АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-463/08                                                      Головуючий
Категорія                                                                           Бурлака
апеляційній інстанції Захарова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5
березня 2008 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                    Іваненка В.Д.

суддів                                Захарової
А.Ф.,  Качана О.В.

при
секретарі                   Шульзі Я.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29 листопада
2007 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Голови Монастирищенської міської
ради та відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2до
ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Вивчивши
матеріали справи,  вислухавши
ОСОБА_1,  який підтримав доводи
апеляційної скарги, ОСОБА_2,
представника Монастирищенської міської ради,  які заперечували на доводи апеляційної
скарги,  судова палата,  -

встановила:

21
травня 2002 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Голови
Монастирищенської міської ради.

В
обґрунтування позовних вимог вказував,
що на виконання рішення суду ВДВС Монастирищенського РУЮ Черкаської
області було порушено виконавче провадження про виселенняОСОБА_3 з
квартириАДРЕСА_1Для забезпечення виконання рішення суду між начальником відділу
ВДВС Монастирищенського РУЮ Черкаської області,
фірмою "Кофі" та ОСОБА_1. укладений договір про зберігання
майна ОСОБА_3 згідно якого все рухоме майноОСОБА_3 було перенесено на тимчасове
зберігання в квартиру АДРЕСА_1 яка належитьОСОБА_1. Коли він та представник
фірми "Кофі" біля 16-00 год
почали переносити речі та грузити в автомобіль,  з'явився міський голова ОСОБА_2  який заявив,
що являється міським головою й забороняє їм проводити завантаження
майна,  відштовхував їх,  внаслідок чого меблі прийшлось повернути
назад до квартири. Таким чином були створені перешкоди в користуванні
квартирою,  а також перешкоди щодо
виконання умов договору та виконання рішення суду. Такими діями

2

міський
голова принизив честь та гідність скаржника,
порушив право власника на безперешкодне користування квартирою.

На
підставі викладеного,  просив
задовольнити скаргу та визнати дії голови Монастирищенської міської ради
незаконними і стягнути з Монастирищенської міської ради моральну шкоду в
розмірі 10000 грн.

6 червня
2002 року ОСОБА_2звернувся із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення моральної шкоди,  посилаючись
на те,  що під час захисту прав ОСОБА_3.
17.04.2002 р. перешкоджав незаконному виселенню його з квартири та чув з боку
ОСОБА_1. у свою адресу лише образи та погрози. Дії ОСОБА_1. були
неправомірними,  бо виселення проходило
без участі судового виконавця і понятих. Поведінка відповідача принижує його
честь і гідність,  підриває авторитет
перед керівництвом району,  жителями
міста.

На
підставі викладеного,  просив
задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_1. моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Рішенням
Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2003 року у
задоволенні скарги ОСОБА_1. відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2  задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1. на
користь ОСОБА_2.  моральну шкоду у
розмірі 10175 грн.

Ухвалою
апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2003 року рішення
Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2003 року
змінено. Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2.  моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В решті
рішення залишено без змін.

Ухвалою
Верховного суду України рішення Монастирищенського районного суду Черкаської
області від 11 лютого 2003 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області
від 12 травня 2003 року було скасовано,
а справу було направлено до суду першої інстанції для розгляду іншим
суддею.

Ухвалою
Монастирищенського райсуду
від 29.11.2007 року позов ОСОБА_2до ОСОБА_1 про відшкодування моральної
шкоди,  залишено без розгляду.

Ухвалою
судді Монастирищенського районного суду від 29 листопада 2007 року справу за
скаргою ОСОБА_1. частково провадженням закрито в зв'язку з тим,  що дана справа не підлягає до розгляду в
порядку цивільного судочинства.

В
апеляційній скарзі на ухвалу ОСОБА_1 просить її скасувати як таку,  що прийняту з порушенням норм процесуального
права,  а справу направити на розгляд по
суті до іншого суду першої інстанції.

Обговоривши
матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,  судова палата вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

З
матеріалів справи вбачається,  що в
травні 2002 року ОСОБА_1. звернувся до суду із скаргою на дії службової особи -
Монастирищенського міського голови ОСОБА_2 ,
який,  затвердженням
заявника,  перешкоджав йому у виконанні
рішення суду щодо виселенняОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1  що заявник проводив на прохання виконавчої
служби Монастирищенського району. Внаслідок незаконних дій ОСОБА_2.  виселення проведене не було,  чим обмежено право ОСОБА_1. у користуванні
спірною квартирою,  і в зв'язку з чим
йому спричинена і моральна шкода,  яку
просив стягнути з ОСОБА_2.  в обсязі
10000 грн.

ОСОБА_2  звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1.
про відшкодування моральної шкоди.

Тобто
спір виник з публічно-правових (адміністративно-правових) відносин,  оскільки оскаржувались дії посадової особи
суб'єкта владних повноважень - міського голови м.  Монастирище ,
тому автор скарги послався на норми глави 31-А  ст.
ст.  248-1 - 248-7 ЦПК України
(1963 року).

3

Справа неодноразово
розглядалась різними судовими інстанціями,
проте кінцево спір не вирішений.

З 01
вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства (КАС)
України,  відповідно до п. 7 Прикінцевих
та перехідних положень якого після набрання чинності цим Кодексом (тобто КАС
України) заяви і скарги у справах,  що
виникають з адміністративно-правових відносин,
подані і не розглянуті до набрання чинності Кодексом адміністративного
судочинства України,  розглядаються в
порядку,  встановленому цим Кодексом.

Аналогічним
за суттю є положення і п. 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України 2005
року,  згідно якого заяви і скарги у
справах,  що виникають з
адміністративно-правових відносин,
подані до набрання чинності цим Кодексом за правилами,  встановленими главами 29-32,  36 ЦПК України 1963 року,  розглядаються в порядку,  встановленому КАС України.

Відповідно
до п. 1 ч. 1  ст.  205 ЦПК України,  якщо справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства,  то провадження
по ній підлягає закриттю.

За
наведених обставин,  пославшись на
вказані норми права,  суд,  на думку судової палати,  цілком обґрунтовано закрив провадження по
даній справі,  зазначивши,  що виникший спір має розглядатись в порядку
адміністративного судочинства.

Доводи
апеляційної скарги з цих підстав не заслуговують на увагу.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  312 ЦПК України,  судова палата,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2007
року,  - залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі
двохмісячного строку.