Справа №  2-282/08
Ковельський міськрайонний суд
під   головуванням судді -
за участю секретаря -
представника позивача -
відповідачів -                                                              ОСОБА_3.,
представників відповідачів
представника третьої особи
відкритому судовому засіданні в залі Ковельського міськрайсуду   цивільну справу  за позовом
ОСОБА_1 до  ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету
спору - КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», приватного
нотаріуса ОСОБА_7 про визнання частково недійсними договорів дарування та
скасування частково реєстрації права власності на нерухоме майно, -
ОСОБА_1. звернулась з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету
спору: КП «Волинське обласне бюро техінвентаризації», приватного нотаріуса
ОСОБА_7. про визнання недійсними договору дарування 50/100 частини нерухомого
майна: квартири в будинку АДРЕСА_1 та магазину з гаражем на 2 бокси для
автотранспорту по АДРЕСА_2. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка перебувала в
шлюбі з ОСОБА_3 до 2005 року, коли розірвала з ним шлюб та звернулась до суду з
позовом про поділ майна. Рішенням Ковельського міськрайсуду від 6.09.2006 р.
позивачці було виділено у власність 50/100 частини ідеальної долі в квартирі
АДРЕСА_1, та 50/100 ідеальної долі магазину з гаражем, розташованого по
Рішенням Апеляційного суду
Волинської області від 19.12.2006 р. рішення Ковельського міськрайсуду було
скасовано і ухвалено нове, яким визнано дане майно особистою власністю
ОСОБА_3.. Ухвалою Верховного суду України від 7.12.2007 р. було скасовано
рішення Апеляційного суду Волинської області від 18.12.2006 р. в цій частині, а
рішення Ковельського міськрайсуду від 6.09.2006 р. було залишено без змін.

Однак, вищезгадане майно: квартиру
АДРЕСА_1, та магазин з гаражем по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 подарував своєму батькові -
ОСОБА_2 згідно договорів дарування № 532 від 3.04.07 р. та № 540 від 5.04.07
р., посвідчених приватним нотаріусом ОСОБА_7.. В зв'язку з цим ОСОБА_1. просить
визнати недійсними дані договори дарування в частині 50/100 ідеальної долі
майна, яке їй було виділено у власність рішенням суду, а також скасувати
частково реєстрацію права власності на дане майно.

В суді позивачка та її представник
позов підтримали повністю, пояснивши, що згідно рішень Ковельського та
Верховного судів ОСОБА_1. було виділено у власність 50/100 частини ідеальної
долі квартири та  магазину з гаражем,
інша частина була виділена ОСОБА_3, що є відповідачем по справі. Після рішення
Апеляційного суду, який визнав дане майно його особистим, останній подарував
його своєму батьку - ОСОБА_2, що є співвідповідачем по справі. При цьому
Ухвалою Верховного Суду України від 26.03.07 р. було зупинено виконання рішення
Апеляційного суду Волинської області, відповідачі отримали дану ухвалу 3.04.07
р., що підтверджується довідкою з центру відділення зв'язку м.Ковеля № 4, однак
відразу після цього провели відчуження належного позивачці майна. На даний час
позивачка позбавлена можливості належним чином оформити своє право власності в
зв'язку з викладеними обставинами. Тому просять визнати недійсними згадані
договори дарування та скасувати реєстрацію права власності в частині належної
позивачці долі майна.

Відповідач ОСОБА_2 та його
представник позов не визнали повністю, пояснивши, що вони вважають його
безпідставним, поскільки відповідач отримав майно по договорам дарування від
сина. На момент оформлення договорів якоїсь заборони на майно не було, в спорі
воно не перебувало, договори були зареєстровані у встановленому порядку.
Позивачка не може вимагати з нього дане майно, поскільки в неї відсутні
правовстановлюючи документи на нього і не оформлене належним чином право
власності. Також відсутні підстави для визнання недійсними договорів дарування
як правочинів відповідно до вимог закону. З врахуванням того, що ОСОБА_2 є
добросовісним набувачем даного майна, на момент його набуття нічиїх прав і
інтересів не порушував, користується ним, затратив кошти на його ремонт,
просять в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник позов не визнали повністю, пояснили, що позивачка не є власником
спірного майна, поскільки право власності на нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації. Однак, ОСОБА_1. для оформлення права власності у БТІ не
зверталась, отже не набула права власності на нього. Тому вона не може
звертатись як власник з даним позовом. ОСОБА_3 на підставі рішення Апеляційного
суду відчужив квартиру і магазин, які були визнані його власністю, своєму
батькові шляхом дарування. При цьому нотаріус перевірив відсутність будь-якої
заборони чи обмеження  щодо даних
об'єктів нерухомості при укладанні договорів. Позивачка також не вказала
підстав, при недодержанні яких дані договори можна було б визнати недійсними як
правочини. Просять відмовити в задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору - нотаріус ОСОБА_7. позов не визнала,
пояснивши, що нею були завірені договори дарування нерухомого майна ОСОБА_3
ОСОБА_2. Будь-якої заборони чи обмеження на майно на момент його відчуження не
було. ОСОБА_2 є добросовісним набувачем даного майна.

Представник третьої особи КП
«Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в суд не з'явився, хоча
належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи.

Суд, заслухавши сторони, їх
представників, третю особу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до
висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з рішення Ковельського
міськрайсуду від 6.09.06 р. було проведено поділ спільного майна подружжя,
зокрема, виділено у власність ОСОБА_1. 50/100 частини ідеальної долі квартири
АДРЕСА_1, 50/100 ідеальної долі магазину з гаражем, розташованого по
АДРЕСА_2,  аналогічна частина даних
квартири та магазину з гаражем була виділена у власність ОСОБА_3.. Рішенням
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області від
19.12.2006 р. рішення Ковельського міськрайсуду було скасовано і ухвалено нове
рішення, яким відмовлено в позові ОСОБА_1. про поділ квартири та магазину з
гаражем. Ухвалою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від
7.11.2007 р. було скасовано дане рішення апеляційного суду Волинської області в
частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1. про поділ квартири та магазину з гаражем,
а рішення Ковельського міськрайсуду від 6.09.2006 р. в цій частині залишено без
змін.

Таким чином, рішенням суду, яке
набрало законної сили позивачці ОСОБА_1. виділено у власність майно, щодо якого
вона ставить питання про скасування договорів дарування.

Як слідує з пояснень сторін, їх
представників, матеріалів справи, після рішення апеляційного суду Волинської
області, яким було визнано, що спірні квартира та магазин з гаражем є особистим
майном ОСОБА_3., останній подарував його своєму батьку - ОСОБА_2 відповідно до
договорів дарування № 532 від 3.04.07 р. та № 540 від 5.04.07 р., які
посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_7.. ОСОБА_2 зареєстрував дане нерухоме
майно: магазин з гаражем з/2 № 126 від 12.06.07 р. та квартиру Р-№ 12243 від
7.05.07 р..

Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України,
право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до
закону, незалежно від волі інших осіб, ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права, або обмежений  у
його здійсненні.

Таким чином, будучи власником,
згідно рішення суду, частки майна - квартири та магазину з гаражем, позивачка
ОСОБА_1. не може приступити до його володіння, поскільки воно відчужено ОСОБА_3
без її згоди. Посилання відповідачів та їх представників на те, що позивачка не
може бути власником даного майна, оскільки його належно не зареєструвала у БТІ,
суд вважає надуманим, так як позивачка зробити цього не може, в зв'язку з саме
тим, що державна реєстрація на дане майно зроблена одним з відповідачів.

Відповідно  до ст. 388 ЦК України, якщо майно було
набуте  безвідплатно в особи, яка не мала
права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного
набувача у всіх випадках.

В зв'язку з викладеним, суд
приходить до висновку, що згадані договори дарування слід визнати недійсними в
частині належного позивачці майна, і в цій частині позов підлягає до
задоволення.

Поскільки рішення суду є
правовстановлюючим документом на підставі якого здійснюється реєстрація права
власності на об'єкти нерухомого майна, суд вважає, що вимоги позивачки про
скасування реєстрації права власності на нерухоме майно до задоволення не
підлягають. Дане скасування та реєстрацію на себе права власності позивачка
може зробити на підставі рішень суду.

Судові витрати підлягають до стягнення
на користь позивачки з відповідачів в рівних частинах  пропорційно до розміру задоволених позовних
вимог.

Керуючись ст.ст.
10,60,61,209,212-214 ЦПК України, ст.ст. 321, 328, 388 ЦК України,

суд, -

В  И  Р
І  Ш  И  В  :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору КП
«Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», приватного нотаріуса ОСОБА_7
задовольнити частково.

Визнати частково недійсним договір
дарування 50/100 частини ідеальної долі нерухомого майна, посвідченого 5.04.07
р. № 540 приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу
ОСОБА_7., згідно якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_2прийняв в дар квартиру
АДРЕСА_1.

Визнати частково недійсним договір
дарування 50/100 частини ідеальної долі нерухомого майна, посвідченого
3.04.07р. № 532 приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу
ОСОБА_7., згідно якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_2 прийняв в дар магазин з
гаражем на 2 бокси для автотранспорту по АДРЕСА_2.

В частині позову про скасування
частково реєстрації права власності на нерухоме майно: магазин з гаражем на 2
бокси для автотранспорту по АДРЕСА_2 та квартири

АДРЕСА_1 -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3. на
користь ОСОБА_1. по 400 грн. судових витрат з кожного.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Волинської області шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з часу складання повного тексту рішення та поданням
апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
О.С.ВАСИЛЮК