Справа № 2-496/1
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И
15.01.2008 року Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:
головуючого судді:                             Шапран
при секретарі:                                 Рибалка Г.М.
з участю позивачки:                            ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,3-тя особа
Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на
об”єкти нерухомого майна про визнання права власності на 12 частину квартири,-
Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права
власності на 12 частину квартири АДРЕСА_1, вказуючи, що 08.10.1982 року вона
уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Перебуваючи в шлюбі в 1996 році вони
придбали спірну квартиру. Покупцем, відповідно до договору купівлі-продажу, був
записаний відповідач ОСОБА_2 і він зареєстрував за собою право власності на
дану квартиру в Київському міському бюро технічної інвентаризації. Рішенням
суду від 2006 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Відповідач
добровільної згоди на визнання за нею права власності на 12 частину квартири
не дає та перешкоджає мені в користуванні квартирою. Просить постановити
рішення, яким визнати спірну квартиру об”єктом права спільної сумісної
власності подружжя, та визнати за нею право власності на 12 частину вказаної
вище квартири.

В
судовому засіданні позивачки позовні вимоги підтримала і дала пояснення
викладені в позовній заяві.

Відповідач
в судове засідання не з”явився від нього надійшла заява про можливість розгляду
справи у його відсутність, позов він визнає та не заперечує проти визнання за
позивачкою права власності на 12 частину
спірної квартири.

Представник
третьої особи в судове засідання не з”явився, хоча про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином,  про
причини неявки суд не повідомив.

Суд,
вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає позов
підлягаючим задоволенню.

В
судовому засіданні встановлено, що сторони з 08.10.1982 року по 14.12.2006 року
перебували в зареєстрованому шлюбі.(а.с.7,13)

В
1996 році сторони придбали квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 12.07.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Лариною
О.В.(а.с.9)

Відповідно
до даного договору покупцем було зазначено відповідача ОСОБА_2 та право
власності на квартиру в Київському міському бюро технічної інвентаризації була
зареєстровано за ним. (а.с.9)

Відповідно
до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Шлюб
між позивачкою та відповідачем розірвано 14.12.2006 року(а.с.12), спірна
квартира була придбана 12.07.1996 року (а.с.9), отже вона набута в період
шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно
ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм
на праві спільної сумісної власності.

Ст.
71 СК України передбачає, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідач
в добровільному порядку відмовлявся від визнання за позивачкою ОСОБА_1 право
власності на 12 частину спірної квартири, проте в подальшому в поданій до суду
заяві зазначив, що не заперечує проти визнання за позивачкою права власності та
не буде чинити їй перешкоди в користуванні власністю, а отже позовні вимоги
підлгають задоволенню.

Запропонований
позивачкою порядок розподілу в натурі спільного сумісного майна не порушує
особисті майнові права відповідача, а тому позов підлягає задоволенню.

Не
підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові
витрати позивачки, понесених нею при подачі позову до суду, оскільки під час
розгляду справи позивачка відмовилася від даної вимоги.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 69, 71 СК України,ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов
задовільнити.

Визнати
квартиру АДРЕСА_1 об”єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 12 частину квартири АДРЕСА_1

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження рішення суду та апеляційної скарги. Заяву про апеляційне
оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Апеляційному суду м. Києва
через Дніпровський районний суд м. Києва.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений законодавством України, рішення набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м.
Києва.

Суддя: