Справа
№22-ц-174 / 2008 р.                          Головуючий у 1-й інстанції Кудін
- 18                                                      Суддя-доповідач
е м     У к р а ї н и
2008 року   колегія суддів  судової палати  у
цивільних  справах  Апеляційного
суду  Сумської   області
суддів             -
Криворотенка В.І., Семеній Л.І.
з участю  секретаря судового засідання -  Кияненко Н.М.
та осіб, які беруть участь у справі
відкритому  судовому  засіданні
в приміщенні  апеляційного суду
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19  листопада 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, моральної шкоди,
Рішенням
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19  листопада 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2  на його
користь 5875 грн. боргу за договором позики, 59 грн. судового збору та 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В решті позовних
вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В
апеляційній скарзі відповідачка просить це рішення суду, як незаконне,
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

При
цьому посилається на неповне з'ясування обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Зокрема,
зазначає, що спірні правовідносини виникли у 1998 році, а тому мають
регулюватись нормами ЦК УРСР, які не передбачали сплати відсотків за договором
позики. У зв'язку з цим, на її думку, з урахуванням повернутих раніше коштів,
борг становить 2466 грн. 25 коп.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 про залишення рішення суду без
зміни, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як
встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 передав у власність  ОСОБА_2 1500 доларів США, еквівалент чого
дорівнює 7575 грн. (а.с.8), що підтверджується розпискою відповідачки від 9 березня
2006 року (а.с.7), яка в свою чергу зобов'язалась їх повернути позивачу до 1
травня 2006 року.

Таким
чином, підтверджено, що сторони уклали між собою договір позики.

Після
написання розписки ОСОБА_2 сплатила позивачу тільки 1700 грн. в рахунок погашення
боргу, а неповернутими не тільки до вказаної в розписці дати, а і на день
ухвалення рішення залишились 5875 грн. (7575 грн. - 1700  грн.).

За таких
обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про
часткове задоволення  позовних
вимог в частині стягнення зазначеної у рішенні суми боргу за договором позики з
відповідачки на користь позивача.

Доводи
апелянта про те, що спірні правовідносини виникли у 1998 році, а тому мають
регулюватись нормами ЦК УРСР (1963 року), які не передбачали сплати відсотків
за договором позики, у зв'язку з чим, на її думку, з урахуванням повернутих
раніше коштів у вигляді відсотків за користування позикою, борг становить 2466
грн. 25 коп., є безпідставними.

Зокрема,
розписка відповідачки про отримання грошей у борг у позивача в сумі 1500
доларів США датована 9 березня 2006 року, тобто саме з цієї дати, коли діяв ЦК
України 2003 року, відповідачка зобов'язалась у визначений у розписці строк
повернути грошові кошти. І доказом того, що вона повернула їх частково, є
покази позивача, хоча відповідних розписок вона суду не надала.

Крім
того, посилання відповідачки на сплату відсотків не може прийматись до уваги
для їх урахування при визначенні загальної суми грошових коштів, що були
повернуті позивачу, так як у розписці вона визнала позику в сумі 1500 доларів
США, і доказів про повне виконання цього зобов'язання з урахуванням сплачених
процентів вона суду не надала.

Що
стосується посилання в апеляційній скарзі на те, що моментом отримання позики в
сумі 1500 доларів США є 10 квітня 1998 року, про що нібито зазначено в
розписці, то з цього приводу позивач ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції
пояснив, що згадування в розписці про 10 квітня 1998 року відноситься до дати
видачі відповідачці паспорта на її ім'я, що він особисто бачив у її паспорті, а
не до дати укладання договору позики.

Отже, ці
та інші доводи апеляційної скарги висновків суду про часткове задоволення
позову не спростовують, не містять посилань на такі порушення норм
матеріального чи процесуального  права,
що б являлось підставою для зміни чи скасування рішення, тому апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення, як законне й обґрунтоване, - залишити без
зміни.

Керуючись ст.ст.
307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а
:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19  листопада 2007 року по даній справі залишити
без зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно  і може
бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня її
проголошення  до Верховного Суду України.

Головуючий     -

Судді                  -