У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 січня
2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Охрімчук Л.І.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
“Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” про захист прав споживача за
касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна
компанія “Дніпрообленерго”
на рішення Павлоградського міськрайонного суду від 13 жовтня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області   від 18 січня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

у травні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відкритого
акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” (далі
-ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго”) про захист прав споживача. Позивач зазначав,
що  12 травня 2006 року представниками
Павлоградського РЕМ ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго” було проведено перевірку
дотримання вимог правил користування електричною енергією для населення у
належному йому будинку, якою було виявлено безоблікове використання
електроенергії, про складено акт про порушення ним правил користування
електричною енергією. 17 травня 2006 року він отримав рахунок про необхідність
сплати 5 733 грн. вартості використаної ним поза обліком електроенергії.
Посилаючись на те, що порушень правил користування електричною енергією він не
допускав, позивач просив визнати акт та виданий на його підставі рахунок
незаконними.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 13 жовтня 2006 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18
січня 2007 року, позов задоволено частково. У визнанні акту від 12 травня  2005 року про порушення правил користування
електричною енергією відмовлено. Визнано рахунок від 17 травня 2006 року
частково недійсним та визнано вказаний рахунок дійсним на суму 97 грн. 80 коп.

В касаційній скарзі ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго” просить скасувати ухвалу
апеляційного суду та змінити рішення суду першої інстанції, відмовивши в
позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої
інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що позивач
допустив позаоблікове використання електричної енергії, однак розмір завданих ним
відповідачу збитків слід розрахувати за добовою величиною споживання електричної
енергії за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником відповідача
показань приладу обліку, а оскільки той на порушення п. 38 Правил користування електричною
енергією для населення проводив таку перевірку з порушенням встановленої періодичності
не менш як один раз на 6 місяців, то в межах 6-місячного строку.

Однак з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до п. 4 Порядку визначення розміру і відшкодування
збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2006 року     № 122, та п. 53 Правил користування електричною
енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від
26 липня 1999 року       № 1357, обсяг електричної
енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною
енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії
протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно
до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої
НКРЕ.

Згідно з п. 5 Методики обчислення розміру відшкодування збитків,
завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування
електричною енергією для населення, затвердженої постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року          № 1416 та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 29 грудня 1999 року за  №
919/4212, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, розрахунок завданих
енергопостачальнику збитків здійснюється за добовою величиною розрахункового споживання
електричної енергії; за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником
енергопостачальника показів приладу обліку чи його технічної перевірки до дня усунення
порушення (зокрема, у разі виявлення представником електропостачальника прихованої
електропроводки, пристрою, що занижує покази приладу обліку, кількість днів обчислюється
з дня останньої технічної перевірки і до дня усунення порушення, але не більше терміну
позовної давності); за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який
нараховується розмір збитків.

Судом встановлено, що позивач позаобліково використовував
електричну енергію через змонтовану на горищі будинку перед приладом обліку скриту
розетку.

Суд на зазначене уваги не звернув та не з'ясував чи можливо
було виявити це порушення при контрольному знятті представником енергопостачальника
показів приладу обліку, чи його можливо виявити лише в процесі технічної перевірки
цього приладу. Оскільки це має значення для вирішення спору ухвалення судом рішення
було передчасним.

Крім того, судом не взято до уваги, що відповідно до ст.ст.
3 та 4 ЦПК України особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених
прав, свобод чи інтересів у спосіб, визначений законами України.

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживача,
фактично оскаржуючи акт про порушення правил користування електричною енергією та
надісланий на його ім'я рахунок.

Перелік прав споживача електричної енергії міститься в п.
41 Правил користування електричною енергією для населення.

Відповідно до п. 7 Порядку визначення розміру і відшкодування
збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії в
установленому законом порядку може бути оскаржено рішення енергопостачальника щодо
визначення розміру та порядку відшкодування збитків, завданих йому внаслідок викрадення
електричної енергії.

Суд на зазначене також уваги не звернув та не з'ясував чи
сам по собі акт про порушення правил користування електричною енергією порушує якісь
права чи та законні інтереси позивача, а якщо так, то чи передбачено законом такий
спосіб захисту порушеного права як оскарження його до суду, так само як і рахунку,
виписаного та підставі прийнятого енергопостачальником рішення про визначення розміру
збитків, якого позивач не оскаржив.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ч. 2 ст.
338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення з передачею
справи на новий розгляд. Оскільки зазначені порушення було допущено судом першої
інстанції і не було усунено апеляційним судом справу слід передати на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338,
п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

касаційну скаргу відкритого акціонерного
товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду від 13 жовтня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня
2007 року скасувати і передати справу на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Л. Сенін

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихути

Л.І. Охрімчук

Я.М.
Романюк