Справа №2-402-08
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м   У к р а ї н и

14 лютого 2008 року                                                                                                        м.Алушта

Алуштинський
міський суд Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
судді - Любинецького М.В.,

при
секретарі - Ковригі А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Алуштинська державна
нотаріальна контора, Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації, Алуштинський міський відділ ГУ МВД України в АР Крим про
розірвання договору довічного утримання, зобов`язання видати первісний
правовстановчий документ на майно-свідоцтво про право власності на спадщину за
заповітом, зереєструвати право власності на домоволодіння та скасувати реєстрацію
відповідача у домоволодінні, -

в с т а н о в и
в:

Адвокат
ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересахОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, треті особи
- Алуштинська державна нотаріальна контора, Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації та технічної інвентаризації, Алуштинський міський відділ ГУ МВД
України в АР Крим про розірвання договору довічного утримання від 31 жовтня
2006 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зобов`язання Алуштинську державну
нотаріальну контору видати первісний правовстановчий документ на
майно-свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, яке було видано
Алуштинською державною нотаріальною конторою 24 листопада 1997 року і
зареєстровано в реєстрі № 1-2621, зобов`язання Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації та технічної інвентаризації
зереєструвати право власностіОСОБА_1 на домоволодіння АДРЕСА_1 та
зобов`язання Алуштинський міський відділ ГУ МВД України в АР Крим скасувати
реєстрацію ОСОБА_2 за цією адресою. Позовні вимоги мотивує вимогами ст. ст.
319, 755, 756 Цивільного кодексу України та тим, що ОСОБА_1 на праві власності
належало 40/100 часток домоволодіння з відповідною частиною господарських та
побутових будівель і споруд по АДРЕСА_1. 31 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_1
передала ОСОБА_2 право власності на вказану частку домоволодіння, а ОСОБА_2
зобов`язалась надати ОСОБА_1 довічне забезпечення у вигляді забезпечення її
житлом шляхом збереження права безкоштовного пожиттєвого проживання у цьому
домоволодінні, харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям,  належними лікувальними засобами, здійснення
догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг (прання
білизни, послуги перукарні, ремонт побутової техніки). Після укладення
вказаного договору ОСОБА_2 виконала тільки одну його умову - про безкоштовне
проживанняОСОБА_1 у будинку, а всі інші вимоги не виконує зовсім.

У
судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали у
повному обсязі. При цьому представник позивача ОСОБА_3 просить суд звернути
особливу увагу на те, що відовідачем ОСОБА_2 умови укладеного договору не
виконувалися особисто - вона не готувала ОСОБА_1 їжу, не прала білизну, не
здійснювала догляду за нею, та не надавала необхідної, у тому числі і медичної,
допомоги, що протирічить вимогам закону та укладеному договору.

Відповідач
ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали у
повному обсязі, проти їх задоволення заперечують. Пояснили суду, що після
укладення договору довічного утримання ОСОБА_2 у повному обсязі виконувала
умови цього договору, а саме - зберегла за ОСОБА_1 право на безкоштовне
проживання в будинку; забезпечувала її харчуванням, для чого регулярно купувала
за свої кошти та приносила їй продукти харчування; коли в цьому була
необхідність забезепечувала її ліками, а коли ОСОБА_1 хворіла, то вона платила
медсестрі, яка приходила до неї та надавала медичну допомогу; щонеділі забирала
та прала білизну та інші речі ОСОБА_1. Крім цього, з листопада 2006 року по
грудень 2007 року включно, вона щомісяця давала ОСОБА_1 на її утримання гроші,
у розмірах від 150-200 гривень до 600-700 гривень щомісяця. Що стосується
здійснення догляду за ОСОБА_1 та надання їй повсякденної необхідної допомоги,
то у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не проживала разом з ОСОБА_1 і працювала, то це
питання було вирішено наступним чином. У будинкуОСОБА_1 як квартиранти
проживали ОСОБА_4 зі своїм співмешканцем ОСОБА_5  До січня 2007 року вони платили ОСОБА_1 гроші
за проживання у її будинку. Після укладення договору довічного утримання, коли
власником будинку стала ОСОБА_2, то вона не стала брати з ОСОБА_4 гроші за
проживання у свому будинку, а домовилася з нею про те, що ОСОБА_4 замість плати
за проживання буде здійснювати догляд за ОСОБА_1 за відсутності ОСОБА_2, а саме
- готувати їй їжу, доглядати за нею, при необхідності надавати іншу допомогу.
Цю домовленність ОСОБА_4 виконувала належним чином і претензій уОСОБА_1 з цього
приводу не було. До жовтня 2007 року ніяких питань з виконання умов договору
довічного утримання не виникало. Але після того, як у її будинок самовільно
вселилася сестраОСОБА_1 - ОСОБА_6 все змінилося.  ОСОБА_6 стала чинити їй перешкоди у виконанні
умов договору, крім цього стала чинити тиск на ОСОБА_4, тому ОСОБА_2 приходить
доОСОБА_1 тільки тоді, коли ОСОБА_6 не має у цьому будинку. Це стало підставою
для звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про виселення ОСОБА_6 з її будинку.
Вважають, що ініціатором позову про розірваня договору довічного утримання є не
ОСОБА_1, а ОСОБА_6, яка хоче заволодіти будинком.

Представники
третіх осіб - Алуштинської державної нотаріальної контори та Алуштинського
міського відділу ГУ МВС України у Криму у судове засідання не з`явилися, надали
суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, вирішення спору
поклали на розсуд суду.

Представник
третьої особи - Сімферопольського міжміського бюро реєстрації і технічної
інвентарізації до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши
думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимогиОСОБА_1
не підлягають задоволенню у повному обсязі. При прийнятті такого рішення суд
виходить з наступного.

Як
встановлено судом, між сторонами у справі виникли правовідносини по розірванню
договора довічного утримання, які регулюються ст. ст. 755, 756 Цивільного
кодексу України, відповідно до яких договір довічного утримання може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; у
разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або
неналежним виконанням набувачем своїх обов`язків за договором відчужувач
набуває право власності на майно, яке було ним передане,  і має право вимагати його повернення.

Відповідно
до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до
вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Такими обставинами сторони
визнали те, а представник позивача ОСОБА_3 особливо підкреслив це,  що ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями,
внаслідок чого має поганий стан здоров`я та потребує догляду.

Відповідно
договору довічного утримання від 31 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2
40/100 часток будинку № 3 із господарськими та побутовими будівлями і
спорудами по АДРЕСА_1, замість чого ОСОБА_2 зобов`язалась надавати ОСОБА_1 довічне матеріальне забезпечення.
Відповідно до п. 7 цього договору довічне забезпеченняОСОБА_1  визначається у вигляді забезпечення її житлом
шляхом збереження права безкоштовного пожиттєвого проживання у цьому
домоволодінні, харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям,  належними лікувальними засобами, здійснення
догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг (прання
білизни, послуги перукарні, ремонт побутової техніки). Як визначено у п. 8
цього договору грошова оцінка зазначених у договорі видів матеріального
забезпечення на місяць за згодою сторін визначена у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати, встановленої законодавством
(а.с. 10).

Як встановлено
судом, ОСОБА_2 з моменту укладення вказаного договору довічного утримання
належним чином виконує умови цього договору, про що свідчить наступне:

- ОСОБА_2
забезпечила ОСОБА_1 житлом шляхом збереження її права безкоштовного проживання
у будинку АДРЕСА_1 і цей факт в суді визнала ОСОБА_1 та її представники;

-  ОСОБА_2 постійно забезпечує ОСОБА_1
харчуванням, для чого регулярно купує за свої кошти та передає ОСОБА_1 належної
якості і в достатній кількості продукти харчування. Про це, крім самої ОСОБА_2,
суду пояснили свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8, покази яких суд вважає неупередженими
та об`єктивними.

Зокрема, свідок
ОСОБА_7 пояснила суду, що знає про те, що ОСОБА_2 постійно допомає ОСОБА_1,
регулярно купує та носить їй продукти харчування, дає їй або передає через
квартирантку ОСОБА_4 гроші. Свідок сама декілька разів на прохання ОСОБА_2
носила ОСОБА_1 додому продукти харчування. Кожний раз продукти харчування
купувались на суму не менше 50 гривень, а грошима ОСОБА_2 передавала кожен раз
по 100 гривень і більше.

Свідок ОСОБА_8,
яка проживає по сусідству з ОСОБА_1, пояснила суду, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на протязі двох років. Бачила ОСОБА_2 у ОСОБА_1 дуже часто. Практично кожен
день бачила, що ОСОБА_2 купує та приносить ОСОБА_1 продукти харчування. Знає,
що у будинку ОСОБА_1 як квартиранти проживають ОСОБА_4 зі співмешканцем. Сестру
ОСОБА_1 ОСОБА_6 бачила один раз, раніше ОСОБА_6 ніколи у ОСОБА_1 не бачила;

-  для забезпеченняОСОБА_1 одягом, взуттям,
ліками та іншими предметами ОСОБА_2 регулярно надає їй гроші. Про цей факт,
крім показів самої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7, свідчать і письмові докази -
оглянутий у судовому засіданні зошит (до справи долучені його ксерокопії) (а.с.
38-42), у якому вівся облік отриманих ОСОБА_1 від ОСОБА_2 грошей. Відповідно до
цього обліку за період з листопада 2006 року по грудень 2007 року ОСОБА_2
передала ОСОБА_1 5904 гривень, тобто по 421 гривень кожного місяця. Передача
цих грошей підтверджена підписами самої ОСОБА_1 у даному зошиті і належність їй
цих підписів вона у суді підтвердила. При цьому ОСОБА_1 заявила суду, що вона
підписувала чисті листки зошита, а гроші від ОСОБА_2 не отримувала. Суд
критично оцінює ці пояснення і визнає їх такими, що не відповідають дійсності,
оскільки вони протирічать наведеним вище доказам. Крім цього, при оцінці
поясненьОСОБА_1 суд враховує і те, що у судовому засіданні вона заперечувала
навіть і ті факти, які визнані її представниками - зокрема вона стверджувала у
суді, що вона ніякого договору довічного утримання з ОСОБА_2 не укладала, цей
договір не підписувала і про те, що її будинок перейшов у власність ОСОБА_2
вона не знала. Суд вважає, що такі поясненняОСОБА_1 пов`язані зі зловживанням
нею алкогольними напоями.

- для здійснення
догляду за ОСОБА_1 та надання їй необхідної допомоги, в тому числі і наданні
побутових послуг, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 не проживала разом з
ОСОБА_1, вона уклала в усній формі договір з ОСОБА_4 про те, що та буде
доглядати за ОСОБА_1 та надавати їй необхідну допомогу, замість чого ОСОБА_2
дозволила ОСОБА_4 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 проживати у її будинку
разом з ОСОБА_1 без оплати за проживання. Цей висновок суду підтверджено у
судовому засіданні, окрім пояснень самої ОСОБА_2, наступними доказами:

-свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні
пояснила, що вона була присутня при розмові між ОСОБА_2 і ОСОБА_4, коли вони
домовились між собою, що у рахунок оплати за проживання у будинку ОСОБА_2
ОСОБА_4 буде здійснювати догляд за ОСОБА_1
Знає, що в даний час стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 погіршились із-за
ОСОБА_6, яка стала проживати в будинку разом з ОСОБА_1;

- свідок ОСОБА_8
у судовому засіданні пояснила, що в будинку разом з ОСОБА_1 проживає
ОСОБА_4  зі своїм співмешканцем;

-  сама ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила,
що за нею постійно доглядає ОСОБА_4 і яких-небудь претензій по виконанню
догляду вона до ОСОБА_4 не має;

-  свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що у
будинкуОСОБА_1 проживає разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 з 6 червня 2006
року. До січня 2007 року платила ОСОБА_1 за проживання по 200 гривень щомісяця.
З січня 2007 року за проживання вона не платить, тому що здійснює догляд за
ОСОБА_1 Про це її просили як сама ОСОБА_1, так і ОСОБА_2. ОСОБА_2 пропонувала
їй укласти відповідний письмовий договір про догляд ОСОБА_1, але вона на це не
погодилась. Вона знає про те, що будинок, у якому вона проживає, є власністю
ОСОБА_2, а не ОСОБА_1. ОСОБА_2 за проживання у цьому будинку вона грошей не
платила і не платить. З жовтня 2007 року у будинку разом з ОСОБА_1 стала проживати
її сестра ОСОБА_6;

-  свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що знаходиться у
цивільному шлюбі з ОСОБА_4, проживають на квартирі в будинку разом з ОСОБА_1,
за житло не платять, оскільки ОСОБА_4 постійно доглядає за ОСОБА_1

Таким чином суд
вважає встановленим та доказаним, що ОСОБА_2 належним чином виконує всі умови
договору довічного утримання, укладеного нею та ОСОБА_1  31 жовтня 2006 року, щомісячно надає ОСОБА_1
передбачені договором види матеріального забезпечення, які у сумарному
грошовому виразі значно перевищують розмір однієї мінімальної заробітної плати,
встановленої законодавством України, що відповідає умовам цього договору
довічного утримання.

Що стосується
стверджень позивача та її представників про неналежне виконання ОСОБА_2 умов
вказаного договору довічного утримання, то вони це ніякими доказами у судовому
засіданні не підтвердили. Посилання представника позивача ОСОБА_3 на те, що
ОСОБА_2 особисто повинна була виконувати зобов`язання по здійсненю догляду за
ОСОБА_1 та наданню їй необхідної допомоги суд не приймає до уваги, оскільки це
не відповідає ні вимогам ст. ст. 744, 749, 750 Цивільного кодексу України, ні
умовам укладеного договору довічного утримання, відповідно до яких ОСОБА_2
зобов`язана забезпечувати ОСОБА_1 утриманням та доглядом довічно, а не
особисто виконувати які-небудь види робіт по цьому забезпеченню.

У зв`язку з тим,
що суд приймає рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про розірвання
договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то не
підлягають задоволенню і інші заявлені позовні вимоги - про видачу ОСОБА_1
первісного правовстановчого документу про право власності на домоволодіння,
реєстрацію цього права власності та скасування реєстрації відповідача ОСОБА_2 у
цьому домоволодінні, оскільки ці вимоги випливають із вимоги про розірвання
договору довічного утримання і підстав для їх задоволення немає.

З
урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 744, 749, 750, 755, 756 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 11, 15, 60, 61, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволення
позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення
набирає законної сили у порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до Апеляційного суду або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя                                                                                                              М.В.Любинецький