справа № 2-692/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13
лютого 2008 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді
Каракуши С.М.

при секретарі
Мітєвій А.Г.

за участю позивача                                                                            ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_4

відповідачів
ОСОБА_2.

ОСОБА_3

представника відповідачів
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа
КП «Врежо № 5» про усунення перешкод в користуванні квартирою, зміни договору
найму жилого приміщення та за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа КП «Врежо № 5»,ОСОБА_2, орган опіки та піклування Комунарської
районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання осіб такими, що
втратили право на жиле приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом доОСОБА_2. про
усунення перешкод у користуванні квартирою посилаючись на те, що за рішенням
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2003 р. він був вселений в
двокімнатну квартируАДРЕСА_1, про що складено акт державного виконавця від
06.12.2004 р., який виконував рішення суду, і оскільки в квартири проживає
ОСОБА_2., яка перешкоджає позивачу користуватись квартирою  та зайняла своїми речами обидві кімнати,
забороняє приходити до квартири і користуватись спільним майном, яке
знаходиться в квартирі, просить усунути перешкоди у користуванні вказаною
квартирою шляхом зобов'язання ОСОБА_2. не перешкоджати позивачу приходити до
квартири і проживати в ній, користуватись майном, яке знаходиться в квартирі,
та місцями загального користування - кухнею, ванною та туалетом, а також
змінити договір найму квартири, виділивши йому ізольовану жилу кімнату площею
13, 1 кв. м., а відповідачу кімнату розміром 17,7 кв.м., коридор, ванну та
туалет залишити при цьому в загальному користуванні, і зобов'язати КП «ВРЕЖО №5»
укласти з ним окремий договір найму житлового приміщення.

Судоми до участі у справі була залучення як
співвідповідач ОСОБА_3, яка діє у власних інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, які також зареєстровані в спірній квартирі.

Також ОСОБА_1 звернувся з позовом доОСОБА_3
про визнання її та її неповнолітньої доньки ОСОБА_6 такими, що втратили право
користування квартироюАДРЕСА_1 у зв'язку з вибуттям на постійне проживання в
інше жиле приміщення посилаючись на те, щоОСОБА_3, яка зареєстрована в
зазначеній квартирі, після укладення нею шлюбу з ОСОБА_7 03.10.1998 р. в
квартирі не проживає з жовтня 1998 року, так як виїхала на постійне місце
проживання до свого чоловіка за адресою: АДРЕСА_2, куди вселилась як член
родини свого чоловіка для постійного проживання і тому втратила право
користування  квартироюАДРЕСА_1, і
оскільки відповідач нібито проживає в спірній квартири, згоди на вселення після
1998 року позивач не давав, просить визнатиОСОБА_3 та її доньку такими, що
втратили право користування жилим приміщенням у зв'язку з вибуттям на постійне
проживання в інше жиле приміщення.

Судом до участі у справі як третя особа
залучений  орган опіки та піклування
Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради.

Зазначені позови об'єднані в одному
провадження за ухвалою суду від 26.01.2007 р.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги
підтримав у повному обсязі і дав пояснення в їх обґрунтування аналогічні
викладеним у позовних заявах.

Представник позивача також підтримала позовні
вимоги в повному обсязі і просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2. проти задоволення позову
про усунення перешкод у користуванні квартирою заперечувала і прояснила, що
позивач сам не проживає у квартирі, перешкоди у користуванні квартирою вона не
створює, після вселення в квартиру, яке відбулось в грудні 2004 року, позивач
сам не з'являється до квартири, оскільки тривалий час мешкав з іншою жінкою,
його речі в квартирі відсутні. Також відповідач заперечувала проти вимог про
виділ позивачу ізольованої кімнати розміром 13, 1 кв.м. , а їй  кімнати розміром 17,7 кв.м., так як в
квартирі окрім неї зареєстровані та постійно проживають її дочка з
неповнолітньою внучкою.

Як третя особа за позовними вимогами про
визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 такими що втратили право користування
квартироюАДРЕСА_1 у зв'язку з вибуттям на постійне проживання в інше жиле
приміщення ОСОБА_2. заперечувала і пояснила, що після укладення шлюбуОСОБА_3 на
постійне проживання до іншого жилого приміщення не вибувала, а мешкала за
місцем проживання свого чоловіка тимчасово.

ВідповідачОСОБА_3 проти вимог про усунення
перешкод у користуванні квартирою та виділу позивачу окремої ізольованої
кімнати також заперечувала і пояснила, що перешкод для користування квартирою
немає, позивач з власної волі після його вселення не проживає в квартирі та не
користується нею, виділ окремої кімнати для позивача неможливий так як в
квартирі зареєстровані чотири чоловіка.

Проти вимог про визнання такими, що втратили
право користування жилим приміщеннямОСОБА_3 також заперечувала, та пояснила, що
вона не вибувала на постійне проживання до іншого жилого приміщення, як на це
посилається позивач, а після укладення шлюбу вона разом з чоловіком почергово
мешкали як в квартиріАДРЕСА_1 так і в квартирі АДРЕСА_2.

Представник відповідачів ОСОБА_5. проти
позовних вимог заперечував в повному обсязі, вважає, що перешкоди для позивача
у користуванні квартирою не створювались, він з власної волі сам не проживав в
квартирі, вимоги щодо виділу у користування ізольованої кімнати вважає необґрунтованими,
оскільки такий виділ вважає неможливим. Також представник відповідачів пояснив,
що вимоги про визнанняОСОБА_3 та її доньки таким, що втратили право
користування жилим приміщенням через вибуття для постійного проживання в інше
жиле приміщення не ґрунтуються на законі, оскільки судовим рішенням за позовом
ОСОБА_1 доОСОБА_3 про визнання останньої такою, що  втратила право користування жилим
приміщенням, ухваленим Комунарським районним судом м. Запоріжжя 08.11.2005 р.,
встановлено, що ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу на спірній жилий площі була
відсутня тимчасово, інтерес до свого постійного місця зберігала, право
користування квартирою, яка належить її колишньому чоловіку не набула, і ця
обставина є встановлений судовим рішенням факт і не потребує доказування.

Представники третіх осіб, якими є КП «ВРЕЖО №
5» та Орган опіки та піклування Комунарської районної адміністрації Запорізької
міської ради, у судове засідання не з'явились, направили до суду заяви про
розгляд справи у їх відсутності ( т. № 2 а.с. 49, т. № 3 а.с. 15), у зв'язку з
чим справа розглянута у їх відсутності.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням
позивача свідок ОСОБА_7пояснила, що вона є сусідкоюОСОБА_2. і проживає з нею в
одному під'їзді. Як зазначила свідок,ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає,
після одруження остання виїхала з квартири до свого чоловіка.

Свідки ОСОБА_8. і ОСОБА_9. дали аналогічні
пояснення

Допитаний свідок ОСОБА_10. пояснив, що він є
сусідом відповідачів, і їх квартири розташовані поруч. Як вказав свідок, в спірній
квартирі постійно проживає відповідачОСОБА_3 разом з дитиною, а позивач навпаки
не проживає тривалий час у вказаній квартирі, так як мешкає з іншої жінкою.
Також свідок пояснив, що коли він ремонтував замок на загальній вхідній двері
тамбуру, який відділяє його квартиру та квартиру, де мешкають відповідачі, він
пропонував надати позивачу ключа він замка, але той відмовився.

Свідок ОСОБА_11, який є сусідом відповідачів
і мешкає з ними в одному під'їзді, пояснив, що йому відомо про проживання
відповідачаОСОБА_3 разом з дитиною в спірній квартири, оскільки він буває в
зазначеній квартири один-два рази в місяць, так як його донька часто гуляє з
донькою відповідача. Також свідок пояснив, що
йому не відомо про те, що позивача будь-хто обмежує у можливості потрапити
до квартири, самого ОСОБА_1 біля будинку він давно не бачив.

Допитаний свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є
сестрою відповідачаОСОБА_2., у зв'язку з чим приблизно два рази на тиждень
буває в спірній квартирі. Як зазначила свідок, в квартирі постійно мешкає
ОСОБА_2. і ОСОБА_3 разом з неповнолітньою дитиною. Після укладення шлюбу
ОСОБА_3 разом з чоловіком також проживали в спірній квартири, але у зв'язку з
тим, що між її чоловіком та позивачем були суперечки,ОСОБА_3 деякий час
проживала в квартирі свого чоловіка. Свідок пояснила, щоОСОБА_3 ніколи не
виїжджала на постійне проживання до свого чоловіка, належні їй речі не
вивозила. Також свідок пояснила, що позивач не мешкає в спірній квартири  тривалий час, оскільки як їй відомо, останній
проживає з іншою жінкою, речі позивача в квартирі відсутні, оскільки він їх
вивіз добровільно під час знаходженняОСОБА_2. в лікарні в 1998 році і більше до
спірної квартири не з'являвся.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь
у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
сторони мають рівні права щодо надання доказів, і кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача,
які проживають разом з ним, користуються нарівні  з
наймачем  усіма  правами
і  несуть усі обов'язки,  що випливають з договору найму жилого  приміщення.
Повнолітні  члени сім'ї  несуть
солідарну  з  наймачем
майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного
договору. Якщо особи, які перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки,
як наймач квартири і члени його сім'ї.

Судом встановлено, що в двокімнатній квартирі
АДРЕСА_1  зареєстровані ОСОБА_2.
ОСОБА_1,ОСОБА_3 та ОСОБА_6, що підтверджується довідкою ЖЕД № 53 КП «ВРЕЖО № 5»
від 03.11.2006 р. (т.с. 2 а.с. 14).

Наймачем вказаної квартири є ОСОБА_2., що
підтверджено особистим рахунком № 7647 (т.с. 2 а.с. 15).

Рішенням Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 03.10.2003 р., яке набрало законної сили 16.02.2004 р., позов
ОСОБА_1 доОСОБА_2. про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням
задоволений, ухвалено вселити останнього в квартиру АДРЕСА_1.

Цим же рішенням відмовлено в задоволенні
зустрічного позовуОСОБА_2. про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням.

На виконання зазначеного рішення суду
06.12.2004 р. відбулось вселення ОСОБА_1 до спірної квартири, про що державним
виконавцем складено акт ( т.1 а.с. 8).

Як зазначено в акті, боржник добровільно
вселила ОСОБА_1. до квартириАДРЕСА_1, перешкод не чинила, рішення суду
виконано.

Після проведення вселення позивач в квартирі
АДРЕСА_1не проживав, речі до вказаної квартири не ввозив.

Зазначена обставина підтверджується окрім
особистих пояснень, які дали відповідачі при судовому розгляді, поясненнями
допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_12,  ОСОБА_11. та ОСОБА_10, які зазначали, що
позивача в спірній квартирі не проживає та їм невідомо про те, що відповідачі
обмежують ОСОБА_1 у можливості потрапити до квартири.

Факт відсутності перепон для проживання позивача
в квартирі АДРЕСА_1підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_10, який зазначив,
що після того, як він замінив замок на вхідній двері тамбуру, який відділяє
його квартиру та квартиру, де мешкають відповідачі, він пропонував надати
позивачу ключа він замка, але той відмовився.

Крім того, зазначена обставина також
підтверджується відсутністю звернень позивача до органів міліції та ЖЕД з
приводу неможливості потрапити до квартири та проживання за місцем своєї
реєстрації.

З урахуванням досліджених доказів, суд
приходить до висновку, що  позивачем не
доведено і не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачі
чинять перешкоди у користуванні жилим приміщенням, у зв'язку з чим суд
приходить до висновку, що право  позивача
на користування квартирою не порушено і вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням не ґрунтуються на законі та не підлягають
задоволенню.

Також суд приходить до висновку, що не
підлягають задоволенню вимоги позивача про визнанняОСОБА_3 і її доньки ОСОБА_6
такими, що втратили право користування жилим приміщенням у зв'язку з вибуттям
на постійне проживання в інше жиле приміщення з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 107 ч. 2 ЖК України, у разі
вибуття  наймача та  членів
його  сім'ї  на постійне проживання до іншого населеного
пункту або в інше жиле  приміщення в  тому
ж  населеному  пункті
договір  найму  жилого
приміщення вважається розірваним з дня
вибуття.  Якщо  з
жилого  приміщення вибуває  не
вся  сім'я,  то
договір  найму  жилого приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня
вибуття.

Рішенням Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 08.11.2005 р., яке набрало законної сили 19.01.2006 р. (т. 2 а.с.
27-28), відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнанняОСОБА_3 такою, що
втратила право користування жилим приміщенням - квартирою  АДРЕСА_1

Як встановлено судом, який розглядав справу,
відповідачОСОБА_3 на спірній жилий площі
після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 з жовтня 1998 року по грудень 2003 року
була відсутня періодично, протягом двох-трьох місяців, зберігала інтерес до
спірної квартири як свого постійного місця проживання, і за таких обставин
право користування квартирою, яка належала її колишньому чоловіку не набула.

Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України, ця
обставина є встановлений судом факт і не потребує доказуванню, у зв'язку з чим
суд приходить до висновку, що відповідачОСОБА_3 не вибувала із  спірної квартири на постійне проживання в
інше жиле приміщення.

Крім того, факт проживання відповідачаОСОБА_3
в квартирі АДРЕСА_1підтверджуються також поясненнями допитаних свідків
ОСОБА_12,  ОСОБА_11. та ОСОБА_10

Суд критично оцінює пояснення свідків  ОСОБА_8. і ОСОБА_9. та ОСОБА_7про
виїздОСОБА_3 на постійне проживання до свого чоловіка, оскільки вони не
відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються свідченнями
ОСОБА_12,  ОСОБА_11. та ОСОБА_10 та
рішенням Комунарського районного суду від 08.11.05 р.

Також суд находить необґрунтованими посилання
позивача та його представника на довідки з медичних установ про те, що дитина
відповідача - неповнолітня ОСОБА_6 перебувала під наглядом в Міській дитячій
багато профільній лікарні № 5 (т. 1 а.с.130) та навчається в Запорізькій
гімназії № 45, які знаходяться в Хортицькому районі м. Запоріжжя, як на
підтвердження вибуття відповідачаОСОБА_3 для постійного проживання за адресою
АДРЕСА_2, оскільки навчання дитини в учбовому закладі та перебування його під
наглядом в медичний установі, які розташовані в іншому районі міста, само по
собі не доводить того факту, що після одруженняОСОБА_3 вибула на постійне
проживання до квартири свого колишнього чоловіка.

На підставі викладеного суд приходить до
висновку, що вимоги позивача щодо визнанняОСОБА_3 і її доньки ОСОБА_6 такими,
що втратили право користування жилим приміщенням у зв'язку з вибуттям на
постійне проживання в інше жиле приміщення не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про зміну умов договору найму
жилого приміщення в квартирі АДРЕСА_1шляхом виділу ОСОБА_1. ізольовану житлову
кімнату площею 13, 1 кв. м.,  а ОСОБА_2.
кімнати розміром 17,7 кв.м., коридор, залишивши ванну та туалет в загальному
користуванні, і про зобов'язання КП «ВРЕЖО №5» укласти з ним окремий договір
найму жилого приміщення суд також находить такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача  вправі вимагати, за згодою інших  членів сім'ї,
які  проживають  разом
з  ним,  укладення
з ним окремого договору
найму,  якщо жилу площу, що
припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає
вимогам статті 63 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 63 ч. 2
ЖК України, не можуть  бути  самостійним
предметом договору найму:  жиле приміщення,  яке хоч і є ізольованим,  проте за розміром менше від встановленого  для
надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната,  зв'язана з іншою  кімнатою
спільним входом,  а
також  підсобні  приміщення.

Враховуючи, що в
квартириАДРЕСА_1 окрім  позивача ОСОБА_1
зареєстровані та проживають ОСОБА_2.,ОСОБА_3 та малолітня ОСОБА_6, ОСОБА_1
позивається  про виділ йому у
користування окремої жилої кімнати площею 13,1 кв. м., суд приходить до
висновку, що виділ позивачу в користування зазначеної кімнати, а відповідачам
окремої ізольованої кімнати розміром 17,7 кв.м. для проживання трьох осіб, яка
за розміром є меншою від встановленого для надання одній особі, буде суперечити
вимогам закону, і порушувати житлові права відповідачів, у зв'язку з чим
зазначені позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.47,
48,63, 64, 107 ЖК України, ст.ст. 2,3,10,60, 79, 208, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні квартирою, зміни договору найму жилого приміщення та
про визнання осіб такими, що втратили право на жиле приміщення відмовити у
повному обсязі.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через  Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення з подальшим поданням апеляції протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження рішення.

Суддя                                                                                                        С.М.
Каракуша