Справа № 22-57208                              Головуючий в 1
інстанції: Сидорук Є.І.
Категорія:20                                    Доповідач:
2 червня 2008 року                                           м.
Колегія суддів Апеляційного суду
Рівненської області в складі:
головуючого - судді: Оніпко О.В.
суддів: Мельника Ю.М., Хилевича С.В.,
при секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Рівненського міського суду від 21 листопада
2005 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «ОВЕН» (далі - ТОВ «ОВЕН») про визнання договору
купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності на частину
приміщення та його поділ,
в с т а н о в и л а:
Рішенням
Рівненського міського суду від 21 листопада 2005 року ОСОБА_1 повторно
відмовлено в позові за пропуском позовної давності.

Не
погодившись із рішенням, ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, де покликається на
неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і
процесуального права та невідповідність висновку про пропуск ним позовної давності.

Просив
рішення суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Ухвалою
Апеляційного суду Рівненської області від 9 березня 2006 року апеляційну скаргу
відхилено, а рішення, що оскаржується, - залишено без змін.

На
зазначену ухвалу та рішення суду першої інстанції ОСОБА_1. подано касаційну
скаргу.

Ухвалою
касаційного суду скаргу ОСОБА_1. задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду
Рівненської області від 9 березня 2006 року скасовано, а справу передано на
новий розгляд суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_1.
і представник ТОВ «ОВЕН» до суду не з'явилися.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи й доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про її відхилення, виходячи з такого.

З
матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 1998 року ТОВ фірма «ОВЕН» передано
частину приміщення, набутого за договором купівлі-продажу від 25 вересня 1998
року у командитного товариства «Агрокомбінат «Світанок», в оренду ОСОБА_1. До
спірного приміщення входила також площа у 67, 46 м. кв., яку позивач вважав
своєю власністю, оскільки саме така площа була виділена йому при виході із
командитного товариства «Агрокомбінат «Світанок» як вкладнику в рахунок його
вкладу.

Статтею
71 ЦК Української РСР встановлено, що загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено (позовна давність), становить три роки.

Відповідно
до ст. 76 цього Кодексу перебіг строку позовної давності починається із дня
виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли осба дізналась
або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Колегією
суддів установлено, що позивач повинен був дізнатись про порушення свого права
власності на спірну частину приміщення, яке він вважав своїм, з того дня, коли
він став його орендувати у відповідача на підставі укладеного договору оренди,
тобто з 30 вересня 1998 року.

Крім
того, 1 травня 1999 року між сторонами укладено новий договір, яким термін
оренди спірної частини приміщення продовжено до 1 травня 2009 року ( в
подальшому договір за позовом відповідача за постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 20 вересня 2005 рку визнано недійсним,
оскільки від імені ТОВ «ОВЕН» підписано неповноважною особою).

До
суду ж із відповідним позовом ОСОБА_1. звернувся лише в березні 2002 року.

Вбачається,
що поважних причин його недодержання позивач не навів.

Разом
із тим, згідно із письмовими доказами, перевіреними колегією суддів, ОСОБА_1.
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис №176 від 30 січня
2007 року.  Крім того, встановлено, що
державну реєстрацію ТОВ фірма «ОВЕН» припинено 3 грудня 2007 року в зв'язку із
ліквідацією юридичної особи за рішенням суду.

За
наведених обставин, колегія суддів знаходить, що правонаступництво в спірних
правовідносинах чинним законодавством не допускається.

Правилами
ч. 2 ст. 310 ЦПК України передбачено, що якщо судом першої інстанції ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної
особи - сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає
правонаступництва, не може бути підставою для застосування вимог частини першої
цієї статті (закриття чи залишення без розгляду заяви з підстав, визначених
статтями 205 і 207 ЦПК України).

Рішення
суду ухвалено з додержанням норм процесуального і матеріального права, судом
з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, висновки,
яких дійшов суд, відповідають обставинам справи, а апеляційна скарга не містить
посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не спростовує правильності
висновків суду, а тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись
п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст.ст. 314, 315, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Рівненського міського суду від 21 листопада 2005 року - залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Рішення суду першої
інстанції та ухвала апеляційного суду можуть бути оскаржені безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання цією ухвалою
чинності.

Головуючий:

Судді