Справа № 22-263/2008 рік                           Головуючий суддя 1
інстанції: Товстика І.В.
Суддя-доповідач : Гордійчук С.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

12 лютого 2008 року                                                                                                   м.
Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого
судді  : Собіни І.М.

суддів :
Гордійчук С.О., Шимківа С.С.

при
секретарі :Чалій Н.О.

розглянула у відкритому
судовому засіданні в м.Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Сарненського районного суду від 26 грудня 2007 року  по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення боргу по договору позики і відсотків за прострочення
грошового зобов'язання та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору позики.

Заслухавши доповідача,
пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги колегія суддів,-

в с т а н о в и л а  :

Рішенням Сарненського
районного суду від 26 грудня 2007 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. до
ОСОБА_2. про стягнення боргу по договору позики і відсотків за прострочення
грошового зобов'язання відмовлено за їх безпідставністю, в позові доОСОБА_3.
відмовлено за неналежністю відповідача.

Зустрічний позов
ОСОБА_2. до ОСОБА_1. про визнання недійсним договору позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1. на
користь ОСОБА_2. 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

В поданій на рішення
апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на його незаконність, оскільки судом порушені
норми матеріального і процесуального права. Суд не врахував, що на виконання
правочину ним було передано 1680 доларів США ОСОБА_2, що підтверджується
розпискою, в зв'язку з чим такий правочин не може бути кваліфікований як
фіктивний. Крім того, ОСОБА_2 не надав суду письмових доказів того, що він
позичав ці гроші для ОСОБА_3.

Просить
рішення скасувати і ухвалити нове рішення яким задовольнити його позовні
вимоги.

В запереченні
на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване.
Просить залишити його без зміни.

Перевіривши законність
і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги апеляційний суд вважає, що скарга підлягає до задоволення частково з
таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог та
задовольняючи зустрічний позов суд виходив з того, що укладений сторонами
договір позики є фіктивним, оскільки укладений без наміру створення юридичних
наслідків.

Проте, погодитися з таким
висновком суду колегія суддів не може.

Оскільки рішення
постановлено з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не
відповідають дійсним обставинам справи воно підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Як вбачається з матеріалів
справи і це встановлено судом 21 липня 2006 року ОСОБА_3 позичив гроші в сумі
1680 доларів США у ОСОБА_1., а ОСОБА_2 як поручитель надав розписку про
одержання даної суми із зобов'язанням повернути її до 21.12.2006 року, хоча
гроші в дійсності не позичав. Дана обставина стверджується поясненнями сторін,
постановою про відмову в порушення кримінальної справи (а.с.10)

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин,
який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

З наведеного вбачається, що
між ОСОБА_1. та ОСОБА_2 21.06.2006 року був укладений договір поруки і
правовідносини між ними регулюються параграфом 3 глави 49 ЦК України.

Відповідно до ст. 554 ЦК України ОСОБА_2 зобов'язаний
відповідати разом з ОСОБА_3 перед ОСОБА_1. як солідарні боржники в зв'язку з
порушенням зобов'язання, проте договір поруки між сторонами припинено, оскільки
ОСОБА_1. не пред'явив вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного зобов'язання, як того вимагає ч.4 ст. 559
ЦК України.

За таких обставин, позовні
вимоги про стягнення боргу по договору позики і відсотків за прострочення
грошового зобов'язання з поручителя задоволенню не підлягають.

Разом з тим, не підлягає
до задоволення зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики
з підстав його фіктивності, оскільки в судовому засіданні не встановлено
підстав фіктивності виданої ОСОБА_2розписки, так як жодна із сторін не
заперечує факт написання розписки та передачі грошей.

Згідно вимог ст.1046 ЦК
України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Із матеріалів справи
вбачається, що договір позики був укладений між ОСОБА_1. та ОСОБА_3, який
отримав від позикодавця 1680 доларів США, що стверджується постановою про
відмову в порушення кримінальної справи (а.с.10),

поясненнями в судовому засіданні позивача (а.с.45) та поясненнями ОСОБА_3.
від 10.04.2007 року, що містяться у відмовному матеріалі  №712-07 від 16.04.2007 року про те, що
21.06.2006 року він позичив 1680 доларів США у ОСОБА_1., який їх передав йому,
а ОСОБА_2 написав розписку від свого імені, але він не мав наміру позичати
гроші для себе. Має намір повернути суму позики ОСОБА_1

За таких обставин, виходячи
із засад розумності виваженості та справедливості, апеляційний суд дійшов
висновку про покладення обов'язку по відшкодуванню боргу за договором позики на
ОСОБА_3.

Суму позики ОСОБА_3
позикодавцеві у встановлений строк не повернув.

Якщо позичальник своєчасно
не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу ( ст.1050 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК
України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, стягненню
підлягає сума позики в розмірі 8484 грн. (1680 доларів США х 5,05 грн. за
офіційним курсом Національного банку України = 8484 грн.) та три проценти
річних від простроченої суми в розмірі 254 грн.52 коп. (8484 грн. х 3% = 254
грн.52 коп.)

Керуючись ст.ст.
307,309,316 ЦПК України, ст.ст. 235,554.559, 625,1046 ЦК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Сарненського
районного суду від 26 грудня 2007 року
скасувати.

В задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу по договору позики і відсотків
за прострочення грошового зобов'язання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 8738 грн. 52 коп. боргу за договором позики, 200 грн. за
надання юридичної допомоги та судові витрати в сумі 30 грн. В решті позовних
вимог відмовити.

В задоволенні зустрічної
позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики
відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним чинності.

Головуючий:

Судді
: