У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

04 серпня 2008 року
м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гуменюк В.І., розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12
лютого 2008 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 8 квітня 2008
року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житлом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Виконавчого комітету Охтирської міської ради, треті особи - ОСОБА_3, КП
“Охтирське МБТІ” про визнання квартири спільною сумісною власністю, визначення
ідеальних часток у квартирі, встановлення порядку користування квартирою,
визнання частково незаконним рішення про передачу квартири в частині визнання
єдиним власником квартири ОСОБА_1, визнання частково недійсним свідоцтва про
право власності на житло та поновлення строку на звернення до суду,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом посилаючись на те, що він перебував
у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 9 жовтня 1977 року. Згідно договору
від 21 жовтня 1982 року ОСОБА_1, який на той час перебував у шлюбі з
відповідачкою, та ОСОБА_4 в рівних частинах придбали жилий будинок по АДРЕСА_1.
18 квітня 1991 року Виконавчим комітетом Охтирської міської ради народних
депутатів було прийняте рішення про дозвіл на обмін жилою площею між ОСОБА_5 та
ОСОБА_1, згідно якого місцем проживання після обміну ОСОБА_5 стало АДРЕСА_1, а
ОСОБА_1 та його сім'ї, яка складалася із чотирьох чоловік - квартира  АДРЕСА_2. Підставою для вселення ОСОБА_1 у
зазначену квартир став ордер на вселення. Згідно договору купівлі-продажу від
26 квітня 1991 року укладеного між сторонами ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_5 купила Ѕ
частину жилого будинку по АДРЕСА_1. Згідно рішення виконавчого комітету
Охтирської міської ради народних депутатів від 19 червня 1992 року ОСОБА_1 на
підставі ст. 20 Закону Української РСР “Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” безоплатно в
особисту власність було передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та 13 липня 1992
року на його ім'я видано реєстраційне посвідчення за вказану квартиру. 29 липня
2003 року шлюб між сторонами було розірвано і відповідачка переїхала на інше
місце проживання. Просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування
квартирою АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом посилаючись на те, що квартира
АДРЕСА_2 була отримана ОСОБА_1 згідно ордера № 162 від 26 квітня 1991 року і
надана вона була йому та членам його сім'ї до складу якої входили вона та двох
неповнолітніх дітей. Квартиру відповідач в подальшому приватизував. Після
розлучення вимушена була залишити квартиру, але паспортна реєстрація залишилася
за вказаною адресою. Просила визнати порядок користування квартирою АДРЕСА_2 та
поновити строк звернення до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 уточнила свої позовні вимоги і просила визнати
частково незаконним рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради
народних депутатів від 19 червня 1992 року № 283 в частині визначення єдиним
власником квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1, визнати частково недійсним свідоцтво про
право власності на житло від 26 липня 2007 року в частині зазначення єдиного
власника квартири, визнати пропуск строку на звернення до суду пропущеним з поважних
причин та поновити його.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 лютого
2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 8
квітня 2008 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов
ОСОБА_2 задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ідеальні частки по Ѕ частини
зазначеної квартири. Визначено порядок користування квартирою. Визнано
свідоцтво про право власності на житло від 26 липня 2007 року частково
недійсним. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 81
грн. та втрати на правову допомогу у розмірі 600 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі рішення
судів та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Касаційна скарга необґрунтована. Доводи скарги висновків суду не спростовують.
Передбачених законом підстав неправильного застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права не встановлено.

Керуючись пунктом 5 частини 3, частинами 4, 5 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житлом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Виконавчого комітету Охтирської міської ради, треті особи - ОСОБА_3, КП
“Охтирське МБТІ” про визнання квартири спільною сумісною власністю, визначення
ідеальних часток у квартирі, встановлення порядку користування квартирою,
визнання частково незаконним рішення про передачу квартири в частині визнання
єдиним власником квартири ОСОБА_1, визнання частково недійсним свідоцтва про
право власності на житло та поновлення строку на звернення до суду.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                      В.І. Гуменюк