Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

«10» жовтня 2008 року                        Гайсинський районний
суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ПанасюкаО.С.

з участю секретаря Отрошко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Гайсині справу за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2 до управління праці та соціального
захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації про визнання
права на пільги, -

Встановив:

Позивачі звернулись до суду з цим позовом, вказуючи, що
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок в
АДРЕСА_1,ОСОБА_2. постійно у ньому проживає; ОСОБА_1 є суддею у відставці
Печерського районного суду м. Києва і, згідно з п.9 ст.44 Закону України «Про
статус суддів», йому належить право на 50% знижку плати за комунальні послуги;
його мати ОСОБА_2 учасник війни - інвалід війни І групи, і має таке ж право,
відповідно до ст.ст.8,9,14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»; Відповідач відмовляє їм у наданні такої знижки,
мотивуючи тим, що позивачі за цією адресою не зареєстровані.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, який за довіреністю
представляє інтереси ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, вимагав визнати
протиправною бездіяльність відповідача, виражену у відмові у наданні йому
іОСОБА_2пільги на 50% знижку плати за комунальні послуги за місцем розташування
його нерухомого майна і місцем проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 та визнати за ними
право на таку пільгу з часу його пред'явлення відповідачу - 1.10.2006р.

Представник управління праці та соціального захисту
населення Гайсинської районної державної адміністрації позову не визнала
зовсім, пояснивши, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від
29.01.2003р. № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають
право на пільги», до Реєстру включається інформація про адресу зареєстрованого
місця проживання особи. Позивачі зареєстровані у АДРЕСА_2, там же вони внесені
до Реєстру і, відповідно, користуються пільгою на 50% знижку на сплату
комунальних послуг. Одна і таж особа не може бути внесена у Реєстр двічі за
різними адресами проживання.

З`ясувавши позиції сторін, дослідивши наявні у справі
письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити
частково з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані
сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Достовірно встановлено, щоОСОБА_2 є учасником війни -
інвалідом війни І групи, вона постійно проживає в АДРЕСА_1, але зареєстрована у
АДРЕСА_2, там же вона внесена до Єдиного державного автоматизованого реєстру
осіб, які мають право на пільги (далі Реєстр). ОСОБА_1 - суддя Печерського
районного суду м. Києва у відставці, є власником житлового будинку в АДРЕСА_1, але
проживає і зареєстрований у АДРЕСА_2, там же внесений до Реєстру і разом з
членами сім`ї користується пільгою на 50% знижку сплати за комунальні послуги
(а.с.45).

Дані правовідносини регулюються:

- п.5 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», згідно з яким, учасникам війни надається
50-процентна знижка за користування комунальними послугами (газ та інші види
послуг) в межах середніх норм споживання, а для сімей, що складаються лише з
непрацездатних осіб, за користування газом знижка - в подвійному розмірі
середніх норм споживання;

- абзацом 2 п.9 ст.44 Закону України «Про статус суддів»,
за яким суддям надається 50% знижка плати за займане ними та членами їх сімей
житло, комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія,
установка і користування індивідуальним домашнім телефоном), такі ж пільги
зберігаються за ними і після виходу у відставку;

- ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якої реєстрація місця
проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для їх обмеження;

- ст.3 цього Закону, яка визначає, що місце проживання -
це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає
строком понад шість місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до
паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного
органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань
реєстрації.

Оскільки ОСОБА_2 є ветераном війни і постійно проживає в
АДРЕСА_1, то відмова управління праці та соціального захисту населення
Гайсинської районної державної адміністрації у наданні їй 50% знижки на оплату
комунальних послуг є протиправною і підлягає захисту шляхом визнання за
позивачкою такого права з часу його пред`явлення відповідачу 1.10.2006р. (дня
підключення будинку до системи газопостачання). При цьому безпідставними є
посилання представника відповідача на те, що вона уже користується такою
пільгою за місцем реєстрації в АДРЕСА_2, тому що крім неї аналогічною пільгою
там користується ОСОБА_1 з членами його сім`ї і в разі припинення надання такої
пільги ОСОБА_2 розмір оплати за житлово-комунальні послуги у цій квартирі не
зміниться. Так само не можна вважати обґрунтованою відмову відповідача у
забезпечені права ОСОБА_2 на отримання 50% знижки на плату за комунальні
послуги через невідповідність її місця проживання місцю реєстрації, відповідно
до вимог п.2 Положення про  Єдиний
державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. № 117, тому що
об'єктивних перешкод для припинення реєстрації ОСОБА_2 в м. Києві і реєстрації
її, як особи яка має право на пільги, в Гайсинському районі не існує, а вимога
цієї постанови про необхідність вимагати та вносити до Реєстру відомості саме
про зареєстроване місце проживання особи суперечить ч.2 ст.2 Закону України
«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», тому що
фактично обумовлює реалізую права на пільги особи реєстрацією її місця
проживання, що є неприпустимим з огляду на порушення вимог ст.22 Конституції
України та не може бути прийнято до уваги судом, згідно з роз'ясненнями, що
містяться у п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007р.
«Про незалежність судової влади», згідно з якими при розгляді справ суди
повинні виходити з того, що в разі невідповідності положень правового акта
Конституції чи закону України належить застосовувати положення Конституції або
Закону України.

Разом з тим вимоги ОСОБА_1 про визнання його права на 50%
знижку плати за комунальні послуги в АДРЕСА_1 є безпідставними і не підлягають
задоволенню з огляду на таке.

Позивач визнав факт, що він постійно проживає в АДРЕСА_2
і користується там пільгою на 50% знижку на оплату комунальних послуг. Системний
аналіз п.п.8,9 Закону України «Про статус суддів» вказує на те, що така пільга
надається суддям та членам їх сімей за їх місцем проживання, належність же
судді жилого приміщення на праві приватної власності, в якому він і члени його
сім`ї не проживають, не створюють підстав для надання такої пільги судді за
адресою розташування цього приміщення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 213, 214, 215, 216 ЦПК України,
суд, -

Вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Визнати
неправомірною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення
Гайсинської районної державної адміністрації, що виражається у відмові у
забезпеченні права ОСОБА_2 на пільги, передбачені для учасників війни -
інвалідів війни, у виді 50% знижки на оплату комунальних послуг за місцем її
проживання в АДРЕСА_1.

Визнати
право ОСОБА_2 на пільги, передбачені для учасників війни - інвалідів війни, у
виді 50% знижки на оплату комунальних послуг за місцем її проживання в АДРЕСА_1
з часу його пред'явлення 1.10.2006р.

У
задоволенні позову в частині вимог ОСОБА_1 до управління праці та соціального
захисту населення Гайсинської районної державної адміністрації про визнання
його права на пільги у виді 50% знижки на оплату комунальних послуг в АДРЕСА_1
відмовити через безпідставність позовних вимог.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з часу оголошення
рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження; апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк,  встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Вінницької області
через Гайсинський районний суд.

Суддя