У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

Головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Лихути Л.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду
Черкаської області від 6 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

В липні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. Позивач зазначав, що разом
з відповідачем є співвласниками будинку по АДРЕСА_1. В грудні 2005 року він дав
відповідачу нотаріально посвідчену згоду на спорудження до належної йому
частини будинку прибудови з окремим входом. Однак, відповідач на порушення
домовленості будує двоповерхову прибудову, дозволу на що в нього немає, за що
його притягнуто до адміністративної відповідальності. Оскільки прибудовою
створюються перешкоди в користуванні його частиною будинку, позивач просив
зобов»язати відповідача усунути їх шляхом демонтажу прибудови.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 14 березня 2007 року в
позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 6 червня 2007 року
рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про усунення
перешкод у користуванні ОСОБА_1 належною йому частиною будинку шляхом знесення
самочинної прибудови за рахунок ОСОБА_2

В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на його
необґрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд серед
іншого вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що
відповідач проводить будівництво без відповідних дозволів та проектної
документації, за що притягувався до адміністративної відповідальності, і він не
довів, що прибудовою не порушуються права інших співвласників. При цьому суд
керувався ст. 376 ЦК України.

Однак, з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту
створення споруджуваною відповідачем прибудовою перешкод позивачу у
користуванні належною його частиною будинку.

Скасовуючи це рішення та ухвалюючи нове про задоволення позову, апеляційний
суд цього висновку суду першої інстанції не спростував, до протилежного
висновку не дійшов, а виходив лише з того факту, що прибудова є самочинною. При
цьому суд не взяв до уваги, що ст. 376 ЦК України, якою він керувався при
ухваленні рішення, передбачає можливість знесення самочинного будівництва за
позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого
самоврядування, і то лише у разі істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил, та
в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи,
яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення. За позовом громадянина
таке рішення може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК України в разі доведеності
ним відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України факту створення йому перешкод у
здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості
усунення цих перешкод в інший спосіб.

Таким чином, апеляційним судом порушено норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування ухваленого ним рішення та передачі справи на
новий апеляційний розгляд..

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 6 червня 2007 року
скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін