Справа
№22Ц-0863/2008р.                                                   Головуючий у 1 інстанції Маценко Н.П.
Категорія 01,11,13                                                                 Доповідач у 2 інстанції Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 лютого 2008 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого    Приходька К.П.,

суддів               Даценко Л.М., Коцюрби О.П.,

при секретарі   Зозулі Н.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада
2007 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу
ОСОБА_4про визнання договору дарування недійним та визнання права власності на
квартиру,

встановила:

у
липні 2007 року позивачка звернулася до суду із позовом обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 12 липня 2002 року її сином ОСОБА_2., відповідачем по справі,
було придбано квартиру, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1.

Квартиру
було придбано за кошти позивачки в сумі 12 219 гривень, які вона дала
відповідачу ОСОБА_2. в борг, що підтверджується розпискою від 11 липня 2002
року. Відповідач ОСОБА_2. зобов'язаний був повергнути борг позивачці в строк до
12 липня 2005 року, а у випадку неповернення боргу передати позивачці право
власності на квартиру.

У
вказаний термін відповідач кошти позивачці не повернув і у позивачки виникло
право вимоги за договором позики.

24
січня 2004 року відповідач ОСОБА_2. уклав договір дарування 12 частини
квартири на користь сина відповідачки ОСОБА_3. ОСОБА_5.
ІНФОРМАЦІЯ_1народження.

Оскільки
відповідач ОСОБА_2. не повернув борг позивачці остання вважає, що вона є
власником квартири, відповідач ОСОБА_2. не мав права розпоряджатися даною
квартирою.

Враховуючи
викладене позивачка просила суд визнати недійним договір дарування 12 частини
квартири від 24 січня 2004 року і визнати право власності на вказану квартиру
за позивачкою по справі.

Під
час розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги і просила суд
визнати за нею право власності на 12 чи на 13 частину спірної квартири.

Рішення суду від 30 листопада 2007
року у задоволені позовів,
відмовлено.

Позивачкою подана апеляційна скарга на рішення суду в
якій він просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про
задоволення її  позовних вимог
посилаючись на те, що рішення суду постановлене з невідповідністю висновків
суду обставинам справи та недоведеністю обставинам справи, що мали значення для
справи, які суд вважав встановленими, судом порушені норми матеріального
права.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним воно
вважається тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом. Обґрунтованим - у разі ухвалення його на основі повно
і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Судом встановлено, що 12 липня 2002
року відповідач ОСОБА_2. на підставі договору купівлі - продажу придбав
квартиру АДРЕСА_1.

На час укладення договору купівлі -
продажу відповідач ОСОБА_2. перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою
ОСОБА_3. 05 січня 2004 року шлюб між відповідачем ОСОБА_2. і відповідачкою
ОСОБА_3. був розірваний.

Рішенням суду від 27 лютого 2004
року визнано за відповідачкою ОСОБА_3. та відповідачем ОСОБА_2. право власності
на 12 частину спірної квартири, за кожним.

24
січня 2004 року відповідач ОСОБА_2. уклав договір дарування 12 частини
квартири на користь сина відповідачки ОСОБА_3. ОСОБА_5.
ІНФОРМАЦІЯ_1народження.

16
травня 2007 року відповідачка ОСОБА_3. подарувала 12 частину спірної квартири
своїй дочці ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2народження.

У відповідності з вимогами ч.3
ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі.
Що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ ї, у яких
беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням суду від 27 лютого 2004
року встановлено, що спірна квартира була набута відповідачами ОСОБА_2. і
ОСОБА_3. під час шлюбу, а тому у відповідності з вимогами ч.1 ст.60 СК України
належала їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно пояснень сторін при поділі спірної
квартири між відповідачами ОСОБА_2. і ОСОБА_3. про існування розписки від 11
липня 2002 року не було відомо, вказаний договір позики був укладений між
позивачкою та відповідачем ОСОБА_2. після укладення договору дарування від 24
січня 2004 року.

На час укладення договору дарування
від 24 січня 2004 року відповідач ОСОБА_2. був власником 12 частини спірної
квартири і відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України мав право розпоряджатися
майном на власний розсуд.

Судом першої інстанції на підставі
пояснень сторін та зібраних по справі доказів правильно зроблений висновок про
те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання договору
дарування від 24 січня 2004 року недійсним та визнання за позивачкою права
власності на спірну квартиру.

Посилання скаржниці на те, що рішення суду постановлене з
невідповідністю висновків суду обставинам справи та недоведеністю обставинам
справи, що мали значення для справи, які суд вважав встановленими та з
порушенням норм матеріального права не приймаються судом до уваги оскільки не
ґрунтуються на зібраних матеріалах справи. Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що рішення
суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не має.

На підставі наведеного, керуючись:
ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України колегія,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2007 року
відхилити, рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -