Справа № 22-1331
Головуючий у суді І інстанції  -
Цвіркун О.С. Категорія №  52
Доповідач - Шимків С.С.
Колегія суддів   судової палати з цивільних справ
апеляційного   суду Рівненської області в
складі: головуючого-судді
-                     Оніпко О.В.,
суддів
-   Хилевича С.В., Шимківа С.С.
судового засідання
-                      Омельчук
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за  апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського  суду від 8 серпня
2008 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
„Рівнеазот”  про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -
Рішенням  Рівненського міського  суду від 8 серпня 2008 року ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позовних вимог до ВАТ „Рівнеазот”  про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за їх
безпідставністю та недоведеністю.

У поданій апеляційній скарзі позивачка вказує на те, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що
судом не взято до уваги її доводи щодо незаконності проведеного звільнення.

Вона звільнена з роботи з пропуском місячного строку з дня виявлення
відповідачем порушення трудової дисципліни. Таке порушення було виявлене 12
липня 2007, наказ про звільнення виданий тільки 30 серпня 2007 року.

Суд дійшов помилкового висновку, що вчинене нею порушення носить триваючий
характер.

Вона не заперечує тієї обставини, що наказом № 708-ВК від 16 липня 2007
року їй була оголошена догана, однак стверджує, що в період з цієї дати і до
дати її звільнення, а саме до 30 серпня 2007 року, не вчинила будь-яких
порушень, які стали б підставою її звільнення.

Зокрема, порушення які викладені в актах перевірки державної інспекції з
контролю за цінами в Рівненській області від 10 січня 2007 року та від 24 січня
2007 року, а також в довідці КРВ ВАТ “Рівнеазот” від 05 липня 2007 року, були
вчинені до 16 липня 2007 року.

Таким чином, при розгляді трудового спору між нею та ВАТ “Рівнеазот”, суд,
встановивши, що вона вчинила порушення трудової дисципліни, за що її було
звільнено, повинен був визнати таке звільнення незаконним з посиланням на
пропуск, встановленого ст. 148 КЗпП України строку.

Вважає, що вона була звільнена з роботи за невиконання роботи, яка не
входила в її трудові обов”язки. Порушень вимог Положення про житлово-комунальну
дільницю не допускала.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

У запереченні на апеляційну скаргу ВАТ “Рівнеазот” рішення суду вважає
правильним, таким, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Просять відмовити в її задоволенні.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що розірвання трудового договору з позивачкою ОСОБА_1
проведено з дотриманням  вимог трудового
законодавства, а саме ст.ст. 147, 148, 149, п. 3 ч.1 ст. 40, 43 КЗпП України.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду
погоджується.

Судом встановлено, що позивачка працювала у відповідача на посаді
начальника житлово-комунальної дільниці.

Наказом № 877-ВК від 30 серпня 2007 року її звільнено з роботи за п. 3 ч. 1
ст. 40 КЗпП України.

Підставою для звільнення послужила відсутність з сторони ОСОБА_1 належного
контролю за станом дебіторської заборгованості за житлово-комунальні послуги та
виселення громадян, що порушують договори найму житла, внаслідок чого мешканки
гуртожитку ОСОБА_2, яка проживала в гуртожитку з 26 травня 2007 року та
ОСОБА_3, яка проживала з 20 лютого 2007 року по серпень 2007 року проживали без
належних на те підстав.

Внаслідок допущених порушень позивачка не виконала вимоги п.п. 3.2.1 та
3.2.2 Положення про житлово-комунальну дільницю № 69-29 (а.с. 231).

В порушення п. 3.2.4 вказаного положення начальник ЖКД зобов”язаний
здійснювати контроль за достовірністю інформації, відображеної у документах,
які готує підрозділ.

На заяві ОСОБА_3 зав. гуртожитком ОСОБА_4 проставлено резолюцію
“Заборгованості немає”, тоді як за даною мешканкою існувала грошова
заборгованість перед відповідачем до 22 серпня 2007 року (а.с. 181, 201).

Нездійснення контролю за станом дебіторської заборгованості за
житлово-комунальні послуги та виселення громадян, які порушують договори найму
житла відбувалося у період з лютого по серпень 2007 року.

26 квітня 2007 року мешканка гуртожитку НОМЕР_1 ОСОБА_2 своєчасно подала
заяву на продовження  договору на
проживання, термін дії якого закінчувався 26 травня 2007 року. Дана заява була
зареєстрована ОСОБА_1 тільки 27 червня 2007 року і матеріали на переукладення
договору найму житла ОСОБА_2 були подані на доповідь в.о. директора з
соціальних питань тільки 23 липня 2007 року, що відображено в наказі про
звільнення позивачки з роботи (а.с. 221).

Дані факти ОСОБА_1 не спростовані.

Покликання автора апеляційної скарги на те, що відповідачем пропущено
місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення є безпідставним,
оскільки, виявлені 23 липня 2007 року порушення не були позивачкою усунуті до
дня її звільнення.

У своєму поясненні від 24 липня 2007 року вона визнала факти допущення нею
порушень трудової дисципліни (а.с. 200).

Наказами № 374-ВК від 10 квітня 2007 року, № 292-ВК від 26 квітня 2007
року, №

460-ВК від 04 травня 2007 року, № 708-ВК від 16 липня 2007 року до ОСОБА_1
були застосовані дисциплінарні стягнення у вигляді доган.

Дані накази не втратили
юридичної сили за давністю та не були зняті достроково.

В період з 25 липня по 10
серпня 2007 року позивачка була звільнена від роботи у зв”язку з тимчасовою непрацездатністю
(а.с. 210).

Виходячи з наведеного,
твердження ОСОБА_1 про те, що відповідачем пропущено місячний строк (з 16 липня
до 30 серпня 2007р.) для застосування до неї дисциплінарного стягнення за
порушення трудової дисципліни є надуманим.

За таких обставин їй правомірно відмовлено у задоволенні решти позовних
вимог.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються мотивами, які викладені в
судовому рішенні, з якими апеляційний суд погоджується.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
прийшла до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно
встановив дійсні обставини справи, з”ясував характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Підстав для його скасування не встановлено.

Не
може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів  -

у  х  в
а  л  и  л  а :

Апеляційну  скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського
міського  суду від 08 серпня 2008
року  залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно. Вона може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
її проголошення.

Головуючий
О.В. Оніпко

Судді :
С.В. Хилевич

С.С. Шимків