Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2008 року                                                  м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області  в складі:

головуючого-судді:
Попович С. С.

секретаря:                        Черкес У.О.

сторін та представників сторін :
позивача ОСОБА_1, представника відповідача Пендель О.Я., третьої особи ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Івано-Франківській області, третя особа
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки згідно
з яким позивач просить стягнути  з
відповідача 5327 гривень майнової шкоди, судові витрати в сумі 701 гривень,
мотивуючи свою позицію по суті спору тим, що 17 березня 2008 року він на своєму
автомобілі марки “Мерседес-Бенц” д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вул. Незалежності в
місті Івано-Франківську, в результаті дорожньо-транспортної пригоди зіткнувся з
автомобілем марки ГАЗ 3307 д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3., що належить відповідачу,
постановою судді Івано-Франківського міського суду від 19 березня 2008 року
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення і накладено
адміністративне стягнення у вигляді штрафу, тим самим вважає визнано його
винним у дорожньо-транспортній пригоді, -

встановив:

Відповідач позову не визнав та
по суті спору вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з того, що у
відповідності до статті 5 Закону України “Про міліцію” працівники органів
міліції несуть матеріальну відповідальність за шкоду завдану незаконними діями
або бездіяльністю, також згідно пункту 23 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР, затвердженого
постановою КМУ від 29 липня 1991 року № 114 зазначено, що особи рядового і
начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та
кримінальну відповідальність згідно з законодавством і тому шкода завдана
позивачу повинна відшкодовуватись безпосередньо особою, яка її завдала, а саме
ОСОБА_3. і тому просить у позові відмовити.

Третя
особа на стороні відповідача ОСОБА_3. позову теж не визнав хоч у той же час
визнав, що дійсно порушив Правила дорожнього руху при дорожньо-транспортній
пригоді, що мала місце з участі позивача.

Вислухавши
сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити
виходячи з наступного.

Обидві
сторони визнали той факт, що 17 березня 2008 року мала місце
дорожньо-транспортна пригода в ході якої відбулось зіткнення автомобілів якими
керували сторони по справі. Той факт, хто є винним у порушенні Правил
дорожнього руху в тій пригоді, підтверджується постановою судді
Івано-Франківського міського суду від 19 березня 2008 року, яка також
підтверджує факт ДТП і з якої вбачається, що ОСОБА_3. ( який є працівником
міліції ), керуючи автомобілем ГАЗ 3307 д.н.з. НОМЕР_2, порушив Правила
дорожнього руху, зокрема п. 13.1, 13.3 Правил..., за що був визнаний винним у
вчиненні адмінправопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України і на нього було
накладено штраф. А ст. 61 ч. 4 ЦПК України передбачає, що постанова суду у
справі про адмінправопорушення є обов”язковою для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з
питань чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою. Тобто, вказана
постанова судді має преюдиційне значення при вирішенні даного спору і нічого
іншого не треба досліджувати для того, щоб визначитись хто є винуватцем у
вказаній вище дорожньо-транспортній пригоді.

Позивач
надав суду висновок спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження від
25 березня 2008 року який підтверджує, що матеріальний збиток спричинений
автомобілю марки “Мерседес-Бенц” д.н.з. НОМЕР_1 ( яким керував  позивач ) внаслідок його пошкодження під час
ДТП складає 5327 гривень 27 копійок ( а.с.
). Представник відповідача розміру заподіяних збитків не оспорював,
інших доказів вартості заподіяної шкоди суду не надав.

Свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу від 09 жовтня 2007 року підтверджує, що
позивач є власником автомобіля Мерседес-Бенц 208Д який в результаті
дорожньо-транспортної пригоди зазнав пошкоджень.

ОСОБА_3.
є працівником міліції і за ним наказом начальника Тисменицького РВВС від 07
березня 2008 року № 127 закріплено автомобіль ГАЗ-3307, керуючи яким він вчинив
ДТП, порушивши при цьому Правила дорожнього руху. Представник відповідача
визнав, а надані ним інші документи-докази достовірно підтверджують, що
ОСОБА_3. дійсно є працівником відповідача.

Ст.
22 Цивільного Кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків в
результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До
збитків включаються в тому числі втрати, яких особа зазнала у зв”язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки ). Збитки
відшкодовуються в повному обсязі. Ст. 1166 Цивільного Кодексу України
передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної чи
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 Цивільного Кодексу України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій
підставі ( право власності, договір підряду, оренди тощо, в тому числі і
довіреності ) володіє транспортним засобом. У ст. 1192 Цивільного Кодексу
України зазначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого
може зобов”язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Як
роз”яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму № 6 від 27 березня
1992 року ( з послідуючитми змінами та доповненнями ) “Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” під володільцем
джерела підвищеної небезпеки ( яка несе відповідальність за вчинене  і має право на відшкодування заподіяної шкоди
) розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела
підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання або
з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо ). Не вважається
володільцем джерела підвищеної небезпеки особа яка керує транспортним засобом в
силу трудових відносин.

Аналіз
досліджених судом доказів дає в сукупності підстави прийти до висновку про те,
що позивач, котрий керував автомобілем на законних підставах, вправі отримати
від відповідача (власника автомобіля, яким керував ОСОБА_3.), відшкодування
вказаних грошових сум виходячи з того, що ОСОБА_3. (який є працівником міліції)
є винним у спричиненні такої шкоди,  факт
ДТП сторони  не заперечують, вина
Паховського О.М. підтверджується вказаною вище постановою судді, а вартість
збитків висновком спеціаліста.

Позиція
представника відповідача про те, що ОСОБА_3. як працівник міліції сам повинен
нести відповідальність за вчинене не грунтується на законі, а вказана
представником відповідача норма закону ним неправильно трактується, що
зазначено вище.

На підставі викладеного, ст.ст.
3.4,10,11,57-61 ЦПК України, ст.ст. 22,1166,1167,1187,1192 Цивільного Кодексу
України, керуючись ст.ст. 208-218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути
з УМВС України в Івано-Франківській області у користь ОСОБА_1 у відшкодування
майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала
місце 17 березня 2008 року 5327 гривень майнової шкоди, судові витрати по
справі в сумі 701 гривень.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження через суд першої інстанції. Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подачі заяви на апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання заяви про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя:
Попович С. С.

Копія вірна