6 жовтня 2008 року                                           м. Київ
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :
Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Мостобуд” про прийняття заяв на
раціоналізаторські пропозиції, видання свідоцтв на раціоналізаторські
пропозиції та стягнення винагороди,
року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що в
2001 році відповідач на будівництві четвертої черги естакади в Одеському
морському торгівельному порту на дільницях мостозагонів використав у
виробництві його раціоналізаторські пропозиції “Заміна конструкції та
місцевлаштування підпірної стінки на галереї...”, “Використання материкової
частини земполотна як основу для шляхового покриття”, він подавав заяви на
раціоналізаторські пропозиції керівникам мостозагонів та ВАТ “Мостобуд”, однак
такі заяви не були прийняті, раціоналізаторські пропозиції не оформлені,
винагорода йому не сплачена.
розгляду справи уточнив позов та просив зобов'язати                  ВАТ “Мостобуд” прийняти та
зареєструвати заяви на раціоналізаторські пропозиції, видати свідоцтва на
раціоналізаторські пропозиції та стягнути винагороду за їх використання в
розмірі 1000000 грн.
Рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва від 7 вересня 2007 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2008 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до
ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав для висновку, що судами при розгляді
справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які
передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому
доводи касаційної скарги в цій частині не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалені
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.
332, 336 ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, рішення  Голосіївського
районного суду м. Києва від 7 вересня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 25 лютого 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:
Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін