуску.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції представником відповідача
було заявлено про необхідність застосування строку позовної давності.

А оскільки позов ДКП “Енерговодоканал” було подано у квітні 2006 року, то
стягнення заборгованості в межах строку позовної давності повинно проводитись з
квітня 2003 року.

Хоч апеляційний суд у рішенні вказав, що платежі, які вносила
відповідачка у 2003 році, перевищують суму нарахованих платежів, і це свідчить
про визнання боргу та переривання перебігу позовної давності, але з розрахунку,
наданого відповідачем, вбачається, що за останні три роки відповідачкою
сплачено за надані послуги удвічі менше, ніж нараховано.

Крім того, відповідачем у цей період тричі проводились перерахунки за
надані послуги в сторону зменшення.

Заборгованість за відповідачкою рахується ще за період до 2002 року і
найбільша кількість платежів здійснена в розмірах, які перевищують розмір
нарахувань, у 2002 року, що являється поза межами позовної давності.

А тому апеляційний суд безпідставно вважав, що строк позовної давності
для звернення ДКП “Енерговодоканал” з позовом до ОСОБА_1 був
перерваний, і стягнув заборгованість за весь період поза межами трирічного строку.

За таких обставин, коли
апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, ухвалене
згідно із законом, колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення суду
апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336,
339, 343, 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и
л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 28 лютого 2007 року скасувати, а рішення
Маловисківського районного суду від 12 січня 2007 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ярема А.Г.

Судді:
Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.

Романюк Я.М.

Сенін Ю.Л.