Справа № 2-1033
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

27 листопада     2008
року
Томашпільський районний суд Вінницької області

в
складі головуючого
Ставнійчука  В.С.

при
секретарі                      Ярош
Т.М.

розглянувши у відкритому   судовому засіданні в смт. Томашполі  справу за позовом   ОСОБА_1
до ОСОБА_2   про виселення  без надання
іншого  жилого   приміщення
, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1    звернулася з  позовом до ОСОБА_2 про  виселення
з належного  їй   на
праві   приватної  власності
будинку   по АДРЕСА_1  в с.Гнатків
Томашпільського  району  Вінницької області  без
надання  іншого   жилого приміщення , посилаючись  на те ,
що  30 травня  1982
року  уклали   з
відповідачем   шлюб   в якому
у них    народилися   три дочки
:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження
,ОСОБА_4 -ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження
та ОСОБА_5 -ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження.  25 грудня  2007 року
шлюб   між  сторонами
розірвано .Відповідач
створює  неможливі   для
спільного  проживання  умови
, в нетверезому  стані     вчиняє
бійки   , ображає  її  та
дітей   за що    неодноразово     притягувався   до
відповідальності , але  це   позитивних наслідків    не
дало. В добровільному
порядку  виселетись  із
будинку   відповідач   не бажає, а тому  просить суд
постановити    рішення  яким задовольнити  її позовні
вимоги .

В судовому  засіданні
ОСОБА_1 позов підтримала  ,
зіславшись    на  ті ж
обставини , що  і  в позовній
заяві.

Відповідач  ОСОБА_2 позов    не
визнав  , суду  пояснив
,    що в   спірний
будинок  вселився   як чоловік
позивачки . За час   шлюбу  на
спільні  кошти  побудували
кухню    ,гараж,  сарай
та  погріб , встановили    металевий
паркан , а тому  він  є
співвласником  даного майна. Саме
позивачка   в останні роки    провокує
його  на бійки  , чинить перешкоди  в
користуванні  будинком.  Погоджується
на  виселення   із
будинку   на  умовах
,якщо    позивачка  сплатить
грошову  компенсацію   за належну
частку   у   спільному
майні    подружжя  або
придбає   йому   інший житловий  будинок
на що     позивачка    не погоджується.

Свідки  ОСОБА_6 ,ОСОБА_7 ,ОСОБА_8 суду   пояснили
, що   за час  шлюбу
сторони  в  спірному
домоволодінні     побудували      літню кухню    , гараж, сарай   ,
погріб  , встановили   металевий паркан .

Заслухавши
пояснення   сторін , свідків  ,
дослідивши  матеріали   справи
, суд вважає позов не
обгрунтованим   , який    не
підлягає     задоволенню  з наступних
підстав .

Як вбачається   із
свідоцтва про право
власності  на   нерухоме
майно  виданого  11 січня
1990 року     виконкомом  Гнатківської
сільської  ради   Томашпільського   району
житловий  будинок    з надвірними  будівлями
та  спорудами  по АДРЕСА_1
в с.Гнатків   належить  на
праві  приватної власності   ОСОБА_1 , а
відповідно  до довідки   Гнатківського  сільвиконкому
№ 91   від 22.08.2002 року    зазначене
домоволодіння   з 8 травня  1979 року
рахується за   ОСОБА_1  на підставі
рішення  Гнатківського  сільвиконкому
№ 28   від 8 травня   1979 року згідно   заяви
ОСОБА_9   ( матері   позивачки ).

Судом
встановлено    , що   відповідач
вселився   в  спірний
будинок   як     чоловік позивачки    у
травні  1982  року
після  реєстрації    між
сторонами   шлюбу,  який
було  розірвано  25 грудня 2007 року.

Із пояснень   в
судовому  засіданні  сторін , свідків  ОСОБА_6, ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 , даних , що  містяться
в довідці  Гнатківського  сільвиконкому   № 408
від 17.11. 2008 року  ,
встановлено   що  за час
шлюбу  в спірному  домоволодінні   за
спільні   кошти    сторін було
побудовано кухню  , гараж   , сарай , погріб ,   встановлено
металевий   паркан , тобто  відповідач
є співвласником   даного  майна
, оскільки   відповідно  до ст.16
Закону України  «Про   власність
« майно     , нажите    подружжям
за  час   шлюбу , належить    їм
на  праві  спільної
сумісної  власності .

Таким чином  в даній
цивільній справі   предметом  спору
може  бути   не
виселення   відповідача  із спірного
житла   без надання  іншого
жилого  приміщення , а  про поділ
спільного  майна   подружжя .

Крім того ,  відповідно до
ч.1 ст.156  ЖК України  члени сім»ї
власника   жилого будинку  (квартири) , що  йому
належить    ,  користуються
жилим  приміщенням   нарівні
з власником  будинку   (квартири) ,
якщо при   їх вселенні    не було
іншої угоди     про  порядок
користування     приміщенням    . Частина 4 цієї статті  передбачає,
що   до  членів
сім»ї  власника будинку   (квартири)
належать особи  , зазначені  в
частині  другій   статті
64  цього  Кодексу . Припинення    сімейних
відносин   з власником   будинку
( квартири)  не
позбавляє   їх права   користування    займаним
приміщенням .

Відповідно   до ст.157 ЖК
України , членів  сім»ї  власника
жилого будинку  (квартири)  може
бути  виселено  у випадках , передбачених  частиною
першою  статті  116  цього  Кодексу .Виселення  проводиться
у  судовому   порядку
без надання  іншого  жилого приміщення .

Відповідно  до ч.1 ст.116
ЖК  України , якщо  наймач
, члени  його  сім»ї
або інші   особи  , які
проживають   разом   з ним
, систематичним  порушенням
правил    співжиття   роблять
неможливим     для інших    проживання
з ними    в одній  квартирі
чи одному     будинку   , а
заходи  запобігання  чи
громадського  впливу  виявились
безрезультатними  , виселення  , на вимогу
наймодавця   або   інших
заінтересованих   осіб
проводиться   без надання  іншого
жилого  приміщення  .

Не заперечуючи  проти
самої  необхідності   розв»язання    житлового
конфлікту  , відповідач  послався на те, що  його можна
вирішити  шляхом  або
сплати   позивачкою   грошової
компенсації   за належну    йому
частку  в  спільному
сумісному   майні  подружжя
, або   придбанням   останньою
для  нього   іншого жилого    приміщення
,  однак  на такі
варіанти   не  погоджується
позивачка .

Крім того ,  заперечуючи
проти   позову  , відповідач
суду  пояснював   те , що
не він є    ініціатором   конфліктів
з позивачкою  , саме  вона
провокує   його  на
скандали .

Ці твердження  відповідача
підтверджуються   постановою  органу
дізнання  від  18 вересня
2008 року    якою  щодо сторін
відмовлено  в  порушенні
кримінальної  справи   за ст. 296
КК України   та   притягнуто
кожного  до адміністративної  відповідальності  за ст. 173-2 ч.1 КУпАП .

Що ж стосується   факту
нанесення  відповідачем   позивачці
7 вересня   2007 року    легких
тілесних ушкоджень , то  із
скаргою  про  притягнення
ОСОБА_2  до кримінальної  відповідальності за ст. 125 ч.1 КК
України  ОСОБА_1 звернулася  до суду
лише  10 жовтня  2008 року.

Таким чином  позивачка
не надала  суду  доказів
, які  б   свідчили
про систематичність
порушення  відповідачем   правил
співжиття  , застосування   щодо
нього    за  це
заходів   запобігання   і
громадського   впливу  , в зв»язку
з чим    в позові    повинно
бути  відмовлено .

На підставі викладеного і керуючись
ст.16 Закону України «Про  власність»
,ст116 ,156 ,157 ЖК України , ст. 10, 60, 212-215  ЦПК України , суд , -,-

В И Р І Ш И В :

В  задоволенні
позову  ОСОБА_1  до ОСОБА_2
про  виселення   без надання
іншого    жилого  приміщення
із  належного  їй
на  праві    приватної
власності   жилого  будинку
по  АДРЕСА_1  в с.Гнатків     Томашпільського  району
Вінницької області  , відмовити.

Судові
витрати   по справі  віднести
за  рахунок   позивачки.

На рішення  суду
протягом 10 днів з дня проголошення може бути  подана заява     про
апеляційне  оскарження , а
апеляційна скарга  протягом 20 днів після
подання заяви , до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський
районний суд.

Суддя