АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008
року                                                                      м.
Хмельницький

Колегія  суддів
судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі :головуючої - судді Карпусь С.А.,

суддів :  Баса О.Г., Кізюн О.Ю.

при секретарі Стельмах І.В.

з участю : представника ОСОБА_1
ОСОБА_2, представників

Грицівського ВХПУ № 19 ОСОБА_2,
ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-561 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського
міськрайонного суду від 2 грудня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до вищого
художньо-професійного училища №19 смт. Гриців Шепетівського району про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи,  колегія суддів

в с т а н о
в и л а :

В жовтні 2007 року ОСОБА_1,  звертаючись до суду з зазначеним позовом до
ВХПУ №19 вказувала, що відповідно до контракту від 01.09.2002 року її було
прийнято на посаду викладача ВХПУ №19 строком на один  рік до 01.09.2003 року, в подальшому контракт
неодноразово продовжувався на той самий термін та востаннє був продовжений до
01.09.2007 року. Наказом №19 від 27 червня 2007 року була повідомлена, що у
зв'язку із закінченням дії контракту
трудові відносини з нею припиняться і з 1 вересня 2007 року буде
звільнена з посади на підставі ст. 36 КЗпП України. На час звільнення вона
хворіла, перебувала на лікарняному, тому її було звільнено з посади викладача з
27 вересня 2007 року. Оскільки контракт з нею неодноразово переукладався,  вона вважає, що трудовий договір був
укладений на невизначений термін, звільнення є незаконним і з цих підстав
просила поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу, заборгованість по заробітній платі за червень 2007 року у розмірі
732,06 грн. та 5000 грн. моральної шкоди.

Під час розгляду справи ОСОБА_1
уточнила позовні вимоги і просила поновити її на роботі та стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Шепетівського  міськрайонного суду від 2 грудня 2007 року в
позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, просить його
скасувати, а праву направити на новий розгляд. Вона посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права,
невідповідність висновків

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції
-Мазур Н.В.                                                  Справа № 22ц- 561

Доповідач - Карпусь С.А.                                                                                Категорія №  52

суду обставинам справи. Відповідно до контракту вона була
прийнята на роботу на посаду викладача, хоча фактично відповідно до наказу
директора ВХПУ №19 від 1.08.2001 року її було

прийнято на посаду
лаборанта, а зазначена посада не відноситься до педагогічних працівників, тому
вважає, що суд при ухваленні рішення невірно керувався п.3 ст. 54 Закону
України „Про освіту”. Посада лаборанта згідно ст. 45 Закону України „Про
професійно-технічну освіту” не відноситься до категорії педагогічних
працівників. Суд не застосував положення
п. п. 3.7, 3.8 „Положення про порядок наймання і звільнення педагогічних
та науково-педагогічних працівників закладів освіти, що є у державній
власності”, затвердженого наказом Міносвіти № 293 від 5.08.1993 року щодо
визначення сторонами трудового договору строку дії контракту і не звернув уваги
на те, що вона працювала за безстроковим трудовим договором.

Колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно
до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд встановив та правильно
виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 було проведено відповідно до вимог
законодавства про працю.

Такі
висновки суду узгоджуються з матеріалами справи, відповідають закону.

Відповідно
до ч.3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в
якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі
матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника,
умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою
сторін.

Судом
встановлено, що за спільною домовленістю між дирекцією Грицівського ВПХУ № 19 і
ОСОБА_1 31 серпня 2001 року був укладений трудовий договір на контрактній
основі, згідно з яким вона була прийнята лаборантом з 1 серпня 2001 року
строком на 1 рік по 1 серпня 2002 року,
з одночасним підтвердженням цього факту наказом директора училища Після
чого дія контракту продовжувалась на підставі наказів дирекції та за згодою
позивачки. У липні  2005 року згідно
поданої заяви вона була переведена практичним психологом і відповідно дія
контракту була продовжена до 1 вересня 2006 року. Підписанню усіх цих
контрактів передувало видання наказів директором Грицівського ВПХУ № 19.

Із п. 1.4
розділу 1 цього контракту вбачається, що підставою для продовження строку дії
контракту являється письмова згода сторін (подається в кінці контракту).

На підставі
наказу № 41 від 30 серпня 2006 року та за письмовою згодою ОСОБА_1,
остання  30 серпня 2006 року була
переведена викладачем і з цього часу стосовно неї було продовжено дію контракту
до  1 вересня 2007 року, з чим вона
погодилась, про що свідчить її підпис на контракті.

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку, що позивачці, яка перебувала на
посадах лаборанта, практичного психолога, адміністрація вправі була продовжити
контракт.

Такі
висновки суду ґрунтуються на законі. Так, згідно п. 3 ст. 54 Закону України
„Про освіту” педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на
роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. У
відповідності з ч. 1 ст. 45 Закону України „Про професійно-технічну освіту” до
педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ
професійно-технічної освіти належать викладачі, педагоги з професійного
навчання, вихователі, майстри виробничого навчання, старші майстри, старші
майстри виробничого навчання, інструктори виробничого навчання, методисти,
практичні психологи, соціальні педагоги, керівники фізичного виховання,
керівники професійно-технічних навчальних закладів, науково-методичних та
навчально-методичних установ, їх заступники та інші працівники, діяльність яких
пов'язана з організацією і забезпеченням навчально-виховного процесу. Тобто
посада ОСОБА_1 підпадає під перелік посад, перебування на яких дає підставу для
укладення трудового договору на контрактній основі.

Наказом № 19 від 27 червня 2007 року,
тобто за два місяці до закінчення дії контракту, що передбачено п. 6.2 цього
контракту, адміністрація ВХПУ  № 19
попередила її про звільнення з 1 вересня 2007 року на підставі п.2 ст. 36 КЗпП
України. Проте у зв'язку з її хворобою звільнення було проведено з 27 вересня
2007 року на підставі наказу № 103 від 27 вересня 2007 року.

Тому суд
дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог
ОСОБА_1 про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки при
укладенні та розірванні контракту дирекцією
ВХПУ № 19 чинне законодавство не було порушене.

Доводи
апеляційної скарги не  спростовують
висновків суду першої інстанції та не впливають на обґрунтованість його
рішення.

Рішення суду постановлене з дотриманням
норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах
доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України,
колегія    суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Шепетівського  міськрайонного суду від 2
грудня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення,  однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
законної сили до Верховного Суду України.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Копія вірна: суддя апеляційного суду
С.А.Карпусь