Справа № 2-279/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20
листопада 2008 року Корсунь - Шевченківський районний суд, Черкаської області в
складі: головуючого - судді Гончарука І.М., при секретарі - Таран О.В., за
участю представника позивача - ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2,
ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсунь -
Шевченківському  цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до Фонду соціального страхуванні від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України філія у Корсунь -
Шевченківському районі відділення в м. Каневі про повернення невиплачених
коштів та встановлення розміру виплат, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4  звернувся в суд з позовом,
і просить ухвалити рішення, яким зобов'язати Корсунь -
Шевченківський Філіал відділення ВД ФСНВ надати відомості про виплати йому
щомісячні страхові виплати по втраченому заробітку в період з січня 2004 року
по січень 2008 року. Стягнути з відповідача на його користь суму невиплачених
йому коштів, а саме 65 834,96 грн.. Встановити розмір втраченого заробітку
виходячи з середньомісячного заробітку тракториста 3 розряду. Якщо
середньомісячний заробіток тракториста є меншим від п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку обчислити виходячи з
п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Відшкодувати моральної
шкоди в сумі 10 (десять) тисяч гривень.

В ході завершення слухання справи по суті позивач
надіслав до суду доповнення до позовних вимог відповідно яких просить:

- встановити розмір середньої заробітної плати
скоригованої на коефіцієнти   підвищення
тарифних ставок та посадових окладів для трактористів Ш-го розряду, та передати
довідку у ВДФСНВ для призначення йому страхових виплат;

- зобов'язати територіальну Державну інспекцію праці у
Черкаській області провести перерахунок заробітної плати на середній коефіцієнт
підвищення тарифних ставок (посадових окладів) тракториста;

- зобов'язати територіальну Державну інспекцію праці у
Черкаській області провести розрахунок компенсації втрати частини відшкодування
шкоди у зв'язку з порушенням термінів її виплати

- відшкодувати моральну шкоду у сумі десять тисяч гривень
у зв'язку з порушенням термінів її виплати, чим він був позбавлений можливості
реалізувати свої потреби, задовольнити бажання, звички, що негативно
позначилось на його здоров'ї, психоемоційному стані, що призвело до погіршення
стосунків з оточуючими людьми, моральних та фізичних страждань.

Свій основний та доповнений позов
позивач мотивує тим, що він є інвалідом 1-ої групи з 1973 року. Інвалідність
отримав внаслідок виробничої травми. Згідно рішення суду отримує виплати по
втраченому заробітку в розмірі 100 % від середньомісячного заробітку. Ці
виплати не досить значні, дізнавшись має отримувати значно більші виплати, він
звернувся в фонд соціального страхування пославшись на норми ст. 1197 ЦК
України в якому в задоволенні його прохання було відмовлено тому він вирішив
звернутися до суду. В доповненні до позовної заяви зазначив, яким чином на його
думку повинно бути проведено нарахування страхових виплат по відшкодуванню
втраченого заробітку внаслідок каліцтва та навів їх.

Позивач в судове засідання з'явився
позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задоволити, дав
пояснення аналогічні фактам викладеним в його позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_1 в
судове засідання з'явилася основні та доповненні позовні вимоги підтримала
повністю та дала пояснення аналогічні викладеним фактам у
основній та додатковій позовних заявах. Також доповнила, що ТОВ «Злагода»  с. Шендерівка до передачі
документів по виплаті страхової виплат в частині втраченого заробітку Фонду
соціального страхування від нещасних випадків, та користуючись юридичною
неграмотністю позивача, виплачувала йому страхову виплату не керуючись
правилами про відшкодування шкоди заподіяної ушкодженню здоров'я при виконанні
трудових обов'язків  (Постанова Кабінету
Міністрів) від 23.06.93 р. № 472 із змінами і доповненнями, затвердженими Постановою
Кабміну України від 18.06.94 р. № 492. Згідно
інструкції, затвердженої правлінням Фонду від 8.09.2000р. № 12 здійснювалась
передача страхувальником, документів дирекції Фонду, які підтверджують  право на страхові виплати. Відділення
виконавчої дирекції Фонду приймають від страхувальників документи на тих
працівників чиє право на відшкодування шкоди було встановлено до 1.01.2000 р.
відповідно до “Правил відшкодування власником підприємства” шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків”, затверджених постановою Кабміну України від 23.06.1993 року № 472
із змінами  і доповненнями до  них
постановами Кабміну України від 18.07.1994 р. № 492 та від 3.10.1997 р.
№ 1100.

