Справа 2-209/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМ*ЯМ
УКРАЇНИ.

11.12.2008 р. Московський  райсуд м. Харкова у складі головуючого судді
Оксененко В.А., з участю: секретаря Дроботової М.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання угоди недійсною, виселенні, 3 особи-
Товарна біржа „Слобода” м. Харкова, приватний нотаріус Коссе Л.М.,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_1, приватного нотаріуса Коссе Л.М. про визнання
добросовісним покупцем, 3 особа- орган опіки та піклування Московської районної
в м. Харкові ради;

за зустрічним позовом ОСОБА_6
до  ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання дійсним
договору купли-продажу, 3 особи- приватний нотаріус Коссе Л.М., ОСОБА_2,
товарна біржа „Слобода” м. Харкова,-

встановив:

25.01.99 р. ОСОБА_1 звернувся до
Московського суду м.Харкова з позовом про визнання угод недійсними, виселення
із квартири.

В ході судового розгляду ОСОБА_6,
ОСОБА_2 звернулись із зустрічними позовами до ОСОБА_7 про визнання угод
дійсними та з іншими вимогами.

По справі постановлено судові
рішення, які 18.10.2006 р. ухвалою Верховного суду України скасовані, справа
направлена на новий судовий розгляд.

В ході судового розгляду сторони
підтримали свої позовні вимоги у колишньому вигляді, вказавши в обґрунтування
наступне.

Позивач: що він проживав, був
зареєстрований у АДРЕСА_1. Квартира належала на праві власності йому, його
матері ОСОБА_4, його неповнолітньої сестрі ОСОБА_5 у рівних частках. 30 травня
1997 р. в квартиру прийшла ОСОБА_2, повідомила йому, що вона купила квартиру у
його матері й він був вимушений зібрати свої речі й залишити житло. Через
деякій час йому стало відомо, що 30.01.97 р. мати продала квартиру ОСОБА_6, а
ОСОБА_6 12.05.97 р. продала квартиру ОСОБА_2 Просить визнати ці угоди
недійсними, оскільки, про укладання договорів йому не було відомо, свій підпис
під договором купли-продажу 30.01.97 р. він не ставив і своєю власністю не
розпоряджався, його права власника були порушені й квартира вибула від нього
понад його волевиявленням. Також просить суд висилити ОСОБА_2 зі спірної
квартирі з усіма проживаючими.

Відповідачка ОСОБА_6 позов не
визнала, заявила зустрічний позов про визнання договору купли-продажу спірної
квартири, укладеного 30.01.97 р. зі ОСОБА_4, ОСОБА_1 дійсним. Стверджувала, що
у січні 1997 р. вона знайшла для покупки для себе через Агенцію нерухомості
вищезазначену квартиру, у присутності агента оглянула цю квартиру й та її
сподобалась. За згодою із продавцем квартирі 30.01.97 р. вони уклали договір
купли-продажу на біржі „Україна”, вартість квартири вона сплатила у повному
обсязі, ОСОБА_4 гроші повністю отримала особисто, будь-яких претензій остання
до неї до цього часу не мала та не має. Після укладання договору ОСОБА_4 зобов'язалась звільнити квартиру та знятись із реєстрації до
травня 1997 р., тому, що збиралась купити будинок і переїхати з дітьми жити
туди. Через деякий час у неї змінились життєві умови й вона продала квартиру
ОСОБА_2, гроші за квартиру від ОСОБА_2 отримала. Закон при укладенні договору
купли-продажу ані зі ОСОБА_4, ані із ОСОБА_2 вона не порушувала, виконала всі
умови договору: сплатила вартість квартири повністю, мети обманути власників
спірної квартири не мала й ніяких дій для цього не виконала. При укладанні
угоди зі ІНФОРМАЦІЯ_1 на біржі „Слобода” був присутній парубок, якій усім
заявив що він „ОСОБА_1”, ОСОБА_4 надала його паспорт і він підписав угоду. Вона
раніше з позивачем знайома не була і його особисто в обличчя не знала.

Відповідачка
ОСОБА_2- позов не визнала, вказала, що купила квартиру у ОСОБА_6, вартість
квартири сплатила, у червні 1997 р. поселилась із чоловіком і дітьми до цієї
квартири та до цього часу там проживає. Просить суд визнати її добросовісним
набувачем, тому що вимоги Закону при укладання угоди не порушувала, нікого не
обманювала. Її чоловік ОСОБА_3 просив справу розглянути за його відсутності.

ОСОБА_5, пояснила
суду в якості 3 особи, що обставини продажу квартири їй невідомі, що цю
квартиру вона звільнила разом із братом ОСОБА_1 у травні-червні 1997 р. й
переїхала до батька на АДРЕСА_2, де мешкає до цього часу; яким чином її мати
(ОСОБА_4) розпорядилась грошима, отриманими за квартиру й де вона зараз
перебуває- її також невідомо.

Після залучення
ОСОБА_6 в якості співвідповідача остання в судові засідання не з'явилась, про день, час,
місце слухання справи повідомлена належним чином і суд розглянув справу за її
відсутності на підставі наданих доказів.

3 особи:
представники органу опіки та піклування, біржі „Слобода” в судові засідання не
з'явились, про день, час,
місце слухання справи повідомлені належним чином і суд розглянув справу за їх
відсутності на підставі наданих доказів.

Приватний
нотаріус Коссе Л.М. позов ОСОБА_1 не визнала, вказала, що порушень
законодавства при посвідченні нею договору купли-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_2
20.05.97 р. не було.

Суд, вислухавши
сторони, свідка, вивчивши письмові докази, приходить до наступного.

Квартира АДРЕСА_1
на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_7 на
підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням комунального майна
та приватизації Харківської міської ради 20.12.96 р., без визначення частки
кожного власника(аркш.5)

Рішенням
виконкому Московської районної ради м. Харкова від 27.12.96 р. ОСОБА_4, за її
письмовою заявою, надано дозвіл на оформлення договору купли-продажу,
підписання договору про продаж вказаної квартири від імені неповнолітньої
ОСОБА_7 (аркш.136).

31.01.97 р.
ОСОБА_4, діючі також від імені неповнолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_1 з одного боку та
ОСОБА_6 з іншого боку уклали договір купли-продажу за №НЗ0-6935 квартири
АДРЕСА_1. Угода зареєстрована біржею „Слобода” (арка. 49-51).

Відповідно до
вимог ст.48 ЦК України (1963 р.) недійсна угода, яка не відповідає вимогам
закону.

Як вбачається з
висновку почеркознавчої експертизи №1593 від 21.07.2008 р. підпис від імені
ОСОБА_1 на біржовому контракті за №Н30-6935 від 30.01.97 р., на договорі
купли-продажу квартири від 30.01.97 р. за №Н30-6935 виконано не
ОСОБА_1(аркш.348-351).

У суду немає
підстав для сумніву у висновку даної експертизи.

Таким чином,
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання угоди купли-продажу спірної квартири
належать частковому задоволенню, при цьому, суд враховує наступне.

За приписом
ст.224 ЦК України (в редакції 1963 р.) договір купли-продажу є двустороньою
угодою, тобто: за договором купли-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю,
а покупець зобов'язується прийняти майно та
сплатити за нього визначену грошеву суму.

ОСОБА_4 від себе
та від імені неповнолітньої дочки, діючі як належній власник майна, продала
квартиру та отримала від покупця  грошеву
суму.

Позивачеві
(ОСОБА_1) в даної квартирі на праві власності належала лише її частина.

Позивачем, його
представниками не надано доказів того, що незаконні дії, які порушили права
позивача як власника майна були виконані не тільки продавцем ОСОБА_4, але й
покупцем ОСОБА_6, працівниками біржі „Слобода” за взаємною згодою.

Сама ОСОБА_4 в
ході судового розгляду підтвердила, що позивач своєї згоди на продаж квартири
не дав, тому на її прохання угоду на біржі підписала інша особа, що гроші за
квартиру вона отримала; що повідомила сина ОСОБА_1 про продаж квартири й вони
разом з ним звільнили квартиру 01.06.97 р.; що вона зверталась до паспортного
столу для виписки із квартири (аркш.117-118).

У разі, коли одна
зі сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення,
а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди суд вправі за
вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

12.05.97 р. ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_2
купила спірну квартиру; договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу Коссе Л.М. за р.№1990 (аркш.137).

Свідок ОСОБА_8 підтвердив суду, що
він працював та той час в Агенції нерухомості „Аверс”; до них в травні 1997 р.
звернулась раніше незнайома ОСОБА_2 із проханням надати послуги по придбанну
квартири. Він знайшов їй спірну квартиру, разом з останньою оглянув її,
перевірив документи на квартиру,
продавець визначив ціну й 12.05.97 р. у приватного нотаріуса було
укладено договір купли-продажу. При укладанні угоди були присутні крім продавця,
покупця й сім'я ІНФОРМАЦІЯ_1, тому що вони ще
проживали у цієї квартири, мали велику заборгованість по комунальним платежам.
ІНФОРМАЦІЯ_1 підтвердили нотаріусу що вони квартиру продали, що звільнять
квартиру.

Як встановлено
судом та фактично не заперечується сторонами по справи, як ОСОБА_6, так і
ОСОБА_2 повністю виконали укладені угоди- покупець сплатив вартість квартири
продавцю (ОСОБА_6- ОСОБА_4, ОСОБА_2-ОСОБА_6), ОСОБА_2 01.06.97 р., отримала
квартиру у натурі, поселилась, зареєструвалась із сім'єю, мешкає там, оплачує комунальні послуги.

До цього часу ані ОСОБА_4, ні ОСОБА_5 до суду з
позовними вимогами про визнання недійсним договору купли-продажу квартирі від
30.01.97 р. не звернулись.

Тому, ОСОБА_2, як добросовісний
набувач є власником придбаного майна- спірної квартири і внаслідок чинного
законодавства України не може бути його позбавлена.

Тому, визнаючи порушення законних
прав позивача, суд визнає право власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 та її позовні вимоги задовольняє, договір
купли-продажу квартирі АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 12.05.97 р.,
посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за
р.№1990 - визнає дійсним.

За правилом ст.11
ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних осіб,
поданої у відповідності з даним Кодексом, в межах заявлених ними вимог, на
підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі.

Позивач ОСОБА_1,
достовірно знаючі про неправомірні дії своєї матері ОСОБА_4, внаслідок яких
булі порушені його права власника, із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної шкоди, із позовом про переведення на нього прав покупця - не
звернувся.

ОСОБА_6 є
добросовісним покупцем, але, встановити це від суду не вимагала.

Тому, суд
розглянув дану цивільну справу в межах заявлених позовних вимог.

З урахуванням
викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині
виселення ОСОБА_2 з усіма проживаючими зі спірної квартири та застосувати до
виниклих правовідносин вимоги ч.2 ст.48 ЦК України (в редакції 1963 р.).

Судові витрати
суд розподіляє в порядку ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. 212-215, 88 ЦПК України,
ст. 6, ч.2 ст.47, 48,145 ЦК України (1963 р.), Закону України „Про власність”,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати частково недійсним договір
купли-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_6
30.01.97 р. за №нЗ0-6935, зареєстрований Харківською товарною біржею „Слобода”.

Визнати ОСОБА_2 добросовісним
набувачем квартири АДРЕСА_1.

Визнати договір купли-продажу
квартирі АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 12.05.97 р., посвідчений
приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за р.№1990-
дійсним.

В задоволенні інших позовних вимог
- відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга. Заява про апеляційне оскарження може бути подана в
апеляційний суд Харківської області через районний суд на протязі 10 днів; а
апеляційне скарга може бути подана в районний суд на протязі 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ:             В.А. ОКСЕНЕНКО.