Справа 2 - 1009 /  2008 рік
01.08.2008 року Алуштинський міський  суд Автономної Республіки Крим в складі:
головуючого- судді Хотянової В.В.
при секретарі  Баєвої Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м.Алушті цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1ої Алли Василівни про визнання права власності та
зобов*язання зареєструвати право власності,
ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом про визнання права власності
на 22/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, що є об*єктом права спільної
сумісної власності подружжя  та виділена
їй в натурі на підставі рішення Алуштинського міського суду від 03.10.1996
Вимоги мотивовані тим, що з 1986 року
знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб розірвано у 1993 році.
За час шлюбу  подружжя набуло нерухоме
майно  у вигляді &frac12; частини житлового будинку АДРЕСА_1. Житловий будинок був придбаний
11.03.1991 року  на підставі договору
купівлі-продажу.Після розірвання шлюбу , за позовом позивачки, майно, що
належало  подружжю на праві спільної
сумісної власності, було поділено рішенням Алуштинського міського суду від
03.101996, ОСОБА_1 виділено 22/100 часток домоволодіння , 21/100 частка будинку
виділена ОСОБА_2 з зазначенням приміщень, що виділяються кожному власнику, але
в рішенні суду не зазначено, що після поділу
майна подружжя в натурі, за кожним із ним визнається право власності на
виділену частку майна.
отримання земельної ділянки в порядку приватизації позивачка звернулась
до Республіканського підпріємства «СМБРТІ» , алев реєстрації права власності їй
відмовлено, так як в рішенні суду не зазначено, яка частина домоволодіння після
його поділу належить кожному із подружжя.
В судовому засіданні позивачка, її
представник позов підтримали.
Відповідач позов визнав, надав зустрічний
позов, аналогічний позову ОСОБА_1, проти зустрічного позову ОСОБА_2 позивачка
та її представник не заперечують.
Вислухавши пояснення сторін, представника
позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.
Судом встановлені такі факти та відповідні
У 1986 році сторони вступили в
зареєстрований  шлюб, який розірвали  у 1993 році. За час шлюбу  подружжя набуло нерухоме майно  у вигляді &frac12; частини житлового будинку АДРЕСА_1. Житловий будинок був придбаний
11.03.1991 року  на підставі договору
купівлі-продажу.Після розірвання шлюбу , за позовом позивачки, майно, що
належало  подружжю на праві спільної
сумісної власності, було поділено рішенням Алуштинського міського суду від
03.10.1996року. Згідно зазначеного рішення суду
ОСОБА_1 виділено 22/100 часток домоволодіння, яка складається із
приміщень 1-3,  площею 13, 3 кв.м,  частина літ.А, частина літ. А 1, площею 1, 8
кв.м, господарські та побутові споруди: сарай літ. М, уборна літ. Н,  ОСОБА_1
на  21/100 частки будинку виділено  приміщення
1-4 площею 13, 0 кв.м,  частина
літ. А1 площею 6, 2 кв.м, літер А2 , господарські та побутові споруди : сарай
літ. «К», сарай літ. «О», але в рішенні суду не зазначено, що після поділу  майна подружжя в натурі, за кожним із них
визнається право власності на виділену частку майна.
отримання земельної ділянки в порядку приватизації сторони  звертались до Республіканського підпріємства
«СМБРТІ» , але  в реєстрації права
власності їм відмовлено, так як в рішенні суду не зазначено, яка частина
домоволодіння на праві приватної власності ,після його поділу належить кожному
Згідно вимог ст. 392 ЦК України  власник майна може пред*явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
Матеріалами справи встановлено, що сторони
є власниками   відповідних часток
домоволодіння, право спільної сумісної власності подружжя  на домоволодіння припинено, так як майно між
співвласниками поділено на підставі рішення суду.
Згідно з ч.2 ст. 331 ЦК України
якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Пунктом 1.3 статті 1 «Тимчасового
положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого
Наказом Міністерства юстиції УкраЇни від 07.02.2002 року за номером 7/5,
передбачено, що державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють
підпріємства бюро технічної інвентаризації.
Згідно п.10 Переліку  правовстановчих документів, на  підставі яких проводиться реєстрація прав
власності на об*єкти нерухомого майна є рішення суду про визнання права
власності на об*єкти нерухомого майна.
В судовому засіданні встановлено, що
сторони, перебуваючи у шлюбі ,  набули
право спільної сумісної власності на &frac12; частину домоволодіння  АДРЕСА_1, що
відповідає вимогам ст.22 КоБС України в редакції 1969 року, ст.60 СК України, а
при поділі майна кожен із співвласників набув право власності на  частку майна, що встановлено рішенням
суду  при вирішенні спору про поділ
При поділі майна подружжя не
встановлено,  яке конкретно майно
переходить у власність сторін, що є перешкодою у реєстрації права власності,
тому позовні вимоги сторін суд задовольняє.
Вимоги ОСОБА_2 про зобов*язання КРП
«СМБРТІ» зареєструвати за ним право власності на 21/100 часток зазначеного
домоволодіння передчасні, так як з зазначеним рішенням  ОСОБА_1 не звертався до КРП «СМБТІ» для
реєстрації за ним права власності на виділену в натурі частку домоволодіння.
На підставі ст.ст. 392, 331, 316
ЦК України, ст.ст. 22, 28 КоБС України в редакції 1969 року, ст.ст.60, 70 СК
України, керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК  України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_2 - задовольнити .
ОСОБА_1 право власності на  22/100
часток будинку АДРЕСА_1, що виділена їй в натурі на підставі рішення
Алуштинського міського суду від 03.10.1996 року та складається із: з приміщень
1-3,  площею 13, 3 кв.м,  частини літ. «А»,  частини літ. « А 1», площею 1, 8 кв.м,
господарських та побутових споруд: сарай літ. «М», уборна літ.» Н».
Визнати за ОСОБА_2 право власності  на
21/100 частки будинку  АДРЕСА_1,  що виділена
йому в натурі на підставі рішення Алуштинського міського суду від
03.10.1996 року та складається із:
приміщення  1-4 площею 13, 0
кв.м,  частина літ. «А1»  площею 6, 2 кв.м, літер «А2» , господарських
та побутових споруд : сарай літ. «К», сарай літ. «О».
Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку  через  Алуштинський міський суд , шляхом подачі в 10
- денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з  подачею її копії до Апеляційного суду АРК
м.Симферополь або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: