Справа № 2-57
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 червня 2008 року Шевченківський
райсуд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Чебуришкіній Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Державної
податкової інспекції в м. Чернівці, зацікавлена особа - орган опіки та
піклування Роменської міської ради Сумської області, про визнання недійсними
договору купівлі-продажу частини квартири та частково свідоцтва про право на
спадщину за законом, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до
відповідачів посилаючись на те, що 18.06.1999 р. між нею та ОСОБА_3було
укладено договір купівлі-продажу 12 частини квартири АДРЕСА_1, яка належала їй на праві приватної власності.

Цей договір
купівлі-продажу був укладений між ними під впливом погроз, психологічного тиску на неї з боку
ОСОБА_3, проти її справжньої волі та
збігом тяжких обставин, які були на той час у неї.

В 1993 році вона отримала квартиру АДРЕСА_1від заводу „Електронмаш", де працювала до виходу
на пенсію.

З метою встановлення
сантехніки та інших комунікацій в квартирі, необхідно було здати в бухгалтерію заводу 1 /один/ мільйон купонокарбованців.

Таких грошей у неї не
було, а тому вона позичила їх у ОСОБА_3, який працював також на заводі „Електронмаш" та
проживав в гуртожитку по сусідству з нею.

Гроші у ОСОБА_3 вона позичила в
присутності ОСОБА_4, яка також працювала на заводі, та надала ОСОБА_3розписку
про позику грошей, яка є в матеріалах справи.

Позичену суму грошей в 1 мільйон купонокарбованців
ОСОБА_3 у неї не вимагав, при зустрічах не згадував, а в 1996 році в Україні
була введена нова грошова одиниця - гривня, тому вона не знала яку суму гривень
необхідно повернути ОСОБА_3 за 1 мільйон купонокарбованців.

В грудні 1998 року вона приватизувала
квартиру. Дізнавшись про те, що квартира
стала її власністю, ОСОБА_3, починаючи з січня 1999 року, став вимагати
від неї повернення йому грошей замість 1 мільйону купонокарбованців, хотів, щоб
вона повернула йому 3500 доларів США
вказуючи, що це рівнозначно сумі одному мільйону купонокарбованців.

У неї таких грошей не було ніколи, вона не
могла йому повернути 3500 доларів США, і
він про це знав. Але ОСОБА_3 став на шлях погроз, психологічного тиску на
неї і пригрозив, якщо вона не поверне йому вказану ним суму грошей, то він
забере у неї квартиру, пенсію, все її майно
та життя. Вона сприймала ці погрози, як реальні, тому, що він почав приходити до неї додому з другими,
незнайомими їй чоловіками, які теж
погрожували їй і психологічно тиснули на неї, щоб вона повернула гроші, або віддала за цю суму 12
частину квартири.

Боячись погроз ОСОБА_3
вона звернулась до керівництва заводу
„Електронмаш", щоб порадили, що робити або, щоб допомогли грошима, або, щоб переговорили з ОСОБА_3. Їй
порадили звернутися до правоохоронних органів.
Цього зробити вона не могла, оскільки, і ОСОБА_3, і його товариші, її
попередили, щоб вона не ходила в
міліцію, бо їй буде погано.

ОСОБА_3, знаючи про її
тяжкі обставини, почав приходити до неї по два-три рази в місяць, а потім і кожен тиждень, вимагав
піти до нотаріуса, щоб перписати на нього 12
частину квартири, якщо вона не може повернути йому гроші, в сумі 3500 доларів США.

В 1999 році, до цього і після, у неї були
тяжкі обставини, які виражались в тому, що  було важке матеріальне становище - вона була
непрацездатною, мала незначну пенсію,  не працювала, важко хворіла, на її утримані
та догляді була в той час і тепер є її рідна незряча сестра - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід другої групи, у неї не було коштів на придбання предметів
першої необхідності, зокрема, продуктів
харчування та ліків, які необхідні були для неї та сестри.

Крім того цей договір
купівлі-продажу частини квартири був укладений нею на вкрай на невигідних умовах - відбулося виконання основних умов договору, а саме,
не передавалось майно
покупцю, а покупець не давав їй за майно гроші.

Ціна майна по договору була нееквівалентна
його вартості. В договорі зазначено вартість 4160 грн., але їй цих грошей ніхто
не давав. Фактично ОСОБА_3 отримав у власність 12 частину квартири за 10 грн.
тобто, за 1 мільйон купонокарбованців.

Вважала, що ОСОБА_3,
примушуючи її підписувати відповіді на запитання, які написав, примушуючи
написати йому листа, який вона не відправляла завчасно намагався приховати свої
дії для створення майбутніх доказів правомірності вчиненого правочину.

В правоохоронні органи
вона не зверталась оскільки боялась реальних погроз ОСОБА_3.

З дня укладення договору ОСОБА_3 до неї
більше не заходив, в квартирі не жив, не цікавився нею, не був в ній
зареєстрованим, за комунальні послуги та квартплату не платив.

19.09.2002 р. їй стало відомо, що
ОСОБА_2зареєструвала в Чернівецькому
КОБТІ  свідоцтво про право на спадщину за
законом. Вважала, що це свідоцтво про право на спадщину за законом має бути
визнане частково недійсним.

Вона жінка похилого віку, одинока, утримує та
доглядає рідну сестру - інваліда другої групи
і її ОСОБА_3 незаконно позбавив права на 12 частину квартири, внаслідок чого вона не може нею розпорядитись. У
неї не має іншого житла, не може ні з
ким укласти договір довічного утримання на 12 частину квартири, щоб бути спокійною за свою старість.

Тому просила визнати недійсним договір
купівлі-продажу 12 частини квартири АДРЕСА_1, що був укладений між нею та
ОСОБА_318 червня 1999 року, та визнати частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 06.04.2002р. державною нотаріальною конторою м.
Ромни Сумської області на ім'я ОСОБА_2та ОСОБА_3 в частині спадкового майна, на
яке видано це свідоцтво, що складається з 12 частини квартири АДРЕСА_1.

Позивач
та її представник позов підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини,
викладені в позовній заяві.

Відповідач
ОСОБА_2та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили
відмовити в його задоволенні за безпідставністю і в своїх поясненнях
підтвердили обставини, викладені у власних запереченнях.

Представник
відповідача - ДПІ у м. Чернівці в судове засідання не з'явився, від нього до
суду поступила заява про розгляд справи в його відсутність, вирішення спору
залишав на розсуд суду.

Представник
органу опіки та піклування Роменської міської ради Сумської області в судове
засідання не з'явився, від нього до суду поступила письмова заява з проханням
розглянути справу в його відсутність та постановити законне рішення.

Заслухавши
пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що
позивач ОСОБА_1 07.06.1993р. позичила у ОСОБА_3 один мільйон купонокарбованців
а.с. 45 .

03.12.1998р. ОСОБА_1
отримала у власність квартиру АДРЕСА_1 а.с. 12 .

18.06.1999р. між ОСОБА_1
та ОСОБА_3було укладено договір купівлі-продажу 12 частини квартири АДРЕСА_1за
4160 грн. а.с. 28 .

Все вищенаведене
підтверджується дослідженими по справі доказами.

Згідно з ст. 57 ЦК України
1963р. угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди
представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин
був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких
обставин може бути визнана недійсною за позовом потерпілого.

Згідно з ст. 233 ЦК
України 2003 р. правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним
незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Судом встановлено, що
ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу 12 частини спірної квартири внаслідок
збігу тяжких обставин на вкрай невигідних для себе умовах оскільки фактично це
було зроблено для вирішення боргових зобов'язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_3, а
грошей при цьому вона не отримала.

ОСОБА_1 на момент
укладення оспорюваного договору була непрацездатною, на пенсії, додаткових
доходів не мала, на її утриманні знаходилась хвора сестра - інвалід, вона не
мала можливості виплати борг ОСОБА_3.

В судовому засіданні
свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пояснили суду, що ОСОБА_1 дійсно позивача у ОСОБА_3
один мільйон купонокарбованців, після чого той через декілька років вже почав
вимагати у неї повернення йому 3500 доларів США.

Також не знайшли свого
підтвердження обставини, на які посилається відповідач ОСОБА_2з приводу того,
що квартплату за квартиру позивачки платив ОСОБА_3 та вона, ОСОБА_3 сам
встановив сантехніку, почав робити ремонт, замінив дверну коробку, завіз в
квартиру свої речі. Це в судовому засіданні не підтвердив жоден свідок, не
підтверджено жодним доказом.

На думку суду надані
відповідачкою ОСОБА_2"запитання-відповіді" з підписами позивачки, що
нібито підтверджують добровільність і правомірність укладеної угоди, не можуть
це підтверджувати.

За
таких обставин суд вважає, що договір купівлі-продажу 12 частини квартири
АДРЕСА_1, що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 18 червня 1999 року, має бути
визнаний недійсним.

Відповідно має бути визнано частково
недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06.04.2002р.
державною нотаріальною конторою м. Ромни Сумської області на ім'я ОСОБА_2та
неповнолітнього ОСОБА_3 в частині спадкового майна, на яке видано це свідоцтво,
що складається з 12 частини квартири АДРЕСА_1.

На
підставі викладеного та керуючись ст. 57 ЦК України 1963р., ст. 233 ЦК України
2003р., ст.ст. 10, 60, 81, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати
недійсним договір купівлі-продажу 12 частини квартири АДРЕСА_1, що був
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 18 червня 1999 року та посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_7 за реєстровим № 1930.

Визнати
частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане
06.04.2002р. державною нотаріальною конторою м. Ромни Сумської області на ім'я
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині спадкового майна, на яке видано це свідоцтво, що
складається з 12 частини квартири АДРЕСА_1.

З
повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 14
червня 2008 року.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження або апеляційної скарги.

Заява
про апеляційне оскарження або апеляційна скарга може бути подана протягом 10
днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя: