У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 травня
2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Дунаєвецька МТС” до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду та скасування
реєстрації права власності, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю
“Дунаєвецька МТС” на ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 14
лютого 2008 року,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2006 року товариство з обмеженою відповідальністю “Дунаєвецька
МТС” (далі - ТОВ “Дунаєвецька МТС”) звернулося в суд з уточненим та доповненим
в подальшому позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування рішення третейського
суду та скасування реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна,
посилаючись на те, що рішення третейського суду ґрунтувалося на нікчемному
договорі купівлі-продажу зазначених об'єктів в цілому та третейського
застереження в договорі зокрема через відсутність нотаріального посвідчення
договору.

Рішенням Дунаєвецького районного суду від 17 грудня 2007 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 14 лютого 2008 року
рішення районного суду скасовано, а провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ТОВ “Дунаєвецька МТС” просить скасувати ухвалу
апеляційного суду в частині закриття провадження у справі, посилаючись на її
необґрунтованість та порушення судом норм матеріального і процесуального права,
і передати справу на новий розгляд до іншого суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних,
трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд
таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до Закону України “Про судоустрій України” та ст.ст.
1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи, коли склад учасників спору
відповідає приписам статті 1 ГПК України, тобто учасниками спору є підприємства,
установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, а правовідносини, з
яких виник спір, мають господарський характер.

Постановляючи ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції
та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що, оскільки
позивач є юридичною особою, а відповідачі - суб'єктами підприємницької діяльності,
майно придбане ними для здійснення підприємницької діяльності, то відповідно до
ст.ст. 1,12 ГПК України спір між ними
підвідомчий господарському суду.

Однак, з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що 4 вересня 2006 року між ТОВ “Дунаєвецька МТС” з
однієї сторони та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з іншої було укладено договір
купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна.

Рішенням третейського суду від 3 жовтня 2006 року затверджено мирову угоду,
укладену ТОВ “Дунаєвецька МТС” з ОСОБА_2 та ОСОБА_1, відповідно до умов якої за
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано право власності на передані їм на підставі договору
купівлі-продажу від 4 вересня 2006 року об'єкти нерухомого майна, а вони
зобов'язалися сплатити ТОВ “Дунаєвецька МТС” за це 73 000 грн., натомість ТОВ
“Дунаєвецька МТС” взяла на себе відповідальність на випадок задоволення
претензій та вимог третіх осіб щодо цих об'єктів нерухомості.

За змістом ст.ст. 328, 334 та 655 ЦК України власником майна за договором
купівлі-продажу стає покупець за цим договором, який прийняв майно і сплатив за
нього обумовлену договором грошову суму.

Відповідно до договору купівлі-продажу майна від 4 вересня 2006 року
покупцями за договором були фізичні особи ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (а.с. 8), які
зобов'язалися сплатити за майно певну грошову суму і які за актом прийому
передачі прийняли передане їм за цим договором майно  (а.с. 9). Таким чином, власниками майна за
договором стали фізичні особи ОСОБА_2 та ОСОБА_1

В справі відсутні дані, які б свідчили про визнання цього договору в
частині покупців недійсним та визнання покупцями за договором суб'єктів
підприємницької діяльності - фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Крім того, позивачем оскаржується в суді рішення третейського суду у
справі, в якій стороною також були фізичні особи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

За таких обставин висновок апеляційного суду про те, що спір виник між
юридичною особою і суб'єктами підприємницької діяльності, відтак, справа не
підлягає до розгляду в суді в порядку цивільного судочинства є помилковим.

Таким чином, апеляційним судом було закрито провадження у справі всупереч
нормам процесуального права, що є підставою для скасування постановленої ним
ухвали та передачі справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст.ст. 336, 342, 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

касаційну скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю “Дунаєвецька МТС” задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Хмельницької
області від 14 лютого 2008 року скасувати і передати
справу на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін