У Х В А Л А

Іменем  України

12 вересня 2008
року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,
Барсукової В.М., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом   ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства “Павлоградський
верстатозавод” (далі - ВАТ “Павлоградський верстатозавод”), третя особа  Генічеська районна державна адміністрація про
визнання права користування
земельною ділянкою, зобов'язання видачі документу та за позовом ВАТ “Павлоградський верстатозавод”
до ОСОБА_1 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки, зобов'язання вивезення з земельної ділянки будівельних
матеріалів та сміття, відновлення демонтованої огорожі, заборону використання назви бази відпочинку “Волна”, за касаційною
скаргою  ВАТ “Павлоградський верстатозавод”
на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 9 січня 2008 року
та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 8 квітня 2008 року,

встановила:

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним
позовом посилаючись на те, що на підставі договору відчуження нерухомого майна від
12 жовтня 2005 року є власником нежитлових будинків відпочинку, будівель, споруд
розташованих на земельній ділянці площею 63 552 кв. м за адресою: АДРЕСА_1. Звернувшись до Генічеської
держадміністрації із заявою про надання земельної ділянки у власність отримав відповідь,
що користувачем зазначеної земельної ділянки, на якій розміщені об'єкти його власності,
згідно Державного акту на право постійного користування землею від 4 березня
1996 року є  відповідач.  Згоди  на   користування   земельною ділянкою площею 63 552 кв. м від відповідача
не отримав.

ВАТ “Павлоградський верстатозавод”
звернулося до ОСОБА_1 з позовом про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, вказуючи, що   Державним    актом
на     право  постійного
користування землею від   4  березня
1996  року  заводу
виділена   земельна   ділянка площею 63 552 кв. м під будівництво пансіонату
для батьків з дітьми на 500 місць. На частині земельної ділянки побудована тимчасова
база відпочинку “Волна” на 150 місць, будівлі і споруди якої в подальшому були продані
ОСОБА_1, який самовільно зайняв всю земельну ділянку, веде самочинне будівництво, не
допускає персонал ВАТ “Павлоградський
верстатозавод” на земельну ділянку. Просив суд зобов'язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, вивезти з земельної ділянки будівельні матеріали та сміття, відновити демонтоване
огородження берегової зони, також заборонити
використовувати назву бази відпочинку “Волна”
так як така назва є інтелектуальною власністю ВАТ “Павлоградський верстатозавод”.

Позови судом об'єднанні в одне провадження.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням
Генічеського  районного
суду   Херсонської   області від 9 січня 2008 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 8 квітня 2008 року,
позов ОСОБА_1 до ВАТ “Павлоградський
верстатозавод” задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1   право
користування   земельною   ділянкою площею 63 552 кв. м, межі якої
визначені в плані зовнішніх меж землекористування пансіонату “Волна” на 500
місць, в державному акті на постійне користування землею,  виданий 4 березня 1996 року № 424 на
земельну   ділянку виробничому об'єднанню “Станкозавод”,
за адресою: АДРЕСА_1.

Провадження
в справі в частині позовних вимог
ОСОБА_1 про зобов'язання Генічеської районної державної адміністрації
видати розпорядження про визнання права користування спірною земельною
ділянкою, закрито.

В
задоволенні позову ВАТ “Павлоградський верстатозавод” до ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ВАТ “Павлоградський верстатозавод” просить скасувати зазначені судові рішення  та закрити провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи
не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального або процесуального
права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України підстави для скасування
вказаних судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну
скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Павлоградський верстатозавод”  відхилити.

Рішення   Генічеського   районного
суду   Херсонської області від
9   січня   2008 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 8 квітня 2008 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І. Балюк

В.М. Барсукова