У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

4 червня  2008
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Барсукової В.М.,

Данчука В.Г.,

Балюка М.І.,

Косенка В.Й.,-

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до закритого акціонерного товариства страхова
компанія “ВЕСКО” (далі - ЗАТ СК “ВЕСКО”) про відшкодування матеріальної й
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2007
року,

встановила:

У березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 27 грудня 2005 року між ним та ЗАТ СК   “ВЕСКО”    було     укладено   поліс    страхування     наземного    транспорту  № НОМЕР_1, згідно з яким було застраховано автомобіль “Форд Фокус”, номерний знак НОМЕР_2, сума якого складала 5 134 грн.
09 коп.

3 червня 2006 року о 13 годині в м. Києві на вулиці Набережне шосе сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), унаслідок якої було пошкоджено його автомобіль. Зазначав, що 5 червня 2006 року звернувся з письмовою заявою про настання страхового випадку до відповідача і надав усі необхідні документи,  передбачені договором, серед яких  були  документи, якими було визначено розмір шкоди, завданої автомобілю, і чеки, що підтверджують сплату коштів за ремонт та проведення відновлювальних робіт у зв'язку з пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП. Загальна вартість витрат на ремонт автомобіля становить 16 078 грн.
50 коп. Оскільки відповідач відмовляє у виплаті страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль, просив стягнути 20 196 грн.
98 коп. страхового відшкодування та 50 тис.
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 червня 2007 року позов  задоволено  частково.  Стягнуто  із  ЗАТ  СК “ВЕСКО” на користь ОСОБА_1  16
078  грн.  50 коп.
основної  шкоди, 2 168
грн. 33  коп.   пені,  1 570  грн.
87  коп.  інфляційних  збитків, 379 грн.
28 коп. - 3% річних, усього 20 196 грн.
98 коп., а також та моральну шкоду в розмірі 10 тис.
грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2007 року зазначене рішення суду скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ЗАТ СК “ВЕСКО” відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та  залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 27 грудня 2005 року сторонами укладено договір страхування
наземного транспорту (страховий поліс  №
НОМЕР_1) (далі - Договір), за яким позивач застрахував автомобіль “Форд Фокус”,
сплативши страховий платіж у сумі 5 134 грн. 09 коп.

3 червня 2006 року стався страховий випадок, у результаті якого автомобіль
ОСОБА_1 зазнав ушкодження, вартість ремонту якого складає 16 078 грн. 50 коп.

5 червня 2006 року позивач надіслав страховику письмове повідомлення про
настання страхового випадку, до якого додав документи, передбачені договором,
однак у виплаті страхового відшкодування ЗАТ СК
“ВЕСКО” було відмовлено з підстав, передбачених п. 23.4.15 Договору,
згідно з яким страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування
у випадку, якщо збитки виникли внаслідок грубого порушення страхувальником
Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від
10 жовтня 2001 року № 1306 “Про правила дорожнього руху” (далі - Правила),
зокрема, у разі недодержання дорожньої розмітки (стоп лінія, подвійна широка
суцільна лінія), що забороняють рух транспортних засобів, крім випадків, коли
таке порушення викликане необхідністю уникнути зіткнення (а.с. 9 зв.).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 і стягуючи страхове
відшкодування з урахуванням індексу інфляції, штрафу, пені та 3 % річних на
підставі ст. 20 Закону України ”Про страхування”, п. 24 Договору, ст.ст. 611,
549, 625 ЦК України  в розмірі 20 196
грн. 98 коп., суд першої інстанції обґрунтовано виходив із доведеності факту
настання страхового випадку та безпідставності відмови страховика у виплаті
позивачу страхового відшкодування у зв'язку з відсутністю в його діях порушень
Правил дорожнього руху, які відповідно до п. 23.4.15 Договору могли бути умовою
для відмови у виплаті страхового відшкодування.

При цьому суд виходив із того, що перетин страхувальником подвійної
суцільної  лінії  не є грубим порушенням Правил дорожнього руху
в розумінні п. 23.4.15 Договору, оскільки викликалося необхідністю об'їзду та
уникнення зіткнення зі стоячим попереду автомобілем, що було підтверджено
показаннями свідка ОСОБА_2 Крім того, постановою судді Подільського районного
суду м. Києва від 12 липня 2006 року встановлено факт порушення ОСОБА_1 пп.
10.1, 10.3 Правил дорожнього руху (порушення, що стосуються правил  перестроювання   та   зміни   напрямку
руху), а  не  факт
порушення  п.11.4  Правил дорожнього руху, щодо заборони виїзду
на смугу зустрічного напрямку та перетину подвійної суцільної лінії.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК
України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення і є
обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій
особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та
чи вчинені вони цією особою, і встановлені нею факти не підлягають доказуванню.

За таких обставин сам факт перетину ОСОБА_1 подвійної суцільної лінії не
міг бути підставою для відмови йому у виплаті страхового відшкодування,
оскільки постановою встановлено факт порушення позивачем пп. 10.1, 10.3 Правил.

Скасувавши в цій частині законне й обґрунтоване рішення, апеляційний суд
допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим
ухвалене ним рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування в сумі 20
196 грн. 98 коп. підлягає скасуванню із залишенням у силі в цій частині рішення
суду першої інстанції.

Що стосується рішення апеляційного суду в частині відмови в позові про
стягнення моральної шкоди, то в цій частині апеляційний суд обґрунтовано
відмовив ОСОБА_1 у позові, оскільки відповідно до ст. 16 Закону України “Про
страхування”, ст.ст. 979, 988 ЦК України обов'язки страховика передбачаються
умовами договору страхування, якими не передбачено відшкодування моральної
шкоди.

Керуючись ст.ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
22 листопада 2007 року в частині відмови
ОСОБА_1у виплаті страхового відшкодування в розмірі 20 196 грн. 98 коп.
скасувати, залишити в цій частині рішення суду першої інстанції.

У решті - рішення апеляційного суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                  Л.І.
Григор'єва

Судді:
В.М. Барсукова

М.І.
Балюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко