Справа №2- 1906
Р І Ш Е ННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2008 рік

м.Василівка

Василівський районний суд у складі:

Головуючого судді Степаненко Ю.А.

При секретарі Васюковій М.О.

Розглянувши цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, про стягнення аліментів та коштів на утримання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки-
ОСОБА_3
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
народження у розмірі 1/4 частки з усіх видів його зарабітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також коштів на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його зарабітку, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, что відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, з сім"єю не проживає, вона дуже потребує матеріальної допомоги.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити, а також доповнила, пояснивши, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 06.10.2008 року за рішенням суду. Вона з донькою проживає окремо від відповідача, спільно з ним господарство не ведуть. Відповідач не надає їй матеріальну допомогу, якої вона дуже потребує, так як не працює у зв’язку з доглядом за дитиною, отримує лише 130 грн. допомоги на дитину, ніякого доходу іншого не має. Донька часто хворіє, що потребує додаткових коштів.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини, а не ?, проти стягнення коштів на утримання дружини заперечує, посилаючись на скрутне матеріальне становище, оскільки на його утриманні знаходяться батьки, він сплачує кредит за квартиру. Інших дітей не має, нікому аліменти не сплачує.

Представник відповідача в особі
ОСОБА_4
підтримує позицію відповідача та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини, а не ?, а в задоволенні позовних вимог щодо стягнення на користь позивачки коштів на її утримання, просить відмовити.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за слідуючих обставин:

Як було встановлено в судовому засіданні та як видно з матеріалів справи, 04.11.2006 року було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого є в матеріалах справи;

в період шлюбу у них народилася донька -
ОСОБА_3
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є в матеріалах справи;

ОСОБА_3
знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою, яка є в матеріалах справи.

відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу позивачці не надає, спільно господарство вони не ведуть, проживають окремо, що підтверджується поясненнями сторін;

відповідач має постійне місце роботи де отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою, яка є у справі;

позивачка не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною у розмірі 130 грн., що підтверджується довідкою, яка є у справі, інших доходів не має;

відповідач має батька та матір, що підтверджується його свідоцтвом про народження;

мати відповідача не працює, батько є пенсіонером та отримує пенсію, що підтверджується довідками, трудовою книжкою, копія якої є у справі;

відповідач сплачує кредит за житло, а також за кредитною карткою, що підтверджується кредитним договором, а також випискою з кредитної картки.

Згідно до ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, й незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно до ст.180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначені розміру аліментів суд враховує : стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову.

Згідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до таких висновків:

•
відповідач та позивачка мають малолітню доньку, яку зобов’язані матеріально забезпечувати;

•
донька проживає з позивачкою, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу позивачці на утримання доньки, не надає, доказів того, що він таку допомогу надає, суду не надав;

•
позивач має стабільних дохід –заробітну плату, розмір якої дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання як доньки так і позивачки;

•
посилання відповідача та його представника на той факт, що відповідач утримує своїх батьків, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки батько відповідача отримує пенсію, розмір якої дозволяє йому утримувати себе та свою дружину. Доказів того, що батьки відповідача перебувають у нього на утриманні, він суду не надав;

•
посилання відповідача та його представника на факт сплати ним кредитів є підставою для зменшення розміру коштів на утримання позивачки, але не є підставою для відмови з задоволенні позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що відповідач матеріально спроможний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки коштів на її утримання, але в розмірі не ? частки, а 1/6. При цьому суд враховує матеріальний стан відповідача, його стан здоров"я, а також матеріальне положення позивачки, яке є скрутним, стан здоров’я дитини.

Аліменти та кошти на утримання підлягають стягненню від дня пред’явлення позову до суду, тобто з 11.09.2008 року

Крім того, згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь місцевого бюджету Василівського району Запорізької області підлягає стягненню державне мито у розмірі 51 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст.84, 180-183,191 СК України, ст.ст.10, 11, 58, 59, 60,64,81,88,208, 209,212, 213, 214, 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, про стягнення аліментів та коштів на утримання,- задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2
,
ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, який народився в м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області на користь
ОСОБА_1
аліменти на утримання -
ОСОБА_3
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
народження у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, почавши стягнення з 11.09.2008 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з
ОСОБА_2
на користь
ОСОБА_1
кошти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років, почавши стягнення з 11.09.2008 року.

Стягнути з
ОСОБА_2
на користь місцевого бюджету Василівського району Запорізької області державне мито у розмірі 51 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення з відповідача аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог-відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, вказаний вище, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

Районного суду Ю.А.Степаненко