Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:           Прокопчука Ю.В.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_5, про визнання недійсним договору дарування, припинення права на частку
в спільному майні, виділення частки в спільному майні, визнання права
власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 17 вересня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
У вересні 2006 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним договору дарування,
припинення права на частку в спільному майні, виділення частки в спільному
майні, визнання права власності.
Позивачі посилалися на те, що 22 серпня 2001 року був розірваний шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Від шлюбу мають сина - ОСОБА_1 Згідно з свідоцтвом на право
власності від 22 квітня 1993 року № 1852, виданого Придніпровським районним
виконавчим комітетом, позивачі та відповідач ОСОБА_3 отримали у власність
22 серпня 2005 року ОСОБА_3 згідно з
договором дарування, посвідченим державною нотаріальною конторою, подарував
належну йому 1/3 вказаної вище квартири ОСОБА_4 без погодження на те інших
співвласників - позивачів.
Крім того, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є також співвласниками квартири
Позивачка бажала виділити належну їй 1/3 частину вищезазначеної квартири,
але так як квартира є неподільною, то вважала за можливе і необхідне отримати в
якості компенсації 1/3 частину в квартирі АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, а за
ним в свою чергу визнати право власності на 1/3 частину в квартирі АДРЕСА_2.
З урахуванням часткових змін підстав позову, позивачі на підставі ч. 1 ст.
358, ч.ч. 2,3 ст. 369 ЦК України, просили суд визнати недійсним договір
дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та
застосувати наслідки недійсності такого договору, припинити право
власності ОСОБА_3 на 1/3 частину цієї квартири, виділити останньому 1/3 частину
квартири АДРЕСА_2, яка належала на праві власності ОСОБА_2 та визнати за ним
право власності на цю частку, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_3
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 липня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволені повністю.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17 вересня 2007 року
рішення районного суду скасовано в частині припинення права на частку в
спільному майні, виділення частки в спільному майні, визнання права власності і
в цій частині позову відмовлено. В решті частини рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2  просять скасувати ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 17 вересня 2007 року

залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                     Прокопчук Ю.В.

Пшонка М.П.