У Х В А Л А

І М
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши                        26 травня 2008 року
касаційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2008
року в справі за позовом ОСОБА_1до ліквідатора товариства з обмеженою
відповідальністю “Київський універсальний Банк” про зобов'язання визнати кредитором,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_1. звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що між нею та товариством з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ) “Київський універсальний Банк” були укладені
договори  на тимчасове розміщення
вкладів.

При її зверненні до банку щодо
дострокового повернення вкладів, останній повернув кошти за вкладами лише після
сплати нею штрафу в розмірі 10 % від суми вкладу, що складає 60 860 грн. 26
коп.

Рішенням суду від 11 серпня 2006
року ухвалено стягнути з указаного товариства на її користь вказані кошти в
розмірі 60 860 грн.              26 коп.

Проте постановою правління
Національного банку  України від               25 травня 2006 року банківську
ліцензію ТОВ “Київський універсальний Банк” було відкликано та ініційовано
процедуру ліквідації зазначеного товариства.

При зверненні до ліквідатора ТОВ
“Київський універсальний Банк” з вимогою про виконання зазначеного судового
рішення вона отримала відмову, оскільки її не визнано кредитором.

Просила зобов'язати ліквідатора ТОВ
“Київський універсальний Банк” визнати її кредитором та включити її грошові
вимоги до реєстру кредиторських вимог.

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 22 травня  2007
року  позов задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 28 січня 2008 року  зазначене рішення
суду першої інстанції скасовано й провадження у справі закрито  на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У обгрунтування касаційної
скарги  ОСОБА_1. посилається на
невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм
матеріального і порушення норм процесуального права та ставить питання про
скасування ухвали апеляційного суду й залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити.

За
змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України    суд
касаційної інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав
для висновку про те, що судом допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1до ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю “Київський
універсальний Банк” про зобов'язання визнати кредитором за касаційною
скаргою ОСОБА_1на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2008 року
відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема