Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

23 січня 2008 року                                                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі :

головуючого

Патрюка  М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,

Лященко Н.П.,

Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
“Павлоградвугілля”, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в місті Першотравенську Дніпропетровської області про стягнення
компенсації за затримку виплати одноразової допомоги,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись
на те, що перебував у трудових відносинах із шахтою “Степова” ВАТ
“Павлоградвугілля”. Указував, що при виконанні трудових обов'язків його
травмовано й за висновком медико-соціальної експертної комісії від 12 серпня
1999 року встановлено 50 % втрати професійної працездатності. Наказом деректора
шахти від 29 жовтня 1999 року № 2427 йому нараховано одноразову допомогу в сумі
31 050 грн., яку було виплачено частинами у вересні та листопаді 2004 року в
повному обсязі. Просив стягнути з відповідача компенсацію за затримку виплати
одноразової допомоги в розмірі 20 387 грн.                     10 коп.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29
грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 квітня 2007 року, позов задоволено. Стягнуто з
ВАТ „Павлоградвугілля” на користь ОСОБА_1 20 387 грн. 10 коп. компенсації за
затримку виплати одноразової допомоги та 203 грн. 87 коп. судового збору.

У касаційній скарзі ВАТ “Павлоградвугілля” просить
скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд, як першої, так і апеляційної
інстанції, послався на п.п. 39, 43 Правил відшкодування власником підприємства,
установи та організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня
1993 року № 472 (далі-Правила), згідно з якими одноразова допомога виплачується
потерпілому у місячний термін з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної
працездатності. Якщо потерпілому або особам, які мають право на відшкодування шкоди,
з вини власника своєчасно не визначені або не виплачені суми відшкодування
шкоди, то ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого терміну і
підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на спожиті товари та послуги у
порядку, встановленому ст. 34 Закону України “Про оплату праці”. Суд також
послався на Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини
заробітної плати у зв'язку
з порушеннм строків її виплати, затверджених постановою Кабінету міністрів
України №1427 від                 20 грудня 1997 року. При цьому суд
дійшов висновку, що оскільки одноразова допомога відноситься до соціальних
виплат та є складовою частиною сум по відшкодуванню шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я працівника, то підлягає компенсації на підставі Закону України “Про
компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її
виплати”.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна.

Так, дійсно, відповідно до Правил,
відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, скаладаєтья,
в тому числі, з виплати в установлених випадках одноразової допомоги
потерпілому. Але така допомога носить одноразовий характер, а тому застосування
до правовідносин, що виникли у зв'язку з затримкою у виплаті одноразової
допомоги, ст. 2 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати” неправомірно, оскільки норми
цього Закону застосовуються до тих грошових доходів, які громадяни одержують на
території України, та які не мають разового характеру.

З тих же підстав суд, задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, неправомірно застосував Положення про порядок
компенсайії працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1427
від 20 грудня 1997 року.

Ураховуючи викладене, є підстави
вважати, що суди повно з'ясували обставини справи, проте при вирішенні справи
застосували матеріальний закон, який не поширюється на дані правовідносини, що
є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нового
рішення про відмову у задовленні позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 324, 336, 341 ЦПК України колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля” задовольнити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29
грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10
квітня 2007 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
“Павлоградвугілля” про стягнення компенсації за затримку виплати одноразової
допомоги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                          М.В. Патрюк

Судді:                                                                             А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка