У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Охрімчук Л.І.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до закритого акціонерного товариства
“Київспецтранс”, третя  особа - ОСОБА_4,
про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду м. Києва                          від 10 липня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

у лютому 2005 року позивачі звернулися до суду з позовом про відшкодування
шкоди. Позивачі зазначали, що 7 серпня 2002 року на        вул. Заболотного в м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля “Форд Транзит”, яким керував
ОСОБА_3 на підставі довіреності, виданої ОСОБА_5, та автомобіля “ЗІЛ-431412”
під керуванням водія ОСОБА_4, який належить закритому акціонерному товариству
“Київспецтранс” (далі - ЗАТ “Київспецтранс”). В результаті
дорожньо-транспортної пригоди позивачам було завдано матеріальної та моральної
шкоди. Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили стягнути з ЗАТ
“Київспецтранс” на користь ОСОБА_1 64 420 грн. 20 коп. майнової та 66 420 грн.
на відшкодування моральної шкоди, а на користь ОСОБА_2 778 100 грн. та на
користь ОСОБА_3 279 100 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 липня 2006 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ЗАТ “Київспецтранс” на користь ОСОБА_1 54 216
грн. 20 коп. майнової та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, на
користь ОСОБА_2 120 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та на користь
ОСОБА_3 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2007 року зазначене
рішення суду першої інстанції в частині відшкодування матеріальної та моральної
шкоди на користь ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким
ОСОБА_1 у позові відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду апеляційної
інстанції щодо відмови йому в позові, посилаючись на його необґрунтованість та
порушення судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі
в цій частині рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема,
вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, апеляційний суд виходив з того, що на час
скоєння ДТП володільцем джерела підвищеної небезпеки - автомобіля
“Форд-Транзит”, був ОСОБА_3, який керував ним на підставі довіреності, виданої
ОСОБА_5 Довіреність, видана власником пошкодженого автомобіля ОСОБА_5 на ім'я
ОСОБА_1 на час ухвалення рішення судом першої інстанції втратила свою чинність,
отже, на думку апеляційного суду, ОСОБА_1, не будучи власником пошкодженого
автомобіля та не володіючи ним на законних підставах, не має права вимагати
відшкодування шкоди.

Однак, погодитися з таким висновком не можна.

Відповідно до ст.ст. 440 та 440-1 ЦК Української РСР, які були чинними на
час виникнення спірних правовідносин, для покладення відповідальності на
заподіювача матеріальної та моральної (немайнової) шкоди необхідна сукупність
чотирьох умов: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний
зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні
шкоди.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 та про стягнення
на його користь з ЗАТ “Київспецтранс” 54 216 грн. матеріальної та 5 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що водій
ЗАТ “Київспецтранс” ОСОБА_4, керуючи під час виконання трудових обов'язків
належним відповідачу автомобілем ЗІЛ, допустив порушення Правил дорожнього
руху, що призвело до зіткнення з автомобілем “Форд-Транзит”, в результаті чого
ОСОБА_1 було завдано зазначеної матеріальної та моральної шкоди.

Встановленого судом першої інстанції факту заподіяння ОСОБА_1 в результаті
дорожньо-транспортної пригоди матеріальної та моральної шкоди апеляційний суд
не спростував, до протилежного вмотивованого висновку не дійшов, та помилково
вважав, що, не будучи ні власником, ні володільцем автомобіля “Форд-Транзит”,
він не має права на відшкодування шкоди.

Таким чином, апеляційним судом допущено порушення норм процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ч. 2 ст.
338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого ним судового рішення в
цій частині та передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

касаційну ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва
від 10 липня 2007 року про скасування рішення Подільського районного суду м.
Києва від 31 липня 2006 року щодо задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства “Київспецтранс”, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування  матеріальної та моральної шкоди, та ухвалення
нового рішення про відмову в задоволенні зазначеної вимоги скасувати та передати справу в цій частині на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Л. Сенін

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І.
Охрімчук

Я.М. Романюк