Справа № 2-93/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Католікяна М.О.,

при секретарі: Дятленко М.О.,

з участю:

- позивачаОСОБА_1.;

- відповідачаОСОБА_3.;

- третіх осібОСОБА_4., ОСОБА_5.,ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовомОСОБА_1 доОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи -ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення частки померлого у спільній власності, визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом,

УСТАНОВИВ:

03 грудня 2007 року позивач звернулася до суду із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що їй, її матері ОСОБА_7, чоловікові ОСОБА_4, дітям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належить квартира АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9померла. Після її смерті відкрилася спадщина на частку вказаної квартири. Інші спадкоємці першої черги бажання отримати спадщину не виявили. Позивач звернулися до нотаріуса, проте їй було відмовлено через те, що частка померлої на момент смерті не була виділена. Зазначені обставини явилися причиною звернення до суду з позовом про визначення частки померлої у спільній власності, визнання за позивачем права власності на 1/5 частку квартири у порядку спадкування за законом (а.с.а.с. 3 - 5).

Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач позов визнала.

Треті особи не заперечували проти задоволення позову.

ВідповідачОСОБА_1у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення № 355870.

Представник Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. 12.01.2008 р. на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи, відповідно до яких остання просила суд розглянути справу за відсутності її представника.

Представник КП «ДМБТІ» у судове засідання також не з'явився, був повідомлений належним чином. 22.01.2008 р. на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи, відповідно до яких остання просила суд розглянути справу за відсутності її представника.

Суд, вислухавши думки сторін, третіх осіб, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1р. у ОСОБА_7народилася дочка, ОСОБА_1 (позивач у справі), про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 21.09.1955 р. Амур-Нижньодніпровським районним відділом ЗАГС м. Дніпропетровська (актовий запис № 1586) (а.с. 8).

18 жовтня 1975 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серіїНОМЕР_2, виданого 18.10.1975 р. відділом ЗАГС Індустріального району м. Дніпропетровська (актовий запис № 901). Під час укладення шлюбу позивач змінила прізвище на прізвище чоловіка. (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача, ОСОБА_8, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 16.11.1983 р. Самарським районним відділом ЗАГС м. Дніпропетровська (актовий запис № 704)

(а.с. 10).

16 лютого 1999 року на підставі розпорядження № 6034 Дніпропетровського державного підприємства по перевезенням вантажів та пасажирів Придніпровської залізниці було видано свідоцтво про право власності на житло, за яким позивач та ОСОБА_7., ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6набули право спільної власності на квартиру АДРЕСА_1(а.с.а.с. 7а, 7, 29, 30).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7. померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серіїНОМЕР_4, виданого 25.06.2002 р. відділом РАГС Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (актовий запис № 637) (а.с. 11).

Позивач фактично прийняла спадщину, постійно мешкаючи на час смерті матері і згодом у спірній квартирі, про що свідчить копія домової книги (а.с.а.с. 12 - 14).

Інші спадкоємці першої черги (відповідачі) бажання отримувати спадщину після смерті матері не виявили.

Після смерті матері позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте 17.07.2007 р. третя особа своєю постановою у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві відмовила, оскільки на момент смерті ОСОБА_7 не була визначена її частка у спільній квартирі (а.с. 15).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом Української РСР, Цивільним кодексом України.

В силу ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Ураховуючи наведені норми, співвідношуючи їх зі встановленими в засіданні обставинами (фактична відмова від спадщини відповідачів), суд доходить висновку про те, що після смерті ОСОБА_7 залишився один спадкоємець її майна - позивач.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач на час смерті ОСОБА_7 постійно мешкала у спірній квартирі, отже, у розумінні ст. 549 ЦК УРСР, прийняла спадщину.

У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що позовна вимога про визнання за позивачем права власності на спадкове майно підлягає задоволенню, оскільки позивач прийняла це майно після смерті ОСОБА_7 та є спадкоємцем першої черги.

В силу ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку ані договором, ані законом не встановлено спільну сумісну власність співвласників на спірну квартиру, а тому ця квартира належала їм на праві спільної часткової власності, отже, за правилом ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки кожного з власників являлися рівними (по 1/5).

Таким чином, позовна вимога про визначення частки квартири, яка належала померлій, також підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 524, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР, ст.ст. 16, 355, 357 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 130, 169, 174, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_1 доОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи -ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення частки померлого у спільній власності, визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 лютого 1999 року, виданого згідно з розпорядженням Дніпропетровського державного підприємства по перевезенням вантажів та пасажирів Придніпровської залізниці № 6034, належала 1/5 частка квартири АДРЕСА_1

Визнати заОСОБА_1 право власності на 1/5 частку квартири

АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Встановити, що ОСОБА_1на праві власності належить 2/5 часток квартири АДРЕСА_1

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: