Справа № 2-605/08
Рішення

Іменем України

25 квітня  2008 року
м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста
Чернігова

в складі: головуючого - судді             Овсієнко Ю.К.

при
секретарі                         Горбік
Т.А.

з участю: представника позивача       Якименко А.А. , відповідача ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду  цивільну справу за позовом
закритого акціонерного товариства комерційний банк  «ПриватБанк» до  ОСОБА_1про звернення стягнення на предмет
застави та розірвання кредитного договору, -

встановив:

02 січня
2008 року ЗАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1. про
звернення  стягнення на предмет застави
та розірвання кредитного договору, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до
укладеного договору № CNHOAK00150374 від 12.10.2005 року ОСОБА_1. отримав кредит у
розмірі 14572,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у
розмірі 1,04% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 12.10.2012 року. Згідно ст.ст. 526,530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк
відповідно до умови договору та вимог закону. У порушення зазначених норм
закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором
виконав частково. Станом на 14.12.2007 року має заборгованість - 10914,95
доларів США, яка складається з наступного: - 8631,11 доларів США - поточна
заборгованість за кредитом; 1211,39 доларів США - прострочена заборгованість по
кредиту; 72,20 доларів США - заборгованість по процентам за користування
кредитом; 677,20 доларів США прострочена заборгованість по відсоткам;  210,54 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом; - 112,14 доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, крім того, зобов'язання за вказаним
договором забезпечено заставою рухомого майна: договір  № CNHOАK00150374
від 12.10.2005 року, укладений з ОСОБА_1. В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором позивач і відповідач уклали договір застави рухомого
майна, згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль марки: DAEWOO, моделі
LANOS TF69Y, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий седан - В, № кузова/шасі №
НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1.
ЗАТ КБ «ПриватБанк» просить розірвати кредитний договір №CNHOАK00150374
від 12.10.2005 року, звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки:
DAEWOO, моделі LANOS TF69Y, стягнути з відповідача державне мито у сумі 551
гривні 20 копійок та  витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 гривень 00
копійок.

В судовому
засіданні представник позивача позовні вимоги зменшила в зв'язку з частковим
погашенням заборгованості, остаточно просила розірвати кредитний договір №CNHOАK00150374
від 12.10.2005 року, в рахунок погашення заборгованості в сумі 45700 грн. 88
коп. звернути стягнення на автомобіль марки DAEWOO, моделі LANOS TF69Y та
стягнути судові витрати. Додатково пояснила, що на час судового розгляду
простроченої заборгованості по кредиту у відповідача не має.

Відповідач
ОСОБА_1. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що
прострочену заборгованість по кредиту він сплатив повністю. Автомобіль був
придбаний ним для того щоб використовувати його у своїй підприємницькій
діяльності як таксі, оскільки на даний час автомобіль утримується
«Приватбанком» на штраф майданчику, він несе збитки, оскільки не може
використовувати його за призначенням.

Вислухавши
сторони,  дослідивши матеріали справи,
розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку,
що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено в
судовому засіданні між ОСОБА_1. та ЗАТ КБ «ПриватБанк» 12 жовтня 2005 року
було  укладено  кредитний договір № CNHOАK00150374
(а.с.11-12), та 12 жовтня 2005 року також укладено договір № CNHOАK00150374  застави рухомого майна, а саме автомобілю
марки DAEWOO, моделі LANOS TF69Y, рік випуску: 2005, тип ТЗ: легковий седан -
В, № кузова/шасі № НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2 (а.с.13-15).

Як підставу
позовних вимог позивач зазначає п. 15.8 вказаного договору застави, та ст. 20
Закону України «Про заставу». Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про
заставу»  заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи договором. Згідно п. 15.8 договору застави № CNHOАK00150374   від 12 жовтня 2005 року (а.с. 14)
заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави і в разі
дострокового розірвання кредитного договору або зміни його умов, при наявності
невиконаних зобов'язань на момент розірвання або внесення змін.

Відповідно до
ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення
чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Позивач
посилається на вказану норму Цивільного кодексу України, як на підставу своїх
позовних вимог. Але  позовних вимог про
дострокове повернення всієї суми кредиту позивачем не заявлено.

Відповідно до
ч.3 ст.13 ЦК України не допускається зловживання правом.

Відповідно до
ч.4 ст.212 якщо настанню обставини недобросовісно сприяла сторона, якій це
вигідно, обставина вважається такою, що не настала.

Відповідно до
ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною
та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні
договору.

Суд вважає, що
утримання предмету застави позивачем є зловживанням правом, оскільки це створює
відповідачу перешкоди у використанні автомобіля з комерційною метою і
відповідно ускладнює належне виконання відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором. Також суд вважає це недобросовісним сприянням настанню
обставини порушення відповідачем строків погашення кредиту, і відповідно
приходить до висновку що ця обставина не настала, а тому не може припиняти
права і обов'язки сторін за договором кредиту.

Оскільки на час
розгляду справи прострочена заборгованість по кредиту відсутня, а отже відсутні
невиконані зобов'язання, термін виконання яких настав, і відсутнє істотне
порушення відповідачем умов договору, суд приходить до висновку, що позовні
вимоги про звернення стягнення на предмет застави та розірвання кредитного договору
задоволенню не підлягають.

На підставі
наведеного, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88,
213-215, 218 ЦПК України, ст. 11, 13, 212,  525, 526, 530, 536, 589, 590, 610, 611,  651, 1050, 1054 ЦК України,   -

вирішив:

В задоволенні
позову закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1про звернення стягнення на предмет застави та розірвання кредитного
договору відмовити повністю.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський
районний суд міста Чернігова, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної
скарги протягом двадцяти днів, після подання заяви про апеляційне оскарження
рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було
подано.

Суддя Новозаводського

районного суду м. Чернігова
Ю.К. Овсієнко