Справа № 2 - 1650/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 серпня 2008 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого -  судді         Малиновського О.М.,

при секретарі -
Стояновій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса,
цивільну справу за позовом військового прокурора Миколаївського гарнізону в
інтересах держави в особі військової частини А-4465 до ОСОБА_1 - про
відшкодування шкоди завданої незаконним звільненням, -

ВСТАНОВИВ

Військовий прокурор Миколаївського
гарнізону звернувся до суду з позовними вимогами мотивуючи їх тим, щоОСОБА_1.
працюючі з січня 2001р. по січень 2005р. командиром військової частини
А-4465  видав наказ яким звільнив
ОСОБА_2. з посади завідувачки гуртожитку при військовій частині за п.3 ст. 40
КЗпП України. Рішенням Сакського міськрайонного суду АР Крим від 11.04.2005р.,
звільнення ОСОБА_2. було визнано незаконним, а вона була поновлена на раніше
займаній посаді. В наступному з військової частини на користь ОСОБА_2. було
стягнуто 3391,20 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 3000
гривень моральної шкоди і 200 гривень витрат за надання юридичної допомоги.

Прокурор посилаючись на ст.ст.1166,
1191ЦК України, п.15 “Положення про матеріальну відповідальність
військовослужбовців” просив стягнути зОСОБА_1. заподіяну військовій
частині  шкоду в розмірі 6591,20 гривень.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги підтримав та пояснив, що правовідносини які
виникли між військовою частиною та відповідачем регулюються ЦК України та
статтями зазначеними вище, в зв'язку з чим позивачем строк позовної давності не
пропущений.

Відповідач по справі в судове
засідання 28.08.2008р. не явився без поважних на те причин. Про день, час та
місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте в судовому засіданні
05.06.2008р. пред'явив письмові заперечення в яких зазначав, що рішення
Сакського суду АР Крим від 11.04.2005р. підлягає скасуванню оскільки він не
приймав участі в розгляді справи, звільнення ОСОБА_2. було проведено ним
законно.  На думку відповідача, позивач
пропустив строк позовної давності передбачений ч.3 ст. 233КЗпП України, що є
підставою для відмови в задоволені позову.

Суд, заслухавши представника
позивача, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них
правовідносини, прийшов до наступного.

Судом було встановлено, щоОСОБА_1. з
січня 2001 року по січень 2005року проходив військову службу у Збройних Силах
України на посаді командира військової частин А- 4465, яка на той час
дислокувалась в м. Саки, АР Крим.

Наказом командира військової частини
А-4465 № 184 від 12.08.2004р. з займаної посади завідувачки гуртожитку при в/ч
А 4465 була звільнена ОСОБА_2. за п.3 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Сакського міськрайсуду АР
Крим від 11.04.2005р., яке набуло законної сили, ОСОБА_2. була поновлена на
раніше займаній посаді, а з в/ч А4465 на її користь було стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 3391,20 гривень, 3000 гривень моральної
шкоди та 200 гривень витрат на правову допомогу, а всього 6591,20 гривень.  Підставою для поновлення ОСОБА_2. на займаній
раніше посаді стало її звільнення без законних на те підстав.

З представленої копії постанови про
закінчення виконавчого провадження від 01.06.2006р. вбачається, що з в/ч А-4465
на користь ОСОБА_2. було стягнуто 6591,20 гривень.

Таким чином, враховуючі ту
обставину, що командир військової частиниОСОБА_1. незаконно звільнив з займаної
посади ОСОБА_2., що було встановлено рішенням суду яке набрало законної
сили,  він, відповідно до ст.237 КЗпП
України повинен нести відповідальність щодо відшкодування шкоди в розмірі
6591,20 гривень на користь військової частини.

Проте відповідно до ч.3 ст.233 КЗпП
України до виниклих між сторонами правовідносин застосовується строк позовної
давності в один рік, який відраховується з дня виявлення заподіяної працівником
шкоди. Пропущення строку позовної давності є підставою для відмови у задоволені
позовних вимог.

Днем виявлення заподіяння ОСОБА_1.
шкоди військовій частині А-4465 прийнятим незаконним рішенням про звільнення
ОСОБА_2. слідує вважати ухвалення Сакським міськрайсудом АР Крим рішення від
11.04.2005р. Дане рішення суду було виконано 01.06.2006р. Прокурор же звернувся
до суду з зазначеним позовом 19.12.2007р., тобто з порушенням строку
передбаченого ч.3 ст.233 КЗпП України. Будь-які обґрунтування поважності
пропущення строку позовної давності з боку позивача суду не надано.

В зв'язку з чим суд дійшов висновку,
що в задоволенні пред'явленого позову слідує відмовити в зв'язку з   пропущенням позивачем строку позовної
давності.

Судом відхиляються посилання
представника позивача на ту обставину, що позивачем строк позовної давності не
пропущений так як він складає 3 роки, за тих підстав, що виникли між сторонами
правовідносини регулюються КЗпП України, яким і визначений спеціальний строк
позовної давності, а не ЦК України, як на це посилався представник позивача.

Судом відхиляються заперечення
відповідача, оскільки вони суперечать фактам встановленим в судовому засіданні
та не відповідають закону.

На
підставі ст.ст. 233,237 КЗпП України; керуючись ст.ст. 10,11,57,64,88,209,
212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог
військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі
військової частини А4465 до ОСОБА_1 - про відшкодування шкоди завданої
незаконним звільненням відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційний суд Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -