У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого  Патрюка М.В.,

суддів:           Лященко Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Перша Львівська державна нотаріальна контора, обласне комунальне
підприємство Львівської обласної ради “Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки”, про встановлення факту проживання та прийняття спадщини,
визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, скасування
реєстрації права власності,  визнання
права власності на частину будинку та грошових вкладів, за касаційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 4 жовтня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

В липні 2005 року ОСОБА_1. звернулася в суд із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що на час смерті батька, ОСОБА_6.ІНФОРМАЦІЯ_1), та матері,
ОСОБА_7.(ІНФОРМАЦІЯ_2), проживала разом із ними у будинкуАДРЕСА_1 у м. Львові,
який належав їм на праві  приватної
власності. Позивачка вважала, що відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняла
спадщину шляхом фактичного користування, управління та володіння вказаним
житловим будинком. Відповідачі, в порушення вимог ст. 529 ЦК УРСР, не
повідомивши нотаріальну контору про інших спадкоємців, в тому числі і про неї,
отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька лише на
себе, по 1/2 частині будинку та грошових вкладів.

У зв'язку з цим ОСОБА_1. просила визнати частково недійсним свідоцтво про
право на спадщину від 1 червня 1989 року, визнати за нею право власності на 1/3
частину спадщини, як після смерті батька, так і після смерті матері, скасувавши
реєстрацію права власності ОСОБА_2, ОСОБА_3. на 1/3 частину житлового будинкуАДРЕСА_1 у м. Львові. Крім того, позивачка
просила визнати за нею право власності на добудовані до вказаного будинку приміщення.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 4 жовтня
2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від
14 травня 2007 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального
права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені
в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 4 жовтня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк
М.В.

Судді:                                                                                             Лященко
Н.П.

Прокопчук
Ю.В.