Документи, які подаються страхувальником повинні відповідати вимогам
законодавства України  про відшкодування
шкоди заподіяної ушкодженню здоров'я при виконанні трудових  обов'язків чого не було виявлено працівниками
Фонду. Особова справа  потерпілого
повинна містити окрім заяви, акта ф-н-1, висновку МСЕК, розрахунки та
перерахунки сум щомісячних компенсацій потерпілому втраченого ним заробітку із
зазначенням розміру його середньомісячного
заробітку, з якого робились ці нарахування. Ні страхувальником який
виплачував страхову виплату до 1.04.2001 р. ні при прийнятті особової справи
потерпілого працівниками Фонду не було зроблено перерахунку розміру втраченого
заробітку, як потерпілому, який втратив працездатність до 1992 року і не працює
за професією на підставі постанови Кабміну України від 26.05.1992 року № 276.
Відповідно цієї Постанови  розмір
відшкодування  шкоди  перераховують із середньомісячного заробітку
робітників  тієї  професії, розряду, роботи, яку виконував
потерпілий на час одержання травми за січень - квітень 1992 року
відкоригованого на величину фактичного підвищення тарифних ставок і посадових
окладів. Страхові виплати в частині втраченого заробітку  нараховуються
неправильно  і до цього часу,
відносини позивача  і відповідача
являються неврегульованими. Тому вона керуючись ст. 1197 ЦК України та Пленуму
Верховного Суду  № 6 від 27.03.1992р. із
змінами внесеними згідно з  постановами
Пленуму Верховного Суду України від 94 р. та 98 р., 2003 року вважає, що
позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Представник вiдповiдача
ОСОБА_2  в суд з'явився, позов не визнав
та суду пояснив, що  він заперечує проти
позовних вимог ОСОБА_4 з наступних підстав: Корсунь - Шевченківським філіалом
відділення ВД ФСНВ в м. Каневі було прийнято від СТОВ "Злагода"
особову справу ОСОБА_4, та продовжено страхову виплату в розмірі 85,48 грн.,
щомісячно. Особову справу прийнято відповідно до частини 3, п. 3 прикінцевих
положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. №1105), в якій зазначено,
що «передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату,
та інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, а також розміри цієї виплати та послуг здійснюється
підприємствами Фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту прийому
- передачі», по якому і було прийнято вказані документи. Крім того, суду надано
довідку СТОВ «Злагода» на тракториста ОСОБА_5, з якої видно, що в перерахунку
його заробітна плата також становить 85,4 грн. на місяць. Отже, станом на
01.04.2001 року заробітна плата тракториста у СТОВ «Злагода» становила 85,4
грн.. Також станом на 01.04.2001 року ОСОБА_4 отримував пенсію по інвалідності,
розмір якої необхідно враховувати при встановленні розміру щомісячної виплати.
З 01.04.2001 року в дію вступив Закон України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності», абзац 3 статті 34 якого
говорить про те, що у разі коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою
виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим
нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячного заробітку,
який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Визначені раніше сума щомісячної
страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають. Відповідно
до ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. №1105-XIV (далі Закон),
позивачу було проведено перерахунки страхової виплати у разі зростання у
попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях
національної економіки, в результаті чого сума страхової виплати на сьогоднішній
день складає 275,23 грн. щомісячно. Стаття 1197 ЦК України на яку посилається
позивач є загальною нормою та стосується усіх без винятку випадків завдання
шкоди життю та здоровлю. Однак, у випадках, коли шкода завдана від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання працівнику, який
застрахований в порядку загальнообов'язкового державного соціального
страхування, то виникає ціла низка специфічних ознак. Так, насамперед, окрім ЦК
ці зобов'язання врегульовуються Основами законодавства України про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності». Саме цей закон є спеціальним, та визначає порядок
відшкодування шкоди у випадку втрати працездатності від нещасного випадку на
виробництві чи професійного захворювання. ч. 1 ст. 9 ЦК України визначає, що
положення ЦК застосовуються до врегулювання відносин, які не врегульовані
іншими (спеціальними) актами законодавства Тож положення ст. 1197 ЦК України у
даному випадку застосовувати не можна.
Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди безпідставна та
необгрунтована, оскільки права позивача фонд не порушував.

Представник вiдповiдача ОСОБА_3  в суд з'явився, позов не визнала та надала суду заперечення на додаткову
позовну заяву, а також пояснила, що вважає позов безпідставним та
необґрунтованим та таким що не підлягає до задоволення.

