Справа № 22ц-1535/2008
Головуючий у 1 інстанції гнип о.і.
Категорія - цивільна
Доповідач МАМОНОВА  О.Є.
У Х В А Л А

Іменем україни

18 вересня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

БОЙКО О.В.

суддів:

МАМОНОВОЇ О.Є., ЛАЗОРЕНКА М.І.

при секретарі:

коваленко
ю.в.

за участі:

ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою  ОСОБА_1 на рішення
Семенівського районного суду Чернігівської області  від 11 липня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_1
до Комунального підприємства «Ревна»  про поновлення на роботі, третя особа -
ОСОБА_4, -

В с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення Семенівського районного
суду Чернігівської області  від 11 липня
2008 року, яким в задоволенні його позову відмовлено,  скасувати та
постановити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що рішення суду прийнято з порушенням вимог матеріального і
процесуального закону, без всебічного з'ясування дійсних обставин справи і
належної перевірки заперечень відповідача. Апелянт зазначає, що при звільненні
йому не була запропонована  посада
слюсаря  аварійно-відбудовних робіт
(каналізаційних мереж), що була введена в штатний розклад 25 лютого 2008 року,
тобто до його звільнення 13 квітня 2008 року, відповідач не надав суду
документального підтвердження запропонування йому даної посади і не надав акту
про відмову від цієї посади,  а також
поза увагою суду залишилось, що в січні 2008 року  на посаду слюсаря аварійно-відбудовних робіт
був прийнятий ОСОБА_5 Вказує, що суд не звернув увагу, що відповідач видавши
наказ № 111 від 24 грудня 2007 року  про
зміну істотних умов праці і повідомивши про це операторів очисних споруд,
фактично скасував наказ № 110 від 24 грудня 2007 року, яким попередив
працівників про наступне вивільнення, крім того, суд не врахував його переважне
право на залишення на роботі, так як серед усіх операторів очисних споруд він
має найбільш високу кваліфікацію та стаж роботи на підприємстві. Наголошує, що
суд не з'ясував, чи мав можливість відповідач перевести його на іншу роботу  з урахуванням відповіді Семенівського
районного центру зайнятості (а.с.39) про те, що станом на 01 травня 2008 року
на підприємстві було 4 вакансії. Вважає необґрунтованою відмову суду у
задоволенні позовної вимоги у виплаті
матеріальної допомоги за мотивами пропуску тримісячного терміну,
оскільки розрахунок був виплачений 14 квітня 2008 року і саме в цей день він
дізнався, що не виплачена матеріальна допомога.

В суді апеляційної інстанції апелянт
та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити,
представник відповідача та третя особа наполягали на законності рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд  вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а  рішення  суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не
може бути скасоване  правильне  по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, районний суд
виходив з того,  що звільнення позивача
за скороченням штатів відповідачем проведене з додержанням вимог трудового
законодавства.

Такий висновок ґрунтується на
матеріалах справи та вимогах законодавства.

Судом  встановлено,
ОСОБА_1 працював на посаді оператора очисних споруд з 02.09.2004 року.

Начальником підприємства КП «Ревна» ОСОБА_4 24 грудня
2007 року видано наказ № 110 по комунальному підприємству «Ревна» про
скорочення штатного розкладу, а саме посад операторів очисних споруд 2 та 1
розряду  у кількості 1 та 4 одиниці
відповідно з 25 лютого 2008 року, в зв'язку із складним фінансовим станом
підприємства, в тому числі і посади позивача, про що ОСОБА_1 був ознайомлений
під розпис (а.с. 24).

Наказом № 32 від 13 квітня 2008 року ОСОБА_1 звільнено з
посади оператора очисних споруд за скороченням штатів за п. 1 ст. 40 КЗпП
України.

Районний суд дійшов правильного висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо скасування наказу № 32 від
13 квітня 2008 року, оскільки питання видання наказів та їх скасування належить
до компетенції власника або уповноваженого ним органу, а не суду.

Суд першої
інстанції правомірно відмовив позивачу в
поновленні його на роботі та стягненні з комунального підприємства
«Ревна» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
оскільки будь-яких порушень чинного законодавства при його звільненні не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо введення в штатний розклад
25 лютого 2008 року  посади слюсаря  аварійно-відбудовних робіт (каналізаційних
мереж) та незапропонування її позивачу, неврахування судом його переважного
права на залишення на роботі не заслуговують на увагу в силу ст. 49-2 КЗпП
України, якою  передбачено, що власник
або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації одночасно з попередженням про звільнення,
оскільки станом на 25 грудня 2007 року, як вбачається із звіту про наявність
вакансій (а.с. 26), по КП «Ревна» була одна вакантна посада робітника з
благоустрою, призначена для працевлаштування інваліда. Окрім того, в процесі
працевлаштування осіб, які підлягають звільненню у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці, на вакантні посади і робочі місця, не діють
правила про перевагу на залишення на роботі, встановлені ст. 42 КЗпП України.

Посилання апеляційної скарги на наказ № 111 від 24 грудня
2007 року, яким, на думку апелянта, фактично скасовано наказ № 110 від 24
грудня 2007 року, є   недоречним, так як
останній стосується скорочення посад інших працівників.

Районний суд правильно відмовив у задоволенні позовної
вимоги про виплату  матеріальної
допомоги, але помилково застосував до спірних правовідносин тримісячний строк
позовної давності.

Матеріальна допомога є складовою частиною заробітної
плати, а відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства
про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення
належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З акту перевірки Територіальної державної інспекції праці
у Чернігівській області від 13.06.2008 року вбачається, що матеріальна
допомога  відповідно до додатку до
колективного договору надається з фонду заробітної плати при наявності економії
фонду заробітної плати, а згідно річних звітів про фінансові результати
підприємство в 2006, 2007 роках було збитковим, тому підстави для її виплати
відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які
призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324  ЦПК України, апеляційний суд, -

у х  в  а
л  и  в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - відхилити.

Рішення Семенівського районного суду
Чернігівської області  від 11 липня 2008
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий                                Судді: