Справа № 2-12/08
Рішення

Іменем України

18 квітня 2008 року
місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі головуючого судді  Артюх К.В.

при секретарі Горбік Т.А.,
Матвієнко Н.О., Крохмальної Л.В., Скугоревої Н.О.

за участю з участю позивача
ОСОБА_1., представника позивача ОСОБА_2., відповідача ОСОБА_3., представника
відповідача ОСОБА_4., представника відповідача ОСОБА_5. - ОСОБА_6.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду позовну заяву ОСОБА_1до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Другої
чернігівської державної нотаріальної контори, третя особа приватний нотаріус
Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_7про визнання недійсним
заповіту, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,
визнання спадкоємцем четвертої черги, зміна черговості одержання права на
спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд, -

встановив:

06
лютого 2007 року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3., Другої
чернігівської державної нотаріальної контори про визнання спадкоємцем четвертої
черги за законом, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину і
просила визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_8,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, як таку, що проживала
із спадкодавцем однією сім'єю більш ніж п'ять років до часу відкриття
спадщини, а саме з листопада 2003 року по час його смерті; визнати частково
недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане Другою чернігівською
державною нотаріальною конторою 29.08.2005 року на ім'я ОСОБА_3.; внести зміни
до свідоцтва про право на спадщину, видане 29.08.2005 року Другою чернігівською
державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3.; зобов'язати Другу
чернігівську державну нотаріальну контору видати свідоцтво на право на спадщину
після смерті ОСОБА_8..

В
ході розгляду справи позивач неодноразово змінювала позовні вимоги і остаточно
22 червня 2007 року подала заяву про уточнення позовної заяви і просила визнати
недійсним заповіт ОСОБА_8., засвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7.
03.02.2005 року, оскільки заповіт був підписаний ОСОБА_8., який у той час
знаходився у безпорадному стані, був хворим та не розумів значення своїх дій,
позивач вважає, що даний документ не відповідав волі останнього. Визнати
недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_3. Другою
чернігівською державною нотаріальною конторою 26 серпня 2006 року, по
результатам висновків судово-психіатричної експертизи; в разі визнання заповіту
недійсним, слід визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом
в порядку ст. 1301 ЦК України. Визнати позивача спадкоємцем четвертої черги
після смерті ОСОБА_8., оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім'єю
більш  ніж п'ять років до часу відкриття
спадщини, а саме з листопада 1993 року по лютий 2005 року. Змінити черговість
одержання права на спадкування згідно ч.2 ст. 1259 ЦК України. Винести рішення
про визнання за позивачем права на спадкування, за законом, одночасно з
спадкоємцем другої черги ОСОБА_5..

Під
час розгляду справи в якості відповідача була залучена ОСОБА_5., в якості
третьої особи приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу
ОСОБА_7.

В судовому засіданні позивач позов підтримала,
просила вимоги задовольнити, посилаючись на обставини встановлені в ході
судового розгляду.

Представник
позивача ОСОБА_2. позов підтримала, просила позов задовольнити, оскільки
позивач проживала з ОСОБА_8. однією сім'єю, здійснювала за ним догляд, вони
вели спільне господарство. Зазначила, що висновок посмертної
судово-психіатричної експертизи виконаний не якісно, в зв'язку з чим по справі
оголошувалася перерва для виправлення помилок, крім того свідки давали покази,
що ОСОБА_8. за станом свого здоров'я, яке погіршилося в серпні 2004 року, не в
повній мірі усвідомлював значення своїх дій і не міг ними керувати. Представник
позивача також зазначила, що при посвідченні заповіту нотаріусом допущені
помилки визначені Інструкцією, відсутній ідентифікаційний номер, текст заповіту
написаний без узгодження з ОСОБА_8., за заявкою родичів ОСОБА_3. і по
обставинам складання та підписання даного заповіту нотаріусом пояснення дані не
були, тому представник позивача вважає, що є підстави визнати заповіт недійсним,
також представник вважає необхідним визнати недійсним видане свідоцтво про
право на спадщину за заповітом і розподілити спадщину між двома спадкоємцями:
позивачем і відповідачем ОСОБА_5., визнавши позивача спадкоємцем четвертої
черги, змінивши чергу одержання права на спадкування в порядку ч.2 ст. 1259 ЦК
України.

Відповідач
ОСОБА_3. позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити,
оскільки на його ім'я ОСОБА_8. склав заповіт, так як саме він являється його
ріднею, а позивач була лише квартиранткою і зараз не звільняє його будинку.

