Справа № 2-434/1/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2008 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:
Федорової Г. Г.,

при секретарях:
Прудкій О. В., Біляр Л. В., Попович О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, третя особа: приватний нотаріус
ОСОБА_3
про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2007 року
ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2
, третя особа: приватний нотаріус
ОСОБА_3
про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя посилаючись на те, що з лютого 2002 року стала проживати з
ОСОБА_2
. однією сім»єю не перебуваючи з ним у шлюбі. Вони вели спільне господарство, оплачували оренду квартири, рахунки за комунальні та телекомунікаційні послуги, разом придбавали меблі, проводили ремонт
АДРЕСА_1
, разом їздили на відпочинок.

23.04.2003 року ними була придбана квартира
АДРЕСА_1
. Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу
ОСОБА_3
зазначена квартира була придбана за 72 000 грн. Для придбання вищевказаної квартири 22.01.2003 року нею і колишнім чоловіком
ОСОБА_4
. була продана за 30 780 грн. квартира в м. Полтава. Її і неповнолітньої дочки частка від проваджу квартири складала 21 000 грн. Вони з відповідачем внесли кошти в розмірі 30% кожен від вартості квартири, а кошти в розмірі 40%, яких не вистачало для оплати квартири отримали через банківський кредит. Договір купівлі-продажу
АДРЕСА_1
було оформлено на відповідача
ОСОБА_2
Згодом було оформлено кредитний договір під заставу вищевказаної квартири. Банківський кредит погашався ними спільно. 22.08.2003 року вони зареєстрували шлюб, а 12.01.2007 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач чинить їй перешкоди в користуванні квартирою, угоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто.

Крім квартири ними було придбано:

1.
трюмо вартістю 1 200 грн.;

2.
пральна машина «Zanussi» вартістю 2 500 грн.;

3.
комод вартістю 1 271 грн.;

4.
дитячий диван «Попелюшка» вартістю 820 грн.;

5.
диван кутовий вартістю 3 550 грн.

Просила визнати право власності на Ѕ частини
АДРЕСА_1
, виділити їй на праві власності трюмо, пральну машину та комод. У власності
ОСОБА_2
залишити решту майна. Крім цього, просила стягнути судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача
ОСОБА_5
позовні вимоги
ОСОБА_1
. підтримала посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві.

Відповідач
ОСОБА_2
та його представник
ОСОБА_6
позов не визнали в частині визнання права власності на Ѕ частини квартири. Свої заперечення обґрунтували тим, що до укладення шлюбу сторони проживали окремо одне від одного, спільного господарства не вели, спірну квартиру разом не придбавали. Остання була придбана на ім»я
ОСОБА_2
за кошти його баби
ОСОБА_7
, яка 16.10.2002 року продала належну їй на праві власності квартиру
АДРЕСА_1
і поклала гроші на своє ім»я на депозитний рахунок «ПриватБанку» в м. Києві. 23.04.2003 року кошти в сумі 12 000 доларів США
ОСОБА_7
були отримані в повному обсязі і того ж дня за ці кошти була придбана спірна квартира. Крім цього, 23.04.2003 року
ОСОБА_2
уклав з «ПриватБанком» договір про відкриття карткового рахунку і встановлення кредитного ліміту. Картковий рахунок був відкритий для здійснення підприємницької діяльності. Надані банком готівкові грошові кошти не були використані для придбання спірної квартири.

Вимоги позивача в частині поділу рухомого майна визнав, не заперечував проти запропонованого позивачем варіанту поділу майна.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного.

Згідно Прикінцевих Положень СК України, останній регулює відносини, які виникають починаючи з дня набрання ним чинності. СК України не має зворотної сили. Це означає, що він не можу поширюватися на відносини, які виникли до цього моменту. Отже, дані правовідносини регулюються нормами КпШС України, що був чинним з 01.01.1970 року до 01.01.2004 року.

Згідно ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісно. власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Нормами цього Кодексу не передбачено право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 22.08.2003 року по 12.01.2007 року. Спірна квартира
АДРЕСА_1
була придбана на ім»я відповідача 23.04.2003 року, тобто до шлюбу і за нормами ст. 22 КпШС України не може вважатись спільною сумісною власністю сторін.

Крім цього, позивачем не надані суду докази про внесення нею коштів в розмірі 30% на придбання вищевказаної квартири. Доводи позивача, що вона довіряла відповідачу і не заперечувала щодо оформлення квартири на його ім»я спростовуються наданою нею ж розпискою
ОСОБА_2
про надання останньому в борг 3 000 доларів США. Зазначена розписка датована 24.01.2003 року. Відібрання від
ОСОБА_2
зазначеної розписки спростовує доводи представника позивача про повну довіру позивача відповідачу в придбанні квартири на його ім»я за спільні кошти. Посилання позивача на кредитний договір і отримання по ньому коштів на придбання спірної квартири також позивачем і його представником в суді не доведено, належними доказами не підтверджено.

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 23.04.2003 року, остання придбана за 72 000 грн. Саме цю ціну квартири позивач зазначає в своїй позовній заяві. Доводи відповідача, що квартира була придбана за кошти його баби
ОСОБА_7
позивачем і його представником не спростовані. З наданих відповідачем договорів про депозитний вклад, довідки «ПриватБанку» вбачається, що на ім»я
ОСОБА_7
був відкритий депозитний рахунок в жовтні 2002 року, кошти в сумі 12 000 доларів США були отримані
ОСОБА_7
в повному обсязі, а відкритий на її ім»я останній депозитний рахунок від 08.04.2003 року закритий. (а. с. 41, 57). Та обставина, що спірну квартиру було придбано за кошти
ОСОБА_7
підтверджується показами свідків
ОСОБА_7
,
ОСОБА_8
,
ОСОБА_9
. Що стосується показів свідків
ОСОБА_10
і
ОСОБА_11
, то покази цих свідків не дають суду підставу визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю
ОСОБА_1
. та
ОСОБА_2

З огляду на зазначене, позовні вимоги
ОСОБА_1
. про визнання права власності на Ѕ частини вищевказаної квартири слід залишити без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Вирішуючи позовні вимоги
ОСОБА_1
. про поділ рухомого майна слід керуватися нормами Глави 8 СК України, оскільки спірне майно було придбане під час дії СК України.

Оскільки відповідач
ОСОБА_2
визнав позовні вимоги
ОСОБА_1
. в частині поділу рухомого майна, то ці вимоги слід задовольнити і подіти майно, визнавши за
ОСОБА_1
право власності на наступне майно:

1.
трюмо вартістю 1 200 грн.;

2.
пральну машину «Zanussi» вартістю 2 500 грн.;

3.
комод вартістю 1 271 грн., а всього майно на загальну вартість 4 971 грн.

Визнати за
ОСОБА_2
. право власності на наступне майно:

1.
дитячий диван «Попелюшка» вартістю 820 грн.;

2.
диван кутовий вартістю 3 550 грн., а всього майно на загальну вартість 4 370 грн.

Крім цього, суд керуються вимогами ст. 11 ЦПК України і розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, оскільки жодних вимог щодо платежів, здійснених по кредитному договору позивачем не заявлялось, то суд не в праві вирішувати питання, пов’язані з виплатою заборгованості по кредитному договору.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з
ОСОБА_2
на користь
ОСОБА_1
. слід стягнути судові витрати в розмірі 81 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 61, 88, 209, 212-218 ЦПК України, ст. ст. 22-28 КпШС України, ст. ст. 60, 61, 69-71 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, третя особа: приватний нотаріус
ОСОБА_3
про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1
про визнання права власності на Ѕ частини
АДРЕСА_1
відмовити.

Розділити майно, що є спільною сумісною власністю
ОСОБА_1
та
ОСОБА_2
, виділивши на праві власності:

ОСОБА_1
:

1.
трюмо вартістю 1 200 грн.;

2.
пральну машину «Zanussi» вартістю 2 500 грн.;

3.
комод вартістю 1 271 грн., а всього майна загальною вартістю 4 971 грн.

ОСОБА_2
:

1.
дитячий диван «Попелюшка» вартістю 820 грн.;

2.
диван кутовий вартістю 3 550 грн., а всього майна загальною вартістю 4 370 грн.

Стягнути з
ОСОБА_2
на користь
ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 81 (вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

С у д д я :