УХВАЛА

іменем  україни

26 листопада 2008 року                                                                                             м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України Луспеник
Д.Д.,

розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16
травня 2008 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 9 вересня
2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Харківський
національний університет ім. В.Н. Карамзіна, відділ державної виконавчої служби
Люботинського міського управління юстиції у Харківській області, про звільнення
від сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У вересні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2, треті особи: Харківський національний університет ім. В.Н.
Карамзіна, відділ державної виконавчої служби Люботинського міського управління
юстиції у Харківській області, в якому просив звільнити його від сплати
заборгованості по аліментам та змінити розмір аліментів, які стягуються з нього
щомісячно в сумі 250 грн. на користь повнолітньої дочки ОСОБА_2 до досягнення
нею 23-річного віку на час її навчання, на підставі рішення Київського
районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2005 року. Зазначав, що на теперішній
час його матеріальний стан значно погіршився, він хворіє, зараз не працює,
стоїть на обліку як безробітний в центрі зайнятості м. Люботин Харківської
області, тому немає можливості надавати відповідачу матеріальну допомогу в
такому розмірі.

У подальшому позивач доповнив і уточнив позовні вимоги,
зокрема просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на
навчання ОСОБА_2, починаючи з вересня 2006 року, оскільки у нього виникли
фінансові труднощі.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 травня 2008 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 9 вересня
2008 року, позов задоволено частково. Звільнено ОСОБА_1 від сплати
заборгованості по аліментам на утримання ОСОБА_2 на період її навчання з 5
вересня 2006 року по 23 березня 2007 року, в частині звільнення від сплати
аліментів за період з 23 березня 2007 року по 1 червня 2007 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення
скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
й доданих до них матеріалів убачається, що скарга є  необґрунтованою і наведені в ній доводи не
дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених
судових рішень.

Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_1 від сплати
заборгованості по аліментам за період з 5 вересня 2006 року по 29 березня 2007
року, суди попередніх інстанцій дійшли правильного і обґрунтованого висновку
про те, що знаходження ОСОБА_1 у цей період часу на обліку в центрі зайнятості
як безробітного та отримання ним незначної суми державної допомоги, має істотне
значення. Що стосується періоду з 29 березня 2007 року по 1 червня 2007 року,
то ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що заборгованість по
аліментам за цей період виникла у зв'язку з тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення, хоча відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України це є його процесуальним обов'язком.

Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку, що не було підстав, які передбаченні ст. 192 СК України,
для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду від 10 жовтня 2005
року.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного
провадження у справі.

Доводи касаційної скарги стосуються виключно фактичних даних та переоцінки
доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції, а
порушень норм процесуального чи матеріального права судами не допущено.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

На підставі
наведеного та керуючись п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: Харківський національний університет ім. В.Н. Карамзіна, відділ
державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції у
Харківській області, про звільнення від сплати аліментів, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 травня 2008 року
та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 9 вересня 2008 року
відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                                         Д.Д. Луспеник