Представник
відповідача  ОСОБА_4. позовні вимоги не
визнала, просила в задоволенні позову відмовити, оскільки в судовому засіданні
не доведено, що ОСОБА_8. визнавав позивача членом сім'ї, до його смерті позивач
проживала як квартирант, а зараз взагалі користується будинком відповідача без
правових підстав і лише подає позови до суду і затягує їх розгляди. Позивачем
не доведено, що більше п'яти років вона проживала в якості члена сім'ї,
оскільки з доказів вбачається, що з будинку вона виписувалася, ОСОБА_8.
отримував субсидію і не визнавав позивача членом сім'ї. Заповіт складений у
відповідності до всіх вимог і згідно висновку експертизи ОСОБА_8. при
здійсненні розпорядження своєю спадщиною усвідомлював значення своїх дій та
керував ними, тому підстав визнавати заповіт недійсним немає, внаслідок чого в
решті вимоги також слід відмовити.

Представник
відповідача ОСОБА_5. - ОСОБА_6. позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні
позову відмовити повністю.

Представник
відповідача Другої чернігівської державної нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений, поданий
лист про розгляд справи у відсутності їх представника.

Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу
ОСОБА_7. в судовому засіданні дала пояснення, що по факту складання та
підписання даного заповіту достовірно пояснити нічого не може, оскільки пройшло
багато часу.

Свідок ОСОБА_9 в
судовому засіданні 06.06.2007 року пояснила, що ОСОБА_8. знає з 1993 року,
оскільки працює разом з позивачем, а позивач саме з цього часу почала проживати
у ОСОБА_8.. Позивач проживала з ОСОБА_8., як донька, вони разом вели
господарство, обробляли город, за будинок та комунальні послуги ходила платити
позивач. Також зазначила, що в серпні ОСОБА_8. захворів, перестав її пізнавати.
В судовому засіданні 03.03.2008 року свідок в присутності експерта ОСОБА_10.
пояснила, що в кінці серпня 2004 року
ОСОБА_8. захворів, був мікроінсульт, з будинку нікуди не виходив, весь
час був дома, в жовтні 2004 року почав підніматися, виходив з кимось у двір
будинку, в грудні перестав впізнавати. В будинку завжди пахло сечею, ОСОБА_8.
міг сходити в туалет куди-завгодно. В січні 2005 року, після дня народження, почав
прятатися, не виходив до столу.

Свідок
ОСОБА_11. в судовому засіданні 06.06.2007 року пояснила, що мешкала поряд з
позивачем, яка проживала разом з ОСОБА_8., привозила сумки з села і доглядала
за ним.

Свідок
ОСОБА_12. в судовому засіданні 06.06.2007 року пояснив, що позивач проживала у
ОСОБА_8.  років 13-15, зі слів ОСОБА_8.
жили нормально, в будинку іноді бувало брудно, іноді прибрано.

Свідок
ОСОБА_13. в судовому засіданні 06.06.2007 року пояснила, що являється
співробітником позивача, яка казала, що проживає з ОСОБА_8., як рідня. Також
свідок зазначила, що позивач допомагала по господарству, прала, прибирала,
платила за комунальні послуги. В судовому засіданні 03.03.2008 року свідок в
присутності експерта ОСОБА_10. пояснила, що позивач проживала з ОСОБА_8. з 1993
року, до 2004 року він був нормальним, але потім позивач сказала, що йому щось
погано, взяла відпуску, після відпустки розповідала, що мабуть був
мікроінсульт. Після нового року ОСОБА_8. стало зовсім погано стало, не виходив з
будинку, в туалет ходив де бачив, не усвідомлював свої дії, міг тричі
привітатися.

Свідок
ОСОБА_14. в судовому засіданні 10.07.2007 року пояснила, що знала ОСОБА_8.
змалку, разом росли, у подальшому зустрічалися не дуже часто, в основному на
ринку. При зустрічах ОСОБА_8. говорив, що останні десять років разом із ним
проживала квартирантка, будучі щедрою людиною казав, що все залишить дітям
своєї сестри, вважав їх своїми онуками.

Свідок
ОСОБА_15. в судовому засіданні 10.07.2007 року пояснила, що знала ОСОБА_8. з
1967 року, він був двоюрідним братом свекрові, казали, що з ним проживає
квартирантка. Свідок бачила ОСОБА_8. за місяць до смерті, він розповів про
заповіт і казав, що хоче все залишити дітям ОСОБА_5..

Свідок
ОСОБА_16. в судовому засіданні 10.07.2007 року пояснила, що ОСОБА_8. був рідним
братом її свекрові, приїжджав у гості, жив сам. Також проживала квартирантка,
яка нічого не робила, жили як чужі люди. Про стан здоров'я ОСОБА_8. пояснила,
що він був здоровою людиною, останній раз бачила його 14.02.2005 року, він
казав, що права нога и рука слабо робить.

Вислухавши
осіб, які брали участь в судовому засіданні, свідків, дослідивши матеріали
справи, матеріали архівної справи №2-о-3/06 за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_3.,
ОСОБА_5. про визнання особи членом сім'ї, медичні картки, суд приходить до
висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як
встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_8. належав на праві приватної
власності житловий будинок АДРЕСА_1, в даному будинку в період з 06.11.1993
року по 30.03.2000 р., 23.11.2002р.; з 08.02.2004р. зареєстрована позивач, що
підтверджується копією домової книги ( т. 1 а. с. 53-55). В період з
08.05.2003р. по 23.09.2004 року позивач була зареєстрована в гуртожитку
поАДРЕСА_2, що підтверджується копією довідки ( т.1 а. с. 33).

Згідно копії свідоцтва про смерть ( т.1 а. с. 65, зворот) вбачається, що
ОСОБА_8. померІНФОРМАЦІЯ_1

У відповідності до копії заповіту ( т. 1 а. с. 70-71) 03 лютого 2005 року
за місцем свого проживанняАДРЕСА_1ОСОБА_8. посвідчив заповіт, згідно якого все
майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі те, що за
законом матиме право, заповів ОСОБА_3.. Зміст ст. 1241 ЦК України ОСОБА_8.
роз'яснено. Даний заповіт підписаний і зареєстрований в реєстрі за № 170. Відповідно
до відмітки державного нотаріуса від 29.08.2006 року за даними Єдиного реєстру,
цей заповіт не змінювався і не відмінявся.

15 березня 2005 року ОСОБА_3. подав заяву до нотаріальної контори про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8., який залишив заповіт на його ім'я (
т. 1 а. с. 64, зворот). 24 травня 2006 року до нотаріальної контори подана
заява ОСОБА_5. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8., який являвся
братом. 31.08.2005 року зареєстрована заява ОСОБА_1. про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_8., як спадкоємця четвертої черги за законом ( т. 1 а. с.
75) і 06.09.2005 року надісланий лист на ім'я ОСОБА_1. згідно якого доведено до
вдома, що заява надійшла без належного оформлення і просили підтвердити право
на спадкування після померлого ОСОБА_8. (т.1 а. с. 75, зворот). Згідно до копії
витягу про реєстрацію ( т. 1 а. с. 87-88) здійснено реєстрацію видачі свідоцтва
про право на спадщину на ім'я ОСОБА_3., після смерті ОСОБА_8..

Позивач ставить питання про визнання заповіту недійсним згідно ст. ст. 225,
1257 ЦК України, а саме здійснення підписання заповіту ОСОБА_8., коли він не
усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати.

Враховуючи надані суду докази, покази свідків, медичні картки ОСОБА_8.,
висновок посмертної судово-психіатричної експертизи № 694/739 ( т. 2 а. с.
33-38), згідно якого експерти дали висновок, що у
ОСОБА_8. на період часу, що цікавить суд (03.02.2005 р.), мали місце клінічні
ознаки органічного розладу особистості та поведінки, обумовленого, переважно
судинним (атеросклероз, гіпертензія) захворюванням головного мозку (Р 07.82 -
за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), який у своєму перебігу не
досягав тієї глибини, щоб позбавляти його здатності на той час розуміти
значення своїх дій та ними керувати, при цьому в мотивувальній частині давши
належну оцінку наданим і зібраним доказам. Зазначили, що у ОСОБА_8. на період
часу, що цікавить суд, мали місце клінічні ознаки органічних розладів
особистості та поведінки, обумовлені переважно судинним (атеросклероз,
гіпертензія) захворюванням головного мозку (Р 07.82 - за Міжнародною
Класифікацією Хвороб 10 перегляду). Про це свідчать анамнестичні відомості,
надана медична документація та матеріли цивільної справи, що вказують на
відповідний вік підекспертного, наявність клінічно підтверджених даних про
генералізоване, включаючи судини серця й головного мозку,    атеросклеротичне ураження судинної системи
організму підекспертного (відповідні діагностичні висновки терапевта, невропатолога
і окуліста від 24.02.2005 р. про «ІХС: дифузний кардіосклероз;
цереброваскулярна хвороба, атеросклероз судин головного мозку, артеріальна
гіпертензія; початкова катаракта обох очей із ангіопатією»), із характерною
клінічною симптоматикою у вигляді певних скарг (слабкість, головний біль,
головокружіння, зниження гостроти зору тощо), серцебиття, погіршення пам'яті і
уваги, коливань артеріального тиску, що привело у подальшому до гострого
порушення мозкового кровообігу із фатальним фіналом наприкінці. Отже, в наданих
об'єктах експертного дослідження, включаючи й медичну документацію, окрім
органічної неврологічної загальномозкової симптоматики, яка була документально
зафіксована в стаціонарі лише через 20 днів після періоду часу, що цікавить
суд, й, яка на тлі наростаючої серцево-судинної недостатності, потягла за собою
відповідний фінал. Однак, на період часу, що
цікавить суд, у підекспертного не знайдено об'єктивних, клінічно обґрунтованих
судово-психіатричних даних, які би свідчили про грубі психічні відхилення
(зокрема, марення, галюцинації, слабоумство), тому в той час, за своїм
психічним станом, він був здатним усвідомлено регулювати свою поведінку в
соціумі. Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_9., ОСОБА_13., що
ОСОБА_8. за станом свого здоров'я не міг усвідомлювати свої дії та керувати
ними, оскільки дані свідки не являються спеціалістами в області психіатрії. При
повторному допиті даних свідків, при участі експерта ОСОБА_10., експертом було
зазначено, що дані покази не впливають на висновок судово-психіатричної експертизи.

Суд вважає, що всі
надані докази узгоджуються між собою і свідчать про те, що ОСОБА_8. 03 лютого
2005 року усвідомлював значення своїх дій та керував ними, а саме розпорядився
майном на випадок своєї смерті, шляхом складання заповіту на ім'я ОСОБА_3..

Посилання представника
позивача, що заповіт не відповідає формі, в зв'язку з чим також може бути
визнаний недійсним, не відповідає наданим суду доказам, а саме з форми самого
заповіту ( а. с. 70-71) не вбачається, що він не відповідає вимогам щодо його
форми та посвідчення, оскільки заповіт має ідентифікаційний номер ОСОБА_8. -
, зазначено, що заповіт складений на дому за адресоюАДРЕСА_1 і
зазначено в зв'язку з чим дана дія проводиться за межами нотаріальної контори -
у зв'язку з хворобою. Посилання, що були порушена процедура спілкування
нотаріуса і ОСОБА_8. та підписання заповіту нічим не обґрунтовані і не надано
доказів, що третьою особою приватним нотаріусом Чернігівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7. порушений Закон України „Про нотаріат” та Наказ
Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року „Про затвердження
Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України”.

Враховуючи всі надані суду
докази в їх сукупності, суд вважає, що підстав для визнання оспорюваного
заповіту в порядку ст. 1257 ЦК України недійсним немає, тому позов в цій
частині задоволенню не підлягає.

Оскільки в задоволенні
позовних вимог про визнання недійсним заповіту ОСОБА_8., засвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_7. 03.02.2005 року, відмовлено, тому підстав для  визнання недійним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданого ОСОБА_3. Другою чернігівською державною
нотаріальною конторою 26 серпня 2006 року немає і в задоволенні цієї позовної
вимоги слід відмовити.

Враховуючи, що оспорюваний
заповіт недійсним не визнаний, тому в даному випадку не настає спадкування за
законом і позивачу слід відмовити в задоволенні вимог про визнання позивача
спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_8., про зміну черговості одержання
права на спадкування, про визнання права на спадкування за законом.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 213 - 215, 218 ЦПК України,  225, 1235, 1257, 1258, 1259, 1264 ЦК України,
суд, -

Вирішив:

В
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Другої Чернігівської державної
нотаріальної контори, третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7про визнання недійсним заповіту, визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання спадкоємцем четвертої черги,
зміна черговості одержання права на спадкування, визнання права власності в
порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області
через Новозаводський районний суд міста Чернігова, шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів, після подання заяви про
апеляційне оскарження рішення. Рішення суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

Суддя Новозаводського

районного суду м. Чернігова
К.В. Артюх