У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 січня
2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Охрімчук Л.І.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом акціонерного комерційного
“Промислово-фінансового банку” до ОСОБА_1про відшкодування шкоди за
касаційною скаргою акціонерного комерційного
банку “Промислово-фінансовий банк” на рішення Подільського районного
суду м. Києва від 22 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від
30 травня              2007 року,

в с т а н о в и л а :

у травні 2006 року акціонерний комерційний “Промислово-фінансовий банк”
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої
злочином. Позивач зазначав що між ним та дочірнім підприємством “Протек-Інвест”
було укладено кредитний договір. В забезпечення зобов'язання щодо повернення
кредиту позичальник передав йому в заставу певну кількість товарів у обігу.
Однак, в подальшому кредит позичальником повернуто не було, а заставлене майно
за розпорядженням директора дочірнього підприємства “Протек-Інвест” було
реалізовано. Органами досудового слідства дії ОСОБА_1 було кваліфіковано як
службова недбалість, яка спричинила тяжкі наслідки у вигляді заподіяння шкоди
акціонерному комерційному “Промислово-фінансовому банку” через неповернення
кредиту та несплату відсотків за користування ним.       ОСОБА_1 було пред'явлено обвинувачення у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Постановою Печерського
районного суду м. Києва від 14 квітня 2006 року кримінальну справу відносно
ОСОБА_1 було закрито на підставі акту амністії. Посилаючись на те, що
злочинними діями ОСОБА_1 йому завдано шкоди, акціонерний комерційний
“Промислово-фінансовий банк” просив про задоволення позову.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2006 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2007 року,
у позові відмовлено.

В касаційній скарзі акціонерний комерційний “Промислово-фінансовий банк”
просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову,  посилаючись на їх
необґрунтованість та порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи,
та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції,
з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідати за
шкоду, завдану реалізацією заставленого майна, повинен заставодавець, тобто дочірнє
підприємство “Протек-Інвест”, а не відповідач як його керівник, відповідальність
якого законом не передбачена.

Однак, з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи
у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 3 ст. 134 КЗпП України встановлено, що працівники
несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, якщо шкоди завдано діями працівника, які мають
ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови “Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” від 27 березня
1992 року № 8 роз'яснив, що оскільки особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з
вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити
закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо
до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за
неї відповідає, однакові.

Встановивши, що шкода завдана позивачу кримінально караними
діями відповідача, суд разом з тим не взяв до уваги, що межі відповідальності дочірнього
підприємства “Протек-Інвест” перед позивачем та відповідача перед дочірнім підприємством
“Протек-Інвест” однакові, що дає право позивачу пред'явити вимогу про відшкодування
шкоди, завданої йому злочином, безпосередньо до відповідача, а тому висновок суду
про відсутність правових підстав для цього є помилковим.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування судового рішення з передачею справи на новий
розгляд. Оскільки зазначене порушення було допущено судом першої інстанції і не
було усунено апеляційним  судом справу
слід передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338,
п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

касаційну скаргу акціонерного комерційного
“Промислово-фінансового банку” задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня
2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2007 року скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Л. Сенін

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М.
Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М.
Романюк