Справа № 2-485 - 2008 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 квітня 2008 року                 м.
Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у
складі: судді  Алькової С.М., при
секретарі                Золотих  Л.Н.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач до попереднього розгляду справи позов по суті та за
обставинами визнав повністю, про що надав суду
письмову  заяву.

Позивачка звернулася   до
суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони  знаходяться у зареєстрованому  шлюбі з
26 жовтня 1996 року, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - дочку
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1, з травня 2006
року  сімейно-шлюбні відносини між ними
були припинені,  з тих причин, що  відповідач зловживав  алкогольними напоями, вчиняв сварки та
скандали, байдуже   відносився  до неї та
їх  дочки,  не
проявляв інтересу до родини, не працював і не надавав  матеріальної допомоги, тому вона  остаточно вирішила припини  подружні стосунки з відповідачем і  просить
суд розірвати шлюб, тим самим задовольнити позов та стягнути  з відповідача судові  витрати, пов'язані  зі зверненням
до суду  з цим позовом..

Відповідач до
попереднього  розгляду справи  позов
по суті  та за обставинами визнав
у повному  обсязі, надав суду заяву, в
якій зазначив, що він позов визнає, не заперечує проти розірвання  шлюбу з позивачкою, та проти ухвалення  рішення
при попередньому розгляді справи у його відсутність.

При попередньому розгляді справи позивачка
підтримала свої позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення рішення при
попередньому розгляді справи.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ст.  ст. 130 ч.4  ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється  судове рішення в порядку ст.
174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання  відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зі
згоди сторін суд ухвалює рішення при попередньому розгляді справи.

Судом
були досліджені  такі докази, надані
позивачкою на підтвердження свого позову:

Свідоцтво
про реєстрацію шлюбу, свідоцтво про народження дитини.   Дослідивши матеріали цивільної справи та
вивчивши докази,  суд вважає, що
позов  підлягає задоволенню у повному
обсязі.

Судом
були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу, актовий запис №  739 (а.с. 4), сторони дійсно заходяться у
зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 1996 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку  ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5).

У травні 2006  року  сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з
тих причин,  що  відповідач
матеріально сім'ю не забезпечував,
зловживав алкогольними  напоями,
учиняв  сварки та скандали,  родиною не цікавився,  не приділяв належної  уваги
дружині та   малолітній
дочці,  сторони спільне господарство не
ведуть, на примирення  сторони не згодні,
наполягають на розірванні  шлюбу.

Майнові  питання
вирішені сторонами  в добровільному
порядку.

Дочка після  розірвання
шлюбу зі згоди відповідача залишиться на вихованні та утриманні
позивачки, яка  звернулася до
відповідача  з позовом  про стягнення аліментів  на утримання
дитини у судовому порядку.

Відповідно до ст. 104
СК України  шлюб припиняється
внаслідок

Його розірвання.

У відповідності  до ч. 3 ст. 105 СК
України шлюб припиняється внаслідок  його
розірвання  за позовом одного із подружжя
на підставі рішення суду, який  згідно
ст. 112 ч.2 СК України  ухвалює рішення
про розлучення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя  подружжя
та збереження  шлюбу
суперечить  інтересам одного з них.

Суд вважає, що збереження та відновлення
сім'ї сторін не можливо та не доцільно, подальше спільне життя подружжя
та збереження шлюбу сторін неможливе, і даний шлюб підлягає розірванню, а
позовна заява задоволенню; витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про
розірвання шлюбу в органах РАГС, належить стягнути  з відповідача.

Належить стягнути з відповідача і кошти, які позивачка витратила на надання
їй правової допомоги, так як відповідно до ст.. 88 ЦПК України  стороні, на користь  якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження  понесених витрат позивачка надала суду
квитанцію про сплату 120 грн.  за
підготовку та складення позовної заяви ( а.с. 3).

Таким
чином, визнання відповідачем позову не
суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 -215, 88 ЦПК України, ст. ст. 104,
105, 110, 112 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та  ОСОБА_2,
зареєстрований Дніпровським
відділом  реєстрації актів
цивільного стану м. Дніпродзержинська, актовий запис №  739,
від якого є одна
неповнолітня  дитина,  розірвати.

При видачі свідоцтва  про розірвання
шлюбу стягнути з відповідача державне мито на користь держави в сумі 17 грн.,
позивачку від сплати мита звільнити.

Стягнути з відповідача на користь
позивачки 120 грн.  у відшкодування
витрат  по наданню правової допомоги по
складенню позовної заяви.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному  порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10 -  денний строк з дня  проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, в
апеляційну інстанцію або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:                                    С.М. Алькова