нНСправа № 2-45/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

07 квітня 2008 року                                                                             смт
Красногвардійське

Красногвардійський
районний суд Автономної Республіки Крим у складі: судді Шукальського В.В., при
секретарі  Пахарчук А.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2та ОСОБА_3про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
стягнення матеріальної та моральної шкоди, третя особа ДП „Кримгеоінформатика"
та Полтавська сільська рада Красногвардійського району АР Крим, -

в с т а
н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_2. та ОСОБА_3.  про
усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та
моральної шкоди, третя особа ДП „Кримгеоінформатика" та Полтавська
сільська рада Красногвардійського району АР Крим, мотивуючи свої вимоги тим, що
нею на підставі рішення виконкому Полтавської сільської ради № 16 від
12.12.2001 року було отримано державний акт на земельну ділянку площею 0,1968
га., розташованого на території с. Комаровка вул. Степна.

Вказану земельну ділянку її було
виділено для будівництва індивідуального жилого будинку, а тому вона мала
наміри збудувати на цієї ділянці жилий будинок та проживати у ньому. Як
вбачається з плану зовнішніх границь її земельна ділянка розташована між
земельними ділянками  ОСОБА_4. та
ОСОБА_2.

Незважаючи
на те, що нею було отримано державний акт на землю, користуватися своєю землею
вона позбавлена можливості, оскільки відповідачОСОБА_2. у 2002 році самовільно
захватив її земельну ділянку та протягом 2002-2007 років вирощує на її ділянці
сільськогосподарські культури. Вона намагалася добровільно вирішити з ОСОБА_2
це питання, але він і до сьогодні самовільно використовує її землю.

У жовтні
2006 року вона звернулася до державного інспектора по охороні земель та
землекористуванню в Красногвардійському районі ОСОБА_19. із проханням надати її
допомогу. Рішення по її справі не відбулося, але на ім'я голови Полтавської
сільради прийшов лист  про перевірку
використання земельних ділянок, яка відбулася 19.12.2006 року та вказано, що у
ОСОБА_2. є загін для худоби, складування навозу та підготовлено ділянку для
посіву зернових культур.

У грудні
2006 року вона звернулася до Полтавської сільради та отримала відповідь від
04.12.2006 року, що її рекомендовано звернутися до землеустроітельної
організації для поновлення меж земельної ділянки, та оскільки ані інспектор по
охороні земель, ані сільська рада не змогли вирішити її питання, вона змушена
звернутися до суду.

Відповідно
до діючого законодавства, вона з 2002 року по 2007 рік сплачує земельний
податок, що склало 47 грн. 44 коп. Крім того у неї немає можливості
отримання  дозволу на роботи по
будівництву будинку. З 2002 року по теперішній час  вона із сім'єю з трьох чоловік змушена
орендувати житло, сплачуючи власникові по 100 грн., щомісячно, таким чином нею
за квартиру виплачено 4952 грн., а всього її завдано матеріальних збитків у
розмірі 5000 грн.

Крім
того діями відповідача ОСОБА_2. її спричинено моральну шкоду у розмірі 15000
грн.

Просила
зобов'язати відповідача ОСОБА_2. звільнити самовільно захоплену у неї земельну
ділянку, площею 0,1968 га., а також стягнути з відповідача в рахунок
спричинених неї збитків за самовільне використання належної її земельної
ділянки 5000 грн., та моральну шкоду у розмірі 15000 грн., а також судові
витрати у розмірі 81 грн.

У
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6
позовні вимоги підтримали ОСОБА_6 пояснив, що на підставі рішення виконкому
Полтавської сільради позивачці було надано земельну ділянку для будівництва
жилого будинку по вул. Степній в с. Комаровка. Сусідом позивачки єОСОБА_2.,
який самовільно захопив земельну ділянку позивачки та використовує її для своїх
потреб. Позивачка зверталася до державного інспектора по охороні земель та
Полтавської сільради, але це ніяких результатів не дало. Просив стягнути на
користь позивачки моральну шкоду у розмірі 15000 грн., матеріальні збитки у
розмірі 5000 грн., а також усунути перешкоди у користуванні земельною
ділянкою.   ОСОБА_5 пояснив, що його
донька ОСОБА_5, після шлюбу ОСОБА_1 отримала у 2002 році земельну ділянку для
будівництва по вул. Степній в с. Комаровка Красногвардійського району. Її
сусідом є ОСОБА_2, який самовільно захопив її земельну ділянку та використовує
для своїх потреб. Він з приводу цього звертався до різних інстанцій, але
результатів це не дало. Із - за дій ОСОБА_2а
та відсутності  можливості
будівництва, його донька змушена знімати квартиру, сплачувати за неї кошти. На
питання суду ОСОБА_5 пояснив, що не знає де знаходиться ділянка ОСОБА_3..
Пізніше, у судовому засіданні 07.04.2008 року, ОСОБА_5 пояснив, що він
звертався до ОСОБА_3. ще у 2002 році та просив її добровільно звільнити
захоплену нею ділянку, але до Полтавської сільської ради він звернувся у 2006
році.

ВідповідачОСОБА_2.
у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у 2001 році представником
ДП „Кримгеоінформатика” ОСОБА_20 були визначені границі земельних ділянок по
вул. Степній в с. Комаровка. Громадянка ОСОБА_7не схотіла брати собі земельну
ділянку та її взяла ОСОБА_3., та фактично її ділянка знаходилася між його
ділянкою та ділянкою ОСОБА_5, а по державним актам виявилося, що його ділянка
межує з ділянкою ОСОБА_5. Він земельну ділянку ОСОБА_5  не захоплював, нею не користується, а цією
ділянкою користується ОСОБА_3. На земельну ділянкуОСОБА_5 він не претендує. Про
помилку у державних актах він не знав, фактично ОСОБА_5 користується земельною
ділянкою ОСОБА_4. Він вважає, що позивачка подала позовну заяву тільки через
те, що між її батьком, ОСОБА_5, та ним неприязні відносини.

ОСОБА_3.,
яка була судом притягнута як відповідачка, у судовому засіданні пояснила, що із
позовом вона не згода у повному обсязі, оскільки у 2001 році вона подала до
Полтавської сільради заяву в якій просила виділити її земельну ділянку біля
своєї сестри ОСОБА_2ої , щоб разом обробляти землю, оскільки ОСОБА_7відмовилася
від своєї ділянки, а всі жителі вул. Степної брали собі земельні ділянки кожен
напроти свого будинку. З 2001 року вона фактично займає спірну ділянку, але
державний акт отримала у 2006 році, її сусідами праворуч є ОСОБА_2, а ліворуч
ОСОБА_5. Вона вважає, що цей позов з'явився через ворожнечу ОСОБА_5 та її
сестри ОСОБА_2. Коли приїздила комісія та перевіряла їхні земельні ділянки, то
це відбувалося не через плутанину у державних актах, а через те, що на
земельній ділянці ОСОБА_2. стояв вагончик, який виходив на землі сільської
ради. Не згодна із позовом оскільки вважає, що сталася плутанина у державних
актах на землю.

Представник
відповідачки ОСОБА_3.- ОСОБА_8 у судовому засіданні просив у позові ОСОБА_1до
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. відмовити на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України, оскільки,
як пояснив представник позивача та вказано у позовній заяві відповідачі
перешкоджають у користуванні земельною ділянкою позивачці з 2002 року, а до
суду вона звернулася у травні 2007 року, тобто через п'ять років. Просив
відмовити позивачеві у позову у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Суд вислухавши представників
позивача, відповідачів, свідків, дослідивши письмові матеріали справи,
приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню як по суті так і за
спливом строків позовної давності.

Матеріалами
справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_10 та
ОСОБА_9 уклали шлюб 14.06.2002 року, після реєстрації якого прізвище дружини
стало - ОСОБА_1.

Відповідно
до державного акта 11-КМ № 074593 від 25.01.2002 року який виданоОСОБА_1, на
право приватної власності на землю для індивідуального житлового будівництва в
с. Комаровка вул. Степна, з її землею межують землі ОСОБА_2., землі ОСОБА_4. та
землі Полтавської сільської ради Красногвардійського району АР Крим.

Відповідно
до державного акта 11-КМ № 074678 від 25.01.2002 року який видано ОСОБА_2, на
право приватної власності на землю для індивідуального житлового будівництва в
с. Комаровка вул. Степна, з його землею межують землі ОСОБА_11, землі ОСОБА_9.
та землі Полтавської сільської ради Красногвардійського району АР Крим.

Відповідно
до державного акта ЯГ № 093549 від 10.08.2006 року який видано ОСОБА_3, на
право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування жилого
будинку в с. Комаровка вул. Степна, з її землею межують землі ОСОБА_4 та землі
Полтавської сільської ради Красногвардійського району АР Крим.

Як
вбачається з копії колективної заяви, яка адресована Полтавському сільському
голові, та надана у матеріали справи землеустроітелем Полтавської сільської
ради, 11.05.2006 року жителі с. Комаровка ОСОБА_12, ОСОБА_13., ОСОБА_14.
ОСОБА_15. та ОСОБА_16 звернулися із проханням про перевірку використання
земельної ділянки громадянкоюОСОБА_17. по вул. Степній в с. Комаровка, а також
самовільної забудови до вул. Степної під утримання худоби, а також розведення
антисанітарії. На яке сільською радою була дана відповідь про направлення
матеріалів для вжиття заходів у відділ земельних ресурсів Красногвардійського
району. Відповідно до відповіді державного інспектора по охороні земель та
землекористуванню в Красногвардійському районі ОСОБА_19., 19.10.2006 року була
проведена перевірка використання земельних ділянок в с. Комаровка вул. Степна,
та встановлено, що 4 ділянки не освоюються та не обробляються; на земельної
ділянці ОСОБА_2. знаходиться загін для худоби; на всіх земельних ділянках
відсутні межові знаки та всім володільцям земельних ділянок рекомендовано
звернутися до землеустроітельних організацій для поновлення меж
землекористування.  Така ж відповідь від
державного інспектора по охороні земель та землекористуванню в Красногвардійському
районі ОСОБА_19., надійшла на запит суду в якій ще додано, щоОСОБА_2. зайняв
приблизно 80 кв. метрів під загін худоби. 08.06.2007 року на ОСОБА_2. складено
протокол про адміністративне правопорушення за відсутність межових знаків, та
винесена відповідна постанова про накладення штрафу, що підтверджено
відповідними копіями документів.

Допитана на вимогу представників
позивача, свідок ОСОБА_18. пояснила, що вона працює землеустроітелем
Полтавської сільради с липня 2005 року. У 2002 році ОСОБА_1 отримала державний
акт на землю по вул. Степній в с. Комаровка, її сусідом є ОСОБА_2, але її
земельна ділянка не забудована й по сей день, будівельних матеріалів на ділянці
не має. Перша заява до сільської ради надійшла 10.05.2006 року про перевірку використання
земельної ділянки, оскільки людей не влаштовувало, що на ділянці ОСОБА_2
складується навоз на землі, що належить сільської раді. Після перевірки
державним інспектором ОСОБА_19, вказаної заяви, було встановлено, що всі
земельні ділянки використовуються не за цільовим призначенням, крім того на
всіх ділянках відсутні межові знаки, які повинні встановлюватися власниками
ділянки. ОСОБА_1жодного разу не зверталася
з тим, що ОСОБА_2 перешкоджає її у користуванні земельної ділянкою. По
документам ОСОБА_3. використовує ділянку ОСОБА_1, оскільки люди заздалегідь
умовилися які вони займуть ділянки, а при оформленні, яким займався ОСОБА_20,
трапилось зовсім інше.

Допитана на вимогу відповідачів,
свідок ОСОБА_17 пояснила, що з 2000 року по вул. Степній в с. Комаровка
виділяли земельні ділянки, та кожен житель вулиці Степної брав земельну ділянку
напроти свого будинку. Її сусідка ОСОБА_7не захотіла брати землю, та цю ділянку
взяла її сестра ОСОБА_3, щоб разом обробляти одразу дві ділянки ОСОБА_2а та
ОСОБА_3. Протягом п'яти років вони користувалися землею та ніяких проблем із
цим не було.

Допитаний на вимогу представників
позивача, свідок ОСОБА_19. пояснив, що він є державним інспектором по охороні
та використанню земель Державної земельної інспекції АР Крим, 19.10.2006 року
на підставі заяви ОСОБА_5, в якій він вказав, що ОСОБА_2 використовує свою
земельну ділянку не за призначенням, та листа Полтавської сільради він виїхав
на ділянку ОСОБА_2, оскільки його земельна ділянка використовувалась не за
цільовим призначенням, так як відведена для будівництва, а використовувалась
для сільгоспвиробництва, крім того ОСОБА_2 порушив границю своєї земельної
ділянки, зайнявши землі сільської ради. По вул. Степній в с. Комаровка земельні
ділянки виділялись під забудову, але ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_5 нічого не
будували.  З 2002 року до нього як
держінспектора ОСОБА_5 не звертався про те, що його ділянку хтось самовільно
захопив. Крім того володільці земельних ділянок поясняли йому, що їх земельні
ділянки під будівництво знаходяться напроти їх будинків по вул. Степній.

Допитаний на вимогу представників
позивача, свідок ОСОБА_20пояснив, що він є спеціалістом ДП
„Кримгеоінформатика”, та у 2001 році були виконані роботи по складанню проекту
відводу земельних ділянок на п'ять чоловік єдиним масивом. У числі осіб, хто
замовили проведення робіт була ОСОБА_1таОСОБА_2., а ОСОБА_3. хоча ї бажала
брати участь у проведенні робіт по землевідведенню, але ці роботи не оплатила,
а тому земельні ділянки передвинулися на одну, та ділянка ОСОБА_2. стала
сусідити з ділянкою ОСОБА_1Тільки у 2005 році ОСОБА_3. звернулася до ДП
„Кригеоінформатка”, та її було виділено першу вільну ділянку, за
оформленими  у 2002 році земельними
ділянками. Питання про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. можливо було б вирішити поза судовим порядком, та у
короткі терміни при досягненні згоди між цими власниками земельних ділянок,
власне за згоди ОСОБА_5 (ОСОБА_1).

Відмовляючи
ОСОБА_1у задоволенні позову по суті, суд виходив з того, що відповідно до ст.
38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні
ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової
забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Як
встановлено судом, ані позивачка, ані відповідачі, за цільовим призначенням
надані їм земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва не
використовують з 2002 року, документацію на будівництво не оформили,
будівельних матеріалів не завезли, межові знаки на ділянках відсутні.

Крім
того, безпідставними та надуманими, на думку суду, є ї вимоги заявлені
позивачкою, та підтримані її представниками про стягнення з відповідачів
матеріальної шкоди у розмірі 5000 грн., які, як вказано в позовній заяві, вона
витратила протягом 2002-2007 року знімаючи квартиру, та виплачуючи її власнику
по 100 грн. щомісячно, а також моральної шкоди у розмірі 15000 грн., оскільки
суду не надано жодних доказів, а саме: квитанцій про оплату за квартиру,
документів про намір розпочати будівельні роботи тощо, на які, як обґрунтування
своїх вимог, посилається  ОСОБА_1., а до
відповідача ОСОБА_2. вимоги позивача безпідставні, ще й тому, що спірну ділянку
фактично займає ОСОБА_3.

Більш
того, сама позивачка ОСОБА_1., після одруження 14.06.2002 року, з 13.12.2002
року зареєстрована по АДРЕСА_1, що підтверджується адресною довідкою та
довіреністю, яку вона дала ОСОБА_5 на ведення справи у суді.

Відмовляючи
ОСОБА_1у позові за спливом строків позовної давності, суд виходив з положень ч.1 ст. 261 ЦК України, згідно з якою перебіг позовної
давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вказано у
позовній заяві,ОСОБА_2. чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою
ОСОБА_1з 2002 року по 2007 рік, цей самий факт підтвердив у судовому засіданні
ОСОБА_5, пояснивши, що він звертався як до ОСОБА_2. так й до ОСОБА_3. про
добровільне звільнення земельної ділянки його доньки, але до суду позивачка
звернулася із позовною заявою 21.05.2007 року, тобто більше ніж через п'ять
років після отримання 25.01.2002 року, державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку.

Відповідно
до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Поважності
пропуску трирічного строку позовної давності позивачкою ОСОБА_1., судом не
встановлено, а тому  у задоволені її
позову до ОСОБА_2. та ОСОБА_3. про усунення перешкод у користуванні земельною
ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди, слід відмовити.

На
підставі ст. 267, 268 ЦК України ст.ст. 38, 158 ЗК України, керуючись ст. ст.
10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позові  ОСОБА_1 до ОСОБА_2та ОСОБА_3про усунення
перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної
шкоди, третя особа ДП „Кримгеоінформатика" та Полтавська сільська рада
Красногвардійського району АР Крим -
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку
через Красногвардійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: