У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 січня 2008 року                                                                                 м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:   за участю прокурора:

Григор'євої Л.І.,              Данчука  В.Г.,         Гуменюка В.І.,                Косенка  В.Й.,
Олексюк О.Б., -

розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства
України, Харківського міського управління МВС України в Харківській області про
відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні
2006 року ОСОБА_1 звернувся з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що  16 травня 2003 року посадовими
особами ХМУ МВС України в Харківській області при виконанні ними своїх трудових
обов'язків у позивача був безпідставно вилучений автомобіль марки “ВАЗ-2110”, НОМЕР_1. 8 червня 2005 року Центральним районним судом м. Миколаєва
визнано факт незаконного вилучення у ОСОБА_1 автомобіля марки “ВАЗ- 2110”, НОМЕР_1, сірого кольору і документів на нього. Але рішення суду до
часу звернення позивачем до суду не виконане. ОСОБА_1 просив стягнути з  Державного казначейства України, Харківського
міського управління МВС України в Харківській області на його користь 28 500 грн.
матеріальної шкоди та 7 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 15 листопада 2006 року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Миколаївської області від 18 січня 2006 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету шляхом списання коштів
Державним казначейством України з розрахункового рахунку 3271 в ОПЕРУ
ДКУ, МФО 820171, ЕДРПОУ 20055032, платник-Державне казначейство України 28 500
грн. матеріальної шкоди та 7 000 грн. моральної шкоди.

У
касаційній скарзі Державне казначейство України просить скасувати постановлені
судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки автомобіль, який належить ОСОБА_2, ГУ МВС
України в Харківській області не повернуло власнику, хоча зобов'язано було це
зробити на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 8
червня 2005 року, то Державне казначейство України має сплатити позивачу
вартість незаконно вилученого автомобіля.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можливо.

Встановлено, що рішенням
Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 червня 2005 року визнано
неправомірними дії ГУ МВС України в Харківській області у зв'язку із вилученням
у ОСОБА_1 автомобіля марки “ВАЗ-2110”, НОМЕР_1, та
документів на нього. Також зобов'язано ГУ МВС України в Харківській області
повернути ОСОБА_1 автомобіль марки “ВАЗ-2110”, НОМЕР_1, та
документи на нього. Це рішення вступило в законну силу.

Отже, спір вирішено рішенням суду
першої інстанції, яке набрало чинності.

Тому суду слід було дати оцінку
цьому факту і з'ясувати чому воно не виконується і яке відношення до цього має
Державне казначейство України.

Крім того, не можна погодитись з
рішенням суду і про задоволення позову в частині задоволення моральної шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Згідно пункту 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України “Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди”  обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому
шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають
значення для справи.

Статтею 1173 ЦК України передбачено,
що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією або
бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим
або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суду, застосовуючи статтю 1173 ЦК
України, слід було визначитись яким органом державної влади спричинена шкода та
чи може бути застосована ця норма до правовідносин, що виникли.

Враховуючи викладене, судом першої
інстанції не повно досліджено обставини справи і не надано належної оцінки
доказам по справі.

Вияснення цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і
помилково залишив рішення суду без змін.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, рішення
суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції не можуть залишатися
у силі і підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції
для розгляду іншим суддею.

З матеріалів справи убачається, що
засідання у суді апеляційної інстанції відбулося 18 січня 2007 року, проте
ухвала датована 18 січня 2006 року, тому колегія суддів вважає за необхідне в
тексті ухвали Верховного Суду України зазначати ухвалу апеляційного суду від 18
січня 2006 року.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного
казначейства України задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва
від 15 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від
18 січня 2006 року скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для розгляду іншим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                                   Л.І.
Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко