Справа № 22-281 Головуючий у 1 інстанції - Сидорук Є.І.
Категорія № 50 Доповідач - Шимків С.С.

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2008 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого судді -- Василевича В.С.
суддів - Гордійчук С.О., Шимківа С.С.
з участю секретаря судового засідання - Чалій Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 27 листопада 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -
в с т а н о в и л а :
Рішенням Рівненського міського суду від 27 листопада 2007 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Позивачкою не доведено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання обовязків по вихованню дитини.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання обовязків по вихованню та матеріальному утриманню дитини. Ні усно, ні письмово не спілкувався з нею, не проявляв про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мав таку можливість.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погоджується.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Підстави позбавлення батьківських прав встановлені ст. 164 СК України.

Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2000 року до 04 червня 2002 року.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9), який за рішенням суду, після розірвання шлюбу, залишений проживати з матірю.

Оскільки відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, рішенням Рівненського міського суду від 01 березня 2006 року з нього стягнуто в користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн.(а.с. 43).

У лютому 2006 року ОСОБА_1 звертався до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства щодо неповнолітнього ОСОБА_4, яка рішенням суду залишена без задоволення.

Пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 Про практику застосування судами законодавства

при розгляді справ про усиновлення і про

позбавлення та поновлення батьківських прав встановлено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач дійсно ухилявся від виконання своїх обовязків по вихованню сина, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Висновком опікунської ради при Рівненському міськвиконкомі від 24 жовтня 2007 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 64, 69).

ОСОБА_1 та його представник вказаний висновок не спростували та не оспорювали.

Ними не надано належних доказів прийняття участі відповідачем у піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: про забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; про спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; про надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; про сприйняття засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; про виявлення інтересу до її внутрішнього світу; про створення умов для отримання нею освіти.

Судове рішення ухвалене з дотриманням правил ст. 164 СК України

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Порушень зазначених вимог законодавства колегія суддів не вбачає. Не наведено таких і в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 27 листопада 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно. Вона може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий - суддя В.С. Василевич

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків