У Х В А Л А

Іменем  України

18 серпня
2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г.,
Жайворонок Т.Є., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Голосіївської
районної в м. Києві ради до ОСОБА_1 про визнання  права
власності  територіальної  громади
Голосіївського району м. Києва на нежитлові приміщення, за касаційною скаргою  Голосіївської районної в м. Києві
Ради на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 квітня 2008 року,

встановила:

У липні 2007 року позивач звернувся в суд із позовом про визнання права власності територіальної громади Голосіївського
району м. Києва на нежитлові приміщення № 129 та № 129-а площею 233 кв. м, №
130 площею 438 кв. м, розташовані на АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідач
не визнає його права чим порушує його право власності на приміщення та
відповідне право на встановлення орендної плати по договорам оренди № 13 від 15
грудня 2000 року та № 12 від 1 липня 2000 року, укладеним з ТОВ “Ельторіо” та
ТОВ “Професіонал”, в яких відповідачка є засновником.  Вказував, що право власності на ці приміщення
перейшло до нього на підставі розпорядження Київської міської державної
адміністрації від 6 березня 2002 року № 440, рішення  Голосіївської   районної
в  м.  Києві
Ради від 20 червня 2002 року № 4/04, акта прийняття-передачі відомчого
житлового фонду в комунальну власність від 1 березня 2005 року та Закону
України “Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності”,
згідно якого право власності на об'єкт передачі виникає з дати підписання акта
прийняття-передачі. Уточнивши позовні вимоги позивач просив визнати право
власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва на нежитлові
приміщення № 129 та № 129-а площею 233 кв.м, № 130  площею 438, 8 кв.м, розташовані на АДРЕСА_1 з
1 березня 2005 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 7 вересня 2007 року
позов задоволено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 квітня 2008 року зазначене
рішення районного суду скасовано, провадження в справі закрито.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі Голосіївська районна в м. Києві Рада  просить скасувати ухвалу
апеляційного суду та  залишити в силі
рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм
матеріального права й порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи
не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального або процесуального
права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України підстави для скасування
вказаних судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну
скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу Голосіївської
районної в м. Києві Ради   відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 10 квітня 2008 року  залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                  Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

Т.Є.
Жайворонок