Колегія суддів Судової палати у цивільних
справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Берднік І.С., Костенка А.В.,
Лященко Н.П., Пшонки М.П., -
розглянувши в судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_1та ОСОБА_2до кредитної спілки “КС “Володар”, приватного
нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи:
державна виконавча служба в Деснянському районі   м. Києва, товариство з обмеженою
відповідальністю “РК “Траєкторія”, про визнання недійсними умов кредитного договору, додаткової
угоди до кредитного договору, матеріальних вимог у частині сплати підвищеної кредитної
ставки, скасування виконавчого напису нотаріуса, стягнення збитків і відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення Солом&cent;янського районного суду м. Києва від 2 жовтня
2006 року та ухвалу апеляційного суду   м. Києва від 13 грудня 2006 року,
У червні 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись у суд із позовом до кредитної спілки “КС “Володар”, приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа - державна виконавча служба в Деснянському районі   м. Києва, про визнання недійсними матеріальних
вимог у частині сплати підвищеної кредитної ставки, скасування виконавчого напису
нотаріуса, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди.
Позивачі зазначали, що між ОСОБА_2
та кредитною спілкою “КС “Володар” 12 травня 2004 року було укладено кредитний
договір № 52-К, згідно з яким відповідач надав позивачу кредит у сумі 70 тис.
грн. зі сплатою 21 % річних за його використання. З метою забезпечення
належного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором
кредитодавець уклав із ОСОБА_2 та його дружиною,
ОСОБА_1, договір іпотеки, за яким
кредитній спілці була передана в іпотеку (заставу) належна позивачам квартира.
Під час дії договору кредитна
спілка без будь-яких підстав в односторонньому порядку в чотири етапи підняла
кредитну ставку з 21 % річних до 675 % річних, вимагала повернення суми кредиту
70 тис. грн. і відсотків за
користування кредитом у сумі 472 500 грн.; а
24 травня 2005 року приватний нотаріус
ОСОБА_3  вчинив виконавчий напис про
стягнення на користь кредитної спілки 164 708 грн. 76 коп.
Позивачі також просили стягнути з
кредитної спілки “КС “Володар” 12 393 грн. (по 4 131 грн. кожному з позивачів
та їхньому неповнолітньому сину) моральної шкоди, заподіяної неправомірними
діями кредитної спілки, та 20 тис. грн. збитків у вигляді оплати правової
Під час розгляду справи позивачі
доповнили свої вимоги. Просили   визнати
недійсними положення пп. 5.5, 5.6 кредитного договору щодо можливості підвищення розміру
відсотків за використання кредиту як такі, що не відповідають вимогам
добросовісності, розумності та справедливості; додаткову угоду до кредитного договору, оскільки вона не відповідає
умовам кредитного договору щодо підвищення кредитної ставки.
Рішенням Солом&cent;янського районного суду м. Києва від 2 жовтня      2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

13 грудня 2006 року,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у позові
відмовлено. Стягнуто з позивачів
1 700 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального
права, просять рішення Солом&cent;янського районного суду м. Києва
від               2 жовтня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 13 грудня
2006 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним
є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

Обґрунтованим
є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з&acute;ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пред'являючи позов, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 посилались, зокрема, на те, що кредитною спілкою “КС “Володар” було
піднято кредитну ставку з 1 листопада 2004 року з 21 % до 22, 5 % в
односторонньому порядку та з порушенням умов п. 2. 7 кредитного договору щодо
можливості такого підвищення за рішенням правління кредитної спілки у випадку
інфляції національної валюти або змін на фінансовому ринку України, унаслідок
чого надані в кредит кошти можуть знецінитись із будь-яких причин, у тому числі
прийняття органами державної влади України рішень, які прямо або опосередковано
впливають на стан фінансового ринку України.
Крім того, кредитна спілка в порушення умов указаного пункту договору не
направила позичальнику 2 примірники додаткової угоди до кредитного договору про
підвищення кредитної ставки  для
підписання, про підвищення кредитної ставки він дізнався пізніше, чим і
пояснюють виникнення заборгованості за кредитним договором.

На
підтвердження своїх пояснень щодо безпідставності підвищення кредитної ставки з
21 % до 22, 5 % відповідно до ст. 60 ЦПК України позивачі надали дані про
відсутність станом на 1 листопада 2004 року інфляції національної валюти.

Суд у порушення вимог ст. ст. 10,
212, 213 ЦПК України, всебічно і повно не з'ясував обставини справи, не
перевірив підстави для підвищення кредитної ставки з 21 % до 22, 5 %  ( чи було рішення правління кредитної спілки
щодо такого підвищення та підстави прийняття такого рішення) і якими доказами
спростовуються пояснення позивачів щодо неотримання ними двох примірників
додаткової угоди до кредитного договору, яку ОСОБА_2 не підписував, і яким
чином було узгоджене кредитною спілкою з позичальником таке підвищення
кредитної ставки.

Постановлене  у справі рішення не відповідає вимогам ст.
ст. 213, 215 ЦПК України, оскільки не містить мотивів, з яких суд вважає
необґрунтованими вимоги позивачів про визнання встановленою  відсутність факту необґрунтованого першого
підвищення кредитної ставки, яким позивачами обґрунтовувались позовні  вимоги, і відхилив надані докази.

Апеляційний суд у порушення
вимог ст. 303 ЦПК України також належним чином не перевірив доводи апеляційної
скарги в цій частині,  хоча ці
доводи  заслуговують на увагу.

За таких обставин ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню в повному обсязі з  направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Солом&cent;янського районного суду м. Києва від 2 жовтня

2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2006 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік   А.В. Костенко   Н.П. Лященко   М.П. Пшонка