У х в а л а

і м е н е м
у к р а  ї н и

23 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В., Прокопчука
Ю.В.,  Лященко Н.П., Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора                             м. Червонограда в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_1,
виконавчого комітету Червоноградської
міської ради Львівської області до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання недійсними рішення на
приватизацію та свідоцтва права власності на квартиру, визнання договору дарування
квартири недійсним і відшкодування шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого
комітету Червоноградської міської ради Львівської області про зміну договору та
переведення на позивача прав покупця за договором купівлі-продажу, за
касаційною скаргою заступника прокурора Львівської області в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської
області від 23 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 7 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2005 року прокурор м. Червонограда Львівської області звернувся в
суд із позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, виконавчого комітету
Червоноградської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
анулювання свідоцтва про право власності на квартиру, визнання недійсним
договору дарування квартири та відшкодування збитків, посилаючись на те, що
відповідачка ОСОБА_2 рішенням Червоноградського міського суду від 29 листопада
1999 року була позбавлена материнських прав відносно ОСОБА_1,  1991 року народження,  яка з 1996 року знаходиться на повному
державному утриманні в Червоноградській школі-інтернаті для дітей-сиріт,
позбавлених батьківського піклування.

У березні 2002 року відповідачка ОСОБА_2 вирішила приватизувати та продати
квартиру АДРЕСА_1,  в якій були прописані
відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - та неповнолітня ОСОБА_1. У період з 8
квітня 2002 року до 24 квітня 2002 року ОСОБА_2 виписалась зі спірної квартири,
виписавши із собою також дочку ОСОБА_1 27
травня 2002 року комунальним підприємством “Червонограджитлокомунсервіс” було
прийняте рішення про приватизацію ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спірної квартири та видане
свідоцтво про право власності. 29 травня 2002 року дане свідоцтво
зареєстровано в Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації в
реєстрову книгу за № 952.

31 травня 2002 року приватним нотаріусом Червоноградського міського
нотаріального округу  посвідчено договір дарування спірної квартири,
згідно з яким вона була подарована ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (від імені якого за
дорученням діяла ОСОБА_2) відповідачці ОСОБА_5 і відповідно в міському
бюро технічної інвентаризації зареєстрована за нею.

Гроші за житло, передані ОСОБА_5, одержала ОСОБА_2 і витратила на власні потреби. Таким чином, унаслідок умисних
неправомірних дій відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - було
позбавлено права на приватизацію частки житла в спірній квартирі ОСОБА_1.

У травні 2006 року ОСОБА_5 подала зустрічну позовну заяву про зміну договору дарування квартири від
31 травня 2002 року, укладеного між
ОСОБА_3, ОСОБА_4 (від імені якого діяла ОСОБА_2) та                 ОСОБА_5, і переведення на неї прав та обов'язків покупця за договором
купівлі-продажу квартири, який відповідно до істотних умов, обумовлених
і виконаних сторонами, мав місце під час реєстрації вказаного вище договору
дарування, посилаючись на те, що вона є добросовісним набувачем спірної
квартири, на момент нотаріального посвідчення договору в ній ніхто прописаний
не був. Про те, що раніше в спірній квартирі була прописана ОСОБА_1., їй відомо
не було. У силу нерозуміння норм закону між сторонами був укладений договір
дарування, однак між нею та ОСОБА_6 і ОСОБА_4 фактично були виконані всі
істотні умови договору купівлі-продажу квартири.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від                   23 листопада 2006 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 7 червня
2007 року, у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов
задоволено повністю.

У поданій касаційній скарзі заступника прокурора Львівської області в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 ставиться питання про скасування ухвалених у
справі судових рішень, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним
і обґрунтованим та стосуватися, зокрема, питань: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються;
які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення у справі ухвалено всупереч цим нормам.

Неповнолітня ОСОБА_1., будучи прописаною в спірній
квартирі                 АДРЕСА_1 та перебуваючи під опікою Червоноградської школи - інтернату для
дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, відповідно до ст.
25 Закону України “Про охорону дитинства"
зберігала право на жиле приміщення, в якому
вона проживала до поміщення в школу - інтернат, а також право
повернутися в це приміщення після завершення навчання в такому закладі.
Установивши протиправність позбавлення житла неповнолітньої ОСОБА_1, суди
дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для визнання недійсною
приватизації квартири, проведеної з порушенням прав неповнолітньої. Крім того,
вимога про визнання приватизації недійсною розглянута без залучення органу
приватизації як сторони у справі.

Не з'ясувавши належним чином обставини щодо законності приватизації спірної
квартири, суди зробили передчасний висновок про відмову у визнанні недійсним
договору відчуження спірної квартири, з переведенням на ОСОБА_5 прав і
обов'язків покупця за договором купівлі - продажу, вчиненим під виглядом
договору дарування.

Наведене свідчить про те, що судові рішення ухвалені не на основі повно та
всебічно з'ясованих обставин, їх не можна визнати законними й обґрунтованими,
а  постановлені з порушенням норм
матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України вони підлягають
скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Львівської області в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від                          23 листопада 2006
року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від                    7 червня 2007 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка