Справа
№ 2- 693/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м ' я м           У к р
а ї н и

18 липня 2008 року
Ічнянський  районний суд
Чернігівської  області

у складі:

головуючого судді Чугуєвської
Т.П.

при секретарі Ткаченко В.М.

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ічня справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Ічнянською
державного нотаріального конторою 26 грудня 2004 року на житловий будинок з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1 недійсним, про визнання договору дарування
житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, посвідченого 13 вересня
2007 року приватним  нотаріусом
Ічнянського районного нотаріального округу
Чернігівської області недійсним та визнання за ним права власності на &frac12; частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1

В С Т А
Н О В И В :

Позивач в позові вказує, що 9 січня 1997
року в м. Ічня Чернігівської області померла його мати ОСОБА_5, після смерті
якої відкрилась спадщина на житловий
будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1.

Він, як і його сестра, відповідачка по
справі ОСОБА_2, являються спадкоємцями першої черги за законом.

Після смерті матері він почав обробляти
присадибну земельну ділянку матері та забрав з будинку пральну та швейну
машини.

В цьому році йому стало відомо,  що ОСОБА_2 26 грудня 2004 року в Ічнянській
державній нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину на
будинок, а в 2007 році подарувала його сину ОСОБА_3. Вважає, що він фактично
вступив в управління  та володіння
спадковим майном і тому спадщину прийняв. Просить визнати свідоцтво на спадщину
за законом, видане Ічнянською державною нотаріальною конторою 26 грудня 2004
року на спірний будинок недійсним, визнати договір дарування будинку з
надвірними будівлями, який було посвідчено 13 вересня 2007 року приватним
нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області
недійсним та визнати за ним право власності на &frac12; частину цього будинку.

В суді позивач позовні вимоги підтримав
та суду пояснив, що 9 січня 1997 року померла його мати ОСОБА_5, після смерті
якої залишилась спадщина: будинок в АДРЕСА_1. Домовились з сестрою,
відповідачкою по справі ОСОБА_2, що згодом оформлять спадщину на будинок. Він
через деякий час почав обробляти присадибну земельну ділянку біля хати, яка не
приватизована, а надана в користування. Через рік ОСОБА_2 віддала його дітям
швейну та пральну машину, які належали матері. Заяву до нотаріальної контори
про  прийняття спадщини він не подавав.
Намагався описати майно,  але його
відмовив депутат місцевої Ради. В цьому році він дізнався, що ОСОБА_2 отримала
свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок, а 13 вересня 2007 року
подарувала його сину ОСОБА_3. Просить визнати свідоцтво про право на спадщину
за законом на будинок від 26 грудня 2004 року та договір дарування будинку від
13 вересня 2007 року недійсним та визнати за ним право власності  на спірний будинок.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала та суду пояснила, що 9 січня 1997 року померла її
мати ОСОБА_5, після смерті якої залишилась спадщина: будинок в АДРЕСА_1. В
зв'язку з тим, що вона вклала значні кошти в ремонт цього будинку, позивач
відмовився допомагати  їй в ремонті
будинку, то 26 грудня 2004 року в Ічнянській державній нотаріальній конторі
отримала свідоцтво про право на спадщину на цей будинок. На протязі 6 місяців з
дня смерті матері вона подала заяву про прийняття спадщини в Ічнянську державну
нотаріальну контору. Через рік після смерті матері вона дозволила ОСОБА_1
користуватись присадибною земельною ділянкою, яка не була приватизована, в цей
же час вона віддала його дітям пральну
та швейну машину, які належали матері. 13 вересня 2007 року вона
подарувала будинок сину ОСОБА_3. Просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3. позов не визнав та
суду пояснив, що будинок, який ОСОБА_2 отримала у спадок вона подарувала йому
13 вересня 2007 року на законних підставах, тому просить в позові відмовити.

Заслухавши сторони, представника
позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

Як було встановлено в судовому засіданні
9 січня 1997 року померла ОСОБА_5, яка доводилась ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матір'ю.
Після її смерті залишилась спадщина: будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1.
26 грудня 2004 року ОСОБА_2 в Ічнянській державній нотаріальній конторі
отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий будинок. При
вирішенні спору стосовно недійсності свідоцтва про право на спадщину  за законом слід керуватись цивільним
Кодексом,  який діяв на момент відкриття
спадщини, т.б. ЦК Української РСР 1963 року, згідно якого позивач та
відповідачка являються спадкоємцями першої черги за законом.

Згідно ст.. 548 ЦК УРСР для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

В ст. 549 ЦК УРСР вказуються дії, що
свідчать про прийняття спадщини, т.б. якщо спадкоємець фактично вступив  в управління або володіння спадковим майном
або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 подала в зазначений законом
строк заяву до нотаріальної контори, про що свідчить довідка, видана 18.07.2008
року завідуючим Ічнянської державної нотаріальної контори, в якій вказано, що в  Алфавітній книзі спадкових справ за 1997рік
вона  зареєстрована. Оскільки реєстр
обліку і реєстрації спадкових справ за 1997 рік починається з грудня 1997 року,
то інформації стосовно цієї спадкової справи немає, т.я. реєстр обліку і
реєстрації спадкових справ до грудня 1997 року не зберігся, т.я. був знищений
під час пожежі в 1998 році (а.с.55). Позивач
заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав.

В судовому засіданні була оглянута
спадкова справа, згідно якої було видано свідоцтво про право на спадщину за
законом 26 грудня 2004 року та із якої вбачається, що ОСОБА_2 отримала не
тільки свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок, але і
свідоцтво  про право на спадщину за
законом на вклад, який належав спадкодавцю (а.с.43), а спадщину прийняла
пред'явленням ощадкнижки на м спадкодавця,
т.б. фактично вступила в управління майном (а.с. 32).

Відповідно до Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР
від 1975 року з послідуючими змінами в главі III «Видача свідоцтв про право на спадщину» видно, що доказом
вступу в управління або володіння спадковим майном може слугувати
пред'явлення  спадкоємцем ощадної книжки,
технічного паспорта на автомобіль та інших документів, виданих відповідними
органами на ім'я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після
належного оформлення прав  на нього
(а.с.54).

Тому спадкова справа не викликає у суда
сумнівів. До того ж ОСОБА_2 після смерті матері
сплачувала всі комунальні платежі
за цей будинок (а.с. 51-53). Суд не може погодитись з доводами позивача
про те, що він на протязі 6 місяців вступив в управління або володіння
спадковим майном, т.я. земельну ділянку, яка була надана в користування і не
належала спадкодавцю, почав обробляти через рік після її смерті, ОСОБА_2
віддала його дітям пральну та швейну машини також через рік після смерті
матері. Тому він пропустив строк на прийняття спадщини і строк для прийняття
спадщини ,  встановлений ст.. 549 ЦК УРСР  йому не був продовжений, т.я. він таку вимогу
не ставив.

Таким чином, успадкувавши на законних
підставах будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 мала право на свій
розсуд вирішити його подальшу долю, тому 13 вересня 2007 року вона подарувала
його ОСОБА_3. при цьому загальні  вимоги,
які є необхідними для чинності правочину, передбачені ст.. 203  ЦК
України були додержані. Форма правочину, передбачена ст.. 205, 209 ЦК
України, була додержана.

Тому підстав для визнання договору
дарування від 13 вересня 2007 року
недійним немає. Виходячи з цього суд вважає, що позивач не має права на &frac12; частину  житлового будинку з
надвірними будівлями, розташованого в м. Ічня по вул..  Червоноармійська, 45, оскільки незаконність
набуття відповідачами права власності на будинок не встановлена судом.

Керуючись ст.ст. 10,60,212, 213,
215, ч. 3 ст. 209   ЦПК України, ст..ст.
527, 529, 548, 549, ч.2 ст. 553, 561 ЦК Української РСР 1963 року , ст..ст.
203,205, 215 ЦК України, ст.. 328 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в
позові до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого Ічнянською державного нотаріального конторою 26
грудня 2004 року на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1
недійсним, відмовити.

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про визнання договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями в
АДРЕСА_1, посвідченого 13 вересня 2007 року приватним  нотаріусом Ічнянського районного
нотаріального округу  Чернігівської
області недійсним, відмовити.

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про визнання права власності  на &frac12; частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1,
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської
області терміном 10 днів шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження та
протягом 20 днів після цього апеляційної скарги.

Суддя:
Т.П.Чугуєвська