Справа № 2-325, 2008 року

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2008 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Галича Ю.М.,

при секретарі: Данилюк Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бесідської сільської ради про визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулась ОСОБА_1, посилаючись на те, що житловий будинок АДРЕСА_1, 1973 року побудови, належав до майна колгоспного двору. На час його припинення в ньому проживали її мама ОСОБА_2 та її тітка ОСОБА_3, які набули права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору в рівних частках. ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_3 померла, спадщину після смерті якої прийняла позивачка, як спадкоємець за заповітом посвідченим 26 грудня 1987 року Бесідською сільською радою за реєстром №66 шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 померла, спадщину після смерті якої прийняла позивачка як спадкоємиця за заповітом посвідченим 06 серпня 1986 року Бесідською сільською радою за реєстром №38, оскільки постійно на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавицею та вступила у володіння та управління спадковим майном. Вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за життя набули права власності на частки у вказаному житлового будинку і це право увійшло до складу спадщини, які відкрилися внаслідок смерті останніх.

Позивачка просить визнати за нею право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_3 на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 та право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1, вартістю 18133 гривні.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та підтвердили обставини, на які позивач посилається у позовній заяві. Допитана у відповідності до статті 184 ЦПК України як свідок, позивач ОСОБА_1 суду показала, що доглядала і поховала тітку ОСОБА_3., в 6 - ти місячний термін після її смерті у спірному будинку влаштовувала поминальні обіди, після 40 днів по смерті одяг ОСОБА_3 пороздавала людям, собі взявши деякі речі : постіль (підодіяльник), копала картоплю на земельній ділянці біля будинку. Влітку 1993 року забрала хвору матір ОСОБА_2 разом з одягом та речами ( залишивши лише диван, столик та шафу) в село Гореничі Києво-Святошинського району Київської області, доглянула її до смерті та поховала. За оформленням своїх прав зверталася, проте, зібравши документи, захворіла.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачка протягом 6-ти місяців після смерті спадкодавців не володіла майном і в нотаріальну контору не звернулась. Після смерті ОСОБА_3 прийняла спадщину за законом її сестра ОСОБА_2, яка стала хазяйкою двору АДРЕСА_1. В липні 1993 року ОСОБА_2 разом із її майном та речами особистого вжитку забрала її дочка - позивач ОСОБА_1, яка доглянула її до смерті та поховала. Після смерті ОСОБА_2. її майно та речі особистого вжитку залишились у ОСОБА_1, як особи, яка проживала разом із спадкодавцем на день смерті. Спірний будинок занедбаний, покинутий, напіврозрушений. 19 липня 2007 року рішенням сесії Бесідської сільської ради №184 погосподарський номер був списаний та визнаний безхозним. Земельна ділянка була переведена до земель запасу сільської ради.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В попередньому судовому засіданні відповідно до п.3 ч.6 ст.130 ЦПК України судом визначено, що кожною із сторін визнано наступні обставини:

Житловий будинок АДРЕСА_1 належав до майна колгоспного двору. В 1986-1991 роках там проживали ОСОБА_2 і її сестра ОСОБА_3. 06 серпня 1986 року ОСОБА_2 в Бесідській сільській раді Ставищенського району Київської області склала заповіт на ім'я ОСОБА_1, який посвідчений за реєстром №38 і який не змінено і не скасовано. 26 грудня 1987 року ОСОБА_3 в Бесідській сільській раді Ставищенського району Київської області склала заповіт на ім'я ОСОБА_1, який посвідчений за реєстром №66 і який не змінено і не скасовано. ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_3 померла у вказаному будинку. ЇЇ поховала позивач ОСОБА_1 З липня 1993 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 постійно проживала в селі Гореничі Києво-Святошинського району Київської області у позивачки ОСОБА_1, яка її доглянула і поховала. На земельній ділянці АДРЕСА_1 розташовані житловий будинок, сарай, погріб, вартість та стан яких відповідають технічному паспорту виготовленому 08.04.2008 р. До Державного реєстру прав власності на нерухоме майно вказаний житловий будинок як безхазяйне майно не внесений.

В судовому засіданні сторони відмови від визнання в попередньому засіданні вищевказаних обставин у відповідності із ст. 178 ЦПК України не заявляли. Тому, виходячи із змісту п.4 ч.6 ст. 130 ЦПК України, вказані обставини доказуванню не підлягають.

З погосподарських книг Бесідської сільської ради Ставищенського району Київської області за 1986-1990, 1990-1995 роки судом встановлено, що в 1986-1991 роках житловий будинок АДРЕСА_1 належав до майна колгоспного двору членами якого були ОСОБА_2 і її сестра ОСОБА_3 (а.с. 9-12 ).

Із пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за життя правовстановлюваний документ на вказаний будинок не отримали.

Як встановлено судом 06 серпня 1986 року ОСОБА_2 в Бесідській сільській раді Ставищенського району Київської області склала заповіт на ім'я ОСОБА_1, який посвідчений за реєстром №38 і який не змінено і не скасовано ( а.с. 5). 26 грудня 1987 року ОСОБА_3 в Бесідській сільській раді Ставищенського району Київської області склала заповіт на ім'я ОСОБА_1, який посвідчений за реєстром №66 і який не змінено і не скасовано (а.с. 6).

04 червня 1992 року ОСОБА_3 померла у будинку АДРЕСА_1.(а.с.7) ЇЇ поховала позивач ОСОБА_1 Спадкоємців згідно статті 535 ЦК УРСР (1963 року) не було.

Із показів допитаних в судовому засіданні свідків вбачається, що після смерті ОСОБА_3 її племінниця ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння і управління спадковим майном у передбачений статтею 549 ЦК України 6-ти місячний термін, а саме обробляла земельну ділянку та збирала врожай (копала картоплю) біля будинку АДРЕСА_1, проводила в ньому поминальні обіди, здійснювала поточний ремонт, на 40-й день після смерті ОСОБА_3 розпорядилася її майном: роздала одяг спадкодавиці, частину меблів (буфет) жителям села Бесідка, взяла майно спадкодавиці: підодіяльник, швейну та пральну машину, що підтверджується показами свідків ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_1

Суд встановив, що в липні 1993 року ОСОБА_2 разом із її майном та речами особистого вжитку забрала її дочка - позивач ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1, доглянула її до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року та поховала. Після смерті ОСОБА_2. її дочка ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння і управління спадковим майном у передбачений статтею 549 ЦК України 6-ти місячний термін, а саме: її майно (предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку), одяг, гроші залишились у ОСОБА_1, як особи, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на день смерті, і якими вона розпорядилася на власний розсуд, в 1995 році ОСОБА_1 користувалася будинком АДРЕСА_1 та обробляла земельну ділянку. Також судом встановлено, що позивач спірним будинком користувалася періодично, земельну ділянку обробляла після смерті ОСОБА_2 2-3 роки. Наглядали за хатою на прохання ОСОБА_1 сусіди. Вказане підтверджується довідкою Бесідської сільської ради № від (а.с.), довідкою № 461 від виконкому села Гореничі Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 15), свідоцтвом про смерть ОСОБА_2. (а.с.8), поясненнями представника відповідача, показами свідків: ОСОБА_1, ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2. неповнолітніх або непрацездатних її дітей, пережившого подружжя, батьків або утриманців, які б прийняли спадщину, не було, що підтверджується показами свідків ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7

З витягу із рішення №184 від 19 липня 2007 року одинадцятої сесії п'ятого скликання Бесідської сільської ради Ставищенського району Київської області, суд встановив, що погосподарський номер ОСОБА_2 списаний та визнаний безхозним. Земля, що використовувалася для обслуговування погосподарського номера переведена в землі запасу сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.(а.с.45)

З пояснень представника відповідача судом встановлено, що вказане рішення було прийняте без повідомлення заінтересованих осіб, вимоги глав 8-9 ЦПК України щодо взяття на облік нерухомого майна органом, який здійснює державну реєстрацію права на нерухоме майно та оголошення про взяття відповідної нерухомої речі на облік в друкованих засобах масової інформації не дотримані.

У відповідності з п. 4 розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного Кодексу України (2003 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до п.20 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (затверджених ЦСУ СРСР 12 травня 1985 року №5-24/26) суспільна група господарства визначається у залежності від роду занять голови господарства (сім'ї). Господарства в яких проживають колгоспні пенсіонери відносяться до господарств колгоспників незалежно від роду занять голови сім'ї. Такі ж вказівки по визначенню суспільної групи двору дані у Постанові Держкомстату СРСР від 12 травня 1990 року.

Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Як видно з частини 2 статті 123 ЦК УРСР (1963) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХІІ введений в дію Закон Про власність.

У відповідності зі ст. 524 ЦК УРСР (1963) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР (1963) часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Як вбачається з статті 534 ЦК УРСР (1963) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно статті 535 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Як видно із статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Положення статті 555 ЦК УРСР (1963 року) передбачали перехід спадщини до держави у разі: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Статтею 560 ЦК УРСР (1963 року) надається спадкоємцям, закликаним до спадкоємства право одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави.

Відповідно до ч.5 статті 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Згідно Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, (затвердженої наказом Державного комітету статистики України №95 від 18.04.2005 року та зареєстрованою в Мінюсті 11.05.2005 року за №487/10767) для домоволодінь, господарі яких не проживають постійно на території ради, а саме: домоволодінь, які використовуються як дачі; домоволодінь, господарі яких, постійно проживаючи за межами ради, наймають управителя, який від їхнього імені здійснює господарські операції відносно ввіреного йому майна і землі; домоволодінь, господарі яких постійно проживаючи за межами ради, здають їх в оренду (повністю або частково, наприклад тільки земельну ділянку, як мешканцям даного населеного пункту, так і тим, хто також мешкає за межами ради); домоволодінь, в яких тривалий час ніхто не проживає й якими ніхто не користується (закриті, закинуті домоволодіння) ведеться форма погосподарського обліку N 4 Список домоволодінь, господарі яких не проживають постійно на території ради".

Суд вважає, що рішення №184 від 19 липня 2007 року одинадцятої сесії п'ятого скликання Бесідської сільської ради Ставищенського району Київської області в частині списання погосподарських номерів та визнання їх безхазяйними не має юридичного значення, оскільки погосподарський облік є формою статистичного обліку, а для визнання нерухомої речі безхазяйною законодавством встановлено інший порядок.

Таким чином, дослідивши в судовому засіданні всі обставини справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 за життя набула права власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 як на частку в майні колгоспного двору і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1року внаслідок її смерті. ОСОБА_1 фактично прийнявши спадщину шляхом вступу у володіння і управління спадковим майном у передбачений статтею 549 ЦК України 6-ти місячний термін набула права на спадщину за заповітом посвідченим 26 грудня 1987 року Бесідською сільською радою за реєстром №66 на вказане майно.

Суд вважає, що ОСОБА_2 за життя набула права власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 як на частку в майні колгоспного двору і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року внаслідок її смерті. ОСОБА_1 фактично прийнявши спадщину шляхом вступу у володіння і управління спадковим майном у передбачений статтею 549 ЦК України 6-ти місячний термін набула права на спадщину за заповітом посвідченим 06 серпня 1986 року Бесідською сільською радою за реєстром №38 на вказану частину будинку.

Керуючись ст. ст. 112, 120, 123, 524 - 527, 534, 541, 548, 549 ЦК УРСР (1963р.), п. 20 вказівок „По веденню колгоспного обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 р. ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, Розділом прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209 ч. 3, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Бесідської сільської ради про визнання права на спадщину задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_3 на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 та право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1, вартістю 18133 (вісімнадцять тисяч сто тридцять три) гривні.

Звільнити від сплати судового збору Бесідську сільську раду на підставі ст. 88 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ю.М. Галич