справа № 2- 1486/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

(заочне)

29 травня 2008 року

Суворовський районний суд міста
Одеси в складі:

головуючого      судді           -          Кисельова В.К.

при секретарі                         -          Голованець Н.Б.

за участю позивачки             -          ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Одеського виробничого хіміко-фармацевтичного підприємства
„Біостимулятор" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасну
виплату заробітної плати, відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась з позовом  до Одеського
виробничого хіміко-фармацевтичного підприємства ТОВ „Біостимулятор” про
стягнення заборгованості з виплати заробітної плати,  компенсації втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги,
обґрунтовані тим, що з 26. 08. 2003 року по 02. 03. 2007 року позивачка
працювала на Одеському виробничому хіміко-фармацевтичному підприємстві ТОВ
„Біостимулятор”. 02. 03. 2007 року вона згідно з наказом №44/ок від 02. 03.
2007 року звільнилась з підприємства за власним бажанням. На день звільнення з
ТОВ „Біостимулятор ” у відповідача з 01. 01. 2007 року перед позивачкою виникла
заборгованість по заробітній платі у розмірі 4048, 44 грн. В зв'язку із чим,
позивачка звернулась до керівництва підприємства з проханням провести
розрахунки з нею. Однак, у день звільнення їй видали трудову книжку, а всі її
звернення, щодо погашення заборгованості по заробітній платі залишені
безрезультатними.  Таким чином,
заборгованість по заробітній платі складає 4048, 44 грн.

У зв'язку з
затримкою виплати загробної плати у позивачки порушились нормальні життєві
стосунки,  які виразились у тому, що вона
кожен день ходила на роботу, витрачаючи на дорогу гроші. Вона повинна була
утримувати сім'ю, забезпечувати своїй родині нормальні життєві умови. Однак,
цього позивачка робити у повній мірі не могла, оскільки відповідач не
виплачував заробітну плату.

На підставі
викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача заборгованість по
заробітній платі у сумі 4048. 44 грн., середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільнені у сумі 2069, 20 грн.,
моральну шкоду у сумі 5000 грн.,
судові витрати.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача в судове засідання не з'явились, про розгляд
справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

За згодою позивачки суд ухвалює заочне рішення по справі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає,
позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на підставі фактів,
встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що
ОСОБА_1  з 26. 08. 2003 року по
02. 03. 2007 року працювала в Одеському виробничому хіміко-фармацевтичному
підприємстві ТОВ „Біостимулятор”. 02. 03. 2007 року вона згідно з наказом
№44/ок від 02. 03. 2007 року звільнилась з підприємства за власним бажанням.

Згідно ст. 116
КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації проводяться в день звільнення, а якщо
працівник в день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути
перераховані не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги  про розрахунок.

Однак позивачці, в порушенні ст. 116 КЗпП України в день звільнення не
виплатили всі нараховані сумі.

На день звільнення з ТОВ „Біостимулятор
” у відповідача з 01. 01. 2007 року перед позивачкою виникла заборгованість по
заробітній платі у розмірі 5761 гривень
44 копійки, за період з 01.01.2007р. по 03.03.2007р., що підтверджується
виписками.

Даними діями
відповідача були порушенні конституційні права позивачки  на своєчасне одержання винагороди за працю,
що встановлено ст. 43 Конституцію України.

Відповідно до ст. 117 КзПП України у разі
невиплати  з  вини
власника  або  уповноваженого  ним органу належних звільненому працівникові
сум у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу,   при  відсутності
спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки  по
день  фактичного розрахунку.

В зв'язку з тим що відповідачем не надано суду довідку про середньомісячну
заробітну плату позивачки, то середній заробіток розраховується за два останніх
повних місяця, що передували звільненню.

Так, за січень 2007р. нарахована заробітна плата у розмірі 2005 гривень 93 копійки
із розрахунку 21 робочий день, за лютий 1852 гривні 50 копійок із розрахунку 20
робочих днів. Таким чином, середній заробіток становить
(2005,93+1852,50/21+20=94,10)  94 гривні
10(,805) копійок в день.

З дати звільнення по день ухвалення рішення загальний строк прострочення
склав 310 діб. На підставі викладеного, з відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню сума у розмірі (310*94,10805=29173,50) 29173 гривні 50
копійок.

Відповідно
до Постанови  Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику   в  справах
про  відшкодування  моральної
(немайнової) шкоди»,  на підставі
ст. 237-1 КЗпП України за наявності
порушення законних прав працівника, які привели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя, зобов'язання по відшкодуванню моральної шкоди
покладається на власника або уповноважений ним орган.

Суд
вважає, що позивачка перенесла  моральні
страждання у зв'язку з невиплатою її заробітної плати, а саме позивачка не
могла  утримувати себе та свою сім'ю, у
зв'язку з чим, перебувала на утримання родичів,
у неї погіршився стан здоров'я. В той же час, суд оцінює розмір  позовних вимог в цій частині як не
відповідний їх характеру, тривалості і тяжкості, в зв'язку з цим, з  відповідача повинно бути стягнуто 2000
гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст.
10, 11, 209, 212-215, 224-226  ЦПК
України  і ст.ст. 94, 95, 116, 117,130,
235,  237-1  КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.  Позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

2.   Стягнути з Одеського виробничого
хіміко-фармацевтичного підприємства

„Біостимулятор" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на
корить ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати за січень-березень
2007р. у

розмірі 5761 гривень 44 копійки, середньомісячну заробітну плату за час
затримки

виплати заробітної платі у розмірі 29173 гривень 50 копійок, моральну шкоду
у розмірі

2000 гривень, а всього стягнути суму у розмірі 36934 (тридцять шість тисяч
дев'ятсот

тридцять чотири) гривні 94 (дев'яносто чотири) копійки.

3.      Зобов'язати
Одеське виробниче хіміко-фармацевтичне підприємство

„Біостимулятор" у формі Товариства з обмеженою
відповідальністю з сум стягненої

заробітної плати нарахувати необхідні збори та податки та
перерахувати їх до бюджетів

відвідних рівнів.

4.   Стягнути з Одеського виробничого
хіміко-фармацевтичного підприємства

„Біостимулятор" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю в
дохід держави

державне мито в сумі 357 гривень 84 копійки, а також витрати за
інформаційне-технічне

забезпечення процесу у розмірі 30 (тридцять) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному
порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження рішення суду і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку
п. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: