У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,                                    Лященко
Н.П., Костенка А.В.,                              Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю (далі -
ТОВ) “Константа” про поновлення на роботі, визнання недійсним протоколу зборів
учасників товариства, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського
міського суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

18 травня 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ТОВ “Константа”
про поновлення його на посаді директора цього товариства та визнання недійсним
протоколу № 5 від 2 грудня 2003 року зборів учасників  ТОВ “Константа”.

Позивач посилався на те, що 13 листопада 2000 року за рішенням загальних
зборів учасників ТОВ “Константа” він був призначений на посаду директора цього
товариства. 2 грудня 2003 року рішенням загальних зборів ТОВ “Контанта” його
незаконно звільнено з посади директора товариства, начебто за його власним бажанням,
але заяви на звільнення із цієї посади він не писав. Протоколом № 5 від 2
грудня 2003 року на посаду директора товариства був призначений ОСОБА_2, але
позивач на цих зборах присутній не був. У протоколі був підроблений його
підпис, про що свідчить висновок спеціаліста

Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових експертиз від                       20 вересня 2004 року.

Рішенням Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від
18 грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 липня 2007 року, позивачу відмовлено в
задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин тощо.

Оскаржені судові рішення не відповідають цим вимогам.

Місцевий суд, відмовляючи в задоволенні позову, а апеляційний суд,
залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходили з того, що ОСОБА_1
пропустив передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України місячний строк для звернення
із заявою про вирішення трудового спору про поновлення на роботі. Дізнавшись
про  звільнення в грудні 2003 року, з
позовом звернувся лише 18 травня 2005 року, не надавши доказів поважності
причин пропуску цього строку.

Як на доказ обізнаності позивача про звільнення суд послався на пояснення
представників відповідача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - про те, що ОСОБА_1 був
присутній на зборах 2 грудня 2003 року, рішенням яких його звільнено за власним
бажанням, а директором призначено ОСОБА_2

При цьому суд  не зважив на пояснення
позивача про те, що на цих зборах він присутній не був, і не дав оцінки
долученому до справи висновку почеркознавчої експертизи про неналежність
підпису в протоколі зборів товариства від 2 грудня 2003 року ОСОБА_1.

Не з'ясованим залишилося, чи видавався наказ про звільнення позивача;  чи вручався цей наказ позивачу та трудова
книжка із записом про підстави звільнення й коли це мало місце; чи виконував
позивач обов'язки керівника після 2 грудня 2003 року та до якого часу; чи
порушено ним передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України строк звернення в суд -
після отримання наказу чи трудової книжки.

Крім того, поза увагою судів залишилися наявні у справі письмові докази:
лист директора ТОВ “Константа” ОСОБА_2 про те, що він директором був з лютого
2004 року (а.с. 87), і протокол № 6 зборів ТОВ “Константа” від 5 лютого 2004
року (а.с. 90) про те, що ОСОБА_1 звільнений за істотні недоліки в роботі, й новим
директором призначений ОСОБА_2

Без врахування цих обставин залишилося не з'ясованим, який з доказів є
достовірним, коли позивач був звільнений з роботи, з якого часу слід
відраховувати строк на звернення до суду та якими нормами трудового чи
цивільного законодавства слід при цьому керуватися.

Керуючись ст. ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від                      18 грудня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 липня 2007 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

М.П.
Пшонка