справа №2-951 /08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

02.07.2008
року  Печерський районний суд м. Києва в
складі:

Головуючої-  судді
Супрун Г.Б.

при секретарі-           Демченко Т.І., Кваша І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу

за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2
про поділ майна  подружжя,-

Встановив:

У лютому 2008року
позивач звернувся до суду з даним позовом про поділ майна подружжя, який
мотивує тим, що, перебуваючі  в
шлюбі  з відповідачем з 1987 року по 2005
рік, ними придбано майно: 4-х кімнатна квартира, загальною площею 120,90 кв.м.,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1; 2-х кімнатна квартира, загальною площею 77,90 кв.м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_2; у 2001 році автомобіль БМВ Х5 державний номер НОМЕР_1;
у 2003р. автомобіль АУДІ S8, д.н. НОМЕР_2, який зарєстрований на батька
відповідача; з «Київміськбудом»  був
укладений договір на придбання двох підземних стоянок в районі пл.Слави в
м.Києві.  Усе майно було зареєстровано на
ім»я відповідача. Відповідач не бажає в добровільному порядку вирішити питання
про розподіл спільного майна, тому
змушена звертатися до суду.

З урахуванням порядку користування майном, який склався між ними, просить в порядку розподілу спільного майна подружжя їй
виділити квартиру та визнати за нею право власності наАДРЕСА_2, та ј
частину  квартири АДРЕСА_1, стягнути з
відповідача грошову компенсацію в сумі 275000 грн. , а автомобіль БМВ Х5
залишити у володінні відповідача.

В судовому засіданні
позивач зменшила позовні вимоги, виключивши з поділу майна:  автомобіль АУДІ S8, д.н. НОМЕР_2 та  дві підземні стоянки в районі пл.Слави в
м.Києві, на придбання яких відповідач  укладав
договір. Але збільшила суму грошової компенсації, просила стягнути з
відповідача 1075000 грн., залишивши у користуванні відповідача автомобіль БМВ
Х5 та 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, а їй виділити в натурі 2-х кімнатну
квартируАДРЕСА_2, та визнати за нею право власності по Ѕ частині на
вищезазначені квартири та автомобіль БМВ Х5.

Представник
відповідача в попередньому судовому засіданні не заперечував проти позовних
вимог в частині поділу 4-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 та щодо автомобіля БМВ
Х5. В подальшому відповідач та його представник проти позову повністю
заперечували, просили відмовити в його задоволенні з тих підстав, що все майно
не є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки рішенням
Святошинського райсуду від 20.08.2003р. шлюб розірвано, а шлюбні фактичні
відносини сторони не підтримували з моменту подачі заяви до суду з березня 2003р.
Крім того, обидві квартири та автомобіль відповідач купував за позичені гроші
не в інтересах сім»ї, а для свого бізнесу з партнером ОСОБА_3. Згідно договорів
позики:  від 15.08.2001р. останій надав
цільову позику  ОСОБА_2 в розмірі 1300000
грн. на придбання квартири, яку відповідач в подальшому зобов»язується  використовувати як офісне приміщення ТОВ
«Мерідіан Сервіс» та на придбання автомобіля, який зобов»язується
використовувати для потреб керівництва ТОВ «Мерідіан Сервіс», договору позики
від 20.08.2003р.   ОСОБА_3 також надав
відповідачу цільову позику у розмірі 700 000 грн. на придбання квартири не
менше 70 кв.м, яка повинна знаходиться на вулицях Мар»яненка, Печерський узвіз,
Кловський узвіз, Мечнікова, Мирного або
Рибальській в м.Києві.  Також
просив відмовити позивачці у позові за пропуском строку позовної давності,
посилаючись на те, що їй стало відомо про порушення своїх прав у 2003році при
розгляді справи Святошинським райсудом м.Києва про розлучення.

Вислухавши сторони,
їх представників, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні
встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.12.1987 року.

В період шлюбу було
придбано  майно, яке оформлене на ім»я
відповідача:

-на підставі договору
купівлі-продажу від 20.12.2001 р. - 4-х кімнатна квартира, загальною площею
120,90 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1,

-на підставі договору
купівлі-продажу від 18.09.2003р. - 2-х кімнатна квартира, загальною площею 77,90 кв.м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_2,

-у
2002 році автомобіль БМВ Х5 державний номер НОМЕР_1, який зареєстрований
28.05.2002р. за ОСОБА_2 ( а.с.55).

Рішенням Святошинського районного суду м. Киева від 20.08.2003 року шлюб розірвано. Розірвання шлюбу за зверенням
відповідача було зареєстровано у відділі РАГС Святошинського РУЮ м. Києва 07.04.2005 року.

Відповідно до п.п.1 п.2
розділу VII  Прикінцевих положень СК України якщо рішення
суду про розірвання шлюбу набрало чинності, але жоден із подружжя не одержав
свідоцтва про розірвання шлюбу  до набрання
Сімейним кодексом чинності, припинення шлюбу має здійснюватись  відповідно до ст.44 КпШС. До цих
правовідносин застосовується норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України до тих прав
і обов»язків, які  виникли до набрання
чинності Цивільним кодексом, положення цього Кодексу застосувуються до тих прав
і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна -
частки дружини та чоловіка є рівними.

Тобто, датою розірвання шлюбу вважається
07.04.2005 року.
Тому посилання представника відповідача на  те, що шлюб вважається
припиненим 01.01.2004р. з дня набрання чинності Сімейного кодексу  України безпідставні.

