Справа
№22ц-1871/08
Головуючий  у 1 інстанції- Верещак
Доповідач - Коцюрба О.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

23 травня  2008  року  колегія
суддів  судової  палати у
цивільних справах
апеляційного  суду  Київської
області  в складі:

головуючого -  Приходька К.П.,

суддів -  Коцюрби О.П., Даценко Л.М.,

при
секретарі  - Зозулі Н.С.,

розглянувши  у
відкритому судовому
засіданні  в м.  Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області від 18 грудня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2до
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа - Білоцерківська міська державна
нотаріальна контора, про визнання правочинів частково недійсними та визнання
права власності на частину домоволодіння.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом. Свої
вимоги обґрунтував тим, що в 1975 році, з дозволу міськвиконкому, на земельній ділянці,
яка була закріплена за домоволодінням по
АДРЕСА_1, що належало його батькам, був побудований другий житловий
будинок з надвірними спорудами, який, після прийняття його в експлуатацію, був зареєстрований за адресою по АДРЕСА_2, який
був оформлений на старшу сестру ОСОБА_4 (на даний час ОСОБА_4), так як остання
на час отримання дозволу на забудову була повнолітньою.

За домовленістю з
батьками, будинок будувався для дітей на два виходи, і він, як один із
забудовників, збудував свою частину будинку, яка складається з двох житлових
кімнат, кухні і коридору, а також збудував надвірні споруди, які, відповідно до
рішення міськвиконкому №264 від 18.08.89 р. про
впорядкування документів індивідуальних забудовників міста, за заявою сестри
повинні були бути зареєстровані на нього, як на забудовника, а бюро технічної інвентаризації зобов'язано було внести
зміни в правові документи на
будівництво спірного будинку.

З того часу він постійно проживав та користувався даною
частиною будинку, підтримував її у технічно-справному стані, газифікував її,
провів водопостачання та каналізаційне
водовідведення, сплачував всі платежі по утриманню будинку, в зв'язку з чим вважав,
що є повноправним власником спірної частини будинку. Проте, в 2007 році йому стало відомо, що вказане рішення виконкому
про внесення змін до правових документів на будівництво будинку зареєстровано не було, а сестра ОСОБА_4 ще 24
лютого        1990 року подарувала цілий будинок матері ОСОБА_3, а
та в свою чергу,            8 жовтня 1993
року подарувала спірний будинок
ОСОБА_1, чим порушили його право на частину будинку,  як
забудовника.

Оскільки він дізнався
про порушення його прав у 2007 році,
тому перебіг строку позовної давності розпочався з даного часу, в
зв'язку з чим просив визнати вказані правочини частково недійсними та визнати за ним як за забудовником право
власності на дві жилі кімнати площею 19,50 кв.м та     12,50 кв.м., коридор - площею 12,7 кв.м,
кухню - площею 9,10 кв.м, а також на сарай
"Б" та прибудову до нього "б", що становить 51/100 частини
спірного жилого будинку з надвірними спорудами домоволодіння по АДРЕСА_2.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від           29 лютого 2008  року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано частково
недійсним договір дарування, посвідчений 24 лютого 1990 року Білоцерківською державною нотаріальною конторою
за реєстром №3-1106, в частині дарування 51/100 частини будинку по АДРЕСА_2.

Визнано частково недійсним договір дарування, посвідчений
8 жовтня 1993 року Білоцерківською державною нотаріальною конторою за реєстром
№4-4691, в частині дарування 51/100 частини
будинку по АДРЕСА_2.

Визнано право власності за ОСОБА_2
на 51/100 частини житлового будинку з
надвірними та побутовими спорудами домоволодіння по АДРЕСА_2 вартістю 205 086 грн., яка складається з жилої
кімнати 1-4 площею 19,50 кв.м, жилої кімнати 1-3 площею 12,50
кв.м, коридору 1-І площею 12,70 кв.м, кухні 1-2 площею        9,10 кв.м, а також сараю "Б"
розміром 8,32 х 2,94 м. та прибудови до сараю "б" розміром 1,91 х
3,40 м.

На дане рішення суду, ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій з підстав
порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про
скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом   встановлено, що в 1975 році,
з дозволу Білоцерківського міськвиконкому, на земельній ділянці домоволодіння
по АДРЕСА_1, що належав подружжю
ОСОБА_2, був збудований другий житловий будинок, який був зареєстрований за адресою
по АДРЕСА_2

Дозвіл на будівництво будинку був
наданий повнолітній дочці ОСОБА_4, але за рішенням батьків, новий будинок
будувався для дітей, в зв'язку з чим був побудований, як двоквартирний, на два
окремих входи. При цьому, спочатку були зведені стіни будинку та збудований
дах, а потім кожний із майбутніх власників будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_1
добудовували свої частки будинку окремо.

ОСОБА_2 добудовував свою частину
будинку, яка складається з двох житлових кімнат площею 19.50 кв.м. та 12.50
кв.м., коридору - площею
17  кв.м., кухні - площею 9.10 кв.
м., збудував сарай «Б» та прибудову до нього «б», на які просить визнати право
власності. Крім вказаного, позивач провів до своєї частини будинку
газопостачання, водопостачання та каналізаційне водовідведення.

Позивач постійно, понад тридцять
років проживає в спірній частині будинку, сплачує всі необхідні платежі за дану
частину будинку.

За заявою відповідального
забудовника ОСОБА_4 18.091989 року Білоцерківським міськвиконкомом було
прийнято рішення №264 про внесення змін в правові документи на будівництво
жилого будинку по АДРЕСА_1, за яким, право на будівництво частини будинку, яка
складається з двох вищевказаних кімнат, коридору, кухні, прибудов до нього,
було визнано за ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що
ОСОБА_2 набув права власності на збудовану ним частину  будинку, яка відповідно до висновку експерта
становить 51/100 частину спірного домоволодіння.

01.12.1989 року, ОСОБА_4.,
Білоцерківським міськомунгоспом було видано свідоцтво про право власності на
цілий будинок, яка за договором дарування, посвідченим 24.021990 року
Білоцерківською державною нотаріальною конторою за реєстром №3-1106, подарувала
даний будинок ОСОБА_1

За правилами ст. 215 ЦК України,
сторона правочину або інша заінтересована особа заперечує дійсність правочину
на підставах, встановлених законом, такий право чин може визнаний судом
недійсним.

Так як вищевказані правочини
порушили права ОСОБА_2 на 55/100 частин спірного будинку то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_2, а
тому рішення суду відповідає вимогам закону і є правильним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм
матеріального і процесуального права при ухваленні рішення є безпідставними та
спростовуються матеріалами справи.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони теж не спростовують
висновків суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що воно постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального права, а тому залишає його без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.
307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від                18 грудня  2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуючий :       підпис

Судді :                    підпис

Копія
вірна:

Суддя:                                                                                       О.П
Коцюрба