Справа
№ 2-362/2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

18 березня 2008
року
м. Кам”янка-Дніпровська

Кам”янсько-Дніпровський районний суд
Запорізької області

у складі головуючого: судді                Комишній
Н.І.

при секретарі :                                      Носаль  С.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кам”янка-Дніпровська  цивільну справу за позовом  ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог
Дніпровська сільська рада Кам”янсько-Дніпровського району Запорізької області
про  визнання угоди дійсною та визнання
права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, третя особа без самостійних вимог
Дніпровська сільська рада Кам”янсько-Дніпровського району Запорізької області
про  визнання угоди дійсною та визнання
права власності вказуючи, що згідно якого за договором купівлі-продажу, посвідченого 05.06.1991 року Дніпровською
сільською

радою Кам'янсько-Дніпровського
району Запорізької області за реєстром №190 вона придбала у  ОСОБА_2 житловий
будинок з надвірними прибудовами, розташований в АДРЕСА_1. Після укладення договору у встановленому законом порядку в органах державної реєстрації позивачем  зареєстровано не    було.  При укладенні угоди між сторонами були погоджені всі належні умови купівлі-продажу житлового приміщення. Зокрема щодо ціни, передачі житлового будинку у власність, нотаріального оформления договору. На підтвердження угоди позивачем було сплачено продавцю гроші в сумі 2000 руб., позивачка отримала у продавця правовстановлюючі документи на нерухомість. При укладенні угоди договору було надано реестровий номер та стягнуто держмито за посвідчення договору. 3 часу придбання будинку позивачка володіє вказаною нерухомістю, мешкає за вказаною адресою та сплачує комунальні та податкові платежі.

На підставі рішення виконкому
Дніпровської сільської ради Кам'янсько-Дншровського району Запорізької області
від 24.02.1994 року за №2-7 позивачу була передана в приватну власність земельна ділянка площею 0,45 га, розташована за вказаною адресою.

В ciчні 2008 року позивачка звернулась до органів ЗМБТ1 з метою оформления всіх необхідних документів для оформления кредиту в банківській
установі. За таких умов вона дізналася, що формально не є власником домоволодіння, оскільки за архівними данними ЗМБТІ домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_2 яка невдовзі
після укладення угоди виїхала до Закарпатської області на постійне місце проживання та  померла, а за змінами діючого законодавства
вказаний договір купівлі-продажу не підлягае державній  реєстрації.

До теперішнього часу позивачка немає змоги визначитись з фактично придбаним майном. Вона є добросовісним набувачем i вважає, що немає законних підстав
вважати про недійсність угоди.

Вказані обставини змушують позивачку звернутись до суду з метою
встановлення
юридичного факту та визнання права власності.

Позивачка просить
визнати дійсним  договір купівлі продажу
посвідчений 05.06.1991 року Дніпровською сільською радою
Кам»янсько-Дніпровського району Запорізької області за реєстром №190, за яким
ОСОБА_2 продала, а вона (ОСОБА_1) купила житловий будинок з надвірними
прибудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Визнати за нею право
власності на вищезазначене майно згідно технічного паспорту.

В судове засідання позивачка не з»явилась, від
неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, позов
підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити .

Представник
третьої особи в судове засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням
розглянути справу в його відсутність, заперечень проти позову не надав.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги  позивача обґрунтовані і
підлягають задоволенню.

Відповідно
до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами, які беруть  участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з договору купівлі продажу посвідченого 05.06.1991 року
Дніпровською сільською радою Кам»янсько-Дніпровського району Запорізької області за реєстром
№190,   ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купила житловий будинок
з надвірними прибудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу представник
за дорученням від ОСОБА_2 ОСОБА_3   від ОСОБА_1 отримала
2 000 руб за проданий житловий будинок АДРЕСА_1.

Таким
чином, в судовому засіданні встановлено, що 05.06.1991 року ОСОБА_3 представник
за дорученням від ОСОБА_2   продала ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними прибудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1..

Згідно ч.2  ст.220 ЦК України, якщо
сторони домовились відносно усіх важливих умов угоди та угода між ними
відбулася, продавець отримав гроші, покупець отримав майно, що стверджується
письмовими доказами, але одна з сторін ухилилася від нотаріального посвідчення
даної угоди, суд вправі визнати таку угоду дійсною.

Згідно ст.256 ЦПК України,
якщо діюче законодавство не передбачає іншого порядку від якого залежить
встановлення особистих або майнових прав громадян, то у судовому порядку такі
права можуть бути встановлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,27,31,61,158,173,193,256,292 ЦПК України,   ч.3 ч. 2 ст. 220 ЦК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, третя особа без самостійних
вимог Дніпровська сільська рада Кам”янсько-Дніпровського району Запорізької
області про  визнання угоди дійсною та
визнання права власності -
задовольнити.

Визнати дійсним  договір купівлі
продажу посвідчений 05.06.1991 року Дніпровською сільською радою
Кам»янсько-Дніпровського району Запорізької області за реєстром №190, за яким
ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила житловий будинок з надвірними прибудовами, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними
прибудовами, згідно технічного паспорта на домоволодіння ЗМБТІ від 08.02.2008
року (під літерами: А - житловий будинок, а1 - службова прибудова, а2 -
службова прибудова, Е - сарай, Ж - сарай, Г - сарай, З - сарай, Т - теплиця, т
- вхід до теплиці, М - вбиральня, №4 - ворота, №3 - паркан, №2 - паркан, №5 -
свердловина), що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не буде подано. Заяву про апеляційне оскарження  рішення суду може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                Н.І.
Комишня