№ 2-98
МІСЬКИЙ СУД
Н О М Н О Ї   Р Е С П У Б Л І К И   К Р И М
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

28
травня 2008 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:
головуючого - судді Земляної Г.В., при секретарі - Копистко О.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Стеклопласт»,
третя особа - управління торгівлі, регуляторної політики та захисту прав
споживачів Ялтинської міської ради, про стягнення матеріальної та моральної
шкоди, суд

в с т а н о в и
в :

Позивач
ОСОБА_1звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до
товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство
«Стеклопласт» (далі ТОВ «ВКП «Стеклопласт»), в якому просив стягнути з
відповідача матеріальні збитки в розмірі 6763 грн. та моральну шкоду в розмірі
5000 грн.

Заявлені
вимоги мотивовані тим, що позивач зробив у відповідача замовлення на
виготовлення  шістьох вікон із наступною
їх установкою, заплативши за послуги 6363 гривні. Однак,  при виконанні монтажу вікон позивачем
встановлено, що одне вікно  знаходиться
не з лівої, а с правої сторони і відкривається не в ту сторону в яку він бажав,
що створює позивач незручності.

Представник
відповідача проти позову заперечував, зазначаючи, що ТОВ «ВКП «Стеклопласт» у
повному обсязі виконало взяті на себе обов'язки щодо, виготовлення  поставки та монтування замовленого товару,
отже позивач не має права вимагати стягнення компенсації за нанесену шкоду.
Вікна були виконані на замовлення позивача, яке ним було  підписано особисто.

Представник
третьої особи до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином - за правилами ст.ст. 74, 76 ЦПК України, про
причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, враховуючи, що не має
необхідності заслуховувати особисті пояснення представника управління торгівлі,
регуляторної політики та захисту прав споживачів Ялтинської міської ради, суд
визнав можливим розглянути спір на підставі наданих сторонами доказів.

Вислухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши надані сторонами докази,
дослідивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, з
позиції їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, суд дійшов висновку,
що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом
безпосередньо встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

19 травня 2006
року ОСОБА_1та ТОВ «ВКП «Стеклопласт» уклали договір, за умовами якого
відповідач взяв на себе обов'язок виконати, доставити та монтувати
метало-пластикові вироби, а позивач зобов'язався зазначені роботи оплатити.
Факт укладання договору підтверджується рахунком (а. с. 8), схемою узгодження
конфігурації виробів (а. с. 9-11), квитанціями на загальну суму 6763,00 грн.
(а. с. 21, 22) та гарантійним талоном (а. с. 7).

Суд дійшов
висновку, що спірні правовідносини регулюються базовим (загальним) законом у
сфері приватноправових відносин - Цивільним кодексом України (надалі - ЦК
України) та Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції Закону від
01 грудня 2005 року № 3161-IV.

Оскільки за
укладеним договором сторона, що здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язалася
за завданням фізичної особи (замовника) на свій ризик виконати роботу,
призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник
зобов'язався виконану роботу прийняти та оплатити, - вчинена угода, з огляду на
визначення, яке надане у ст. 865 ЦК України, є договором побутового підряду.

Зі змісту
частини 1 ст. 866 ЦК України вбачається, що договір побутового підряду
вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові
квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Вивчивши
вчинену угоду, суд встановив, що вона була спрямована на реальне настання
правових наслідків, не суперечила актам цивільного законодавства та відповідала
іншим вимогам, встановленим ст. 203 ЦК України. Договір укладений згідно з правилами
ст. 837 ЦК України, яка встановлює загальні положення договору підряду.
Обставин, що створюють нікчемність договору, немає. Його недійсність судом не
встановлена.

Таким чином, з
урахуванням презумпції правомірності правочину, яка визначена ст. 204 ЦК
України, документи, додані на підтвердження укладання угоди, є належними
доказами у розумінні частини 1 ст. 58 ЦПК України, оскільки містять інформацію
щодо предмета доказування.

Ст. 6
Закону України «Про захист прав споживачів» зазначає, що виконавець
зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати
інформацію про цю продукцію. Права споживача у разі придбання ним товару
неналежної якості встановлені ст. 8 цього Закону.

Правові наслідки
порушення підрядником умов договору побутового підряду визначені у ст. 872 ЦК
України, зі змісту якої вбачається, що у випадку порушення підрядником умов
договору замовник має право вимагати виготовлення іншої речі з однорідного
матеріалу, розірвання договору та відшкодування збитків, безоплатного усунення
недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків
чи відповідного зменшення плати. Зазначені норми у повному обсязі
кореспондуються з правилами частини 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав
споживачів».

У відповідності
до вимог ст. 611 ЦК України правові наслідки у вигляді відшкодування
матеріальної та моральної шкоди настають виключно у разі порушення стороною
зобов'язання.

Проте ОСОБА_1доказів на підтвердження поставки
неякісної продукції або неналежного виконання робіт не надав, питання щодо
безоплатного усунення недоліків або розірвання договору та застосування
двосторонньої реституції не порушував.

Згідно з
частиною 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення
фундаментальних приписів процесуального закону позивач не надав жодного
належного, змістовного та достовірного доказу на підтвердження спричинення йому
матеріальної та моральної шкоди.

Більш того, судом
встановлено, що відповідачі виконали усі умови договору, згідно із замовлення,
з яким позивач  був особисто ознайомлений
під підпис і в якому передбачено виготовлення вікна під артикулом №3,  конфігурації, яка і була замовлена позивачем
і виготовлена відповідачем.

При таких
обставинах підстав для задоволення позивних вимог не має

Суд критично
оцінює посилання позивача на правила ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, оскільки зазначені норми регулюють правовідносини, що виникають із
заподіяння позадоговірної шкоди, а тому не поширюються на спірні договірні
відносини.

Зі
змісту ст. 23 ЦК України випливає, що моральна шкода полягає у фізичному болю,
душевних стражданнях або приниженні честі та гідності. Відповідно до
пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року
«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»
у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Суд дійшов
висновку, що ОСОБА_1не зміг довести факт нанесення
моральної шкоди, наявність вини товариства «ВКП «Стеклопласт», ступень і
глибину своїх фізичних та душевних страждань, факт погіршення здібностей або
позбавлення можливості їх реалізації, настання негативних явищ та існування
причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та гіпотетичною шкодою.
Позивач не надав жодного доказу на користь підтвердження душевного дискомфорту
та не зміг обґрунтувати принцип визначення грошового еквівалента моральних
страждань.

Враховуючи
зазначене, суд вважає, що доводи позивача не кореспондуються з зібраними по
справі доказами та не знаходять свого підтвердження.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 203, 204, 207, 509, 526, 611,
626-629, 837, 865, 866 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 6, 8, 10 Закону України «Про
захист прав споживачів», ст.ст. 57-60, 212-215 ЦПК України, постановами Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди» та № 4 від 31.03.1995р. «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної шкоди», суд

в и р і ш и в :

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційне підприємство «Стеклопласт» про стягнення матеріальної і
моральної шкоди - в і д м о в и т и.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням
протягом двадцяти днів апеляційної скарги у порядку передбаченому ст.ст. 294,
295, 296 ЦПК України.

Рішення набирає
законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Ялтинського
міського суду                                                                               Г.В.Земляна

№ 2-98

2008рік

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

(вступна та резулятивна частини)

28
травня 2008 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:
головуючого - судді Земляної Г.В., при секретарі - Копистко О.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Стеклопласт»,
третя особа - управління торгівлі, регуляторної політики та захисту прав
споживачів Ялтинської міської ради, про стягнення матеріальної та моральної
шкоди, суд

в с т а н о в и
в :

Зважаючи
на складність  у викладені повного тексту
рішення суду, пов'язаного з потребую  в
обгрунтованні доводів сторін, на що може бути витраченим значний час , суд
уважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частин.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 203, 204, 207, 509, 526, 611,
626-629, 837, 865, 866 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 6, 8, 10 Закону України «Про
захист прав споживачів», ст.ст. 57-60, 212-215 ЦПК України, постановами Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та № 4 від 31.03.1995р.
«Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», суд

в и р і ш и в :

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційне підприємство «Стеклопласт» про стягнення матеріальної і
моральної шкоди - в і д м о в и т и.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
через Ялтинський міський суд заяви про апеляційне оскарження з наступним
поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги у порядку передбаченому
ст.ст. 294, 295, 296 ЦПК України.

Рішення набирає
законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Ялтинського
міського суду                                                                               Г.В.Земляна