Справа № 2-967
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

28
листопада  2008 року                                Ізюмський
міськрайонний суд  Харківської області

в складі: головуючого:
Вергун І. В.

при секретарі:
Ардашевій Я. В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості нерухомого майна в
спільній приватній власності, -

В с т а н о в и в:

В липні 2008 року позивачка
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2про стягнення грошової компенсації
понесених витрат на будівництво &frac12; частини під»їзду третього ( мансардового) поверху будинку
АДРЕСА_1у розмірі 21.977 гривень,  а
також судові витрати у розмірі 291 гривень.

Свої позовні вимоги позивачка
обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету  Ізюмської міської ради № 1216 від 24 грудня
2003 року надано дозвіл, сторонам по справі на складання проекту добудови
додаткових приміщень до будівлі по вулиці Паромній, 4. Зобов»язане одержати у
головного архітектора міста архітектурно-планування завдання на розробку
проектно-технічної документації необхідної для будівництва вищезгаданої
добудови, надати до міськвиконкому виконаний та погоджений проект добудови,
одержати дозвіл на їх виконання.

Оскільки будівництво завершено в
липні 2005 року, просить суд стягнути з відповідача вартість &frac12; будівництва
приміщень під»їзду третього поверху.

Відповідач  позов не визнав посилаючись на його
безпідставність.

Суд вислухавши сторони, перевіривши
матеріали , справи вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 10 ч. 3 ЦПК України , кожна сторона повинна
довести ті вимоги на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У відповідності зі ст. 11 ч. 1 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ч. 1 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні встановлено і
не заперечується сторонами, що співвласниками будинку АДРЕСА_1є сторони по
справі.

Кожному з них відповідно до свідоцтв
про право власності від 27 листопада 2003 року № 264 та № 265 належить &frac12; частина
спірного будинку ( а.с.6, а.с. 7 справи № 2-876/2007 року).

Право власності сторін зареєстровано
в Ізюмському бюро технічної інвентаризації 30 січня 2004 року ( а с.7, а.с.8
справи № 2-876/2007 року) форма власності приватна спільна часткова.

31 березня  2004 року позивачці по справі надано дозвіл
на виконання будівельних робіт № 7 з переобладнанням квартири АДРЕСА_1 та
добудови додаткових приміщень згідно рішення Ізюмського міськвиконкому від 24
грудня 20,3 року № 1216, який в подальшому продовжено Ізюмською міською
інспекцією  Державного
архітектурно-будівельного контролю до  31
грудня 2008 року ( а.с. 13).

Згідно розділу 3, введення в
експлуатацію об»ектів, які не є державною власністю «Прийняття в експлуатацію
закінчених будівельних об»єктів ДБН А.3.1-3-94, затвердженого наказом
Державного будування України 5 жовтня 1994 року № 48, порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, які не є державною власністю ,
приймаються в експлуатацію за рішенням державних технічних комісій.

Рішення про прийняття об»єктів в
експлуатацію можуть прийматися державними технічними комісіями тільки по тих
об»єктах, які закінчені будівництвом в обсязі, передбаченому проектом, та
підготовлені до експлуатації ( п..3, 8 в редакції документа Держбуду № 239 від
04.10.1999 року)

Підписаний та затверджений акт державної технічної
комісії є підставою для внесення даних про його введення в державну статистичну
звітність, а також для оформлення права власності на збудований об»єкт.

Безпідставними є твердження позивача і його представника
, що  зведеними кошторисами  розрахунками визначається сума за
будівельно-монтажні роботи які нібито виконані позивачкою, оскільки конкретні
дати закриття зведених кошторисних розрахунків обумовлюються  термінами виконання зазначених  робіт, які визначаються державною приймальною
комісією, а по об»єктам які не є державною власністю - державною технічною
комісією.

Тільки після введення в експлуатацію закінчених
будівництвом об»єктів, на які є затверджені окремі проекти зі зведеними
кошторисними розрахунками до них можуть бути закриті зведені кошторисні
розрахунки і проведені усі розрахунки за будівельно - монтажні роботи ,
виконання яких передбачено затвердженим проектом.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України  передбачено, що право власності на
новостворене нерухоме майно ( житлові будівлі, будівлі, споруди, тощо) виникає
з моменту завершення будівництва  (
створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,  право
власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до
закону підлягає державній регістрації, право власності виникає з моменту
державної регістрації.

Оскільки позивачем і його представником не надано доказів
прийняття в експлуатацію третього ( мансардового) поверху будинку АДРЕСА_1 то
суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 10,11,60,209,212,214-215,218 ЦПК України,
суд

В и р і ш и в :

В задоволені позовних вимогОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості нерухомого майна,
третього мансардового поверху  яке
перебуває у спільній частковій власності відповідача відмовити .

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський
міськрайонний суд харківської області шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної
інстанції, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: