Справа
№2-208/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

04 листопада 2008 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Комісаренко Л.В.

при секретарі                Блінковій Г.О.

розглянувши у судовому засіданні в м.Запоріжжя  справу за позовом    ОСОБА_1 діючої від імені неповнолітнього
ОСОБА_2 та від імені ОСОБА_3 до  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору міни дійсним та визнання права
власності на квартиру.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду с
позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 посилаючись на те, що в березні
1999 року вона та її чоловік ОСОБА_8 домовилися з відповідачами  про здійснення договору міни квартири
АДРЕСА_1 та передачі їм квартири АДРЕСА_2. Оплата за квартиру АДРЕСА_1 повинна
була здійснюватися у вигляді передачі їм у власність квартири АДРЕСА_2, а також
погашенням заборгованості по комунальним платежам на день оформлення договору
міни. В забезпечення договору міни 24.03.1999 року була оформлена угода
завдатку,  згідно якого сплачено 800
грн., а також внесено на зберігання до Української товарної біржі 3880 грн.
28.03.1999 року за згодою відповідачів, позивачі вселилися до квартири
АДРЕСА_1, а ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вселилися до квартири АДРЕСА_2.
Вважає що фактично договір  міни був
здійснений, однак нотаріально не оформлений, так як ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 від цього ухилялися. Просить суд
правочин- договір міни квартири АДРЕСА_1 між  сторонами визнати дійсним та визнати право
спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 за   ОСОБА_2
та ОСОБА_3 по 12 частині за кожним.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідачі проти заявленого позову заперечували, посилаючись на те, що
договір не був документельно оформлений, але визнали, що   переселились в обмінювані квартири в 1999
році, де  проживають до теперішнього
часу.

Третя особа ОП „ЗМБТІ” в судове засідання не з”явилась, була повідомлена
про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила, заперечень
на позов не надала, самостійних вимог не заявляє.

Відповідно до ст.241 ЦК України (в ред. 1963 р.) за договором міни між
сторонами проводиться обмін одного майна на друге. Кожний з учасників міни
вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він
отримує.

Згідно ст.242 ЦК України ( в ред. 1963 р.) до договору міни  застосовуються відповідні правила про договір
купівлі-продажу, якщо інше не витікає із суті відносин сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1, згідно
свідоцтва № 6708 від 13.04.1999 р., виданого Хортицькою райадміністрацією
м.Запоріжжя.

Ѕ частина квартири АДРЕСА_2 належить на підставі договору дарування,
посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського округу Остренко А.Н.,
ОСОБА_2, а Ѕ частина цієї квартири належить ОСОБА_3 згідно свідоцтва №2032 про
право власності на житло, виданого 18.07.1994 р. комбінатом „Запоріжсталь”.

В 1999 році сторони домовились про обмін займаних ними квартир.

24.03.1999 року між сторонами була
укладена угода про завдаток і сім”я Король одержала завдаток у сумі 800
гривень.

Крім того, 28.04.1999 р. додатковою
угодою ОСОБА_1 було внесено 3880 грн. на зберігання до Української товарної
біржі , яка займалася наданням відповідних послуг .Також в рахунок оплати за
квартиру АДРЕСА_1, позивачем були виплачені гроші відповідачам частками, про що
свідчать розписки від 28.03.1999 р., 21.04.1999 р., 26.04.1999 р., 27.04.1999
р., 05.05.1999 р., остаточний розрахунок був проведений 05.05.1999 року.   28.03.1999 р. за згодою відповідачів
позивачі вселилися до квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
вселилися до АДРЕСА_2та до теперішнього часу проживають в цих квартирах,
частково сплачюючи платежі за комунальні послуги , але документально договір
міни сторони не оформили.

Ці обставини сторони підтвердили в
судовому засіданні.

Так,  ОСОБА_5  пояснив, що у 1999 р. він проживав з донькою
ОСОБА_6 в селі, а в квартирі АДРЕСА_1 залишилась проживати ОСОБА_4 з сином
ОСОБА_7 Після обміну в квартирі АДРЕСА_2 стали проживати мати з сином, а в
останній час в ній проживає син з донькою.

Аналогічні пояснення дали ОСОБА_6, ОСОБА_7

Таким чином, судом встановлено, що в 1999 році між сторонами  відбулася угода, вони виконали усі умови
угоди, та добровільно переїхали у вказані квартири, відповідачі одержали гроші
і проживають у цій квартирі  до
теперішнього часу, а тому  необхідно визнати
цю угоду дійсною.

Керуюючись ст.ст.15, 57, 158, 213-215 ЦПК України,  ст.ст.
47, 241, 242 ( в редакції  1963
року)  ЦК України ,  суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, діючої від імені неповнолітнього ОСОБА_2 та від імені
ОСОБА_3, до  ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6,
ОСОБА_7 -задовольнити.

Визнати дійсним договір міни квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4,  ОСОБА_6, ОСОБА_7 на квартиру
АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнати право власності в рівних частинах на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Визнати право власності в рівних частинах на АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

Рішення  може бути оскаржено до апеляційного суду
Запорізької області, про що протягом десяти
днів з дня його проголошення  може
бути подано заяву про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: