Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2008 року Татарбунарський
районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді                         Тимошенка С.В.

при секретарі                               Коренчук О.Е.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 19 листопада
1977 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у відділі ЗАГСу м.Татарбунари
Одеської області, про що було зроблено актовий запис за  №121. Даний шлюб первинний для сторін, від
нього вони мають двох дітей, які вже досягли повноліття.

Приблизно півроку сторони не
проживають разом, а причиною цьому, на думку позивачки, стало те, що в них
надто різні характери, через що досить часто виникали сварки з різних причин,
через це життя стало нестерпним.ОСОБА_1 вказує, що відповідач через органи
РАЦСу розірвати шлюб відмовляється, і, хоча сторони проживають в одному
будинку, примирення між ними неможливе, сім'я розпалась остаточно, тому
позивачка просить розірвати шлюб у судовому порядку.

Позивачка у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала.

Відповідач
у судовому
засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому
ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Вислухавши думку учасників
процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Зі свідоцтва про укладення шлюбу
видно, що 19 листопада 1977 року був укладений шлюб між ОСОБА_2, 1956 року
народження, та ОСОБА_1(ОСОБА_3), 1951 року народження, який був зареєстрований
у відділі ЗАГС м.Татарбунари Одеської області, актовий запис №121 (а.с.6).

Відповідно до ст.112 Сімейного
Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено,
що сторони стали нетерпимими один до одного, а тому подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим,
суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Керуючись ст.112 Сімейного Кодексу України, ст. 58-60, 130, 213, 215 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 19
листопада 1977 року відділом ЗАГС м.Татарбунари Одеської області, актовий запис
№121, між ОСОБА_2, 1956 року народження, та ОСОБА_1(ОСОБА_3), 1951 року
народження, які не мають неповнолітніх дітей.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави при реєстрації розірвання шлюбу державне мито в розмірі 17 гривень,
ОСОБА_2 - від витрат звільнити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя                          Тимошенко