Справа № 22ц-664/2008                            Головуючий у 1
інст. - Хандога В.М.
Доповідач - Шевченко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2008 року

м.
Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого- судді

ГОРОБЕЦЬ
Т.В.,

суддів:

ШЕВЧЕНКА
В.М., ІШУТКО В.М.,

при секретарі: з  участю:

ОСОБА_5 ОСОБА_1, її представника ОСОБА_6., представників ОСОБА_2 - ОСОБА_4,
ОСОБА_2   сторін

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області
від 06 лютого 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно
збудованих будівель, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2007 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідачку ОСОБА_1 демонтувати
самовільно побудовані прибудови, зазначені станом на 29 серпня 2007 року у
технічному паспорті на житловий будинок за адресою - АДРЕСА_1. Свої вимоги
позивач обґрунтовував тим, що свідоцтвом про право на спадщину за заповітом,
посвідченого державним нотаріусом Ніжинської державної нотаріальної контори 25
травня 1978 року, співвласниками житлового будинку, розташованого на земельній
ділянці площею 1765 м2 у АДРЕСА_1, визначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Договором конкретного користування від 26 липня 1989 року будинок був
розділений у натурі між двома співвласниками. Рішенням Ніжинського міського
суду від 16 листопада 1989 року спадкове майно ОСОБА_3визнано спільним сумісним
майном подружжя і розділено у розмірі 1/5 частини будинку ОСОБА_3 та 3/10
частини зазначеного житлового будинку ОСОБА_1 Як вказує позивач, відповідачка
без згоди інших співвласників будинку та без дозволу Ніжинської міської ради
самовільно звела прибудову на земельній ділянці спільного користування. Згідно
відмітки технічного паспорту на житловий будинок, станом на 29 серпня 2007 року
відповідачкою самовільно збудовані чотири споруди на земельній ділянці, що
знаходиться у спільному користуванні. За вчинення самовільного будівництва у
серпні 2007 року, згідно ст. 97 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у
вигляді накладення штрафу. Позивач зазначає, що оскільки подвір'я домоволодіння
знаходиться у спільному користуванні, то незаконні прибудови унеможливлюють його
вільне пересування по двору та його використання, чим порушується його право на
користування спільною земельною ділянкою. Листом від 28 серпня 2007 року
виконуючого обов'язки заступника міського голови для демонтажу самовільно
збудованої прибудови позивачу рекомендовано звернутися до суду, що він і
зробив.

В січні 2008 року позивач уточнив
свої позовні вимоги і просив суд зобов'язати ОСОБА_1 демонтувати самовільно
побудовані прибудови, позначені на плані земельної ділянки технічного паспорту
на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, а саме: сарай, позначений літерою Л
площею 4,3 м2; тамбур, позначений літерою а4 площею 6,8 м2;
прибудову під літерою а5 площею 18,4 м2; частину веранди
під літерою а1 площею 3,2 м2. При цьому позивач вказує,
що дана самочинна забудова значно зменшує територію подвір'я, унеможливлює
порядок спільного його користування, тобто порушує його права з приводу
користування спільною земельною ділянкою.

Рішенням
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 лютого 2008 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Зобов'язано ОСОБА_1 знести
самовільно прибудовані нею приміщення, а саме: тамбур а-4; частину веранди а-1
за зовнішніми розмірами 1,25:3,10 м2; сарай під літерою Л площею 4,3
м2. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати
рішення суду з підстав порушення норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи і винести нове рішення,
яким відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Доводи
апеляційної скарги зводяться до того, що припущення суду, що самовільно
побудовані приміщення та самовільно переобладнані приміщення збільшують частку
відповідача у спільній власності спростовуються п. 4 ст. 357 ЦК України, якою
передбачено, що така прибудова є власністю співвласника, який її зробив і не
змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Також
апелянт зазначає, що  відсутність згоди
іншого співвласника житлового будинку на добудову або прибудову не є підставою
для прийняття рішення про демонтаж вказаних споруд на підставі ст. 357 ЦК
України та позивачем не доведено порушення його прав, а зазначені у позові
обставини, що створюють йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою є лише
його твердженнями, які належними доказами не підтверджені. На думку апелянта,
суд має сприяти реальному захисту прав осіб, які беруть участь у справі, але
суд з незрозумілих підстав залишив поза увагою аргументи апелянта, чим грубо
порушив ст. 129 Конституції України та ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України. Апелянт
вказує, що відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України знесення допускається, якщо
самовільне будівництво здійснене на чужій земельній ділянці. На підтвердження
права на земельну ділянку сторони в земельному спорі повинні надавати суду
документи, які згідно з законодавством можуть засвідчувати таке право.
Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами або договором
оренди, які відсутні в матеріалах
справи. А за відсутності вказаних документів взагалі не має можливості
визначити, яка земельна ділянка перебуває у користуванні кожного співвласника
будинку і яким чином відповідачка порушила законні права позивача, за захистом
яких позивач звернувся до суду.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін їх представників, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає  відхиленню, а рішення суду залишенню без
змін,  виходячи з наступного.

В
суді першої інстанції було встановлено, що відповідачка виконала будівельні
роботи без дозволу на їх здійснення в дворі загального користування,
спорудивши: тамбур, частину веранди площею 3,2м.кв., сарай площею 4,3 м.кв.,
зазначені будівлі, які є самовільними, заважають позивачу використовувати
спільний двір в повному обсязі.

Виходячи з вимог чинного
законодавства,  громадяни, що є
співвласниками житлового будинку, в якому присадибна земельна ділянка не
поділена між зазначеними особами, здійснюють користування такою, за договором
між собою.

За таких обставин, коли відсутній
принцип законності при зведенні відповідачкою зазначених споруд і такі є
самочинними, суд дійшов обґрунтованого висновку, що такі спорудження   ОСОБА_1, у дворі загального
користування  порушують права ОСОБА_2, як
співвласника житлового будинку, і для позивачки настають негативні наслідки, та
правильно зобов'язав останню,  виходячи з
положень ч.4 ст.376 ЦПК  знести
збудовані  нею споруди.

Доводи апеляційної
скарги, що добудова коридору, тамбуру та сараю не може зачіпати інтереси інших
співвласників будинку, оскільки вони розташовані зі сторони частини будинку
відповідачки, і тому у суду не було підстав для застосування виключної міри -
демонтажу цих споруд, не заслуговують на увагу, оскільки кожен із співвласників
житлового будинку при здійсненні права спільної власності зобов'язані
погоджувати свою поведінку щодо користування спільною земельною ділянкою з
іншими співвласниками. І в даному випадку подвір'я зазначеного домоволодіння
знаходиться у спільному користуванні сторін, самочинні прибудови зменшили його
територію, позбавили можливості позивача вільного пересування двором та
зменшили можливість  використання його з
господарською метою.

Висновок суду відповідає встановленим
обставинам і дослідженим доказам, а доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими, і тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України,  апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1-  відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 лютого
2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту  її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання  нею законної
сили.

Головуючий:                                       Судді :