Відповідач ОСОБА_2 за своєю заявою  28.11.2003р.
прописав позивачку з їх дитиною в придбану згідно договору купівлі-продажу від
18.09.2003р. 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2  як дружину, що підтверджується
довідкою КП «Липкижитлосервіс» від 14.12.2007р.
Тому суд приходить до висновку, що сторони підтримували  шлюбні відносини після рішення суду про
розлучення. Посилання представника відповідача, що фактичні шлюбні відносини
між позивачем та відповідачем були припинені
ще в березні 2003 року не знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні та спростовуються вищезазначеними діями відповідача.

Крім того, посилання відповідача та його представника на те, що спірні
квартири придбані за цільовою позикою від ОСОБА_3 не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні і нічим не підтверджені. Свідок ОСОБА_3,
який підтримує добрі стосунки зі сторонами, що вбачається з їх пояснень і який,  начеб то, позичив гроші, відмовився з»явитись
до суду і дати особисті свідчення суду з цього приводу.

Таким чином, придбане
майно: 4-х кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1; 2-х кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2.  та
автомобіль БМВ Х5  є спільною
сумісною власністю подружжя.

Згідно ст. 71 СК України
майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між
ними в натурі, та в разі коли один з подружжя виявляє бажання стати власником
певного майна в натурі передбачає другому сплату грошової компенсації.

У Постанові Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання
його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п.22 зазначено, що поділ
спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями
69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи
з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідач, не
погоджуючись з визначеною вартістю спірних квартир, інших доказів суду не
надав.Тому суд виходить із дійсної вартості квартир на час розгляду
справи.

Ринкова вартість 4-х
кімнатної квартири  згідно експертної
оцінки ТОВ «АН «Благовіст» складає 4 696 690 грн., а ринкова вартість 2-х
кімнатної квартири згідно експертної оцінки ТОВ «АН «Благовіст» складає 2 318
140 грн. Позивачка визначила  вартість
квартир до 4 000000 грн. та 2000000 грн. відповідно та просила врахувати її
частку із суми зменшеної вартості квартир.

Відносно автомобіля БМВ Х5 позивачка також зменшила свої вимоги щодо його
вартості з 200 000 грн. до 150 000 грн., з чим відповідач в судовому засіданні
погодився.

Визначаючи частку майна  кожного з
подружжя у грошовому еквіваленті, суд враховує уточнені позовні вимоги в цій
частині, а саме вартість всього майна складає : 6 150 000 грн., тому частка
кожного складає по 3 075 000 грн.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами  фактично вже склався порядок користування
спірними квартирами. З кінця 2003 року позивачка  постійно проживає разом з їх сином в квартирі
АДРЕСА_2,
а відповідач в квартирі АДРЕСА_1. Цей факт не заперечує і
сам відповідач, пояснивши, що в цю квартиру переїхала позивачка з сином, він
перевіз спальний гарнітур, а його речі залишилися в квартирі по АДРЕСА_1.  Автомобілем постійно користується відповідач.
Тому вимоги позивачки в частині виділу їй в натурі майна та стягненню грошової компенсації
законні та підлягають задоволенню.

Виділяючи позивачу в натурі та у власність 2-хкімнатну квартиру вартістю 2
млн. грн., відповідачу залишається у власності 4-хкімнатна квартира та
автомобіль. Таким чином, права відповідача не порушуються, належна йому частка
не зменшується. При цьому  на
користь  позивача слід стягнути грошову
компенсацію за належну їй частку, а саме в розмірі 1 075 000 грн.(
3075000грн.-2000000грн.)

Вимоги
позивача щодо визнання за нею ще права власності на Ѕ частину квартир та
автомобіля не можуть бути задоволені, оскільки за нею визнається право
власності в порядку поділу майна подружжя на 2-х кімнатну квартиру
АДРЕСА_2  в цілому, а за  Ѕ частину 4-х кімнатної квартири та Ѕ частини
вартості автомобіля вже стягується
грошова компенсація.

Статтею
72 СК України передбачено, що позовна давність обчислюється в три роки з дня
коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися  про порушення свого права власності.

Позивач
проживає в 2-х кімнатній квартирі АДРЕСА_2 в м.Києві, відповідач не перешкоджав
в цьому, а тому посилання представника відповідача на пропуск строку позовної
давності не відповідає вимогам ст.72 СК України.

Підстав для відмови в
позові за строком позовної давності не вбачається, оскільки він позивачкою не
пропущений.

На
підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, керуючись ст. 61, 71, 72
СК України, ст.372 ЦК України, ст.ст.10,11, 60, 212-215 ЦПК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,  суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1  до ОСОБА_2
про поділ майна  подружжя
задовольнити частково.

Поділити спільне
сумісне майно подружжя , а саме: виділити в натурі ОСОБА_1 та визнати за нею
право власності на квартиру АДРЕСА_2.
Виділити в натурі ОСОБА_2 та
залишити у його власності квартиру АДРЕСА_1, та  автомобіль БМВ Х5 , д.н. НОМЕР_1.

Стягнути з  ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 1075 000 грн., а також
понесені   судові витрати в розмірі 1700
грн. держмита та 30 грн. за інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи.

В
решті позовних вимог відмовити.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Заява та апеляційна скарга подаються до Апеляційного
суду м.Києва через Печерський райсуд м.Києва.

Суддя: