Справа № 2-94/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 червня 2008р. Ялтинський міський
суд Автономної Республіки Крим у складі

головуючого судді - Слєзко
Т.В.,

при секретарі - Воробйової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ялти цивільну справу за позовом  виконавчого комітету Алупкінської міської
ради доОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-ті особи - ОСОБА_3, Алупкінська міська Рада, про
визнання свідоцтв про право власності на квартиру, договору дарування квартири,
недійсними,  знос самовільних приміщень,
-

В С Т А Н О В И В :

Виконавчій комітет Алупкінської міської ради звернувся до суду з позовом, у
якому, уточнивши свої вимоги,  просить
суд визнати недійсними свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_1
буд.НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, що видане 10 жовтня 2006 р. ОСОБА_1,  договір дарування цієї квартири від 09 грудня
2006р., що був укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, та знести самовільних
приміщення: 1-1 площею 14 кв. м.; 1-2 - площею. 5,2 кв. м.; 1-3 площею 5,9 кв.
м.; 1-4 прощею 23 кв. м.,1-5 площею 8,2 кв. м.; 1-6 площею 2,0 кв. м.; 1-7  площею 13,7 кв. м.

Крім того, позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право власності
на вказану квартиру, видане ОСОБА_2

Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1. без відповідних дозволів та підстав
зайняв земельну ділянку, на якій виконав будівельні роботи по відбудуванню
приміщень.

Представники позивача та 3-х осіб позовні вимоги підтримали.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце
розгляду справи були повідомлені належним чином, але проти позову заперечували,
так як ніяких порушень ними допущено не було.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, суд  вважає, що позовна заява є законною та
обґрунтованою але підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 18 серпня 2006 р. своїм рішенням за № 240 виконавчий
комітет Алупкінської міської ради затвердив рішення Міжвідомчої комісії від 23
червня 2006 р., та дозволив реєстрацію у БТІ приміщень: 1-1 площею 14 кв. м.;
1-2 - площею. 5,2 кв. м.; 1-3 площею 5,9 кв. м.; 1-4 площею 23 кв. м.,1-5
площею 8,2 кв. м.; 1-6 площею 2,0 кв. м.; 1-7
площею 13,7 кв. м.

Але 28 грудня 2006 р. рішенням за № 21 Алупкінська міська рада відмінила
рішення № 240 від 18 серпня 2006 р.  як
помилкове, оскільки згоди на споруди мешканці будинку не надавали, дозвіл на
будівельні роботи не надавався.

Наявність самовільного будівництва приміщень також підтверджується рішенням
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 20 березня 2006 г. за
позовом виконавчого Комітету Алупкінської міської ради до ОСОБА_1, 3-тя особа -
ОСОБА_3, яким було встановлено, що вибудувані відповідачем будівлі є
самовільними.

Як встановлено ст. 212 Земельного Кодексу України, самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи
знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно
зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 125 Земельного Кодексу України, приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України встановлено, що
власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих
збитків. Згідно з пунктом «б» ч. 3 цієї ж статті захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій,
ще порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до ч.
1, 7 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме
майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил суд може постановити рішення, яким
зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну
перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка
здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке
нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням
земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідачем ОСОБА_1 здійснено самовільне будівництво на земельній ділянці,
що не була відведена для цієї мети та без проекту. Розміри та наявність споруд
сторонами не заперечуються.

Тобто приміщення: 1-1 площею 14 кв. м.; 1-2 - площею 5,2 кв. м.; 1-3 площею
5,9 кв. м.; 1-4 прощею 23 кв. м.,1-5 площею 8,2 кв. м.; 1-6 площею 2,0 кв. м.;
1-7  площею 13,7 кв. м. за адресою:
АДРЕСА_1 необхідно знести.

Свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_1 буд.НОМЕР_2по АДРЕСА_1,
що видане ОСОБА_1 10 жовтня 2006р. на самовільні будівлі,  договір дарування квартири від 09 грудня 2006
р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 слід визнати недійсними.

Але визнати недійсним свідоцтво про право власності на вказану квартиру,
видане ОСОБА_2 суд не може, так як доказів про те, що таке свідоцтво було нею
отримане, немає..

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 125, 152, 212 Земельного Кодексу
України, ст. 376 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву виконавчого комітету Алупкінської міської ради доОСОБА_1,
ОСОБА_2, 3-ті особи - ОСОБА_3, Алупкінська міська рада, про визнання свідоцтв
про право власності на квартиру НОМЕР_1 буд.НОМЕР_2по АДРЕСА_1, договору
дарування вказаної квартири, недійсними,
знос самовільних приміщень, - задовольнити частково.

Визнати свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_1 буд.НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1, виданого 10 жовтня 2006 р. ОСОБА_1,
договір дарування квартири НОМЕР_1 буд.НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 від 09 грудня
2006 р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, недійсними.

Зобов'язатиОСОБА_1 у місячний термін знести приміщення: 1-1 площею 14 кв.
м.; 1-2 - площею. 5,2 кв. м.; 1-3 площею 5,9 кв. м.; 1-4 прощею 23 кв. м.,1-5
площею 8,2 кв. м.; 1-6 площею 2,0 кв. м.; 1-7
площею 13,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 У разі невиконання у цій частині
рішення судуОСОБА_1  добровільно, знос
зробити виконавчим комітетом Алупкінської міської ради  за рахунок ОСОБА_1

У іншій частині у позові відмовити.

Стягнути зОСОБА_1 судовий збір на користь виконавчого комітету Алупкінської
міської ради 8 (Вісім) грн.. 50 коп.

Стягнути зОСОБА_1 та з ОСОБА_2 судовий збір у доход держави  у розмірі 104 (Сто чотири) грн. 75 коп., з
кожного.

Стягнути зОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь виконавчого комітету Алупкінської
міської ради витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
Ялтинським міським судом у розмірі 15 (П'ятнадцять) грн., з кожного.

Рішення може бути оскаржено у порядку та строки, встановлені ст. ст. 294 -
296 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя