У х в а л а

іменем україни

1 жовтня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:                          Пшонки М.П.,                   Костенка А.В.,

Перепічая
В.С.,                  Прокопчука
Ю.В.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними довіреностей,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Донецької області
від 19 березня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду із  позовом до свого батька - ОСОБА_2, указуючи,
що довіреність із правом передоручення на право розпорядження її нерухомим
майном, складену від її імені на ім'я батька та посвідчену приватним нотаріусом
ОСОБА_4, вона батькові не видавала й не могла підписати, тому що перебувала за
межами України, у Канаді. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила
визнати цю довіреність недійсною, оскільки вона складена невідомими особами, на
підставі цієї довіреності в подальшому ОСОБА_2 укладено договір дарування
частини її нерухомого майна на ім'я ОСОБА_3 і довіреність на ім'я останнього на
право розпорядження іншим її майном.

У березні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду із додатковим позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсною нотаріально посвідченої довіреності від
4 грудня 2003 року від імені її батька, що діяв на підставі передоручення за
складеною від її імені довіреністю від 4 вересня 2002 року, на ім'я ОСОБА_3 на
право розпорядження частиною її нерухомого майна, мотивуючи вимоги тим, що за
рішенням суду від 13 лютого 2006 року її довіреність від 4 вересня 2002 року
визнана недійсною, а з припиненням представництва за довіреністю втрачає
чинність і передоручення.

У ході розгляду справи ОСОБА_1 на підставі третейської угоди у зв'язку зі
скасуванням рішення суду від 13 лютого 2006 року звернулася до Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український
правовий союз» з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсною спірної довіреності
від            4 вересня 2002 року.
Рішенням цього суду від 30 серпня 2007 року позов задоволено, зазначену
довіреність визнано недійсною з моменту її вчинення, тобто з 4 вересня 2002
року.

У зв'язку з цим 1 жовтня 2007 року позивачка звернулася до суду із заявою
про залишення без розгляду позову в частині визнання недійсною довіреності від
4 вересня 2002 року з підстав набрання чинності рішенням третейського суду.
Ухвалою суду першої інстанції від 14 листопада           2007 року позов у цій частині
залишено без розгляду.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 25 січня 2008 року
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання довіреності недійсною
задоволено, визнано з моменту її вчинення недійсною довіреність від 4 грудня
2003 року, видану ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_3, за реєстровим номером 3162.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 19 березня         2008 року рішення суду першої
інстанції скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування рішення апеляційного
суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом апеляційної інстанціїнорм матеріального та процесуального
права.

Обговоривши наведені в касаційні скарзі доводи та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову ОСОБА_1, апеляційний суд виходив із того, що оскільки судом не
перевірена дійсність первинної довіреності від              4 вересня 2002 року, а
довіреність від 4 грудня 2003 року, вчинена ОСОБА_2 на підставі передоручення,
у письмовій формі, нотаріально посвідчена і відповідає вимогам закону, то
відсутні підстави для  визнання її
недійсною.

Однак висновки суду щодо обставин справи зроблені з порушенням норм
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання довіреності від 4 грудня
2003 року недійсною, з моменту її вчинення, суд першої інстанції обґрунтовано
виходив із того, що рішенням третейського суду, яке набрало законної сили,
встановлений факт того, що довіреність від 4 вересня 2002 року є недійсною,
оскільки ОСОБА_1 її не підписувала і не надавала батькові права передоручення.

Таким чином, судом першої інстанції безспірно встановлено, що позивачка не
надавала батькові права передоручення довіреності, тобто права на оформлення
довіреності від 4 грудня 2003 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України визнає, що апеляційним судом було помилково скасовано
правильне рішення суду першої інстанції, а тому рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню, а рішення районного суду -залишенню в силі з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК України.

Проте з рішення суду першої інстанції слід виключити посилання на те, що
рішення третейського суду вважається судовим рішенням у цивільній справі, тобто
має преюдиційне значення, оскільки відповідно до п.4 Рішення Конституційного
Суду України, третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами
правосуддя, самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції.

Крім того, виходячи з самого факту визнання третейським судом довіреності
недійсною, вказівка про преюдиційність цього рішення є зайвою.

Керуючись ст. ст. 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 19 березня 2008 року
скасувати.

Залишити в силі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 25
січня 2008 року, виключивши з його мотивувальної частини вказівку про те, що
рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській
організації «Український правовий союз» від 30 серпня          2007 року має преюдийне значення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

М.П. Пшонка    А.В. Костенко   В.С. Перепічай   Ю.В. Прокопчук