Справа № 22ц-1325/2008
Головуючий у першій інстанції - білий в.м.
Категорія - цивільна
Доповідач - коренькова
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

коренькової
з.д.,

суддів:

бобрової
і.о.,  демченко л.м.,

при секретарі:

куксі
м.в.,

з участю:

Позивачів-відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, адвокатів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника УНР-209 Карпенка О.Д., представника
Деснянської районної у м. Чернігові ради Саюк Л.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 травня 2008 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання права на житло, визнання ордеру
недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення з
гуртожитку та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити її позов та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до
неї.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2008 року в
позові ОСОБА_1 відмовлено. Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Виселено ОСОБА_1
разом з малолітньою донькою ОСОБА_5 з жилого приміщення гуртожитку УНР-209 за
адресою АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. В іншій частині позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду прийнято з
порушенням ст.ст. 30, 47 Конституції України, норм матеріального права, а саме:
ст.ст. 64, 65, 72, 58, 125 ч.7, 132 ч.3 ЖК України, висновки суду не відповідають
обставинам справи. Апелянт посилається на те, що її поселення до спірної
квартири АДРЕСА_1 не було самовільним, що давало б підстави для її виселення з
донькою на підставі ст.109 ЖК України. Також апелянт вважає, що ордер
відповідачу було видано з порушенням вимог ст.ст. 128, 129 ЖК України. Ні
письмово, ні усно позивачку про виселення ніхто не попереджав. Також не можуть
бути виселені одинокі особи з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з
ними, а вона є одинокою матір'ю, що підтверджується довідкою РАЦС. Також
апелянт зазначає, що невірним є висновок суду щодо того, що спірна квартира є
гуртожитком, оскільки це є звичайна однокімнатна квартира зі всіма зручностями.
Це переобладнаний будинок для малосімейних. Отже за нею, як за колишнім членом
сім'ї ІНФОРМАЦІЯ_4, якому була виділена дана квартира, згідно ст.ст. 64, 65 ЖК
України, слід визнати право на проживання в спірній квартирі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню буз зміни,  виходячи з наступного.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що спірна
квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_6 у зв'язку з трудовими відносинами з
військовою частиною А-3008, якій було передано спірну квартиру згідно рішення
виконавчого комітету Чернігівської міської ради №2 від 22.01.2003 року і яка
має статус гуртожитку для проживання сімей. Гуртожиток знаходиться на балансі
УНР 209 Міністерства оборони України. Відповідно до
ч.1 ст.127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів,
а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись
гуртожитки.

В зв'язку з припиненням ОСОБА_6 трудових відносин з військовою частиною
А-3008 та виїздом до іншої області на інше місце роботи, він був з квартири
виписаний, а ордер було видано  на
проживання ОСОБА_2, який перебуває в трудових відносинах з військовою частиною
А-3008.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що  ОСОБА_1 не перебуває в трудових
відносинах з відповідачем, якому належить спірна квартира у гуртожитку, дозволу
на поселення в гуртожиток військова частина не давала і незважаючи на те, що
вона виховує неповнолітню доньку,  вони
підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірна квартира №24 має статус гуртожитку, що підтверджується витягом з рішення
виконавчого комітету Чернігівської міської ради №2 від 22.01.2003 року
(а.с.78). Позивачка не надала доказів тому, що вона поселилась на спірну жилу
площу в установленому законом порядку
Доводи позивачки, що вона сплачувала після виїзду її співмешканця з
гуртожитку  квартплату та за комунальні
послуги також не знайшло свого підтвердження в суді. Позивачка не надала жодної
квитанції про оплату, в той же час станом на липень 2007 року мала місце
заборгованість по квартирі за опалення та гарячу воду 793 грн.14 коп. та 116
грн.88 коп. квартплати ( а.с. 13,14).
Крім того судом встановлено і це підтвердила сама позивачка, що вона з
донькою зареєстрована в квартирі своєї матері за адресою АДРЕСА_2 де на них
нараховується та проводиться оплата за житло та комунальні послуги та
зберігається право на користування житлом. В зв'язку з тим, що позивачка права
на жиле приміщення в гуртожитку не набула
УНР 209 не зобов'язано забезпечувати її з донькою житлом.  ОСОБА_2 отримав  ордер на квартиру у гуртожитку на сім'ю з
чотирьох осіб, поселився в гуртожитку і відповідно до діючого
законодавства  відсутні підстави для
визнання ордеру недійсним.

В засіданні апеляційного суду приймав участь представник Деснянської
районної у м. Чернігові ради, як орган опіки і піклування, який просив вирішити
справу з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей обох сторін.

Тому, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновками
суду першої інстанції , оскільки вони відповідають матеріалам справи та
грунтуються на вимогах чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

При перевірці анкетних даних сторін апеляційним судом встановлено, що в
рішенні суду першої інстанції допущена описка по батькові ІНФОРМАЦІЯ_1, замість
ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідно до правил ст..218 ЦПК України суд першої інстанції має
виправити допущену описку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2008 року - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: