УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 червня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом Державної податкової адміністрації (далі
- ДПА) в Одеській області до товариства з обмеженою відповідальністю (далі -
ТОВ) “Будівельний Світ”, ОСОБА_1 про визнання недійсними установчих документів,
за касаційною скаргою ДПА в Одеській області на рішення Суворовського районного
суду                 м. Одеси від 19
грудня 2006 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 17 травня
2007 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2006 року ДПА в Одеській області звернулася в
суд з позовом до ТОВ “Будівельний Світ”, ОСОБА_1 про визнання недійсними
установчих документів.

Зазначала, що 12 вересня 2005 року виконавчим комітетом
Одеської міської ради було зареєстровано ТОВ “Будівельний Світ”. 12 вересня
2005 року товариство внесено до Єдиного державного реєстру підприємств та
організацій України, 22 вересня 2005 року його взято на облік платника податків
і 7 жовтня 2005 року зареєстровано як платника податку на додану вартість.

Однак ОСОБА_1 як директор цього товариства
фінансово-господарською діяльністю не займався, бухгалтерських документів не
підписував, угод від імені підприємства не укладав, податкові декларації не
подавав і не мав такого наміру.

Посилаючись на викладене, ДПА в Одеській області просила
визнати недійсними статут товариства з моменту реєстрації та свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану вартість з моменту видачі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2006 року
позов задоволено. Визнано недійсними статут ТОВ “Будівельний Світ” з моменту
його реєстрації, а саме з 12 вересня 2005 року, та свідоцтво                  №  23088685 про реєстрацію платника податку на
додану вартість ТОВ “Будівельний Світ” з моменту видачі, а саме з 7 жовтня 2005
року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2007 року
зазначене рішення суду скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні позову ДПА
в Одеській області відмовлено та провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ДПА в Одеській області просить рішення апеляційного
суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, і
залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення районного суду й ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної
інстанції одночасно відмовив у задоволенні позовних вимог ДПА в Одеській
області та закрив провадження у справі, чим грубо порушив норми цивільного
процесуального законодавства. Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд
виходив із того, що зазначена справа повинна розглядатися в порядку
господарського судочинства.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна, оскільки він
ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права.

З 1 вересня 2005 року
набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який
визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ
адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок
здійснення адміністративного
судочинства.

Частиною
2 ст. 4 цього Кодексу визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється
на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок
судового вирішення.

Відповідно
до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється
на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом
владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1 ст.
цього Кодексу
є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій
на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративні
справи, в яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування,
посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, як це передбачено п. 1 ч.
1  ст. 18 КАС України, підсудні місцевим
загальним судам як адміністративним судам (п. 2    ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже,
спір, що виник між сторонами, є публічно-правовим і відноситься до адміністративної
юрисдикції, а тому його розгляд як судом першої, так і судом апеляційної інстанції повинен
був здійснюватися за нормами
КАС України.

Суди
розглянули справу після 1 вересня 2005 року (після набрання чинності КАС України) за
правилами, встановленими ЦПК України.

За таких обставин ухвалені в справі
судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених  ст. 340 ЦПК України, а провадження в
справі  -
закриттю на підставі ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись
ст. ст. 336, 340 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної податкової адміністрації в
Одеській області задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 19 грудня 2006 року та рішення апеляційного суду Одеської
області від 17 травня 2007 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка