РІШЕННЯ                    Справа № 2-1172/2008р.

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

18 червня 2008 року Світловодський
міськрайонним суд Кіровоградської
області в складі:

головуючого
судді Регеші В.О.

при
секретарі          Фадєєва О.

прокурора
Баркар А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м. Світловодську  цивільну
справу за позовом Світловодського міжрайпрокурора в інтересах ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання 44/100 частиною  квартири АДРЕСА_1. -

ВСТАНОВИВ:

Світловодський
міжрайпрокурор звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпоряджання 44/100 частиною
квартири АДРЕСА_1 шляхом надання ключів від вхідних дверей квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно
до ст. 121 Конституції України, ст. 45 ЦПК , п.2 ст. 5 Закону України „Про
прокуратуру” однією з функцій
прокуратури є представництво інтересів громадян або держави в суді у
випадках,  визначених законом . Ст. 36-1
Закону України „Про прокуратуру” встановлено, що підставою для
представництва   у суді інтересів
громадян є його неспроможність  через
фізичний чи матеріальний стан  або з
інших поважних причин самостійно захистити
свої порушені чи оспорюванні права
або реалізувати повноваження
Відповідно до ст.2 ЦПК України, прокурор має право звернутися до суду з позовом
про захист прав,   свобод та інтересів
інших осіб і брати участь у цих справах.

ОСОБА_1  є пенсіонером інвалідом
2 групи і не може через свій фізичний та матеріальний стан самостійно захищати
свої права, у зв'язку з чим Світловодська міжрайонна прокуратура представляє її
інтереси.

Прокурор
та позивач  просять суд задовольнити
позовні вимоги.

Відповідач  в судове засідання не з'явився про причини
неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання був повідомлений
належним чином.

Заслухавши  пояснення позивача, прокурора, дослідивши
письмові  матеріали справи , суд прийшов
до висновку , що  позов підлягає
задоволенню в зв'язку з наступними обставинами.

14
червня 2003 року ОСОБА_1  та ОСОБА_3  уклали договір дарування, за яким
ОСОБА_1.  подарував, а ОСОБА_3  прийняв
у дар  44/100 частин квартири , що
знаходиться в АДРЕСА_1.

У
відповідності до положень ч.1  ст. 243 ЦК
України  в редакції 1963 р., який  діяв
на час  виникнення правовідносин
між сторонами, за договором дарування одна сторона  передає безоплатно  другій стороні майно у власність. Тобто  характерною особливістю  такого договору  є його безоплатний характер.

При
укладенні відповідного договору між ОСОБА_1. та ОСОБА_3 були  обговорені умови  такого відчуження, за яких  ОСОБА_3 брав на себе обов'язок  доглядати
ОСОБА_1.  та відремонтував  йому будинок, у який  переходив
ОСОБА_1.    після відчуження
належної  йому кімнати, оскільки він
був  непридатним  для проживання. При цьому  в силу
своєї  необізнаності, похилого
віку  та незадовільного  стану
здоров'я, при оформленні досягнутої з ОСОБА_3 угоди ОСОБА_1.  помилився
у правовій  природі укладаємого
правочину, оскільки  вважав, що договір
дарування передбачає   виконання  обдарованим досягнутих домовленостей.
Хибність такого  міркування  була ним усвідомлена, коли ОСОБА_3  ухилився
від взятих  на себе  обіцянок. При цьому  відповідач
не заперечує своїх  обов'язків по
відношенню до дарувальника, визначених за домовленістю між ними, посилаючись
лише на те, що на даний час  не має  матеріальних можливостей для їх виконання.

Договір,
що встановлює обов'язок обдарованого вчинити
на користь дарувальника будь-яку
дію  майнового або  немайнового
характеру, не є договором
дарування.

Згідно
ч.1, ч.2 ст. 56 ЦК України (1963 р.), угода , укладена внаслідок  помилки , що має істотне значення, може
бути  визнана недійсною за позовом  сторони, яка діяла  під впливом помилки. Якщо така угода  визнана
недійсною,  то кожна  з сторін
зобов'язана  повернути другій
стороні  все одержане  за угодою.

З
вищевикладених обставин  рішенням
Світловодського міськрайсуду  від 22
січня 2008 року договір  дарування  44/100 частини  квартири АДРЕСА_1, укладений 14 червня 2003
року  між ОСОБА_1  та ОСОБА_3 визнати недійсним.

Таким
чином, позивач  на даний час є власником
44/100 частини  квартири АДРЕСА_1,
що  підтверджується свідоцтвом на право
власності від 12 січня 2000 р. за № 7292.

Проте,   користуватися  44/100 частини  квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1. не має можливості,
оскільки  в квартирі  проживає колишня дружина  сина позивача зі співмешканцем ОСОБА_4 та
трьома дітьми, які встановили  металеві
вхідні двері  і не впускають ОСОБА_1. в
квартиру для проживання.

Статтею
392 ЦК України власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм
майном.

Тому
ОСОБА_1.  має підстави  вимагати від
ОСОБА_2. не чинити  перешкод в
користуванні частиною квартири.

На підставі ст. 391 ЦК
України, ст. ст. 213-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заявлений позов
задовольнити.

Зобов'язати  ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1  в користуванні  44/100 частини  квартири АДРЕСА_1 шляхом надання ключів від
вхідних дверей квартири АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області  через Світловодський міськрайонним суд
Кіровоградської області  шляхом подачі
заяви  про апеляційне оскарження  в десятиденний строк  з
дня  проголошення  рішення та апеляційної скарги  протягом
двадцяти  днів після  подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя  Світловодського

міськрайонного
суду                                                          В.О.
Регеша