Справа № 22-ц-543
2008 р.                       Головуючий
у 1-й інстанції:  Мальована В.В.
Категорія: 27                                     Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

29 квітня 2008 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

Головуючого
- Маслова В.О.

Суддів -
Дубровної В.В.

Сибільової Л.О.

з участю секретаря судового
засідання - Назарової О.М.

та осіб, які
приймають участь у справі - відповідача ОСОБА_1та його представника ОСОБА_2.,
представника позивача ОСОБА_4.

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 лютого 2008 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Сумська філія закритого
акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення боргу за
договором поруки,

В
С Т А Н О В И Л А :

Вказаним
рішенням районного суду позовОСОБА_3 задоволений. Постановлено стягнути з
ОСОБА_1на користьОСОБА_3 заборгованість у розмірі 53772 грн. 85 коп., судові
витрати у розмірі 567 грн. 73 коп.

Оскаржуючи це
рішення суду, апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин справи,
невірне застосування норм матеріального права. Зокрема зазначається, що
висновки суду про сплату позивачем 53772 грн. 85 коп., яка підлягає стягненню,
не ґрунтується на доказах, наданих позивачем. Вважає, що вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню та стягненню підлягає 5719 грн. 53 коп.
Ставиться питання про скасування рішення місцевого суду та постановлення нового
рішення про відмову в задоволенні позову.

Задовольняючи
позов, суд першої інстанції дійшов до висновку, що поручитель за договором
поруки ОСОБА_3. виконав зобов'язання  за
договором кредиту, укладеним 24 січня 2006 року між ОСОБА_1. та ЗАТ КБ
«ПриватБанк», сплативши залишок суми погашення кредиту та відсотків у розмірі
53772 грн. 85 коп., а тому на підставі ст. 556 ЦК України постановив рішення
про стягнення з ОСОБА_1на користь ОСОБА_3. зазначену суму.

Заслухавши
пояснення апелянта і його представника, представника позивача, дослідивши
зібрані у справі докази, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

З кредитного
договору, копія якого є на а.с. 12-15, вбачається, що 24 січня 2006 року
Сумська філія ЗАТ КБ «Приватбанк» надала ОСОБА_1 кредит у сумі 100000 (сто
тисяч) гривень на строк до 23 січня 2011 року з сплатою річних відсотків за
користування кредитом, а у випадку прострочення платежів - зі збільшенням цих
відсотків. Кредит наданий для купівлі автомобіля по програмі «Авто у кредит».

З договору
поруки № 960-мк від 24 січня 2006 року, копія якого є на а.с. 11, вбачається,
що ОСОБА_3. уклав договір поруки, згідно якого він став поручителем перед
установою банку за виконання ОСОБА_1 вказаного договору кредитування. Згідно п.
2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання
обов'язків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи
сплату кредиту, процентів, винагороди, штрафів, пені та інших платежів,
відшкодування збитків.

У зв'язку з
відмовою відповідача погашати кредит, це робив позивач на протязі 2006-2007
р.р., сплативши за цей час 53772 грн. 85 коп.

Згідно з ч. 2
ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене
порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, у тому числі і
ті, що забезпечували його виконання.

Оскільки позивач
надав суду копії квитанцій на підтвердження перерахування Банку 53772 грн. 85
коп. суд обґрунтовано у відповідності з вимогами ст.ст. 553-557 ЦК України
постановив рішення про стягнення з відповідача вказаної суми.

В матеріалах
справи є копії 15 квитанцій про сплату позивачем банку за договором поруки
47459 грн. 73 коп. окрім цього, суд першої інстанції оглянув у судовому
засіданні книгу відділення банку з касовими документами дня, серед яких є
квитанції про сплату позивачем за відповідача за договором поруки ще 6313 грн.
12 коп. Оглянувши і дослідивши у судовому засіданні оригінали платіжних
документів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що у
періоді з 20 березня 2006 року до вересня 2007 року позивач за договором поруки
вніс за відповідача 53772 грн. 85 коп.

Відповідач
визнає, що вказані квитанції підписані позивачем і гроші вносились позивачем за
договором поруки. Він, відповідач, тільки стверджує, що позивач для погашення
кредиту використовував його відповідача, особисті кошти, зокрема, частину
грошей зняв з його електронної картки. Однак ці заперечення відповідача
обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки по-перше, ці доводи не
визнаються позивачем, який стверджує, що погашав кредит виключно своїми
грошима. А, по-друге, на підтвердження цієї позиції відповідач не надав суду
жодного письмового або іншого передбаченого законом доказу.

Необґрунтованими
виявилися і доводи апеляційної скарги щодо внесення позивачем грошей за
договором поруки ще до того, як банківська установа пред'явила вимоги до
поручителя. суду надана претензія-вимога Сумської філії «Приватбанку»
ОСОБА_3від 20 березня 2006 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1. порушив строки
погашення відсотків за користування кредитом, а тому позивачу запропоновано у
триденний термін усунути порушення договору у якості поручителя. В цей же день
позивач написав заяву установі банку про згоду погашати кредит у якості
поручителя. Це він і робив на протязі багатьох місяців поки у вересні 2007 року
відповідач не погасив залишок кредиту.

З пояснень
представника позивача ОСОБА_4. вбачається, що позивач має бажання повернути
внесені ним за відповідача гроші, не ставить вимог про відшкодування всіх інших
збитків, понесених ним при виконанні договору поруки і які передбачені
договором поруки  та ст. 558 ЦК України.

При таких
обставинах рішення місцевого суду відповідає вимогам ст.ст. 526, 553-559 ЦК
України і підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У
Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м. Суми  від 28
лютого 2008 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала
апеляційного суду набрала законної сили, але може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий  - Маслов В.О.

Судді               -
Дубровна В.В.

Сибільова Л.О.