Справа № 2-12/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

29 січня 2008 року                                                                                                       смт.Шацьк

Шацький районний суд Волинської
області в складі:

головуючого -
судді -                                             Храновської
Н.В.,

при секретарі
-                                                        Копитко
І.О.,

з участю

позивача -                                                                ОСОБА_1,

представника позивача -                                      ОСОБА_2,

відповідача -                                                                       ОСОБА_3,

представника    відповідачів -                             ОСОБА_4,

третьої особи без самостійних вимог

на стороні відповідача -                                        ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт.Шацьк цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, третьої особи
без самостійних вимог на стороні відповідача - приватного нотаріуса ОСОБА_5 про
визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,-

В
С Т А Н О В И В:

14.01.2008 року позивач з вищезазначеним позовом
звернулася до суду. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що земельна ділянка,
площею 572 кв.м., яка знаходиться АДРЕСА_1, яка була предметом оскаржуваного
договору купівлі-продажу, належала їй та відповідачу ОСОБА_6 на праві  спільної сумісної власності подружжя. Проте,
в порушення вимог ст.. 369 ЦК України, вищезазначена земельна ділянка була
відчужена відповідачем на підставі договору купівлі-продажу, укладеного та
посвідченого 7 листопада 2007 року за реєстровим номером 1185. З наведених
підстав просила визнати даний правочин недійсним.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав
зазначених в позовній заяві, просила його задовольнити, визнати договір
купівлі-продажу земельної ділянки від 7 листопада 2007 року № 1183 недійсним.

Представник
позивача в судовому засіданні пояснив, що спірна земельна ділянка була набута
відповідачем за час шлюбу, а відповідно, являється спільним сумісним майном
подружжя і при її відчуженні вимагалась згода другого з подружжя. В зв»язку з
чим, просив позов задовольнити.

Відповідач,
представник відповідачів, кожен зокрема, позов не визнали, просили в його
задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечень, представник відповідачів в
судовому засіданні пояснила, що спірна земельна ділянка була набута
відповідачем ОСОБА_6 в порядку безоплатної приватизації, а відповідно, належала
йому на праві особистої власності, якою він розпорядився, відчуживши її.

Третя
особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_5 суду пояснила, що
майно набуте громадянином в порядку безоплатної приватизації являється його
особистою власністю і згода другого із подружжя на його відчуження не
вимагається.

Заслухавши
пояснення позивача, представника
позивача,  відповідача, представника відповідачів, третьої особи без самостійних
вимог, дослідивши представлені по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач та відповідач ОСОБА_6 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 16.12.1991 року, який було припинено внаслідок
розірвання в судовому порядку 08.10.2007 року /ар.сп.5, 8 /

Крім
того, встановлено, що відповідач ОСОБА_6 спірну земельну ділянку, площею 572
кв.м., яка знаходиться АДРЕСА_1, використовуючи надане ст.. 14 Конституції
України право, отримав в порядку, безоплатної приватизації, на підставі п. 6
ст. 118 ЗК України, що підтверджується рішенням Світязької сільської ради від
30.12.1999 року № 8/7 /ар.сп.33 /. Спірна земельна ділянка вільна від забудови.

Отже,
відповідач ОСОБА_6, будучи власником даної земельної ділянки /ар.сп.9/ відчужив
її на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом
Шацького районного нотаріального округу ОСОБА_5   07.11.2007 року за реєстровим № 1183
/ар.сп.28-29/.

Посилання
позивача на ту обставину, що спірна земельна ділянка була набута відповідачем
за час шлюбу, а відповідно, є спільною сумісною власністю, є безпідставним.

Відповідно
до ч. 7 ст. 8 ЦПК України, передбачено, якщо спірні відносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад
законодавства ( аналогія права).

Статтею
14 Конституції  України передбачено право
кожного громадянина на безоплатне отримання земельної ділянки шляхом
приватизації. Отже, право на приватизацію земельної ділянки є невід»ємним
правом кожного громадянина, а відповідно, і його особистою власністю.

В такому
ж порядку і позивач вправі, використовуючи своє конституційне право, отримати
земельну ділянку.

Тому,
виходячи з вищевикладеного, порушень прав позивача при укладенні та посвідченні
оскаржуваного договору купівлі-продажу не вбачається, а відповідно, підстави,
зазначені позивачем, для визнання його недійсним, є не законними.

Позивачем
при подачі позову до суду сплачено державне мито в розмірі 8 гривень 50 копійок
та витрати на ІТЗ в розмірі 7,50 грн., проте, з договору купівлі-продажу
земельної ділянки п. 2.1. вбачається, що ринкова, дійсна вартість земельної
ділянки становить 56487,00 гривень, тому, державне мито в розмірі 556, 37
гривень та 22 гривні 50 копійок - витрати на ІТЗ підлягає стягненню з позивача.

На
підставі  вищевикладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 137, 159, 209, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, третьої особи без
самостійних вимог на стороні відповідача - приватного нотаріуса ОСОБА_5 про
визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 7
листопада 2007 року приватним нотаріусом Шацького районного нотаріального  округу за реєстровим № 1183  - відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 в бюджет 556 гривень 37 копійок державного мита та 22 гривні 50
копійок витрат за ІТЗ розгляду справи.

Згідно
ст.294 ЦПК України на рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на дане рішення суду
може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження рішення суду.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана
в  строк, встановлений ст..294 ЦПК
України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий - суддя                                                                                      Н.В.Храновська