Справа
№22-ц-643  2008 р.                             Головуючий у 1-й інстанції Бурда
- 41                                                            Суддя-доповідач
е м                    У к р а ї н и
травня  2008 року колегія суддів  судової
цивільних  справах  Апеляційного
суду  Сумської   області
суддів             -
Хвостика С.Г., Криворотенка В.І.
з участю  секретаря судового засідання -  Чуприни В.І.
та осіб, які беруть участь у справі
-  ОСОБА_4, його представника адвоката
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянула у відкритому
судовому  засіданні  в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Зарічного районного суду м.Сум від 27 березня  2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ВГ і РФО Зарічного ВМ СМВ УМВС України в Сумській області про
визнання членом сім'ї та визнання права користування житловим приміщенням, зобов'язання
зареєструвати у спірному житловому приміщенні,

в с т а н о в и л а :

Рішенням
Зарічного районного суду м.Сум від 27 березня  2008 року
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене
рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким його позов задовольнити.
При цьому посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи.
Зокрема, зазначає, що він проживав з дружиною та тещею - ОСОБА_2,  у спірній квартирі однією сім'єю, мешкав там
протягом 17 років, зробив добудову до квартири і протягом цього часу у нього з
дружиною - ОСОБА_3, народилось двоє дітей. Крім того, зазначає, що він оселився
у спірній квартирі на прохання відповідачів. Таким чином він вважає, що набув
права користування цією жилою площею, тому висновок суду про протилежне є
необґрунтованим.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 про
задоволення апеляційної скарги та заперечення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо доводів та
вимог апеляційної скарги, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено
судом першої інстанції, наймачем квартириАДРЕСА_1 є ОСОБА_2 Разом з нею в цій
квартирі зареєстровані та проживають її дочка ОСОБА_3 та двоє онуків - ОСОБА_6
і ОСОБА_7(а.с.9).

У квітні 1990
року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб
і з цього часу позивач став проживати у спірній квартирі. За час
спільного проживання подружжя ОСОБА_1 у них народилось двоє дітей, які також
зареєстровані і проживають у зазначеній квартирі.

Позивач у
спірній квартирі оселився без письмової згоди наймача - ОСОБА_2, тобто без
угоди про набуття права користування цим жилим приміщенням як постійним.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач
не набув права користування спірною квартирою.

Доводи апелянта
про те, що він проживав з тещею - ОСОБА_2, однією сім'єю, мешкав у спірній
квартирі протягом 17 років, допомагав у добудові двох кімнат до спірної
квартири і протягом цього часу у нього з дружиною - ОСОБА_3, народилось двоє
дітей, не є підставою для задоволення позову.

Відповідно до
ч.1 ст.65 ЖК України наймач вправі за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину,
дітей, батьків, а також інших осіб.

Згідно з ч.1
ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки.

Як вірно
встановлено судом першої інстанції, позивач 17 років проживав у спірній
квартирі як чоловік дочки наймача жилого приміщення ОСОБА_2 і виявив бажання в
ній зареєструватись лише після розірвання шлюбу з ОСОБА_3

Посилання
апелянта на те,  що він з ОСОБА_2
проживав однією сім'єю, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

З матеріалів
справи також вбачається, що позивач разом зі своїми батьками - ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, має у спільній сумісній власності квартируАДРЕСА_2 (а.с.48), про що
свідчить довідка від КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації».

Доводи апелянта
про те, що його постійним місцем проживання після реєстрації шлюбу була
квартира АДРЕСА_1, також не є підставою для скасування вірного рішення суду,
оскільки з 1998 року - з моменту приватизації квартири АДРЕСА_2, він має у
приватній власності житло.

За змістом ст.65
ЖК України за особою, яка проживає у наймача жилого приміщення, не може бути
визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце
проживання у приватизованому нею жилому приміщенні.

Отже, ці
та інші доводи апеляційної скарги висновків суду про відмову в задоволенні
позову не спростовують, не містять посилань на такі порушення норм
матеріального чи процесуального  права,
що б являлось підставою для зміни чи скасування рішення, тому апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення, як законне й обґрунтоване, - залишити без
зміни.

Керуючись ст.ст.
307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а
:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Сум  від 27 березня  2008 року по даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно  і може
бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня її
проголошення  до Верховного Суду України.

Головуючий     -

Судді                  -