Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві
24 вересня            2008 року справу
за позовом ОСОБА_1 до Київської міської клінічної психоневрологічної лікарні №
1, ОСОБА_2 про визнання незаконними і скасування наказів, поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва
від                27 серпня 2007 року й
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 4 грудня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
У липні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним
позовом, посилаючись на те, що з 17 січня 2001 року він працював на посаді
заступника головного лікаря з надзвичайних ситуацій Київської міської клінічної
психоневрологічної лікарні № 1 (далі - КМКПЛ № 1).
Протягом 2001-2006 років він постійно нагороджувався грамотами, подяками та
Проте наказом від 13 червня 2006 року № 180 його було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, з чим він категорично не
погоджується, оскільки його примушували виконувати не властиві його професії
функції, що суперечать Положенню про посаду заступника головного лікаря з
надзвичайних ситуацій та Посадовій інструкції заступника головного лікаря з
надзвичайних ситуацій.
Крім того, наказом КМКПЛ № 1 від 6 липня 2006 року його звільнено із
займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.
Вважає указаний наказ незаконним, оскільки його було звільнено в день, коли
він перебував на лікарняному, із наказом
ознайомлено його не було, трудову книжку вручено не було, звільнення
проведено безпідставно і з порушенням установленого законодавством порядку.
Посилаючись на викладене, просив зобов'язати головного лікаря КМКПЛ № 1
ОСОБА_2 скасувати накази, які були видані протягом червня 2006 року про
накладення на нього дисциплінарних стягнень, і наказ про його звільнення від 6
липня 2006 року; поновити його на посаді заступника
головного лікаря з надзвичайних ситуацій КМКПЛ № 1 з                  6 липня 2006 року та стягнути
з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги в частині, що
стосується скасування наказів, і просив скасувати накази від 13 червня 2006
року № 180, від 16 червня 2006 року № 183, від 15 червня 2006 року № 188, від
16 червня 2006 року № 189, від 4 липня 2006 року № 208, від             6 липня 2006 року № 209 та від 12
квітня 2007 року № 117.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від        4 грудня 2007 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається
на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування
судами норм матеріального та порушення норм процесуального права і ставить
питання про скасування судових рішень й передачу справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для  скасування
судових рішень   відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами
допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  рішення
Солом'янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2007 року й ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 4 грудня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

А.Г. Ярема

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук