Справа № 22ц-151/08                                                                                        Головуючий
в 1 інстанції Наваляний А.Д.
Категорія - 30                                                                                                    Доповідач
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
У Х В А Л А

і м е н е м    У к р а ї н и

19 лютого 2008 року.                                                                                              м.
Луцьк

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого
судді - Расевича С.І.,

суддів
Киці С.І., Подолюка В.А.,

при
секретарі Гордійчук І.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення за
апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного
суду від 17 грудня 2007 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від
17 грудня 2007 року позов задоволено повністю.

Постановлено
виселити ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, покликаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального
та матеріального права, просить скасувати рішення Ковельського міськрайонного
суду від 17 грудня 2007 року та постановити нове рішення про відмову позивачу в
задоволенні позову.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом
першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1 відноситься до державного
житлового фонду та перебуває на балансі РЖКП № 1.

У зазначеній квартирі з 1988 року зареєстровані
позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2  та їхні
неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5, 6).

Відповідно
до ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР якщо наймач, члени його сім'ї
або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують
жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним
порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в
одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу
виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Із
матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 у 2006 році за вчинення
насильницьких дій в сім'ї був притягнутий до адміністративної відповідальності
за ст. 1732 КУпАП. Крім того, протягом 2006-2007 року позивач
неодноразово зверталася в міліцію з приводу суперечок та бійок, які провокував
відповідач.  За наслідками таких звернень
працівниками міліції неодноразово проводилися профілактичні бесіди з ОСОБА_2
(а.с. 9-13).

Факт
систематичного порушення відповідачем правил співжиття підтвердили також
допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та частково підтвердив сам
ОСОБА_2, пояснивши суду, що інколи він приходить додому п'яним і між ним та
ОСОБА_1 виникають з цього приводу суперечки (а.с. 53).

В
апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що ініціатором конфліктних
ситуацій виступає позивач ОСОБА_1
і це підтверджується показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, однак суд при
вирішенні спору даних обставин не врахував.

Однак з
матеріалів справи вбачається, що свідок
ОСОБА_10 лише висловлювала свою особисту думку щодо причин непорозумінь між
сторонами, а свідок ОСОБА_9 ствердила факт неодноразового виникнення
суперечок між позивачем та відповідачем (а.с. 55, 56). Отже покази вказаних
свідків не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини,  а інших доказів в підтвердження своїх доводів
відповідачем не подано.

Таким
чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про виселення
відповідача ОСОБА_2 із спірної квартири без надання іншого жилого приміщення в
зв'язку з порушенням правил співжиття.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, наведених у рішенні.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись
ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а
л и л а :

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ковельського міськрайонного
суду від 17 грудня 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до судової палати в цивільних справах
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий:

Судді: