Справа
№ 2-618/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада
2008 року
м. Корсунь - Шевченківський

Корсунь -
Шевченківський районний суд, Черкаської області в складі:

головуючого
судді - Гончарука І.М.,

за участю
секретаря Таран О.В.,

позивача  ОСОБА_1, представника позивача адвоката
ОСОБА_3,

відповідача
ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Корсунь - Шевченківський цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог Корсунь - Шевченківська державна нотаріальна контора, про
усунення права на спадкування,

суд, -

в с т а н о в и
в :

Позивач
звернулася в суд з позовом в якому просить усунути відповідача від права
на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що її
чоловік  ОСОБА_5 помер  ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилася
спадщина, яка складається із двокімнатної квартири АДРЕСА_1, Черкаської
області, в якій вони з чоловіком постійно проживали. Спадкодавець заповіту не
залишив позивач є його спадкоємцем першої черги за законом. Спадкоємцем за
правом представлення є онука спадкодавця, відповідач по справі ОСОБА_2, мати
якої доводилася дочкою спадкодавцеві і померла до дня смерті спадкодавця. Вона
в передбачений законом шестимісячний термін з дня смерті чоловіка прийняла його
спадщину шляхом подачі до Корсунь - Шевченківської державної нотаріальної
контори заяви про прийняття спадщини, деІНФОРМАЦІЯ_2 заведено спадкову справу
НОМЕР_1. Їй відомо, що відповідач також прийняла спадщину, тому вона вважає, що
відповідача необхідно усунути від права на спадкування після смерті її діда
ОСОБА_5, оскільки позивач проживала із спадкодавцем вдвох у його двокімнатній
квартирі, джерелом доходів були тільки їхні пенсії. ОСОБА_5 хворів на ряд
захворювань, а з 2003 року його стан здоров'я після інсульту значно погіршився,
в нього відмовили руки і ноги, тому він перебував у безпорадному стані, став
потребувати постійної сторонньої допомоги. Таку допомогу йому надавала виключно
позивач. Чоловіку було встановлено першу групу інвалідності. Останній рік свого
життя чоловік взагалі лежав нерухомо вдома, не підводився, вона його обмивала,
обслуговувала, годувала з ложечки. Ніхто, в тому числі і відповідач,  не допомагав
її в  цьому. Матеріально
відповідач своєму діду не допомагала також, хоча він потребував у такій
допомозі, оскільки витрати на ліки були значними, тому вже двох їх з чоловіком
пенсій ледве вистачало на придбання найнеобхідніших товарів та послуг.
Відповідачу було відомо про безпорадний стан її діда, однак вона ухилялася від
надання йому допомоги і жодного разу з 2003 року ніякої допомоги ні
матеріальної, ні особистим доглядом не надавала і не пропонувала таку допомогу,
провідувала дуже рідко. Поховала ОСОБА_5 також вона, ніякої допомоги в організації
поховання відповідач її не надала. Однак, одразу заявила про свої права на
спадкову квартиру і запропонувала її виселятися, так як вона квартиру бажає
продати.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала повністю, та надала суду пояснення аналогічні до змісту  позовної заяви та додатково пояснила, що на
її думку відповідач не може претендувати на спадщину, оскільки вона почала
проживати з своїм чоловіком ОСОБА_5 з 1993 року, а в 2000 році вони
зареєстрували шлюб. Жила з ним по день смерті і не згодна на те щоб відповідач
отримала свою частину спадщини після смерті спадкодавця. З 1993 року її чоловік
почав сильно хворіти, а у 2006 році пішов на пенсію по 1 групі інвалідності.
Вона доглядала свого чоловіка, з 2007 року, оскільки він сам не міг рухатися,
був лежачим хворим в нього не працювала ліва рука після інсульту, також
щомісяця необхідно було купувати ліки, які призначалися лікарями, які коштували
близько 100 грн. щомісячно. За останні два роки відповідач коли приїздила два
рази до свого брата, то також приходила і до свого діда, ніякої допомоги вона в
ці приїзди їм не надавала і не пропонувала. З приводу отримання її чоловіком
компенсаційної допомоги, як жертви нацистських переслідувань, то в 1995 році
він дійсно отримав 600 марок, ці кошти він віддав своїй дочці - матері
відповідача. Щодо отримання у 2002 році - 1426 євро, у 2004 році - 679 євро то
її чоловік такі кошти не отримував бо в нього не було необхідних документів і
її з цього приводу нічого не відомо, потім пояснила, що ці кошти дійсно було
отримано за які вони провели газ, купували паливо труби та інші речі, а за
отримані у 2004 році кошти, нічого пояснити не може. Також її чоловік
користувався пільгами осіб прирівняних до учасників бойових дій, щодо
комунальних послуг, газу, електроенергії, та придбання ліків і інших послуг,
але вони ними не користувалися тому що таких ліків, які їм виписували в аптеках
не було. За допомогою в органи соціального захисту, щодо призначення
соціального доглядача  вони з чоловіком
не зверталися, з якої причини пояснити не може. З 1993 року вони купували за
призначенням лікаря катенол в уколах, димедрол, шприци, теофідрін в таблетках,
ніяких товарних чи касових чеків з цього приводу надати суду не може, оскільки
їм їх не давали, ліки купувала в центральній аптеці та в тій що працює вночі
біля «Євробанка». В пільговій аптеці вони брали таблетки від тиску каптопрес.
Про фінансові взаємовідносини між її колишнім чоловіком і відповідачем по
справі її нічого не відомо, але гроші її чоловікові відповідач не давала де
відповідач проживає вона не знає.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнала повністю, та пояснила, що вона похоронила свою матір у м.
Корсунь - Шевченківський, оскільки вона при житті про це просила. Після смерті
матері вона приїздила кожний рік один раз у рік, частіше приїздити не мала
можливості, оскільки в неї було на той час двоє грудних дітей. В рік смерті її
діда вона приїздила в м. Корсунь - Шевченківський двічі. Жодного разу її дід
ніякої допомоги в неї не брав хоча вона щоразу йому її пропонувала. До складу
її сім'ї станом на 2007-2008 роки входили чоловік та двоє малолітніх дітей. З
жовтня 2007 року вона почала займатися підприємницькою діяльністю, доходи в той
період часу були в розмірі 3-4 тис. грн. в місяць. Коли вона приїздила в 2007
році для того щоб відвідати могилу своєї мами та провідати діда то бачила, що
дід сам сидів за столом і харчувався. Чи потребувала сім'я діда в грошових
коштах її не відомо, але кожен раз дід давав її по 100 грн. щоб вона їх передала
своїм дітям. Куди дід потратив отриману компенсацію її не відомо, на поховання
діда вона дала 300 грн. позивачеві по справі. З 1993 року вона проживала разом
з мамою в АДРЕСА_2 в орендованій квартирі до дня її смерті, можливості їздити
щомісяця доАДРЕСА_3 вона не мала так як було скрутне матеріальне становище, а
також в зв'язку з навчанням. З січня 1997 року її мати почала тяжко хворіти в
цей період часу вони проживали за рахунок доходів, які вона отримувала разом з
батьком. Після смерті матері вона залишилася проживати сама в орендованій
квартирі, вітчим поїхав до Росії. У 1999 році вона почала співмешкати з своїм
теперішнім чоловіком. В період коли вона їздила до м. Корсунь - Шевченківський,
вдома з дітьми перебував її чоловік. З березня 2007 року вона сплачує кредит в
розмірі 600 доларів у місяць.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги позивача не визнав та давав суду письмове заперечення.

Свідок ОСОБА_6, суду пояснила, що
неодноразово приходила до позивача і бачила, як вона годувала з ложечки свого
чоловіка, він в той час вже не ходив. Доглядала його позивач, жодного разу на
доньку чи онуку ОСОБА_5 їй не скаржився, з проханням про допомогу вони до неї
не зверталися. На думку свідка хворого чоловіка повинна була доглядати його
дружина, більше по суті справи нічого пояснити не змогла.

Свідок ОСОБА_7, суду пояснив, що ОСОБА_5
на онуку жодного разу не скаржився і взагалі на цю тему вони з ним не
розмовляли. Матеріальний стан його був такий як у всіх людей про те, що йому
потрібен сторонній догляд, ОСОБА_5 йому не говорив жодного разу. На думку
свідка хворого чоловіка повинна була доглядати його дружина, більше по суті
справи нічого пояснити не зміг. Яким чином відповідач умисно ухилялася від
надання допомоги своєму дідові він пояснити не може.

Свідок ОСОБА_8,  суду пояснила, що її колишній сусід ОСОБА_5
перед своєю смертю був дуже хворий, та безпомічний, його доглядала позивач.
Матеріально себе забезпечити ОСОБА_5 не міг. ОСОБА_2 ухилялася від надання
допомоги по догляду свого діда ОСОБА_5, оскільки жодного разу не приїздила до
нього. На думку свідка, хворого чоловіка повинна була доглядати його дружина.

Свідок ОСОБА_9, суду пояснила, що її
колишній сусід ОСОБА_5 близько двох місяців перед смертю був лежачий,
самостійно ходити не міг. За ним постійно доглядала його дружина, тобто позивач
по справі.  Чи міг самостійно ОСОБА_5
себе матеріально забезпечити вона не знає. До смерті ОСОБА_5, вона не бачила
жодного разу відповідачки. ОСОБА_5 ніколи не говорив їй про те, що він потребує
будь - якої матеріальної допомоги, про онуку він ніколи не згадував. На думку
свідка, хворого чоловіка повинна була доглядати дружина.

Свідок ОСОБА_10, суду пояснив, що кожного
дня він відвідував ОСОБА_5, який перед смертю був лежачий, тобто у безпорадному
стані. Окрім дружини ОСОБА_5, його ніхто не доглядав. Ні фізично, ні
матеріально ОСОБА_5 забезпечити себе не міг. Чи ухилялася відповідач від
надання допомоги ОСОБА_5, він не знає. ОСОБА_5 мав пільги учасника бойових дій.

Свідок ОСОБА_11, суду пояснила, що вона
працюючи листоношею в період з 2003 року по 2005 рік заносила пошту і пенсію
ОСОБА_5 та його дружині. На той період часу ОСОБА_5 хворів, і сам себе фізично
обслужити не міг, тому його доглядала дружина. Про онуку ОСОБА_5 вона взагалі
нічого не чула.

Свідок ОСОБА_12, суду пояснив, що його
племінниця ОСОБА_2 кожного року приїжджала в м. Корсунь - Шевченківський на
гробки, і він бачився з нею на кладовищі. Одного разу відповідачка говорила
йому про те, що вона мала намір провідати свого діда ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_13, суду пояснив, що останні
3 роки ОСОБА_5 не виходив з будинку, а перед смертю був лежачий. За ним
постійно доглядала позивач. ОСОБА_5 та його дружина жили бідно лише на одну
пенсію, у них було тяжке матеріальне становище, оскільки багато коштів
витрачали на ліки. У ОСОБА_5 були пільги, які саме він точно не знає. Чи
надавала матеріальну допомогу ОСОБА_5 його онука він не знає. Відповідачку він
бачив на похороні ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_14, суду пояснив, що перед
смертю його сусід ОСОБА_5 був у безпорадному стані, хворів, фізично себе
обслужити не міг, тому його доглядала позивач. Чи надавала допомогу
відповідачка по догляду ОСОБА_5 він не знає. Відповідачку він бачив на
похоронах ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_15, суду пояснив, що ОСОБА_5
він останній раз бачив 01.12.2007 року. Він був лежачим, важко розмовляв, сам
себе обслуговувати не міг. ОСОБА_5 доглядала позивач. ОСОБА_5 і його дружина
жили бідно. Про відповідачку йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_16, суду пояснив, що його
колишній сусід ОСОБА_5 перед смертю був у тяжкому стані, постійно лежав.
Позивачка неодноразово кликала його, щоб він допоміг підвести ОСОБА_5. Позивач
з чоловіком жили на свою пенсію, чи потребували вони матеріальної допомоги він
не знає. Про відповідачку йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_17, суду пояснила, що вона
працює сімейним лікарем, і надавала допомогу ОСОБА_5 на протязі останніх п'яти
років до його смерті. На протязі трьох останніх років він хворів на аритмію
серця, потребував стороннього догляду, постійно був прикутий до ліжка, тому
позивач постійно допомагала йому. ОСОБА_5 постійно приймав ліки, які придбавав
за власні кошти. Він декілька разів говорив їй про те, що має онучку, яка не допомагала
йому. Про те, що йому не вистачало догляду дружини, він їй не говорив.

Свідок ОСОБА_18, суду пояснив, що він
2-3 рази на рік провідував свого двоюрідного брата ОСОБА_5, останній раз бачив
його за два тижні до смерті, брат в той момент був уже лежачий, тому йому
постійно допомагала позивач. На відповідачку ОСОБА_5 не скаржився, про те чи
потребує він її  допомоги,  не говорив. Відповідачку він бачив лише на
похоронах ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_19, суду пояснив, що його
рідний брат ОСОБА_5 перед смертю був у безпомічному стані, йому постійного
допомагала позивач, оскільки він потребував стороннього догляду.   Про відповідачку ОСОБА_5 йому нічого не
розповідав. Про те, що йому не вистачало догляду дружини, ОСОБА_5 не говорив.

Суд, розглянувши справу в межах предмету судового дослідження та наданих
сторонами доказів,  вислухавши пояснення
сторін, свідків з'ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що
заявлений позов є безпідставним, необґрунтованим, недоведеним і внаслідок цього
не підлягає задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК
України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за
законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу, або каліцтво був у
безпорадному стані.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України,
внуки  спадкодавця спадкують ту частку
спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

В зв'язку з тим що мати відповідача, тобто
дочка спадкодавця, на час відкриття спадщини померла тому ОСОБА_2 має право за
правом представлення отримати її частину у спадковому майні.

У суді з достовірністю встановлено, що
ОСОБА_2 має право на спадщину у відповідності до вимог ст. 1266 ЦК України
після смерті свого діда ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. В останні два роки
свого життя ОСОБА_5 внаслідок свого похилого віку та хвороб знаходився у
безпорадному стані в зв'язку з чим за ним доглядала його дружина, що
підтверджується висновком МСЕК показами позивача по справі та свідків.

Відповідач по справі ОСОБА_2 по мірі
своїх можливостей з урахуванням віддаленості її місця проживання тобто в
АДРЕСА_2 Автономної Республіки Крим відАДРЕСА_3, та наявності двох малолітніх
синів ОСОБА_20 та ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, яким потрібно було
забезпечити соціально - побутові умови проживання, а саме кормити, одягати,
виховувати і т.д., відсутності роботи, оскільки відповідач в той період часу
перебувала у декретній відпустці по догляду за своїми двома малолітніми дітьми,
матеріального становища, відсутності близьких родичів відповідачки у АДРЕСА_2,
оскільки її мати після тривалої тяжкої хвороби померла і відповідач залишилася
одна, періодично приїздила доАДРЕСА_3 та провідувала свого діда ОСОБА_5, та
могилу своєї матері, яка похована в м. Корсунь - Шевченківському. Будучи
проїздом провідувала своїх рідних, що також підтверджено показами свідків
допитаних у судовому засіданні та поясненнями самої позивачки по справі даними
нею в ході судового засідання.

При вирішенні справи судом також
встановлено те, що хоча ОСОБА_5 і перебував у безпорадному стані, але він
щомісячно отримував пенсію, користувався пільгами, крім цього неодноразово
отримував компенсаційні виплати, як жертва нацистських переслідувань, який в
роки Другої світової війни був примусово вивезений на роботи до Німеччини,
таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 міг матеріально самостійно
забезпечити умови свого життя, хоча і потребував стороннього догляду, який йому
в той час надавала його дружина тобто позивач по справі.

Судом в ході
слухання справи не встановлено ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги
спадкодавцеві ОСОБА_5, яке полягає у її умисних діях чи бездіяльності,
спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу
спадкодавцю, оскільки з показів самої відповідачки та свідків з'ясовано, що
спадкодавець допомоги не потребував, так як відмовлявся від неї і жодного разу
не скаржився на онуку, що вона не надає йому матеріальної допомоги, а щодо
пояснень декількох свідків, які пояснили, що нібито в розмові ОСОБА_5,
висловлював незадоволення відносно відповідача, то суд їх до уваги не бере,
оскільки пояснення позивача, яка пояснила, що відповідач періодично приїздила
та провідувала її та чоловіка, тобто свого діда, покази відповідача, яка також
пояснила, що по мірі можливостей періодично приїздила та провідувала свого
діда, покази свідків, які підтвердили пояснення позивача, відповідача, щодо
візитів останньої свідчать про те, що вказані свідки, які є сторонніми особами
не могли знати та бути обізнаними про взаємини, які існували між ОСОБА_5 та
його онукою і є необ'єктивними, а тому суд їх покази з урахуванням інших з
достовірністю встановлених судом обставин, оцінює критично.

Також судом встановлено, що з огляду на
матеріальний стан відповідача, наявності на її утримання двох малолітніх дітей,
хворої на тяжку хворобу матері, відсутності близьких родичі, які могли б її
надати фізичну допомогу хоча б по догляду за малолітніми дітьми, щоб вона могла
бути відсутньою по місцю проживання на час необхідний для відвідування м.
Корсуня - Шевченківського, відсутності власного житла на той період часу вона
не мала ні фізичної змоги доглядати, чи частіше провідувати свого діда ОСОБА_5,
так як проживала на значній відстані від його місця проживання, ні матеріальної
змоги, оскільки перебувала у декретній відпустці по
догляду за дітьми, займалася лікуванням та доглядом своєї тяжко хворої матері.

Таким чином позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню.

В зв'язку з відмовою в
задоволенні даного позову суд не стягує з відповідача на користь позивача
судові витрати по справі.

Разом з тим суд скасовує
заходи забезпечення даного позову вжиті 2 вересня
2008 року ухвалою Корсунь - Шевченківського районного суду, щодо заборони Корсунь-Шевченківській державній нотаріальній конторі видавати спадкоємцям ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
свідоцтва про право на спадщину, по спадковій справі НОМЕР_1,
заведенійІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 58, 59,
60, 88, 154, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1224, 1266 ЦК
України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Корсунь
- Шевченківська державна нотаріальна контора, про усунення права на спадкування
- відмовити повністю.

Заходи забезпечення даного позову
вжиті 2
вересня 2008 року ухвалою Корсунь -
Шевченківського районного суду, щодо заборони Корсунь-Шевченківській державній нотаріальній конторі видавати спадкоємцям ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
свідоцтва про право на спадщину, по спадковій справі НОМЕР_1,
заведенійІНФОРМАЦІЯ_2 -
скасувати з моменту вступу рішення в законну силу.

Складання повного тексту рішення
відкласти на 5 діб на підставі ст. 209 ЦПК України з моменту його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення 10 денного строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано то з моменту його
проголошення.

Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у десятиденний строк, то
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення
Корсунь - Шевченківського районного суду може бути подано протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються Апеляційному суду Черкаської області через  Корсунь - Шевченківський районний суд.

Головуючий - підпис.