Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,     Барсукової В.М.,

Гуменюка В.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: державний
нотаріус Мелітопольської державної нотаріальної контори Малихіна Т.А., про
визнання договору купівлі-продажу квартири
недійсним,

в с т а н о в и л а :

У січні 2006 року  ОСОБА_3  звернувся до суду  із зазначеним позовом до ОСОБА_2. про
визнання недійним  договору  купівлі-продажу  від 5
червня 2004 року квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що вказаний договір
був укладений ним під  впливом  тяжких
обставин та  на невигідних умовах.
Позивач в справі помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15
листопада 2006 року
правонаступником  в справі  визнана ОСОБА_1

В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що ОСОБА_3 з дитинства
хворів на інфекційно-вірусну хворобу нервової системи. У січні - лютому 2004
року у його квартирі сталася пожежа з невідомих причин, після чого його стан
здоров'я ще більше погіршився. У літку 2004 року ОСОБА_3 переїхав у с.
Данило-Іванівка Мелітопольського району, де купив собі будинок. У лютому 2005
року позивачка його розшукала та забрала до себе додому. На той час їй стало
відомо, що квартира ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 5 червня
2004 року була відчужена за низькою ціною у 2800 грн. та її власником стала
відповідачка. На підставі вищезазначеного, просила суд  визнати договір  купівлі-продажу  від 5 червня 2004 року  недійсним.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області  від 10 жовтня 2007 року позов задоволено.
Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1  недійсним.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області  від 1 квітня 2008 року  рішення Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 10 жовтня 2007 року доповнено наступним: “Визнати право
власності на квартиру АДРЕСА_1 за померлим ОСОБА_3”

У касаційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, у зв'язку з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна  скарга підлягає
задоволенню з  таких  підстав.

Задовольняючи позовні вимоги,  суди
виходили із того, що спірний договір ОСОБА_3 був укладений під впливом тяжких
для нього обставин, а саме: тяжкого
матеріального становища, смерті
його близьких родичів,  та на
вкрай невигідних для нього умовах, а саме квартира  ОСОБА_3 була продана за  ціною, яка значно менша за її балансову
вартість, яка згідно довідки КП “ММБТІ” на 2 червня 2004 року становила 5 305
грн.

Проте  погодитися з такими висновками
судів не  можна.

Відповідно до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом
тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути  визнаний судом недійсним незалежно від того,
хто був ініціатором такого правочину.

Однак  обставини, які  наводила позивачка та встановлено судами не є
в силу положень цієї статті Кодексу тяжкими, під впливом яких ОСОБА_3 вимушений
був вчинити цей правочин. Навпаки, як встановлено судами,  внаслідок пожежі квартира була значно
пошкоджена і після пожежі ОСОБА_3  не в
змозі був у неї проживати. За виручені від продажу цієї квартири кошти він  купив
собі будинок у селі, де і проживав.

Наведені у позові та встановлені судами обставини про те, що квартира
продана за вкрай низькою ціною, тобто на вкрай невигідних умовах для продавця
також не є в силу цієї норми такими, що роблять
правочин недійсним.

Так,  судом встановлено та
підтверджується довідкою Мелітопольського МУ ГУ МНС України в Запорізькій
області від 14 листопада 2006 року № 1/1-5/2898, що внаслідок пожежі квартира
приведена у непридатний для проживання стан, тому і ціна на неї склалася на
ринку така, за яку вона і була продана. До того ж, в силу положень ст.ст. 627,
632 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента
та  визначені умов договору, у тому числі
і ціни.

Позивачкою також не надано суду доказів того, що на ОСОБА_3 здійснювався
тиск з боку відповідачки, зокрема ці пояснення спростовуються  показами державного нотаріуса Мелітопольської
державної нотаріальної контори  Малихіної
Т.А., допитаної у  судовому засіданні.

Згідно довідки Мелітопольської міської поліклініки № 1, яка була переметом
оцінки  суду,  ОСОБА_3 на обліку як хронічно хворий не
перебував, за медичною допомогою не звертався, а також не перебував і на обліку
у психіатричному та наркологічному
диспансері, тому він мав можливість повно і об'єктивно оцінувати
обставини свого життя та вільно виражати своє волевиявлення. До дня своєї
смерті ОСОБА_3 отримував пенсію у визначеному законодавством розмірі.

Оскільки судами повно і правильно встановлені обставини
справи, проте  невірно застосовані норми
матеріального права, погодитися з ухваленими
рішеннями не можна, вони підлягають скасуванню з ухваленням нового
рішення  про відмову  у задоволенні позовних  вимог.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2  задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного
суду Запорізької області  від 10 жовтня
2007 року та рішення апеляційного суду Запорізької області  від 1 квітня 2008 року скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                               А.В. Гнатенко

Судді:                                                                          М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова

В.І.
Гуменюк

Д.Д. Луспеник