Справа  № 2-17/2008 р.
25 лютого 2008 року                         Теребовлянський
районний суд в складі :
при  секретарі                     Зіньковській Н.Д.
у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних
вимог приватного нотаріуса ОСОБА_3про визнання недійсним договору дарування,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2,
третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог
приватного нотаріуса ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, у якому
просить суд визнати договір дарування від 28 грудня 2001 року АДРЕСА_1, який
укладено між позивачкою ОСОБА_1 та її онукою - відповідачкою по справі ОСОБА_2
- недійсним, посилаючись на мотиви викладені нею у позовній заяві.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить суд
визнати недійсним договір дарування від 28
грудня 2001 року АДРЕСА_1, який укладено між позивачкою ОСОБА_1 та її онукою -
відповідачкою по справі ОСОБА_2, так як позивачка ОСОБА_1
на час вчинення правочину не усвідомлювала значення своїх дій та не могла
Представник відповідачки ОСОБА_2 у судовому засіданні
позову не визнав та пояснив, що між позивачкою ОСОБА_1 та її онукою -
відповідачкою по справі ОСОБА_2 28 грудня 2001 року було укладено договір
дарування АДРЕСА_1. Під час укладення вказаного договору позивачка ОСОБА_1
повністю усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. До укладення
та після укладення вказаного договору утримання вказаної квартири було
покладено на ОСОБА_2, і жодних непорозумінь із позивачкою ОСОБА_1 не виникало,
так як і сама позивачка ОСОБА_1 була на утриманні ОСОБА_2 Тому, представник відповідачки ОСОБА_2 просить суд
відмовити у задоволенні позову про визнання недійсним договору дарування від 28
грудня 2001 року, у зв'язку з безпідставністю.
Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог приватний нотаріус ОСОБА_3. у судовому засіданні дала
показання, що між позивачкою ОСОБА_1 та її
онукою - відповідачкою по справі ОСОБА_2 28 грудня 2001 року було укладено
договір дарування АДРЕСА_1. Під час укладення вказаного договору позивачка
ОСОБА_1 повністю усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, усі
наслідки укладення вказаного правочину були їй роз'ясненні і не виникало
жодного сумніву у правильному сприйнятті ОСОБА_1 обставин укладення правочину.
Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої
особи, свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити, оскільки в судовому засіданні встановлено
28 грудня 2001 року між
позивачкою ОСОБА_1 та її онукою - відповідачкою по справі ОСОБА_2 було укладено
договір дарування, згідно якого ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар квартиру під
Квартира, що відчужувалася належала ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло, виданого приватизаційним органом
Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області 25
грудня 2001 року згідно з розпорядженням № 5 від 20 червня 1993 року,
зареєстрованого в Теребовлянському бюро технічної інвентаризації 25 грудня 2001
року в реєстрову книгу за № 5.
Відповідно до частини 1 статті 717 Цивільного кодексу
України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.
Після укладення договору відповідачка ОСОБА_2 стала власником
АДРЕСА_1Тернопільської області, і набула повне право на володіння, користування
та розпорядження вказаним майном майно, та обов'язок з його утримання.
Відповідно до частини 1 статті 225 Цивільного кодексу
України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом
інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Для з'ясування обставин, які б свідчили про
те, чи могла позивачка ОСОБА_1 28
грудня 2001 року - на час укладення договору
дарування АДРЕСА_1, розуміти значення своїх
дій та давати їм звіт, щодо укладення вказаного договору дарування судом було
призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу.
Згідно висновку амбулаторної
судово-психіатричної експертизи № 04 від 15 січня 2008 року, будь-яких
об'єктивних даних про наявність у ОСОБА_1 психічних розладів в період, який відноситься до складання
нею договору дарування, а саме 28 грудня 2001 року немає, тому в цей період вона могла давати звіт своїм діям
Та обставина, що ОСОБА_1 під час укладення вказаного
договору дарування квартири усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати
ними, підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи
на стороні відповідачки, яка не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса
ОСОБА_3, які у судовому засіданні дали показання, що ОСОБА_1 до, під час та після укладання договору дарування усвідомлювала
значення своїх дій щодо дарування своїй онуці - ОСОБА_2 АДРЕСА_1Тернопільської
області та могла керувати ними.
Натомість, позивачкою ОСОБА_1 не було представлено суду жодних доказів, як б свідчили
про те, що вона час вчинення правочину не усвідомлювала значення своїх дій та
не могла керувати ними, хоча відповідно до частини 3 статті 10 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, встановлених
Таким чином, суд прийшов до переконання, що
позивачка ОСОБА_1 під час укладення договору
дарування від 28 грудня 2001 року АДРЕСА_1усвідомлювала значення своїх дій та
могла керувати ними, а тому їй слід відмовити у задоволенні позову до відповідачки
ОСОБА_2, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог
приватного нотаріуса ОСОБА_3 про визнання недійсним вказаного договору
дарування, у зв'язку із недоведенням заявлених вимог.
Керуючись статтями 10, 33, 60, 147, 179 ЦПК
України, частиною 1 статті 717, частини 1
України, суд, -
У задоволені позову ОСОБА_1до ОСОБА_2, третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса ОСОБА_3про
визнання недійсним договору дарування - відмовити, у зв'язку з недоведенням
заявлених позовних вимог.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження або апеляційна скарга може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду
Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ                                                                               В.В.МАЛЯРЧУК