Справа № 22ц-7782008 р.
Головуючий у 1-й інстанції: Бечко Є.М.
Доповідач: Редька А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М “ Я М    У К Р А Ї Н И

22 травня 2008 року                                  місто
Чернігів

А  п  е
л  я  ц  і  й
н  и  й
с  у  д
Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

суддів - Лазоренка М.І., Редьки А.Г.,

при секретарі -
Рябчук С.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1

та її представника адвоката ОСОБА_11, відповідача ОСОБА_2

та його представника адвоката ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста
Чернігова від 29 лютого 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 29 лютого 2008
року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 98,92
грн у відшкодування майнової шкоди та 5000 грн у відшкодування моральної шкоди,
70 грн у відшкодування витрат на правову допомогу, у решті позову відмовлено, а
також з ОСОБА_2 стягнуто на користь держави 59,50 грн судового збору та 30 грн
збору з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи та на неправильне застосування норм
матеріального права, оскільки суд не врахував, що причиною інциденту стала
зухвала поведінка самого ОСОБА_4 та його товаришів щодо його сина, дружини, а
також безпосередньо щодо нього, коли він намагався припинити їх хуліганську
поведінку, і вдарив ОСОБА_4, не витримавши його зухвалості та агресивної
поведінки щодо нього, без будь-якого наміру заподіяти ушкодження здоров'я, і ці
обставини були підтверджені наявними у справі документами.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
заперечували доводи скарги, вважають рішення суду обгрунтованим та законним,
просять відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та їх представників, перевіривши доводи скарги та матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 належить до задоволення
частково, рішення суду підлягає зміні у зв'язку з невідповідністю висновків
суду обставинам справи.

Матеріалами справи підтверджено, що 1 жовтня 2006 року ОСОБА_2 вдарив
неповнолітнього онука позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, коли той бавився з
іншими дітьми на спортивному майданчику біля будинкуАДРЕСА_1, у результаті чого
заподіяв неповнолітньому легкі тілесні ушкодження і для відновлення здоров'я
позивачка вимушена була нести витрати на лікування онука, а також цими діями
ОСОБА_2 потерпілому було заподіяно моральну шкоду, у зв'язку з чим у вересні
2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з
ОСОБА_2 на її користь в інтересах неповнолітнього онука ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1,
385,11 грн у відшкодування витрат на лікування онука та 10000 грн у
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст.1166,1167,1168,1195
ЦК України особа, яка заподіяла шкоду ушкодженням здоров'я, зобов'язана
відшкодувати заподіяну майнову шкоду у т.ч. і витрати на лікування для
відновлення здоров'я, а також відшкодувати заподіяну моральну шкоду, якщо не
доведе, що шкода заподіяна не з її вини.

Посилання відповідача ОСОБА_2, що він
вдарив неповнолітнього потерпілого не витримавши зухвалої поведінки
неповнолітнього, не можуть бути підставою для звільнення його від обов'язку
відшкодувати заподіяну шкоду, оскільки, застосувавши фізичну силу до
неповнолітнього, котрому станом на 1 жовтня 2006 року було 14 років, відповідач
мав можливість та повинен був передбачити можливі наслідки своїх дій.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про обовязок відповідача ОСОБА_2 відшкодувати
витрати на лікування потерпілого та моральну шкоду заподіяні ушкодженням
здоров'я неповнолітнього ОСОБА_4

Щодо визначення конкретного розміру
відшкодування витрат на лікування та розміру відшкодування моральної шкоди, що
у цій частині висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, які
підтверджені наявними у справі документами.

Відповідно до ст.ст.1166,1195 ЦК
України витрати на лікування повинні бути відшкодовані у повному обсязі, що
може бути підтверджено наданими документами про фактичні витрати.

Відповідно до наданих фіскальних чеків
на придбані ліки(ас-19), необхідність застосування яких підтверджена листом
Чернігівського обласного управління охорони здоров'я від 27 лютого 2008
року(ас-42), витрати на придбання ліків становлять 33,58 грн, інші витрати на
придбання ліків не пов'язані з лікуванням потерпілого.

