Справа № 22-ц-570/2008р.
Головуючий по 1-ій інстанції: Бойко В.Б.
Суддя-доповідач: Ільченко О.Ю.
УХВАЛА

іменем
України

27 травня
2008 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Сумської області у складі:

головуючого:
Смирнової Т.В.

суддів:
Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.

з
участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

та
осіб, які беруть участь у справі -
позивачки ОСОБА_1., її представника, представника  шкіряно-венерологічного  диспансеру, третіх осіб : ОСОБА_2., ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області
цивільну справу за апеляційними
скаргами  Сумського обласного
шкіряно-венерологічного диспансеру  та
ОСОБА_1

на  рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 20 березня 2008 року

у
справі за позовом ОСОБА_1 до Сумського обласного шкіряно-венерологічного
диспансеру, треті особи: БОСОБА_2, ОСОБА_3

про
визнання наказів про застосування дисциплінарних стягнень незаконними, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 20 березня 2008 року позовні вимоги
ОСОБА_1. задоволено частково.

Визнано
незаконним наказ № 30-К від 31 березня 2006 року  по Сумському обласному
шкіряно-венерологічному диспансеру про застосування до ОСОБА_1. дисциплінарного
стягнення.

У
задоволенні інших позовних вимог відмовлено за необгрунтованістю.

Стягнуто з Сумського обласного шкіряно-венерологічного диспансеру на
користь держави судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7 грн. 50 коп.

В
апеляційній скарзі Сумський обласний шкіряно-венерологічний диспансер
посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а
тому просить зазначене рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

При
цьому зазначає, що відсутність листка непрацездатності є підтвердженням того,
що позивачка була відсутня на робочому місці без поважних причин, у зв'язку з
чим вважав,  що були підстави для  винесення
догани.

ОСОБА_1.
в апеляційній скарзі не погоджується  з
рішенням суду в частині  відмови  в задоволенні позовних вимог  про скасування наказів  № 11-К від 03.02.2006 р.  та  №
24-к  від 16.03.2006 р., з підстав  що висновки суду   не відповідають  вимогам
матеріального, процесуального законодавства.

При
цьому,  зазначає, що суд не взяв до
уваги   доводи про те, що відповідач  намагається
позбавити  її можливості  працювати в медичному закладі та що рішення
про виписку  хворих  приймав зав. відділенням і  також не погоджується  з висновками повторної  судово-медичної експертизи , що  була проведена без залучення  фахівця - дерматовенеролога, з цих та інших
підстав  просить  змінити рішення суду та задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1.
суд першої інстанції виходив з того,   що
позивачка була відсутня на роботі з поважних причин,  у зв'язку
з хворобою неповнолітньої  дитини
і виходячи з того, що  адміністрація  диспансеру
не оспорювала  цього факту, суд
вважав , що наказ від  31.03.2006 р. за №
30-к  є
незаконним.

Суд
також вважав, що  два інших накази  від
03.02.2006 р. за № -11 к   та від
16.03.2006 р. за №  24-к   є правильними, оскільки   позивачкою були допущені порушення   при
лікуванні  хворих.

Колегія
суддів дослідивши  доводи  апеляційних
скарг Сумського обласного шкіряно-венерологічного диспансера  та ОСОБА_1., вислухавши пояснення сторін ,
перевіривши   рішення   в межах
доводів скарг,     дійшла
висновку, що    скарги   підлягають
відхиленню,   виходячи з
наступного.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи та з'ясований характер
спірних правовідносин.

Як вбачається  з матеріалів справи підставою для звернення
до суду  стали накази  від 03.02.2006 року за № 11-к, від 16.03.2006
року  за 24-к та від 31.03.2006 року за №
30-к  про накладення  догани .

Перевіряючи
питання щодо правильності накладення  дисциплінарного
стягнення 03.02.2006 року, суд 1 інстанції обгрунтовано взяв до уваги ту
обставину, що   лікарем ОСОБА_1  не в повному обсязі було проведено лікування
хворогоОСОБА_3.,  а тому була призначена
комісія  та  проведена перевірка  за фактом звернення хворого, внаслідок чого
було встановлено, що  хворому не  було призначено обстеження лікарем
гастроентерологом ,    УЗД печінки  та
біохімічне  дослідження  крові.
Ці обставини не заперечувалися в суді
апеляційної інстанції позивачкою, яка підтвердила, що вказані  дослідження не призначала, хоча і були
скарги  хворого на біль, а
призначила  лише  обезболюючі
препарати.

Зазначене підтверджується висновком комісії
про результати розгляду письмового звернення хворого ( а.с. 123),
зверненням  хворого ( а.с. 162),   даними медичної картки ( а.с. 176-180)
.

Іншим наказом  від
16.03. 2006 року  за № 24-к   було накладено дисциплінарне  стягнення
за  порушення, що виразилось в
тім, що вона в маніпуляційному кабінеті
стаціонарного відділення приймала пацієнта ОСОБА_5., що не проходив  лікування в умовах стаціонару, а крім
того,  це було проведено  без відповідного запису в журналі  реєстрації та за відсутності медичної
картки.  Зазначене  було зафіксовано  в акті від 23.02.2006 року ( а.с.52).

Такі вимоги щодо порядку
лікування в стаціонарному відділенні
передбачені  п.п. 5.2.1,  5.2.4
Положення  про обласний
шкірно-венерологічний диспансер, затвердженого начальником  управління охорони здоров'я  Сумської обласної державної адміністрації.

За викладених обставин, колегія суддів не може взяти до
уваги доводи ОСОБА_1. про те, що
пацієнт  раніше   проходив лікування в стаціонарі.

За вищезазначеним
наказом від 16.03.2006 р. як порушення з боку лікаря ОСОБА_1 було  і
те,  що вона   не провела обстеження  хворого
на      профільне захворювання та
своєчасно не була  призначена  актибактиріальна терапія при наявності іншого
захворювання і внаслідок  такого
нераціонального призначення  терапії, був  завищений
термін  лікування.

Ці обставини не були спростовані позивачкою, а її доводи
про те, що  лікарняний лист  затверджений
підписом  завідуючого диспансеру,
не знімає з неї відповідальності , оскільки згідно   з Посадовою інструкцією вона як лікар-
дерматовенеролог, зобов'язана забезпечувати
кваліфіковане, своєчасне обстеження та лікування хворих з
дерматовенерологічними  захворюваннями (
а.с. 41 том 1).

Колегія суддів не може
взяти   до уваги висновки  експертиз Сумського обласного  бюро
судово-медичної   експертизи  від 21 березня 2007 року  за   №
17    та
від 06.02.2008 року за № 4  ( а.с.
63,  137
том 2), оскільки ці висновки є протилежними по змісту  і   в
обох  випадках  вони
підписані однією і тією особою : заступником начальника  бюро
СМЕ ОСОБА_4  що було
встановлено  в суді апеляційної
інстанції.

Разом  з тим,  за наявності інших вище приведених доказів,
колегія  суддів дійшла   висновку про відсутність  підстав для скасування   наказу
від 16.03.2006 року.

Вирішуючи питання
щодо   обгрунтованості  накладення дисциплінарного стягнення   за прогули
27 та 28 лютого 2006 року , то
судом 1 інстанції було з'ясовано, що
в зазначені дні ОСОБА_1.
знаходилась із хворою  дитиною в
дитячій лікарні, де проходила обстеження та лікування, що підтверджується
довідками медичного закладу ( а.с. 58 том 1) .

Із  матеріалів
справи вбачається, що  27 лютого  2006 року
вранці в телефонній розмові попереджала завідуючого диспансером про те,
що  вона з дитиною знаходиться в лікарні
( а.с. 49,50 том 2)   та буде надано    лікарняний лист.

Із огляду
амбулаторної картки  дитини
ОСОБА_1 вбачається, що лікар- педіатр мала намір  видати лікарняний лист  позивачці, про що є  відповідні записи в картці ( а.с. 16-17  том 1).

Ці обставини не спростовані  представником відповідача та третіми особами.

Крім того,  в
даному випадку адміністрація  диспансеру,
на порушення вимог ст. 148 КЗпП України
пропустила місячний термін накладення дисциплінарного  стягнення, так як проступок  мав місце
27-28 лютого  2006 року,  про що було відомо  відповідачу, а   дисциплінарне стягнення накладено  31
березня  2006 року.

За таких умов, суд 1 інстанції обгрунтовано дійшов до
висновку про незаконність даного наказу.

Інші  доводи апеляційних  скарг
не спростовують  висновків
судового рішення, тому відсутні підстави для  його
зміни  чи скасування.

Керуючись
ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1  ст. 307, ст.
ст. 308, 313-.315  ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні
скарги Сумського обласного шкіряно-венерологічного диспансеру та ОСОБА_1
відхилити, а  рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 20 березня 2008 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуючий:

Судді: