У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

9 квітня 2008 року                                                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                         Гнатенка
А.В.,

суддів:                                  Косенка
В.Й.,                     Григор'євої Л.І.,

Данчука
В.Г.,                      Балюка М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ квартири між співвласниками,
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у користуванні жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду Донецької області від 11 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про поділ квартири між співвласниками, мотивуючи свої вимоги тим, що
вона є власником 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 21 червня 2006 року.

Співвласником вказаної квартири є відповідач ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом
Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області від 3 грудня
2005 року.

Між ними не досягнуто домовленості по володінню та
користуванню вказаної квартири. Стосунки з відповідачем не склалися, вони не
можуть проживати у одній квартирні, оскільки є чужими людьми.

Іншого житла вона не має, тому просила суд визнати за нею
право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.
Стягнути з неї ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2 в розмірі 15 тис. грн. Виділити їй в
користування спірну квартиру та зобов'язати Відділення громадянства, паспортної
та імміграційної служби Красноармійського МРВ ГУМВС України в Донецькій області
зняти з реєстрації ОСОБА_2

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 26 червня 2007 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2 в розмірі 16 тис. 419 грн.
Виділено ОСОБА_1 в користування квартиру АДРЕСА_1.

Суд зобов'язав Відділення громадянства, паспортної та
імміграційної служби Красноармійського МРВ ГУМВС України в Донецькій області
зняти з реєстрації ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору, витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи в
сумі 400 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2 тис. грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного
суду Донецької області від 11 вересня 2007 року, рішення
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2007 року
скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ квартири між
співвласниками відмовлено. Виключивши із резолютивної частини рішення вказівку
суду про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням.

Не погодившись із
зазначеним рішенням апеляційного суду, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду
України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить
оскаржуване судове рішення скасувати.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено, апеляційний суд виходив із того, що
компенсація вартості за 1/2 частину спірної квартири можлива лише за згодою
відповідача. Крім того, даним рішенням обмежуються права відповідача, оскільки
спірну квартиру він купив за власні кошти.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися не
можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у
спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших
співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливе;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на
частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Встановлено, що спірна однокімнатна квартира, власниками
якої є сторони (по 1/2 частки) житловою площею 15,2 кв.м. (а.с. 12-13) являється
неподільною: частка є незначною і не може бути виділена в натурі та не може
бути  розділеною. Сторони находяться у
неприязних стосунках. Позивачка попередньо внесла на депозитний рахунок суду
вартість 1/2 частини квартири. Дані обставини сторонами не оспорюються.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 ч. 2 та п. 12 п/п а
постанови № 20 від 22 грудня 1995 року із наступними змінами “Про судову
практику у справах за позовами про захист права приватної власності” роз'яснив,
що  оскільки за чинним законодавством суд
вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування
майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності
присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її
неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

Вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за
позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з
того, що: а) вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а  за його відсутністю - за дійсною вартістю
майна на час розгляду спору.

Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку
майно може бути подано в даному населеному пункті. Для її визначення при
необхідності призначається експертиза.

Із матеріалів
справи убачається, що дійсно, вартість 1/2 спірної квартири на день розгляду
справи визначена згідно висновку експертизи. Окрім того відповідач довгий час
не проживає у спірній квартирі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи
нове рішення, про відмову у позові, апеляційний суд дійшов помилкового
висновку, що припинення права відповідача на частку у спільному майні завдасть
останньому істотної шкоди його інтересам.

Разом із тим, рішення суду першої інстанції є законним та
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, встановивши, що
апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд
касаційної інстанції скасовує судове рішення апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи, що апеляційним судом
безпідставно скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 11
вересня 2007 року  скасувати.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 26 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                            А.В. Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

В.Г. Данчук

Л.І. Григор'єва

М.І. Балюк