Справа
№2-288/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2008 року Алуштинський міський
суд Автономної Республіки Крим,

в складі: головуючого Гордєйчик Т.Ф.

при секретарі Вербицькому І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м.Алушті цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_3 , - про усунення  перешкод в користуванні  жилим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернулася до суду із
зазначеним позовом, у якому просить
зобов'язати відповідачку ОСОБА_2 не перешкоджати їй у користуванні жилим
приміщенням квартири АДРЕСА_1 , віддати ключи від кімнати площею 16 кв. м., де
вона проживала  і таким чином захистити
її порушене право на проживання у зазначеному житловому приміщенні.

Вимоги мотивовані тим, що між нею та відповідачкою, яка являється її
рідною матір'ю, склалися неприязні стосунки, на підставі чого виникають
суперечки.

Так, у черговий раз у травні 2007 року вони знову посварилися, після
чого  відповідачка відібрала у неї ключи
від кімнати площею 16 кв. м, якою вони разом із нею користуються, оскільки у
другій кімнаті проживає її батько - ОСОБА_3., інвалід 1 групи, який потребує
стороннього догляду. Таким чином, вона фактично була позбавлена можливості
проживати та користуватися квартирою, де значиться зареєстрованою і де
знаходяться її особисті речі, а тому на даний час вимушена проживати у
сторонніх людей.

Відповідачка ОСОБА_2 позов
визнала  частково. Визнає, що
забрала ключи у позивачки від кімнати площею 16 кв. м, оскільки вважає, що  вони
їй не потрібні. Стверджує, що ніколи не перешкоджала позивачці у
користуванні зазначеною квартирою. Остання сама її залишила свідомо, проти чого
вона заперечувала і просила  свою доньку
залишитися у квартирі. Не заперечує проти того, щоб позивачка користувалася  спірною квартирою, але бажає, щоб вона
проживала у кімнаті площею 17 кв. м разом із своїм батьком, колишнім чоловіком
відповідачки.

Представник третьої особи ОСОБА_3. позов
визнала і підтвердила у судовому засіданні, що у сторін склалися дуже неприязні
стосунки. Вважає, що повинна в цьому відповідачка ОСОБА_2, яка являється
сварливою жінкою і принижує гідність своєї
дорослої доньки, фактично вигнала її із квартири, забрала ключи від
кімнати, де остання проживала. Таким чином, вона не може здійснювати догляд за
хворим батьком , надавати йому необхідну медичну допомогу. Просить задовольнити
позов.

Суд, заслухавши сторони,
представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку,  позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так,
матеріалами справи встановлено, що квартира за АДРЕСА_1 являється
неприватизованою і складається із двох жилих кімнат -16 кв.м та 17 кв. м. На
даний час у зазначеній квартирі значаться зареєстрованими та проживаючими
сторони та третя особа ОСОБА_3., який являється інвалідом 1 групи , потребує
стороннього догляду і займає окрему кімнату площею 17 кв. м.

Другою кімнатою площею 16 кв. м спільно
користувалися позивачка та відповідачка.

Договір найму жилого приміщення квартири
АДРЕСА_1 укладений із відповідачкою ОСОБА_2.(а.с.5). ПозивачкаОСОБА_1 -  рідна донька відповідачки  і таким чином згідно до вимог ст. 64 ч. 2
Житлового Кодексу України   являється
членом сім'ї наймача.

Відповідно до ст.64 ч. 1 Житлового Кодексу України члени сім,ї наймача ,
які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки , що  випливають із
зазначеного договору найму жилого приміщення.

Встановлено і не заперечувалося сторонами,
що у травні 2007 року вони посварилися і відповідачка забрала у позивачки ключи
від кімнати площею 16 кв. м , де  вони
разом проживали і де знаходяться особисті речі останньої.

Зазначені обставини підтвердили у судовому
засіданні свідки ОСОБА_4., ОСОБА_5  та
ОСОБА_6.

05
10. 2007 року ОСОБА_2 зверталася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про
визнання її такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням,
але відповідно до ухвали суду від 05.02.2008 року  позов був залишений  без розгляду на підставі клопотання самої  позивачки.

У
судовому засіданні відповідачка не заперечувала проти проживання позивачки
ОСОБА_1. у  квартирі, але зазначила, що
остання повинна проживати у кімнаті площею 17 кв. м разом із хворим батьком.

Суд
не може погодитися з таким твердженням відповідачки , оскільки воно не
засновано на законі.

Так, відповідно до вимог ст.50 ч. 2 Житлового Кодексу України не
допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9
років, крім подружжя.

Крім
того, між сторонами та третьою особою вже склався фактично порядок користування
зазначеною квартирою, а саме : відповідачка та позивачка проживали у кімнаті
площею 16 кв. м, а третя особа ОСОБА_3. , інвалід 1 групи проживає у кімнаті
площею 17 кв. м.

За
таких обставин у відповідачки не має законних підстав перешкоджати позивачці у
користуванні нею житловим приміщенням спірної квартири та вимагати проживання
саме в  кімнаті площею 17 кв. м разом із
хворим батьком. Така вимога порушує
право позивачки  на користування
жилим приміщенням.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215 ЦПК
України, ст.ст.50, 64  ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні жилим
приміщенням квартири АДРЕСА_1 і передати позивачці ОСОБА_1 ключи від кімнати
площею 16 кв. м зазначеної квартири.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду АРК через Алуштинський міський суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею  її копії до Апеляційного суду АРК або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

Алуштинського міського суду                                                                      Т.Ф.Гордєйчик