Підлягають також відшкодуванню і
витрати на проїзд до м.Києва та назад, оскільки необхідність поїздки на
консультацію до Київського науково-дослідного інституту отоларингології
підтверджена направленням головного отоларинголога управління охорони здоров'я
від 3 січня 2007 року(ас-14,15). Відповідно до наданих проїзних квитків за 12
січня 2007 року(ас-18) вартість проїзду за маршрутом Чернігів-Київ та назад
становить 60 грн.

Відшкодування витрат на проїзд
місцевого транспорту не може бути відшкодовано, оскільки не підтверджено
достовірність цих поїздок безпосередньо у зв'язку з лікуванням потерпілого.

Отже, всього у відшкодування витрат,
пов'язаних з лікуванням потерпілого безпосередньо, підлягає до стягнення 93,58
грн.

При визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди крім обставин, передбачених ст.ст.1167,1168 ЦК України, необхідно
враховувати також і вину потерпілого, груба необережність або поведінка якого
сприяла виникненню або збільшенню шкоди, що передбачено ст.1193 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 посилався, що 1
жовтня 2006 року він підійшов до потерпілого та його товаришів, щоб поговорити
з ними про їх негідну попередню поведінку щодо його сина, дружини, але
агресивна, зневажлива та зухвала поведінка самого ОСОБА_4 та його товаришів під
час розмови стали причиною, що він не стримався та вдарив ОСОБА_4 без
будь-якого наміру заподіяти ушкодження здоров'я.

Зазначені обставини підтверджуються
матеріалами справи. Так свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судову засіданні
підтвердили про недостойну поведінку щодо сусідів та їх дітей на вулиці
потерпілого протягом тривалого часу до інциденту з ОСОБА_2. З матеріалів
перевірки зави ОСОБА_1 щодо факту заподіяння ОСОБА_4 1 жовтня 2006 року
тілесних ушкоджень також підтверджена недостойна поведінка потерпілого, що
підтвердили у своїх поясненнях ОСОБА_7,ОСОБА_8, сусіди позивачки та
неповнолітнього потерпілого, а неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які
безпосередньо бачили конфлікт на стадіоні 1 жовтня 2006 року, підтвердили, що
під час розмови з ОСОБА_2. неповнолітній ОСОБА_4 та його товариш ОСОБА_11 вели
себе зухвало, лаялися на ОСОБА_2 нецензурною лайкою, погрожували, стрибали на
нього, провокували на бійку і ОСОБА_2 без замаху вдарив ОСОБА_4

Отже, за матеріалами справи
встановлено, що заподіянню шкоди значно сприяла негідна поведінка самого
потерпілого і за таких обставин визначена судом першої інстанції компенсація
моральної шкоди у 5000 грн явно не відповідає обставинам справи та моральним
засадам суспільства, є явно завищеною і підлягає зменшенню до 1000 грн.

За обставин, коли висновки суду першої
інстанції не відповідають фактичним матеріалам справи у частині визначення
розміру відшкодування майнової та моральної шкоди, відповідно до п.3 ч.1 ст.309
ЦПК України рішення суду у цій частині підлягає зміні. В іншій частині рішення
суду належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1168, 1193
Цивільного Кодексу України, ст.ст. 307, 309 п.3, 314, 316, 319 Цивільного
процесуального кодексу України, апеляційний суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково та змінити рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 29
лютого 2008 року, зменшивши розмір стягнень у відшкодування шкоди, стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 93,58 грн у відшкодування матеріальних збитків на
лікування неповнолітнього онука ОСОБА_4 та 1000 грн у відшкодування моральної
шкоди.

В іншій частині рішення Деснянського
районного суду міста Чернігова від 29 лютого 2008 року залишити без змін.

Рішення набуває чинності негайно та може бути оскаржене у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців після проголошення.

Головуючий:                                             Судді: