Справа № 22ц-730/2008
Головуючий у 1 інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - Бойко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2008 року

місто Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

БОЙКО О.В.

суддів:

Мельниченка
Ю.В., Смаглюк Р.і.

при секретарі:

Пільгуй
Н.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1.,
його представника ОСОБА_2.,  представника відповідача Шила Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 13 лютого 2008 року в справі за позовом ОСОБА_1до Товариства з
обмеженою відповідальністю “ЧернігівГазСпецСервіс” про скасування наказу про
звільнення, стягнення середнього заробітку за час нездійснення розрахунку при
звільненні та невидачі трудової книжки,
відшкодування моральної шкоди ,-

в с т а н о в и в :

В серпні 2007 року ОСОБА_1. звернувся до
суду з позовом до ТОВ “ЧернігівГазСпецСервіс” про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку,
50% заробітної плати за вересень 2006 року, відшкодування моральної шкоди.

У вересні 2007 року позивач уточнив свої
позовні вимоги, просив суд скасувати наказ про його звільнення, змінивши
підстави звільнення на звільнення за згодою сторін, стягнути з відповідача
середній заробіток за час нездійснення розрахунку при звільненні та невидачі
трудової книжки в сумі 1800 грн., стягнути моральну шкоду в сумі 5200 грн.,
стягнути з відповідача 50% заробітної плати за вересень 2006 року в сумі 800
грн.

Рішенням Деснянського
районного суду м.Чернігова від 13 лютого 2008 року в задоволенні позову
відмовлено.

Суд 1 інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не надано доказів стосовно
його звільнення за власним бажанням. Наявність обхідного листка не є доказом
про звільнення за власним бажанням чи з якоїсь певної дати, оскільки порядок
його видачі чинним законодавством не регламентований,  і,
крім того,  він є неналежно
оформлений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить
скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 лютого 2008
року та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному
обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що 22.05.2007 року ним була подана заява про
звільнення його з роботи за власним бажанням, яка була підписана директором та
передана до відділу кадрів, а йому було видано обхідний лист, який відповідно
до ст.57 ЦПК України є доказом досягнення згоди між працівником та власником
про звільнення. Однак судом, на думку апелянта, не дана належна оцінка
вказаному доказу. Вказує, що 6 червня 2007 року він не вийшов на роботу,
оскільки 2-х тижневий термін попередження власника про звільнення працівника
закінчився 5 червня, що є останнім днем роботи, тому його невихід на роботу
наступного дня не можна розцінювати як прогул. Відповідач повинен був надіслати
письмове попередження про звільнення,
необхідність отримати трудову книжку та розрахунок, але цього зроблено
не було. Свідченням  порушення
відповідачем законодавства про працю є і акт за прогул та наказ про звільнення
від 05.07.07 року. Крім того, судом не досліджувалось питання не виплати
частини заробітної плати за вересень 2007 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_1. та його представника, які просили апеляційну скаргу задовольнити,
представника відповідача, який заперечував проти задоволення апеляційної
скарги,  дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню  з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1. працював
в ТОВ „ЧернігівГазСпецСервіс” з 10.02.2005 року на посаді керівника служби
наладки та сервісу.

Згідно наказу від 05.07.2007 року №
07-05-з позивача звільнено з роботи в зв”язку з прогулом без поважних причин
(п.4 ст. 40 КЗпрП України) з 05.06.2007 року (а.с.16). Останнім робочим днем є
05.06.2007 року.

Позивач вважає своє звільнення
незаконним, просить скасувати наказ від 05.07.2007 року про звільнення за
прогул, змінивши формулювання причини звільнення на звільнення за згодою сторін
(а.с.1-2, 6-7).

Відповідно до п.1 ст.36 КЗпрП України
однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

Стаття 38 КЗпрП України передбачає
розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи
працівника (за власним бажанням).

Заявляючи позовні вимоги про скасування
наказу про звільнення за прогул та зміну формулювання причин звільнення на
звільнення за угодою сторін, позивачем не наведено  доказів стосовно того, що його звільнення з
роботи було саме за угодою сторін, тобто за п.1 ст. 36 КЗпрП України.

Доводи апелянта стосовно того, що він
написав заяву 22.05.2007 року про звільнення за власним бажанням, погодив
звільнення з керівництвом, йому був виданий обхідний лист, а отже, між ним та
керівництвом була досягнута угода щодо звільнення, не можуть бути взяті судом
до уваги, оскільки суду не надано доказу стосовно того, що така заява була
написана та підписана керівником, а
наданий обхідний лист ще не є свідченням звільнення позивача за власним
бажанням чи за угодою сторін.

Крім того, як вбачається з пояснень
позивача, його позовних вимог, він  так і
не визначився стосовно того, що мало місце у даному випадку: чи звільнення за
власним бажанням чи за угодою сторін.

Як не заперечує сам позивач, і це
підтверджено іншими письмовими доказами (а.с.28, 29), він з 06.06.2007 року не
виходив на роботу, а тому був звільнений з роботи за прогул.

Враховуючи, що позивач не з”являвся на
роботі, на його письмове звернення від 04.07.2007 року відповідачем був
надісланий лист про необхідність отримання
ним трудової книжки та розрахунку при звільненні (а.с. 9,10), а тому
порушень вимог ст. 116 КЗпрП України відповідачем не допущено.

Що стосується виплати позивачу
заробітної плати за вересень 2006 року не в повному обсязі, то дане також не
знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки згідно платіжних
відомостей від 03.11.2006 року, 24.05.2007 року (а.с.21-22,  26-27), договору про надання поворотної
фінансової допомоги від 28.02.2006 року (а.с.25), розрахунково-платіжної відомості
(а.с23-24) позивачу були виплачені належні йому кошти за вересень 2006 року.

За таких обставин, суд 1 інстанції
правильно відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для скасування вірного по суті судового рішення.

Керуючись ст.ст.  303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК
України,    апеляційний суд, -

УХ В А Л И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 13 лютого 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:                                              Судді: