Справа № 22 - ц- 456                         Головуючий у 1-й інстанції: Мальована В.В.
Суддя-доповідач:  Ведмедь Н.І.
У Х В А Л А

і м е н е м     У к
р а ї н и

03 квітня   2008 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого  -   Смирнової Т.В.,

суддів             -  Ведмедь Н.І.,
Ільченко  О.Ю.

з участю секретаря судового засідання
-   Назарової О.М.

в присутності осіб, які приймають участь у справі :   ОСОБА_1,
його представника, ОСОБА_2 та її
представника.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду
цивільну справу

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду
м. Суми від 12 лютого  2008 року

у справі за позовом  ОСОБА_1
до  ОСОБА_2

про встановлення  сервітуту, -

в с т
а н о в и л а :

Рішенням суду   в задоволенні  позовних вимог ОСОБА_1.  відмовлено за їх необгрунтованістю.

Суд вважав, що  правовідносини, що
виникли  між сторонами є житловими і
не  відносяться до тих, які
регулюються  нормами цивільного  закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., не погоджується  з рішенням суду, посилається на  його необгрунтованість, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Вважає, що  безпідставно відмовив йому в задоволенні  позовних вимог, оскільки він як власник   квартири
має право встановити  сервітут  користування своїм неруховим майном, тому
просить   рішення суду скасувати  та ухвалити нове рішення, яким  задовольнити його позовні вимоги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до  договору купівлі-продажу від 11.06.2003
року    позивач ОСОБА_1  є власником квартири , що знаходиться  за адресою :
АДРЕСА_1( а.с. 5-6).

Відповідно до довідки   ПРБП “
Рембуд” за даною адресою
зареєстровані  ОСОБА_1  та ОСОБА_3 (а с. 8).

Також було встановлено судом, що відповідачка  після погіршення сімейних відносин з  позивачем
деякий час  не проживала в даній
квартирі.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми
від  14.06.2007 року   ОСОБА_2. разом сином вселено в спірну
квартиру ( а.с. 33-35).

Перевіривши рішення в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін в справі,
вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому  задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1. щодо встановлення сервітуту щодо
користування  квартирою відповідачкою з
відповідною сплатою коштів за користування, вважав, що  правовідносини, які  виникли між сторонами є житловими і не можуть
бути врегульовані  нормами цивільного
законодавства.

Судова колегія не може погодитись з таким висновком суду, оскільки  він  не
відповідає вимогам діючого законодавства.

Так, відповідно до ч.ч. 1,3  ст. 403
ЦК України, сервітут  визначає обсяг прав
щодо користування особою чужим майном.
Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за
користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом
або  рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що
власником  квартири є позивач, а
відповідачка разом  з неповнолітньою
дитиною   згідно рішення суду від
14.06.2007 року    вселена   в квартиру
та  було  зобов'язано відповідача  не чинити їм
перешкод  в користуванні
квартирою.

Суд першої інстанції  не взяв до
уваги  вищезазначену  норму
цивільного кодексу  і, взагалі, не
вирішив    спір між сторонами  про
встановлення сервітуту щодо
користування    відповідачкою та
сином  кімнатою пл. 11.4  кв.м.
в квартирі  позивача.

Із зазначеного слідує, що  ОСОБА_2
користується майном ( квартирою)
позивача, але плату за це  йому не
вносить.

Суд не дослідив  докази про  можливість
встановлення сервітуту нерухомого майна, шляхом  укладення договору.

За  зазначених недоліків,  колегія судів не може вирішити питання по
суті, оскільки  допущено порушення
процесуального закону, яке не може
бути  усунуто  апеляційним судом, тому  відповідно
до  ст. 311 ч. 1 п. 5 ЦПК  України
рішення суду підлягає скасуванню з передачею справи  на новий розгляд.

Керуючись  ст. ст. 303,
307 ч. 1 п.5,  309 ч. 1 п.   4,
313, 314, 315 ЦПК   України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати   рішення Зарічного  районного суду  м. Суми
від 12 лютого 2008  року  , а справу направити на новий розгляд до
цього ж суду  в іншому складі  суду

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу
протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо
до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: