Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25  січня    2008
року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в
складі:

головуючої - судді          Коновалової Н.І.

секретаря                          Кейван
В.М.,  Остап”юк
М.В.

захисника                          ОСОБА_1.

з участю
сторін: позивачки ОСОБА_2, представників відповідача: представника
міськвиконкому: Кедик Н.С., представника УЖКГ - Грицак Т.Б., представника
ЖЕО  № 1-Майкович Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом  ОСОБА_2
до Івано-Франківського міськвиконкому, управління житлово-комунального господарства
Івано-Франківського міськвиконкому, ЖЕО
№ 1  про визнання права на житлову площу та
укладення  договору  житлового найму,
суд -

встановив:

ОСОБА_2
звернулася з позовом до Івано-Франківського міськвиконкому, управління житлово-комунального господарства
Івано-Франківського міськвиконкому, ЖЕО
№ 1  про визнання права на житлову площу та
укладення  договору  житлового найму.

В
судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснила суду, що в
1993 році на сім”ю, яка складалася з неї та покійного чоловіка вони отримали
спірну однокімнатну квартиру № АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську. З цього часу і
до сьогоднішнього дня вона проживає в даній квартирі, іншого житла в неї немає.  В 1999 році між нею та покійним чоловіком
рішенням суду шлюб був розірваний, однак, вони продовжували проживати як одна
сім”я та вести спільне господарство, розірвання шлюбу було зареєстровано в
РАГСі  тільки 30.04.2003 року, оскільки  необхідно було змінити прізвище з метою
виїзду  за кордон.  За цей час вони  спільно придбали  речі домашнього вжитку та побутову техніку.
Оскільки чоловік хворів, в зв”язку з тяжким матеріальним становищем вона
змушена була поїхати на роботу за кордон, вони підтримували постійні зв”язки,
вона надавала чоловіку  матеріальну
допомогу. Між ними була домовленість, що чоловік приватизує квартиру на себе,
оскільки іншого майна не було.01.11.2002 року чоловік  склав заповіт, в якому  все своє майно залишив їй. В липні 2007 року
чоловік раптово помер, тоді їй стало відомо, що квартира не приватизована.
Просить постановити рішення, яким її позов задоволити.

Представник
міськвиконкому позову не визнала, просить відмовити в його задоволенні,
оскільки позивачкою не доведено, що вона після розірвання шлюбу проживала з покійним
чоловіком як одна сім”я, в квартирі вона не прописана, тому відсутні підстави
для задоволення даного позову.

Представник
УЖКГ позову не визнала, пояснила суду, що в компетенцію УЖКГ не входить питання
укладення договорів житлового найму, тому вони не є належними відповідачами по
даному позову.

Представник
ЖЕО № 1  позовні вимоги визнала, пояснила
суду, що їй відомо про те, що в спірну квартиру позивачка  поселилася на підставі ордеру, який видавався
на  неї та на покійного чоловіка,
позивачка сплачує всі комунальні платежі. Не заперечує щодо задоволення
позовних вимог.

Заслухавши  пояснення сторін, свідків, дослідивши
письмові матеріали та оцінивши їх в своїй сукупності, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно
до ст. 64 ЖК України члени сім”ї наймача, які проживають разом з ним ,
користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть  усі
обов”язки , що випливають з договору житлового найму. До членів сім”ї
наймача належать дружина  наймача, їх
діти і батьки. Якщо зазначені особи перестали
бути членами сім”ї наймача, але продовжують  проживати
в займаному  жилому приміщенні,
вони мають такі ж права і обов”язки, як наймач та члени його сім”ї.

Судом
встановлено, що  відповідно до ордеру №
002443 від 11.12.1992 року  позивачці та
її покійному чоловіку ОСОБА_3. була надана
однокімнатна квартира №АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську.

В
1999 році шлюб між позивачкою та ОСОБА_3. рішенням суду був розірваний.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3. помер у віці 41 рік.

Відповідно
до довідки , виданої 20.07.2007 року  від
церкви с. Королівка Тлумацького деканату вбачається, що ОСОБА_2 несла   всі
витрати  за похорон.

Допитані
в судовому засіданні свідки
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6. ствердили, що  вони неодноразово бували в спірній квартирі,
в якій постійно проживала позивачка разом з покійним чоловіком, між подружжям
були добрі стосунки, вони разом вели господарство, купували речі домашнього
вжитку. Після смерті чоловіка позивачка його хоронила, несла всі  необхідні витрати і надалі проживає в
квартирі по АДРЕСА_1, іншого житла вона не має.

Із
змісту заповіту , який складений 01.11.2002 року та посвідчений приватним
нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу вбачається,
що  ОСОБА_3. заповідає все   належне  йому
майно  ОСОБА_2

За
вказаних обставин, суд вважає, що
позовні вимоги є підставними  та
підлягають до задоволення, оскільки судом встановлено, що позивачка та її
покійний чоловік після розірвання шлюбу проживали однією сім”єю, вели спільне
господарство.

Керуючись
ст.ст. 64, 65,103, 104   ЖК України , ст.ст. 88, 212-219
ЦПК України,  суд,-

вирішив:

Позов
задоволити.

Визнати
за ОСОБА_2 право на користування житловим приміщенням в квартирі № АДРЕСА_1, в
м. Івано-Франківську.

Зобов”язати
ЖЕО № 1 укласти з ОСОБА_2  договір
житлового найму на квартиру № АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного
суду  через Івано-Франківський міський
суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження  протягом 10 днів. Апеляційна скарга може бути
подана на протязі 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження .

Суддя
Коновалова Н.І.