Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:
розглянувши у  попередньому судовому
засіданні в м. Києві 26 травня 2008 року справу за позовом ОСОБА_1 до Гурзуфської
селищної ради, третя особа - ОСОБА_2, про усунення перешкод у здійсненні права
власності, визнання незаконним і скасування пункту 2.14  рішення Гурзуфської селищної ради № 19 від 30
грудня 2003 року за касаційними скаргами ОСОБА_1 та заступника прокурора
Автономної Республіки Крим в її інтересах на ухвалу Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 18 липня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Гурзуфської
селищної ради, третя особа - ОСОБА_2  про
усунення перешкод у здійсненні права власності на господарські будівлі,
розташовані за АДРЕСА_1, визнання незаконним і скасування пункту 2.14 рішення
Гурзуфської селищної ради від 30 грудня 2003 року № 19 про надання у власність
ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,1485 га для будівництва та
обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на вказаній земельній ділянці були
розташовані побудовані нею господарські будівлі. Проте у 2006 році їй стало
відомо, що відповідно до рішення
Гурзуфської селищної ради від 20 грудня 2003 року № 19 ОСОБА_2 було
виділено цю земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального
жилого будинку, господарських будівель і споруд за АДРЕСА_2.
Оскільки вона мала намір отримати цю ділянку у приватну власність, але
селищна рада ще у 2003 році надала її ОСОБА_2, чим було порушено її право на
безперешкодне користування побудованими нею господарськими будівлями, просила
суд задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Ялтинського міського суду Автономної Республіки
Крим від 13 квітня 2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

23 квітня 2007 року ОСОБА_1 подала заяву про апеляційне
оскарження рішення  Ялтинського міського
суду від 13 квітня 2007 року.

7 червня 2007 року
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду разом із
клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
18 липня 2007 року ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження рішення
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 13 квітня 2007 року
відмовлено та апеляційну скаргу залишено без розгляду.

У касаційних
скаргах ОСОБА_1 та заступник прокурора Автономної Республіки Крим в її інтересах
посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне
застосування судом норм процесуального права та ставить питання про скасування
ухвали апеляційного суду від 18 липня 2007 року.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для  скасування
судової ухвали   відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом
допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та заступника прокурора Автономної Республіки Крим
в її інтересах на ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 18
липня 2007 року відхилити і залишити вказану судову ухвалу  без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

Ярема А.Г.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.