Справа №2-869/2007р.
№2-40/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» лютого 2008 р.

Кіровоградський  районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді -Терещенко Д.В.,

при
секретарі -Бондаренко І.В.,Гонтаренко В.В.,

за участю
представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засідання
в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства
закритого типу «Кіровоградбудматеріали»,3 особа дочірнє  підприємство «Світловодський завод силікатних
виробів»,3 особа ОСОБА_2, про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу, скасування запису про звільнення в
трудовій книжці,

ВСТАНОВИВ:

Позивач  звернувся з позовом до АТЗТ
«Кіровоградбудматеріали» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу, скасування
запису про звільнення в трудовій книжці.

Зазначив, що
з 1981 року працював на різних посадах в дочірньому підприємстві
«Світловодський завод силікатних виробів», яке входить до складу акціонерного
товариства закритого типу «Кіровоградбудматеріали». Згідно з наказом №114 АПО
«Кіровоградбудматеріали» від  30.03.1995
року призначений директором ДП «Світловодський завод силікатних виробів».

01.12.2004 року з ним було укладено
строковий трудовий договір (контракт), за яким він черговий раз призначався на
посаду директора ДП «Світловодський завод силікатних виробів».  Контракт укладено на строк  з 01.12.2004 року до 1.07. 2007 року.

В червні 2007 року АТЗТ
«Кіровоградбудматеріали» листом за підписом голови правління Лісиченко О.
Д.  йому було запропоновано в строк до 28
червня 2007 року з'явитись до правління для уточнення умов підписання нового
контракту. В зазначений термін  з'явитися
до  правління АТЗТ він не зміг, оскільки  з 29.05.по 27.06.2007 року перебував на
стаціонарному лікуванні в Кіровоградській обласній лікарні.

29.06.2007 р. він приступив до виконання
трудових обов'язків. Відповідачем питання про розірвання контракту не
ставилося. Згідно з наказом № 28 від 09.07. 2007 року з 11.07 по 07.08.2007
року йому було надано  чергову відпустку.
В період відпустки він був звільнений з посади директора на підставі п. 8 ст.
36 КЗпП України. З наказом про своє звільнення
ознайомлений не був.

Вважаючи, що
він працював не за контрактом, а за трудовим договором, укладеним на
невизначений строк, і його звільнення з роботи проведено  з порушенням трудового законодавства, просив
поновити його на посаді директора дочірнього підприємства «Світловодський завод
силікатних виробів», стягнути з
Акціонерне товариство закритого типу «Кіровоградбудматеріали» виплатити
йому середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та зобов'язати його
внести відповідні зміни до трудової книжки стосовно його звільнення.

В судовому засіданні представник позивача
позов підтримав.

Просив поновити позивачу строк звернення до
суду з позовом про поновлення на роботі, оскільки за  станом здоровя він не міг своєчасно
звернутися до суду.

Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 є депутатом
Світловодської районної ради і у відповідності з ч. 3 ст. 33 Закону України
«Про статус депутатів місцевих рад» може бути звільнений з роботи з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу від займаної посади, виключений з
навчального закладу за умови його попередження
в порядку встановленому законом. Про таке попередження відповідний
власник або уповноважений ним орган письмово повідомляє не менш ніж за 15 днів
відповідну місцеву раду. Проте,
повідомлення  про звільнення
депутата районної ради ОСОБА_1 із займаної посади від АТЗТ
«Кіровоградбудматеріали» до районної ради не надходило.

Представник відповідача  проти позову заперечував і просив суд
відмовити в його задоволенні.

Зокрема, посилався на те, що позивач
пропустив строк звернення до суду, передбачений ст.233 КЗпП України, що є
окремою підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідач мав право укласти   контракт з позивачем. Після набрання з
01.01.2004 року чинності ЦК України, контрактну форму трудового договору з
керівниками дочірніх підприємств АТЗТ «Кіровоградбудматеріали» було введено
наказом голови правління товариства № 102 від 29.06.2004 р.

На підставі ст.21 КЗпП
України, ст.65 ГК України, п.1 постанови Кабінету Міністрів України №170 від
19.03.1994 р., відповідач був вправі застосувати у відносинах з позивачем
контрактну форму трудового договору.

Контракт з
позивачем було укладено  01.12.2004 року
на термін з 01.12.2004 року до 01.07.2007 року (п.5.2. контракту).

Наказом №24 від 26.06.2007 р. голови правління
АТЗТ «Кіровоградбудматеріали» у зв'язку з закінченням дії строкового трудового
договору (контракту) з директором дочірнього підприємства, на підставі поданої
заяви та повноважень згідно п.9.26. статуту товариства, було подовжено дію
строкового трудового договору (контракту) з директором ДП «Світловодський завод
силікатних виробів» ОСОБА_1 на попередніх умовах до 31.07.2007 р.

Представник відповідача заперечував проти
того, що звільнення позивача в період його відпустки проведено в порушення ч. 3
ст.40 КЗпП України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», тому що
звільнення на підставі п.8 ст.36 КЗпП України не стосується розірвання
трудового договору з ініціативи будь-якої зі сторін, в тому числі власника або
уповноваженого органу, а поширює свою дію на випадки припинення договору з
підстав, передбачених контрактом.

3 особи та
їх представники в судове засідання не з"явилися.Про час та місце
розгляду справи були повідомлени належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає  задоволенню, з таких підстав.

Статтею 21 КЗпП України встановлено, що
особливою формою трудового договору є контракт. Згідно з цією нормою закону і
постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року  №170 «Про впорядкування застосування
контрактної форми трудового договору» він застосовується у випадках прямо
передбачених законодавством, щодо осіб, які працюють або працевлаштовуються на
визначений строк чи на час виконання
певної роботи.

З урахуванням зазначеного голова правління
АТЗТ «Кіровоградбудматеріали» мав право 01.12.2004 року укласти контракт з
позивачем, як директором дочірнього підприємства на термін з  01.12.2004 року до 01.07.2007 року .

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України,
працівник у разі звільнення може звернутися із заявою про вирішення трудового
спору безпосередньо до районного (міського) суду в місячний строк з дня
вручення корпії наказу про звільнення або
з дня видачі трудової книжки.

У разі пропуску з поважних причин строків,
установлених статтею 233 КЗпПУ, районний (міський) суд може поновити ці строки
(ст.234 КЗпПУ).

Встановлено, що позивач  трудову книжку отримав 23 серпня 2007 року,
до суду з позовом про поновлення на роботі звернувся  7 грудня 2007 року.

Із наданих позивачем довідок вбачається, що
до звільнення,  позивач з 29.05.по 27.06.2007
року  перебував на стаціонарному
лікуванні в Кіровоградській обласній лікарні. Протягом місячного строку з часу
отримання трудової книжки, до позивача через незадовільний стан здоров"я  двічи
викликалася карета швидкої медичної допомоги.

Але згідно наданої довідки Світловодського
МРЦЗ, позивач 06.09.2007 року звернувся
до центру зайнятості  в пошуку
роботи та був зареєстрований, як такий що шукає роботу(а.с.57).

Крім того, 31.10.2007 року звертався до
відповідного органу та був знятий з реєстрації по місцю попереднього проживання
(а.с.50).

В період з 23.08.2007 року по 7.12.2007 року
позивач на стаціонарному лікуванні не перебував.

Таким чином, суд вважає,що позивач мав
можливість особисто чи через свого представника звернутися до суду в місячний
термін з дня отримання трудової книжки з позовом про поновлення  його на роботі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що
строк звернення до суду позивачем пропущений не з поважних причин, і тому  поновленню не підлягає.

Згідно Постанови ПВСУ "Про практику
розгляду судами трудових спорів", якщо строк  звернення до суду пропущено без поважних
причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

На підставі
ст.ст.  21 ч.3, 23, 36 п.8,
39-1,232, 233  КЗпП України, керуючись
ст.ст.11, 57, 60, 81, 88, 209, 212-215
ЦПК України,  суд-

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1 до акціонерного товариства закритого типу
«Кіровоградбудматеріали»,3 особа дочірнє
підприємство «Світловодський завод силікатних виробів»,3 особа ОСОБА_2,
про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу, скасування запису про звільнення в трудовій
книжці-відмовити в зв”язку з пропуском строку звернення до суду.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь
держави в сумі 51 грн. та 7,50 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення.

Рішення може бути оскаржено протягом  10 днів шляхом подачі  заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга може бути подана протягом 20 днів з дня
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: