Справа № 2-1047/2008 г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

30 вересня 2008 года Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

судді - Теренчук Ж.В.,

при секретарі - Ніколас С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Роздільна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа опікунська рада Кучурганської сільської ради про визнання недійним усиновлення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним усиновлення ним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_2. позов не визнала .

Третя особа опікунська рада Кучурганської сільської ради в судове засідання не зявилися , про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4. позов підтримали, суду пояснили, що за рішенням Роздільнянського районного суду позивач, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2. усиновили ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2006 року вони з відповідачкою припинили шлюбно-сімейні відносини і він просить визнати недійсним усиновлення неповнолітнього ОСОБА_3. Він вважає його недійсним , так як процедура усиновлення проведена по підробленим документам, а саме в органи по усиновленню і в суд була надана підроблена довідка про місце його роботи, в якій вказано , що на момент усиновлення ОСОБА_1. працював на продовольчому ринку Новий час в с.Кучурган реалізатором і мав заробітну плату в розмірі 545 грн.

Згідно наданих ним доказів по справі він ніколи на продовольчому ринку не працював. На території Роздільнянського району як підприємець-фізична особа не реєструвався.

Посилаючись на дані обставини, просив суд на підставі п.3 ст.236 СК України визнати недійним усиновлення ним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як проведене по підробленим документам..

Відповідач ОСОБА_2. та її представник ОСОБА_5. не визнаючи позов пояснили, що ОСОБА_2. та ОСОБА_1. в період перебування у шлюбі усиновили малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В них не було дітей і вони вирішили взяти хлопчика з дитячого будинку . Це була їх спільне бажання. Для цього вони зібрали всі необхідні документи, в тому числі взяли довідки з ринку Новое время, де працювали разом, мали своє торгове місце. Саме цей факт і був підтверджений довідкою кооперативу Новий час. Після отримання висновку органу опіки та піклування звернулись в суд з позовом про усиновлення. ОСОБА_1. був присутній особисто у суді, просив суд визнати його батьком дитини, таким чином підтвердив згоду на усиновлення.. З 2006 року вони припинили шлюбні відносини, зараз знаходяться в неприязненних стосунках. ОСОБА_2. подала позов про поділ мана та про стягнення з нього аліментів на дитину. Створивши нову сімю, відповідач вирішив оскаржувати усиновлення.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність підстав для визнання усиновлення недійсним, суд прийшов до висновку, що в позові ОСОБА_1. належить відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст..236 СК України суд обовязково визнає усиновлення недійсним, якщо воно було здійснене без згоди дитини і батьків, яка була необхідна, або якщо усиновлювач не бажав настання прав та обовязків, що виникають внаслідок усиновлення (фіктивне усиновлення).

Встановлено, що ОСОБА_1. та ОСОБА_2. з 1994 року перебували в зареєстрованому шлюбі .

5 березня 2004 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2. звернулися в Роздільнянський районний суд Одеської області з спільною заявою про усиновлення ними неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вихованця Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини, про що була заведена цивільна справа №2-424/2004 року.

Матеріали даної справи оголошені в судовому тзасіданні.

При розгляді справи у суді обоє усиновлювачів ОСОБА_1. та ОСОБА_2. були присутні особисто, в судовому засіданні особисто підтвердили свою згоду на усиновлення дитини, що підтверджується протоколом судового засідання по справі №2-424/2004р.(а.с. 33-35 справа №2-424/2004).

Для розгляду справи №2-424/2004 у суді крім спільної заяви сторони подали наступні документи:

- письмову згоду матері ОСОБА_6. від 23.10.2002 року :

- висновок органу опіки та піклування відділу освіти Ізмаїльської сільської ради, в якому орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність усиновлення неповнолітнього ОСОБА_3. сімєю ОСОБА_1. та ОСОБА_2.. При цьому у висновку було вказано, що подружжя ОСОБА_1 займаються підприємницькою діяльністю, мають житло та матеріально забезпечені:

- висновок органу опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації від 26.12.2003 року №2135 про можливість ОСОБА_1. та ОСОБА_2. бути усиновителями, в якому вказано , що ОСОБА_1. та ОСОБА_2. матеріально забезпечені, позитивно характеризуються.

- медичні довідки про стан здоровя усиновителів ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

Також для розгляду даної справи були надані позивачами довідки з місця роботи за №23 (а.с.4), №24 від 20.12.2003 року, згідно яких ОСОБА_1. та ОСОБА_2. працюють реалізаторами на продовольчому ринку „Новое время с.Кучурган Роздільнянського району і їх середньомісячний заробіток складає 545 грн.

Із матеріалів справи №2-242/2004 р. вбачається, що дані документи були надані суду при розгляді справи про усиновлення ОСОБА_1. Та ОСОБА_2. неповнолітнього ОСОБА_3 , згідно протоколу дані документи оголошувались в судовому засіданні, в тому числі і довідки з місця роботи. Раніше дані довідки були надані в органи опіки та піклування Роздільнянську районну державну адміністрацію, в Ізмаїльський будинок дитини, в відділ освіти Ізраїльської сільської ради при підготовці висновку про доцільність усиновлення.

Дані обставини підтвердила в судовому засіданні спеціаліст по питанням усиновлення Роздільнянськолї РДА Гузанова Е.В., яка пояснила, що саме вона готувала висновок Роздільнянської РДА про можливість бути усиновителями ОСОБА_1. та ОСОБА_2. Вона проводила співбесіду з усиновителями , в тому числі з ОСОБА_1., перевіряла документи для усиновлення. У сімї ОСОБА_1не було власних дітей, тому вони тривалий час шукали дитину для усиновлення, знаходились на обліку в Роздільнянській РДА. Надані їй довідки з місця роботи ОСОБА_1. та ОСОБА_2. в неї не викликали сумніву, дані довідки є однією з умов для визнання особи усиновлювачем, так як особа, яка має намір усиновити дитину повинна бути матеріально забезпечна.

Рішенням Роздільнянського районного суду від 22 березня 2004 року заяву ОСОБА_1. та ОСОБА_2. було задоволено та прийнято рішення про усиновлення ОСОБА_1. та ОСОБА_2. неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дане рішення сторонами не оскаржувалось, набрало чинності, внесені відповідні зміни до актового запису про народження усиновленого .

Таким чином усиновлення неповнолітнього ОСОБА_3 було проведено відповідно до діючого законодавства за згодою усиновлювачів , батьків усиновлюваного, з наміром настання всіх прав та обовязків які виникають в результаті усиновлення., а тому підстав для визнання недійсним усиновлення ОСОБА_3 на підставі п.1,2 ст.236 СК України , якими передбачено обовязок суду скасувати усиновлення , не має.

Відповідно до п.3 ст.236 СК України усиновлення може бути визнане недійсним за рішенням суду, якщо воно було проведено на підставі підроблених документів.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав №3 від 30.03.2007 року згідно з частинами третьою та четвертою ст..236 СК України суд може, але не зобовязаний визнати недійсним усиновлення, здійснене на підставі підроблених документів .

Позивач вказував на те, що надана суду при розгляді справи про усиновлення довідка про місце його роботи підроблена(а.с.23), так як 1991 році не працював, більше того не працював реалізатором на продовольчому ринку с.Кучурган, підприємницькою діяльністю не займався. Дану довідку надала в суд ОСОБА_2.

Із довідки Роздільнянської МДПІ (а.с.6) , наданої ОСОБА_1. по даній справі , встановлено, що дійсно ОСОБА_1. на території Роздільнянського району не був зареєстрований як фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності.

Між тим в рішенні суду від 22 березня 2004 року суду вказано , що сімя ОСОБА_1має постійне місце проживання, займається комерційною діяльністю, матеріально забезпечена.

ОСОБА_2 . підтвердила в суді , що вони з ОСОБА_1. не працювали на продовольчому ринку „Новое время с.Кучурган на підставі трудового договору.

ОСОБА_2. пояснила , що вони здійснювали торгову діяльність шляхом сплати ринкового збору , реалізуючи продукти харчування , таким чином здійснювали торгівельну діяльність без реєстрації як субєкти підприємницької діяльності, саме цей факт підтверджений довідкою №23.

Позивач ОСОБА_1. вважає дані обставини безперечною обставиною для скасування рішення суду про усиновлення, так як надана суду довідка з місця роботи є підробленою.

Даючи оцінку наданим органам опіки та піклування ,а в подальшому і суду довідці про місце роботи та доходи відповідача, суд вважає , що підстав вважати дану довідку підробленою у суду не має.

На момент розгляду даної справи не оскаржується достовірність підпису та печатки на даній довідці продовольчого ринку Новое время.

Постановою від 20.06.2008 року по заяві ОСОБА_1. відмовлено в порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2. щодо підробки довідки про роботу на підставі ст..6 п.2 КПК України за відсутністю в її діях складу злочину.

Крім цього суд вважає, що в даній довідці лише викладені обставини, які характеризують усиновлювача, а саме - визначають його матеріальне становище, а тому визнання усиновлення недійсним по тим обставинам, що ОСОБА_1. на момент проведення усиновлення не працював офіційно, виключається, оскільки скасування усиновлення можливе тільки в тих випадках, коли воно проведено не в інтересах дитини.

Відповідно до ч.2 ст.207 СК України визначено головну умову будь-якого усиновлення- це збереження найвищих інтересів дитини для забезпечення гармонійних та стабільних умов його життя.

Судом встановлено, що проживаючи спільно, ОСОБА_1 мали намір усиновити дитину та виховувати її спільно, так як власних дітей не мали, допомогу їм в усиновленні надавали органи опіки та піклування.

Однак в подальшому сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо , створили нові сімї, між колишнім подружжям склалися неприязененні стосунки, в суді вирішують спори про поділ спільно нажитого майна та утримання усиновленої дитини.

Позивач в даному випадку, бажаючи припинити свої обовязки щодо усиновлюваної ним дитини , керується мілким почуттям неприязнених відносин та помсти між ним та колишньою дружиною ОСОБА_2. , не приймаючи до уваги найвищі інтереси усиновлюваної ним дитини і всю відповідальність взятих на себе обовязків.

Тому суд вважає, що заявлений ОСОБА_1. позов є безпідставним , підстав для визнання недійсним усиновлення ОСОБА_1. дитини не має., визнання усиновлення недійним не відповідає інтересам дитини та моральним засадам суспільства.

На підставі ст.ст.207, 224, 225 , 236 Сімейного кодексу України, керуючись ст10,11, 209,212,214-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа опікунська рада Кучурганської сільської ради про визнання недійсним усиновлення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в Одеський апеляційний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги , з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: Ж.В.Теренчук