УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27 лютого 2008 року                                                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Григор'євої
Л.І.,

суддів:                                  Косенка
В.Й.,                                 Балюка М.І.,

Данчука В.Г.,                                 Барсукової
В.М., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в       м. Шахтарську Донецької області про відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 19 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську
Донецької області про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 21, 28
Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”. Зазначав, що 28 років працював на вугільних підприємствах у
шкідливих умовах, під час виконання трудових обов'язків отримав професійне
захворювання.

Висновком МСЕК від 29 травня 2002 року позивачу вперше
встановлено 50% утрати професійної працездатності.

Посилаючись на те,
що виробничою травмою та професійним захворюванням йому заподіяні
моральні страждання, що виражаються в переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я; він змушений постійно приймати лікарські препарати, звертатись до
лікаря, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 55 тис. грн. моральної
шкоди.

Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької
області від              1 лютого 2007
року позов задоволено частково. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Шахтарську Донецької області на користь ОСОБА_1 20
тис. грн. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 19
квітня 2007 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні
позову            ОСОБА_1  відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням апеляційного
суду,      ОСОБА_1 подав до Верховного
суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить
оскаржуване судове рішення скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1, працюючи на підприємстві
вугільної промисловості в шкідливих умовах під час виконання трудових
обов'язків отримав виробничу травму та професійні захворювання.

Висновком МСЕК від 29 травня 2002 року позивачу вперше
встановлено 50% утрати професійної працездатності.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної
шкоди  на підставі ст. ст. 21, 28 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”, суд першої інстанції виходив із факту спричинення йому
моральної шкоди виробничою травмою й професійне захворювання та обов'язку відповідача
відшкодувати цю шкоду.

При цьому суд дійшов висновку, що припинення згідно із
Законом України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” виплат Фондом щодо
відшкодування моральної шкоди не позбавляє позивача права на відшкодування
моральної шкоди, що передбачено Законом України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні
позову, апеляційний суд не застосував закон, який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, і помилково виходив із того, що правових підстав для
стягнення моральної шкоди немає, оскільки згідно із Законом України “Про
Державний бюджет України на 2007 рік” зупинено дію п. 22 ст. 71 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” у частині виплати моральної шкоди.

При цьому апеляційний суд не врахував ту обставину, що
страховий випадок із ОСОБА_1 настав 29 травня 2002 року, коли йому було
встановлено втрату професійної працездатності у зв'язку з виробничою травмою та
професійним захворюванням.

Ураховуючи, що право на відшкодування моральної шкоди
виникло в позивача з 29 травня 2002 року, дія Закону України “Про Державний
бюджет України на 2007 рік” на правовідносини сторін не поширюється.

Таким чином, апеляційний суд неправильно застосував норми
матеріального права щодо відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з чим
відповідно до ст. 339 ЦПК України рішення апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 19 квітня
2007 року скасувати, залишити в силі рішення Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 1 лютого 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                               Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

В.Г.  Данчук

М.І. Балюк

В.М. Барсукова