Справа № 2-43/2008 рік.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13
травня 2008 року
м. Первомайський

Первомайський
міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Библів С.В.,
при секретарі Герасименко Н.Ф. розглянув у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі та
гідності і відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності
та відшкодування моральної і матеріальної шкоди та просить суд стягнути з
ОСОБА_3. у відшкодування матеріальної шкоди 170 грн. та з ОСОБА_3. і ОСОБА_2. у
відшкодування моральної шкоди - по 2000 грн. з кожного, посилаючись на таке:

вона
працює реалізатором на Первомайському ринку в павільйоні ІНФОРМАЦІЯ_1 ПП
ОСОБА_4. Для успішної роботи за власні кошти замовила та виготовила рекламний
щит, який виставляла біля свого торгового місця, і який нікому не заважав. З
відповідачами у справі має довготривалий конфлікт на підґрунті неприязних
відносин. Вранці 06 травня 2007 року відповідачі вчинили конфлікт, який
розпочала ОСОБА_3., що здалеку ображала її непристойними словами, а згодом до
цього підключився і ОСОБА_2. Потім ОСОБА_3. підійшла до рекламного щита,
вирвала його з підставки і, підтримуючи його за верхню частину, ударом ноги
посередині щита, розламала його навпіл. Вважає, що ОСОБА_3. їй спричинена
матеріальна шкода в розмірі 170 грн., що складається з вартості щита. Також
вважає, що їй відповідачі своїми діями спричинили і моральної шкоди, яку вона
оцінила у 2000 грн. з кожного. Моральна шкода полягає у навмисному пошкодженні
майна, а також в ображанні її відповідачами непристойними словами, які
принизили її честь та гідність, на які вона не заслуговує, ні як людина, ні як
жінка. Дані образи спричинені у присутності інших продавців прилюдно. Завдано
моральних страждань та душевного болю і це стало подальшою перешкодою подальшій
нормальній торгівельній діяльності, оскільки досі їй соромно перед сусідами по
ринку та знайомими при одній думці, що вони можуть її сприймати за тими
словами, які відповідачі висловили.

В
судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_5 повністю підтримали
позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідачі
та їхній представник ОСОБА_6. у судовому засіданні повністю заперечували проти
задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що між позивачкою та відповідачами
ніякого конфлікту 06 травня 2007 року з непристойними брутальними висловами на
адресу позивачки з боку відповідачів не було, а також ніякого рекламного щита
ОСОБА_3. не пошкоджувала, тому мови вести про спричинення будь-якої шкоди, як
матеріальної, так і моральної не може вестися. Також представник відповідачів
додав, що стосовно ситуації, про яку йдеться у позовний заяві і яка мала місце
06 травня 2007 року на території Первомайського ринку, є матеріал
Первомайського РВ УМВС України в Харківській області за заявою позивачки,
згідно якого, працівниками міліції була проведена перевірка на місці та
допитано очевидців і за її результатами винесено 18 травня 2007 року постанову
про відмову у порушенні кримінальної справи відносно відповідачів за ст.ст. 194
та 296 КК України, також протоколів про адмінправопорушення за будь-якими
статтями КУпАП не складалося. Вказана постанова ніким не оскаржувалася і
набрала чинності. З тексту постанови вбачається, що під час конфлікту
брутальної лайки не було, а рекламний щит, випавши з каркасу на асфальт
переломився навпіл без будь-якого умислу учасників конфлікту.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши
письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини:

як
вбачається зі справи № 762 про відмову в порушенні кримінальної справи по заяві
ОСОБА_1 Первомайського РВ УМВС України в Харківській області, яка була оглянута
в судовому засіданні, 06 травня 2007 року о 8 год. 00 хв. ранку на території
Первомайського ринку між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_4. і ОСОБА_2. з другого
боку на підґрунті тривалих неприязних відносин з причин обопільних претензій до
територіального розташування товарів та рекламного щита, належного ОСОБА_1, під
час торгівлі виникла усна сварка, яка призвела до того, що рекламний щит з ДВП
розміром 0,6х1,2 м., випавши з каркасу на асфальт, переломився навпіл.
Брутальної лайки під час сварки не було, конфлікт тривав протягом трьох хвилин
і закінчився без стороннього втручання. Мети пошкоджувати рекламний щит, який
загороджував товар ОСОБА_3., у останньої не було, це сталося випадково під час
спроби вмовити ОСОБА_1 сумісними діями  з
нею пересунути щит до стіни.

На
підтвердження обставин, викладених у вищезазначеній постанові, дали свої
пояснення відповідачі ОСОБА_3. та ОСОБА_2., а також це вбачається з показань
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які показали,
що у відповідачів умисних дій, направлених на пошкодження майна позивачки не
було.

Відносно позовних вимог про стягнення матеріальних збитків в наслідок
пошкодження майна, суд встановив, що у позивачки в наявності є пошкоджений
рекламний щит, проте природа походження цього пошкодження є випадковою, через
сумісні дії позивачки та відповідачки, а грошовий розмір відшкодування чи відновлення
майна судом не встановлено через те, що позивачка не надала судові доказів його
вартості. Так, розмір матеріального відшкодування знищеного чи пошкодженого
майна позивачка вказала у позові на підставі вартості чотирьох банок фарби,
листа ДВП та роботи художника більш як річної давності, але документального
підтвердження сплаченої суми за нього не надала, тоді як розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню, згідно ст.1192 ЦК України визначається відповідно до
реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання
робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом також встановлено, як
у звичайному судовому засіданні, так і у виїзному засіданні під час огляду
щита, що на малювання переліку видів товарів на рекламному щиті не могло піти
чотири банки фарби, це ж підтвердила і сама позивачка у своїх поясненнях.
Позивачка не зверталася до суду із клопотанням про призначення товарознавчої
експертизи, оскільки у судовому засіданні сторони не дійшли згоди щодо  вартості майна, а ці питання потребують
спеціальних знань в області товарознавства. Висновок експерта надав би
можливість судові у сукупності з іншими доказами більш об`єктивно та повно
з`ясувати обставини у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а також ст.
60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що
позивачка не довела того, що з вини відповідачки ОСОБА_3., яка виразилася у
навмисному пошкодженні майна, їй спричинено матеріальної шкоди певного розміру,
а у Постанові Пленуму Верховного Суду України N
6 від 27.03.92 року “Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” зазначено,
що суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що
дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний
зв'язок та є вина зазначеної особи. Викладене повторюється і в ст.1166 ЦК
України. Позивачка не переконала суд, що матеріальна шкода завдана їй
неправомірними діями відповідачки, до того ж, судом не встановлено вини
відповідачки та безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідачки та
завданою шкодою. Таким чином, суд вважає, що вина відповідачки ОСОБА_3. у
спричиненні позивачці матеріальної шкоди не доведена, що підтверджується
поясненнями відповідачів, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, а також
наявністю постанови про відмову у порушенні кримінальної справи та відсутністю
протоколів та постанов про притягнення до адміністративної відповідальності
відповідачів.

Що ж стосується відшкодування моральної шкоди позивачці
відповідачами, то відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема в
п.п.3,4 ч.2 вказаної статті зазначено, що моральна шкода може полягати у
приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної
особи та у душевних стражданнях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна.
Також під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, зокрема: у
приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних
наслідків. Як вбачається зі змісту вищевказаної за текстом постанови органу
міліції, перевіркою не було встановлено порушення громадського порядку і
брутальної лайки з непристойними словами під час конфлікту, що також
підтвердили свідки ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9. Тому, в наслідок недоведеності
вини ОСОБА_3. у пошкодженні щита та відсутності сварки з непристойними словами,
які б могли принизити честь та гідність позивачки, суд вважає, що позовні
вимоги позивачки в частині стягнення моральної шкоди не доведені і задоволенню
не підлягають.

Стосовно інших доказів, то до показань свідка ОСОБА_10.
суд ставиться критично, оскільки він працює разом з позивачкою та отримує від
неї заробітну плату і може бути зацікавлений у результаті розгляду справи, крім
того, даний свідок в своїх поясненням при перевірці обставин сварки міліцією
жодного пояснення про наявність під час конфлікту брутальної лайки з боку
відповідачів не згадав. Показання свідка ОСОБА_11. також підлягають критичній
оцінці, оскільки про сам конфлікт свідок нічого суттєвого не розказала, бо не
змогла вказати як саме проходив конфлікт, хто брав у ньому участь та не змогла
пригадати точно коли саме він стався, а також суд звернув увагу на т,е що
відповідача ОСОБА_2. вона взагалі не бачила, хоча позивачка, відповідачі та
інші свідки підтверджують факт знаходження ОСОБА_2. на місці сварки. Критично
суд ставиться і до плутаних показань свідка ОСОБА_12 в частині свідчень про те,
чи була лайка з непристойними словами, чи ні, оскільки в своїх поясненнях при
перевірці обставин сварки міліцією він вказав, що брутальної лайки не було, в
судовому ж засіданні вказав, що непристойні слова мали місце, а при повторному
допиті замітив, що брутальної лайки таки не було.

Враховуючи вищевикладене,
оцінивши всі докази у справі окремо та у їх сукупності, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з підстав недоведенності позивачкою вини відповідачів
як у спричиненні матеріальної, так і у спричиненні моральної шкоди. Крім того,
суд залишає за позивачкою понесені нею судові витрати по сплаті державного
мита, інформаційно-технічних витрат та витрат на правову допомогу.

Керуючись
ст.ст. 8, 10, 11, 88, ч.3 ст.
209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167,
1192 ЦК України

В И Р І Ш И В:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі та гідності, стягнення у
відшкодування моральної шкоди по 2000 грн. з кожного, а також про стягнення з
ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 170 грн. залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя  (підпис)

Рішення не набрало чинності.

З оригіналом згідно.

Суддя Первомайського міськрайонного

суду Харківської області
С.В.Библів