У х в а л а

і м е н е м    у к р а
ї н и

9 квітня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,                                      Прокопчука
Ю.В., Лященко Н.П.,  Пшонки М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування затрат, понесених у зв'язку з покращенням будинку, за касаційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3на рішення апеляційного суду Донецької області
від 4 червня 2007 року,

в с т а н о в и л
а:

У квітні 2006 року позивачі звернулися в суд із вищезазначеним  позовом, посилаючись на те, що з 1970 року
ОСОБА_1. перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, і з цього часу стала
проживати в будинку його батьків АДРЕСА_1 в м. Донецьку, тут народились їхні
діти: ОСОБА_2. та ОСОБА_3.

До 1975 року в цьому будинку проживала і сестра чоловіка -                 ОСОБА_4, яка у 1975 році
вийшла заміж і переїхала до свого чоловіка, де мешкає і до теперішнього часу,
за адресою: м. Донецьк, АДРЕСА_2.

З 1975 року до 1980 року ОСОБА_1. разом зі своїм чоловіком працювала в
Якутії, у відпустку приїжджали до його батьків, допомагали їм фізично та
матеріально, оскільки будинок потребував догляду, а батьки чоловіка були людьми
похилого віку.

У 1979 році помер батько ОСОБА_5, мати померла раніше.

Брат ОСОБА_5 - ОСОБА_6. не прийняв спадщину, а сестри              ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 склали
відмову від спадщини на користь братів, яку нотаріально не оформили. 7 серпня
1993 року ОСОБА_5. отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на
спадщину за законом на спірний жилий будинок.

З 1980 року до 1988 року позивачі проживали в цьому будинку разом із братом
ОСОБА_5 ОСОБА_6, а з жовтня 1988 року після смерті останнього вони проживали в
ньому тільки своєю сім'єю.

Після смерті батьків будинок потребував ремонту, який був проведений
виключно за кошти позивачів.

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від                            8 листопада 2005
року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від
7 серпня 1993 року видане на ім'я ОСОБА_5 і проведено поділ спірного жилого
будинку в таких частинах: ОСОБА_4. - 3/4
будинку, вартістю 31 436 грн., позивачам - будинок, вартістю 10 146 грн.

Оскільки до 2005 року усі витрати на утримання будинку понесли позивачі,
тому вони просили стягнути з відповідачки на їхню користь понесені ними витрати
у сумі 28 751 грн. 70 коп.

В ході судового розгляду позивачі неодноразово уточнювали свої позовні
вимоги і остаточно просили стягнути з відповідачки 30 253 грн.

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 30 березня 2007 року
позов задоволено частково. Стягнуто з відповідачки на користь позивачів грошову
компенсацію вартості проведених ремонтних робіт в жилому будинку у сумі 14 591
грн. 23 коп.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 4 червня 2007 року рішення
районного суду скасовано й ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. ставлять питання
про скасування рішення ухваленого судом апеляційної інстанції й залишення в
силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом
норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови від 4
жовтня 1991 року № 7 “Про практику застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності громадян на жилий будинок” із наступними
змінами і доповненнями роз'яснив, що члени сім'ї власника жилого будинку, мають
право на відшкодування затрат, понесених при їх участі у будівництві, ремонті
жилого будинку, господарських будівель, а також коли їх затрати на ремонт
жилого будинку перевищували покладений на них ст. 156 ЖК України обов'язок.

Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування
затрат, понесених у зв'язку з покращенням будинку, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що сім'я ОСОБА_1 у складі: ОСОБА_5, ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3. постійно проживали в будинку АДРЕСА_1 в м. Донецьку,
починаючи з 1981 року до 2005 року (особливо з 1993 року, коли отримали
свідоцтво про право власності на весь будинок), здійснювали поточний та
капітальний ремонт, переобладнання вказаного будинку, що суттєво збільшило його
вартість, а тому з ОСОБА_4 слід стягнути вартість ремонтно-будівельних робіт,
здійснених ними в тій частині будинку, що за рішенням Куйбишевського районного
суду                        м. Донецька від 8 листопада 2005
року виділена у власність відповідачки, за розрахунками, зазначеними у висновку
додаткової будівельно-технічної експертизи № 42 від 1 березня 2007 року.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам
справи та ґрунтується на доказах, яким дано правильну оцінку.

Проте апеляційний суд безпідставно скасував законне і
обґрунтоване рішення суду першої інстанції, посилаючись рішення Куйбишевського
районного суду м. Донецька від 8 листопада 2005 року та висновок судової
будівельно-технічної експертизи № 204 від 19 вересня 2005 року, згідно з яким
спірний жилий будинок був оцінений на вересень 2005 року без окремого
встановлення вартості спадкового майна та вартості його покращень.

Таке судове рішення не могло бути застосовано у цьому
спорі за ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки вартість майна за цим рішенням не
була обставиною, яка встановлювалась як предмет спору.

Наведене свідчить про те, що апеляційний суд помилково
скасував рішення суду першої інстанції, яке постановлено відповідно до
вимог                 ст. ст. 213, 214
ЦПК України, тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із
залишенням у силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339
ЦПК України.

Керуючись ст. 339 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 4 червня
2007 року скасувати, а рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від                      30 березня 2007 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка