Справа № 22ц-1852008 р.
Головуючий у 1-й інстанції: Косач І.А.
Доповідач: Редька А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М “ Я М    У К Р А Ї Н И

16 січня 2008 року                                    місто
Чернігів

А  п
е  л  я
ц  і  й
н  и  й
с  у  д
Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

суддів - Страшного М.М., Редьки А.Г.,

при секретарі -
Зіньковець О.О.,

за участі:
позивачівОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх представника адвоката ОСОБА_4, представника
позивача ОСОБА_5, представника відповідача адвоката ОСОБА_6., представника
відповідача ОСОБА_7, представника третьої особи ОСОБА_8,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду міста
Чернігова від 20 листопада 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на житло, за позовом комунального
підприємства житлово-комунального господарства Новозаводського району міста
Чернігова про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на житло, за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Чернігівської міської ради про визнання
недійсним службового ордеру на квартиру, виселення з квартири та вселення до
квартири,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського
районного суду міста Чернігова від 20 листопада 2007 року на підставі ст.ст.
58,59,65,71,72,107 Житлового кодексу України задоволено позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2, комунального підприємства житлово-комунального господарства
Новозаводського району міста Чернігова таОСОБА_3 визнано такою, що втратила
право на жиле приміщення у квартирі АДРЕСА_1, а також відмовлено у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Чернігівської міської ради про
визнання недійсним службового ордеру на квартиру АДРЕСА_1, виданого
Чернігівською міською радою ОСОБА_1, про виселення з зазначеної квартири
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з залежними від них особами та про вселення її,
ОСОБА_3, до квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначене рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання
її такою, що втратила право на житло, та задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи та на неправильне застосування судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який
підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення позивачів та їх представників,
які вважають рішення суду законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної
скарги безпідставними, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача
ОСОБА_3 належить до задоволення частково, рішення суду першої інстанції
підлягає зміні у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального
закону.

Рішенням суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з часу реєстрації у
1994 році у спірній квартирі не проживала, своїх речей у квартиру не завозила,
комунальні послуги не сплачувала і не мала наміру проживати у спірній квартирі,
оскільки фактично проживала у іншому місці. Протягом останніх років у спірній
квартирі проживала сім'яОСОБА_1 і питання про звільнення ними квартири ніким у
т.ч. і ОСОБА_3 не порушувалося.

Такий висновок суду підтверджується матеріалами справи, зокрема, показаннями
свідків, наданими суду документами, що підтверджують факт не проживання ОСОБА_3
у спірній квартирі та факт проживання у іншому місці. Посилання ОСОБА_3 на
поважність причин своєї відсутності у спірній квартирі у зв'язку з хворобою
батька, який потребує догляду, суд обґрунтовано не прийняв, оскільки вони не
підтверджені доказами.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку, що  ОСОБА_3 втратила право на користування
спірною квартирою, оскільки з 1994 року без поважних причин не проживала у спірній
квартирі і не мала наміру використовувати спірну квартиру для проживання і суд
першої інстанції обґрунтовано відповідно до ст.71 ЖК України визнав ОСОБА_3
такою, що втратила право на житло у спірній квартирі.

У той же час суд першої інстанції у порушення вимог ст.11 ЦПК України
вийшов за межі позовних вимог і визнав ОСОБА_3 такою, що втратила право на
житло не тільки за ст.71 ЖК України, а також встановив обставини і визнав
ОСОБА_3 такою, що втратила право на житло і відповідно до ст.107 ЖК України, хоча
ні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ні інший позивач, комунальне підприємство
житлово-комунального господарства Новозаводського району міста Чернігова у
своїх позовних заявах та своїх поясненнях у судовому засіданні посилалися
тільки на підстави, передбачені ст.71 ЖК України для визнання ОСОБА_3 такою, що
втратила право на житло, і не змінювали підстав для задоволення їх позовних
вимог на ст.107 ЖК України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_3
такою, що втратила право на житло з підстав, передбачених ст.107 ЖК України,
підлягає зміні з виключенням з рішення суду першої інстанції посилання на
ст.107 ЖК України.

Керуючись ст.ст.307, 309 ч.1 п.4, 314,
316, 319 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду
міста Чернігова від 20 листопада 2007 року змінити, виключивши з рішення
посилання суду на ст.107 Житлового Кодексу України.

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від
20 листопада 2007 року залишити без змін.

Рішення набуває чинності негайно та
може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців після проголошення.

Головуючий:                                             Судді: