Справа № 2-176/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20  травня 2008 року
смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в
складі:

головуючого судді                                                                      Хомича
В.І.,

при секретарі                                                                                 Оласюк
Л.П.,

з
участю  позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в  смт. Любешів цивільну  справу за
позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про   розірвання  шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернулась
в  Любешівський  районний
суд  з  позовною
заявою  до  ОСОБА_2
про  розірвання шлюбу.  В
позові  вказує, що  20
лютого 1998 року між  нею  та відповідачем ОСОБА_2 був  укладений
шлюб,  зареєстрований  в Любешівсько-Волянській   сільській раді  Любешівського району Волинської  області за
актовим записом № 3. Від спільного сімейного життя  дітей не мають. Зазначає, що спільне сімейне
життя не склалося по причині несумісності характерів, через що постійно виникали
непорозуміння і конфлікти.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1  позовні вимоги підтримала повністю. Просить
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, згідний на
розірвання шлюбу, так як сімейних стосунків не підтримують, оскільки  позивачка проживає з іншим чоловіком.

Виходячи з наведеного, суд вважає,
що рішення у справі можливе постановити при проведенні  попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4
ст. 130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно
з ч.4 ст. 174 ЦПК України  у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для того  законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до
задоволення повністю із слідуючих підстав.

Як вбачається з пояснень позивачки та
матеріалів справи, сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують,
спільного господарства не ведуть.  За
даних обставин, суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя та збереження
сім'ї є неможливим. А тому, з'ясувавши

2

фактичні  взаємні відношення
подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки  подальше
спільне  життя  подружжя,
збереження шлюбу  суперечать  інтересам
позивачки.

Крім того, суд бере до уваги
думку сторін, які не заперечують проти розірвання шлюбу. За даних обставин  збереження сім'ї  і подальше їхнє спільне життя є неможливим.

Шлюб припиняється
внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя у відповідності до
ст.ст. 105, 110 СК України.

Відповідно до ч.2
ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить
інтересам одного із подружжя.

В суді з'ясовано
фактичні взаємини подружжя, установлено дійсні мотиви розлучення, причини позову
про розірвання шлюбу, які вказують, що перспектив для збереження шлюбу немає,
тому є всі підстави його розірвати.

Керуючись
ст.ст.10,12,212, 224 ЦПК України, ст.110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити  повністю.

Шлюб між  ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, зареєстрований 20.02.1998 року Любешівсько-Волянською сільською
радою  Любешівського району
Волинської  області,   актовий запис № 3, розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу
звільнити сторони від сплати держмита, як потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Рішення  може
бути  оскаржене  до
апеляційного  суду  Волинської
області  через  Любешівський
районний  суд  шляхом
подачі  апеляційної  скарги
або  заяви  про
апеляційне  оскарження  протягом
десяти  днів  з  дня
проголошення  рішення  та
подачі  апеляційної  скарги протягом двадцяти  днів
після  подання  заяви
про  апеляційне  оскарження
з  одночасним  поданням
копії  апеляційної  скарги
Волинському  апеляційному  суду
або  в  порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий: /підпис/   В.І.Хомич

З  оригіналом  вірно.

Суддя
Любешівського

районного суду
В.І.Хомич