Суд, розглянувши справу у межах
заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів, які у суду сумнівів не
викликають, вислухавши позивача, його представника, представників відповідача,
з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, в їх сукупності, шляхом
повного всебічного їх дослідження в судовому засіданні, приходить до висновку
що позов є необґрунтованим, безпідставним і до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший
спосіб.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у розгляді справи. Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, але в порушення зазначених вимог позивач та його представник не надали
суду жодних доказів тих обставин на які вони посилається як на підстави своїх
вимог, а саме посилання на вимоги ст. 1197 ЦК України в редакції 2004 року є
безпідставним, оскільки відповідно до ч.1, ст. 9 ЦК України положення цього
кодексу застосовуються до врегулювання трудових та сімейних відносин, якщо вони
не врегульовані іншими актами законодавства, дані відносини чітко врегульовані Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Таким чином,
розглянувши справу по суті, суд вважає, що пред'явлений позивачем позов є безпідставним і не підлягає до задоволення на  підставі
слідуючих доказів.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідно акту б/н від 05.07.1973 року при доставці зеленої маси на ферму
тракторист ОСОБА_4, поїхав трактором по косогору внаслідок чого тракторний
причіп перевернув трактор. Причиною цього стало порушення трактористом правил
техніки безпеки при транспортуванні вантажів, тракторний причіп не був
обладнаний гальмами, колеса трактора не були розведені на ширину колії. Внаслідок ряду наведених порушень в тому числі і з боку
позивача стався нещасний випадок, після якого позивач став інвалідом 1 групи
втративши 100 % загальної та 100 % професійної працездатності.

Після
чого на підставі розрахунків втраченого позивачем середньомісячного заробітку, який у нього був перед нещасним випадком у розмірі 85.48
грн. йому було призначено щомісячне відшкодування, яке
сплачувало підприємство на якому стався нещасний випадок, тобто колгосп ім.
Дзержинського с. Шендерівка, Корсунь - Шевченківського району, Черкаської
області після реорганізації вказані виплати проводило СТОВ «Злагода» з
23.07.2001 року (акт прийому передачі №40) і до теперішнього часу на підставі
постанови  від 23.07.2001 року №105
виплати продовжує Фонд соціального страхуванні від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України, будь - яке внесення змін до
первинних документів, в тому числі і у довідку про середньомісячний заробіток
позивача до нещасного випадку законом не передбачено.

Відповідно до вимог абзаца 4, п. 3
Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено,
що  передача
документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші
соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання, а також розміри цієї виплати та послуг здійснюється
підприємствами Фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту.
Форма акта, перелік документів, а також строк передачі встановлюються Фондом,
тобто зміна та перевірка відповідачем вказаних в  документах даних законом не передбачена, а
виплати проводяться у відповідності до вимог закону.

Щодо стягнення моральної шкоди в
розмірі 10 000 грн., суд вважає, що вона не підлягає до  задоволення, оскільки будь-яких порушень прав
позивача відповідачем недопущено, а також стягнення моральної шкоди в користь
позивача з відповідача Законом України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено, оскільки відповідно до п.3 прикінцевих положень відшкодування
Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової)
шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового
випадку припиняється з 1 січня 2008 року, а також п.5 Рішення Конституційного
Суду України №20-рп/2008 року від 08.10.2008 року скасовано право застрахованих
громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного
захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок фонду.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 58, 59,
60, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, Рішенням Конституційного
суду України №20-рп/2008 року від 08.10.2008 року, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні
позову ОСОБА_4 до Фонду соціального страхуванні від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України філія у Корсунь -
Шевченківському районі відділення в м. Каневі про повернення невиплачених
коштів та встановлення розміру виплат - відмовити повністю в зв'язку з
безпідставністю.

Складання повного тексту рішення
відкласти на 5 діб на підставі ст. 209 ЦПК України з моменту його проголошення.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення 10 денного строку на подання заяви до
Апеляційного суду Черкаської області через
Корсунь - Шевченківський районний суд, про його апеляційне оскарження,
якщо така не буде подана, з дня проголошення рішення.

Рішення суду може бути оскаржене
до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі заяви до Корсунь-Шевченківського
районного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а представниками
сторін, в той же строк, з часу одержання ними копій даного рішення про його
оскарження.

Апеляційна скарга на дане рішення
суду може бути подана, протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження
даного рішення, а її копія  в цей же
строк повинна бути подана до Апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий - підпис.