Справа № 2-13/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2008 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: судді Крот СІ., при

секретарі Нагнибіда Т.Г.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Лобойківської сільської ради Петриківського району, відділу містобудування та житлово-комунального господарства Петриківської районної державної адміністрації, ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на частину житлового будинку, усунення перешкод в користуванні майном та стягнення матеріальної та моральної шкоди, третя особа: приватний нотаріус Петриківського районного нотаріального округу Оката Л.Г.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом та просила постановити рішення, яким визнати недійсним Свідоцтво про право власності ОСОБА_5 , видане виконкомом Лобойківської ради Петриківського району Дніпропетровської області 13 березня 2006 року, зареєстрованого в ОКП «Дніпродзержинське БТ1» за реєстровим номером № 592, визнати недійсним договір

дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений

приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Окатою Л.Г. 21

21 березня 2006 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , визнати за нею право власності на 2/3 частини домоволодіння

АДРЕСА_1 , зобов`язати Дніпродзержинське БТІ внести зміни в документи на житловий будинок АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні вищевказаним домоволодінням, зобов`язавши Лобойківську сільську раду зареєструвати її за вказаною адресою. Крім того вважає, що ОСОБА_4 та співвідповідачі по справі грубо порушили її права і просить відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 5000 гривен та стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування позову вона вказує на те, що в 1993 році вона вступила з ОСОБА_4 в зареєстрований шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_6 . Рішенням Лобойківської сільради № 44 від 16 грудня 1992 року її чоловіку було виділено земельну ділянку розміром 0,13 га під забудову житлового будинку; тому вони з чоловіком стали закупляти будівельні матеріали на спільні кошти, а згодом побудували спірне домоволодіння за АДРЕСА_1 і стали проживати в ньому.

В грудні 2003 року ОСОБА_4 покинув її і доньку та став проживати в іншій сім`ї, при цьому вивіз все своє особисте майно, забрав всі документи на домоволодіння. Вона одна залишилась проживати в їх спільному житловому будинку АДРЕСА_1 , сплачувала за свої кошти всі обов`язкові комунальні послуги. 13 січня 2005 року вони офіційно розірвали шлюб та згодом відповідач вступив в шлюб з іншою жінкою. В травні 2005 року відповідач звернувся до Петриківського райсуду з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та про виселення її з житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить їм на праві спільної сумісної власності, в якому з метою позбавити її права власності на частину спірного домоволодіння виклав завідомо неправдиві свідчення, нібито вони з донькою після розірвання шлюбу покинули спірне домоволодіння та проживали у її матері, а він повернувся у будинок, де зареєструвався для постійного проживання, що цей будинок збудувала його мати ОСОБА_5 , яка 23 березня 2006 року подарувала йому цей будинок. Як доказом своїх вимог відповідач надав суду документи: копію будівельного паспорту на забудову спірного будинку від 25 грудня 2006 року, акт про приймання в експлуатацію будинку від 15 лютого 2006 року, рішення виконкому Лобойківської сільради про присвоєння будинку поштової адреси за № 20-а від 18 січня 2006 року, копію технічного паспорту на ОСОБА_5 від 20 лютого 2006 року, копію рішення виконкому Лобойківської сільради № 82 від 13 листопада 1996 року про виділення ОСОБА_5 0,15 га землі під забудову спірного будинку, копію рішення виконкому Лобойківської сільради № 96 від 13 листопада 1996 року про відмову ОСОБА_4 від наданої йому у 1992 році земельної ділянки під забудову, копію дарування від 21 березня 2006 року ОСОБА_5 ОСОБА_4 спірного будинку, які не відповідають дійсності. Житловий будинок АДРЕСА_1 та інші підсобні будівлі збудовані нею з відповідачем до 1997 року і є їх сумісною власністю.

Вважає, що відповідачем ОСОБА_4 грубо порушені її права і просила відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Також позивачка просила стягнути з відповідача витрати за оплату судового збору в розмірі 700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн. та на правову допомогу в розмірі 500 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що під

час спільного життя у шлюбі з позивачкою не мали спільного житла, мешкали то у батьків

ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 , то у його батьків, останнім часом орендували будинок. Ще до розірвання шлюбу між ними вони припинили спільне проживання, він повернувся в будинок АДРЕСА_1 , де він зареєстрований, а ОСОБА_3 з дочкою проживала в квартирі

АДРЕСА_2 , де вона постійно зареєстрована. Після

розлучення на початку 2005 року відповідачка самовільно, без усної та письмової згоди

власника, без реєстрації, вселилась в будинок АДРЕСА_1 , заявила, що буде хазяйнувати в будинку на свій розсуд. Спірне домоволодіння побудували його батьки, а 13 березня 2006 року на ім`я його матері ОСОБА_5 виконкомом Лобойківської сільської ради видане Свідоцтво про право власності на будинок, зареєстроване в БТ1. ОСОБА_5 заперечувала проти вселення та проживання в її будинку позивачки. 21 березня 2006 року його мати, ОСОБА_5 , подарувала йому спірний будинок, в зв*язку з цим важає, що спірний будинок не є об*єктом спільної сумісної власності.

Представник співвідповідачки ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав. вказавши, що спірне домоволодіння побудували батьки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подарувала його своєму синові, в зв*язку з чим позивачка на має права вимагати право * власності на його частину.

Представник співвідповідача - Лобойківської сільської ради Петриківського району - в судовому засіданні просить прийняти рішення на розсуд суду.

Представник співвідповідача - позивачка в позові просила допустити до участі у справі відділ містобудування та житлово-комунального господарства державної адміністрації Петриківського району, однак його правильна назва - відділ регіонального розвитку, містобудування та архітектури державної адміністрації Петриківського району - в судове засідання не з*явились, повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, надіслали заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності і просять прийняти рішення на розсуд суду згідно з чинним законодавством.

Представник співвідповідача - обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» - в судове засідання не з*явились. повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, надіслали заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності і просять прийняти рішення на розсуд суду.

Третя особа - приватний нотаріус Петриківського районного нотаріального округу Оката Л.Г.- в судове засідання не з*явилась, повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, надіслала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, в наданому суду поясненні зазначила на відсутність порушення з боку нотаріуса Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій».

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи . суд вважає, що позов ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку, усунення перешкод в користуванні майном та стягнення матеріальної та моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню, виходячи с наступного.

Судом встановлено, шо земельна ділянка АДРЕСА_1 площею 0.13 га була виділена рішенням виконкому Лобойківської сільської ради народних депутатів від 16 грудня 1992 року № 44 під будівництво будинку відповідачу ОСОБА_4 (а.с. 80).

Сторони по справі з 1993 року по 13 січня 2005 року знаходились в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_7 .

Будівництво спірного житлового будинку та господарських споруд за вказаною

адресою проводилось з 1993 року по 1997 рік. Згідно довідки виконкому Лобойківської

сільради за № 289 від 03.04.1994 року ОСОБА_4 проживає в

АДРЕСА_1 , являється забудовником та має потребу в придбанні будівельних

матеріалів (а.с. 18). На а.с. 25. 34 знаходяться накладні за № 44/457 від 05.04.1994 року, № 44/559 від 12.04.1994 року та № 85 від 18.05.1994 року на видачу ОСОБА_4 5 та 2

тон цементу , та 200 мЗ бетону, заява ОСОБА_4 директору цемзаводу про надання

дозволу на виписку 5 тон цементу (а.с. 35). Здача житлового будинку в експлуатацію

проведена 15 лютого 2006 року, але в технічному паспорті на житловий будинок вказані

рік побудови житлового будинку та господарських споруд - 1997 рік. сараю та гаражу -1998 рік (а.с. 6-9).

Крім того, на а.с. 24 знаходиться довідка Петриківського РЄМ Дніпропетровського підприємства електричних мереж про те. що на абонента ОСОБА_4 проживаючого в АДРЕСА_1 відкритий лицевий рахунок Ла 0510106 з 1997 року про сплату за електроенергію.

На а.с. 33 знаходиться договір № 1287 від 22 квітня 2002 року, укладений між Магдалинівським управлінням експлуатації та ОСОБА_4 (споживачем) на постачання технічного огляду газопроводу за адресою: АДРЕСА_1 . в якому вказана загальна плоша 6удинку 54 кв.м. та кількість жильців - З чоловіка.

Крім того, на л.с. 86 знаходиться рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 1996 року по справі за скаргою ОСОБА_4 засудженого вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 червня 1996 року за обвинуваченням за ст. 86-1 ч. 1 ст. 193. ч. 2 ст. 194 КК України на З роки позбавлення волі з конфіскацією майна з відстрочкою виконання вироку згідно ст. 46-1 КК України на 2 роки, про виключення житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 м з переліку майна, підлеглого конфіскації. Згідно протокол опису майна від 15 листопада 1995 року (а.с. 88), конфіскації підлягав житловий будинок по АДРЕСА_4 розміром 8,7 х 10 м, який належав обвинуваченому ОСОБА_4 , але на тій підставі, що в цьому будинку проживає він разом з сім*єю з серпня 1996 року, зареєстрований в ньому і іншого житла не має, будинок вищевказаним рішенням суду був вилучений із переліку майна, яке належало конфіскації.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Будівництво спірного житлового будинку було закінчено в 1997 році, тобто під час

шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а отже, він є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об*єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

При огляді в судовому засіданні копій рішення виконкому Лобойківської сільської

ради народних депутатів № 82 від 13 листопада 1996 року про надання

ОСОБА_5 - співвідповідачці по справі - для будівництва та обслуговування житлового

будинку 0,15 га ріллі з земель запасу в АДРЕСА_4 та рішення

виконкому Лобойківської сільської ради народних депутатів № 96 від 13 листопада 1996

року про припинення рішення про надання земельної ділянки під забудову та під огород

ОСОБА_4 за згодою власника земельної ділянки (а.с. 26-27), та оригіналів рішень

виконкому Лобойківської сільської ради № 83 та № 96 від 13 листопада 1996 року,

наданих для огляду представником співвідповідача - Лобойківської сільської ради, було

встановлено, що рішення № 82 від 13 листопада 1996 року про надання ОСОБА_5

земельної ділянки під забудову та рішення № 96 від 13 листопада 1996 року про

припинення рішення про надання земельної ділянки під забудову та під огород

ОСОБА_4 за його згодою виконкомом Лобойківської сільської ради не приймались, в оригіналах рішень за вищевказаними номерами мова йде про інших людей.

Суд також не бере до уваги будівельний паспорт на забудову земельної ділянки (а.с. 81-83), виготовлений відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Петриківської районної державної адміністрації 28 грудня 2005 року на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель в АДРЕСА_4 за заявою ОСОБА_5 , оскільки судом достовірно встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_4 був збудований в 1997 році.

Судом також встановлено, що 21 березня 2006 року був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 договір дарування житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_4 та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Лобойківської сільської ради 13 березня 2006 року на підставі рішення виконкому № 22 від 15 лютого 2006 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Окатою Л.Г. за реєстровим № 366.

З вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_4 всупереч ст. 65 СК України

здійснив відчуження та використав житловий будинок, який є об*єктом спільної сумісної

власності з ОСОБА_3 , на свій розсуд проти волі іншого подружжя і не в інтересах сім*ї чи на його потреби, тому такий будинок або його вартість враховується при поділі.

Тому суд вважає, що вимоги позивачки про визнання за нею права власності на 2/3 частини будинку належать задоволенню частково.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної

сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не

визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об*єктом права спільної сумісної

власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може

відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають

істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей (за умови, що розмір

аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування).

Позивачкою не наведено мотивів та обґрунтування відступу від засади рівності

часток подружжя в інтересах неповнолітньої дочки в їхньому спільному майні, крім того, що з нею залишилася проживати їх донька, а тому вимоги ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_4 підлягають частковому задоволенню, яке полягає в визнанні права власності на 1/2 частину домоволодіння.

В зв*язку з тим, що за позивачкою визнається право власності на Ѕ частину спірного домоволодіння, у суду є підстави для визнання Свідоцтва про право власності, виданого

ОСОБА_5 виконкомом Лобойківської сільської ради 13 березня 2006 року, зареєстрованого в БТІ м. Дніпродзержинська 16 березня 2006 року (а.с. 162-163), та

договір дарування спірного будинку, укладений між ОСОБА_5 та

ОСОБА_4 21 березня 2006 року, зареєстрований приватним

нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Окатою Л.Г., недійсними.

Вирішуючи позов в частині зобов*язання Лобойківської сільської ради усунути

перешкоди у користуванні домоволодінням

АДРЕСА_4 , зобов*язавши зареєструвати Лобойківську сільську раду ОСОБА_3 за вказаною адресою, суд вважає, що в задоволенні в цій частині позову повинно бути відмовлено, так як при вирішенні цього питання слід виходити з того, що реєстрація осіб не входить до компетенції Лобойківської сільської ради.

Вирішуючи позов в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь позивачки

компенсацію за спричинену їй моральну шкоду в розмірі 5000 гривен, суд вважає, що в

задоволенні в цій частині позову повинно бути відмовлено, так як наслідки поділу майна

подружжя, встановлені ст. 70 СК України, не передбачають відшкодування моральної

шкоди і доказів позивачкою в цій частині вимог суду не надано.

Крім того, згідно ст. 79 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

підлягають стягненню понесені нею витрати: судовий збір в сумі 700 грн.. витрати на

інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн. Що стосується вимог позивача щодо

відшкодування витрат, пов*язаних з оплатою правової допомоги адвоката по справі в сумі 500 грн., вони задоволенню не підлягають, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували оплату правової допомоги адвокату.

Керуючись ст.ст. 10, 11. 59, 60. 79. 209, 212. 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 60. 61.

63, 65, 68, 70 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 частково задовольнити.

Визнати Свідоцтво про право власності ОСОБА_5 , видане виконкомом Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області 13 березня 2006 року на підставі рішення виконкому № 22 від 15 лютого 2006 року - недійсним.

Визнати договір дарування житлового будинку АДРЕСА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Окатою Л.Г. 21 березня 2006 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - недійсним.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на '/г частину житлового будинку АДРЕСА_4 .

Зобов*язати обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське БТІ» внести відповідні зміни в правовстановлюючі документи на житловий будинок АДРЕСА_4 .

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Лобойківської сільської ради Петриківського району, відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури державної адміністрації Петриківського району, ОКП «Дніпродзержинське БТІ» про усунення перешкод у користуванні домоволодінням АДРЕСА_4 , зобов*язавши Лобойківську сільську раду зареєструвати ОСОБА_3 за вказаною адресою та стягнення з ОСОБА_4 на її користь компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 5000 гривен та витрат, пов*язаних з правовою допомогою адвоката, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати по справі: судовий збір в сумі 700 гривен, витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 гривен.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення та шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя С.І. Крот