У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
січня 2008 року
м.Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

суддів :                    Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,
Григор'євої Л.І., -

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом
відділу освіти Миргородської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про
відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а :

У січні 2003 року позивач, звернувшись до суду із
вказаним позовом, зазначав, що з вересня 1998 року ОСОБА_1 працювала на посаді
директора Центру дітей та юнацтва міського відділу освіти виконавчого комітету
Миргородської міської ради (з 13 серпня 1999 року - Центр дитячої та юнацької
творчості) і 22 липня 1999 року була звільнена на підставі п.3 ст. 40 КЗпП
України.

Виконуючи обов'язки директора Центру відповідачка надала
недостовірні дані щодо обсягу виконаної роботи працівниками центру, в
результаті чого були зайво нараховані та виплачені кошти, крім того після
звільнення відмовлялася повертати штампи та печатку Центру, чим також були
заподіяні збитки.

У квітні 2000
року відносно відповідачки була порушена кримінальна справа за ознаками
злочину, передбаченого ст. ст. 165 ч.2, 172, ч.2 КК України (1960 року). 23
липня 2002 року постановою слідчого Миргородської міжрайонної прокуратури
кримінальну справу відносно ОСОБА_1 в частині вчинення нею злочинів передбачених
ст. ст. 364, 366, 365 ч. 3, 366 ч.2 КК України закрито за п. 2 ст. 6 КПК
України. 27 серпня 2002 року закрито провадження по справі відносно
відповідачки щодо скоєння злочину, передбаченого ст. 357 ч. 2 КК України, а
саме крадіжки штампів та печаток Центру дітей та юнацтва, на підставі п. 2 ст.
6 КПК України.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив поновити строк позовної давності, стягнути з ОСОБА_1 3 225 грн. 56 коп. збитків на підставі п.3 ст. 134 КЗпП
України та 3 000 грн. за проведення судово-бухгалтерської експертизи.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської
області від 26 травня 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від 19 вересня 2007 року, позов задоволено частково,
стягнуто з  ОСОБА_1 на користь відділу
освіти Миргородської міської ради Полтавської області 446 грн. 42 коп.
матеріальної шкоди, 450 грн. за проведення судово-бухгалтерської експертизи, а
всього 896 грн. 42 коп. та 51 грн. судового збору. В решті позову відмовлено за
недоведеністю.

У
поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення, а справу направити на новий
розгляд, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального
чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається,
що оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального
права. Передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 26 травня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 19 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.М. Барсукова

М.І.
Балюк

Л.І. Григор'єва