Справа № 22-1249/2008 р
головуючий у 1 інстанції - Калюжний А.Є.
доповідач - Григоренко М.П.
У Х В А Л А

І М Е
Н Е М         У К Р А Ї Н И

04 листопада
2008 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Василевича В.С.,

суддів :  Собіни І.М., Григоренка
М.П.,

при секретареві Чалій Н.О., за участю позивача,
представника позивача -адвоката ОСОБА_1. та представника відповідача
Здолбунівської міської ради Зощенко О.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Здолбунівського районного суду
Рівненської області від 21 липня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2
до Здолбунівської міської ради та ОСОБА_3 про відшкодування майнової і
моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА  :

Рішенням
Здолбунівського районного суду  Рівненської
області від 21 липня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто
на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди із ОСОБА_3
10000 грн., а із Здолбунівської міської ради 5000 грн.

Також,
стягнуто із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати по справі, в
розмірі 500 грн. та на користь держави 30 грн., в рахунок відшкодування витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В
задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2. відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2. вказала, що вважає  рішення
Здолбунівського районного від 21 липня 2008 року необ'єктивним та
незаконним, оскільки  суд першої
інстанції розглянув справу у її відсутності, у відсутності її адвоката та
прокурора, який представляв її інтереси, хоча за кілька днів до розгляду справи
нею був заявлений відвід усьому складу Здолбунівського районного суду.

Судом
першої інстанції не правильно було застосовано норми матеріального права,
оскільки він безпідставно відмовив їй у відшкодуванні майнової шкоди та зменшив
розмір відшкодування моральної шкоди, так як вона перебувала на утриманні свого
загиблого сина, а тому має право на відшкодування, відповідно до статті 1200 ЦК
України, а також  відповідачі мають
відшкодувати їй витрати, які вона понесла у зв'язку із організацією
поминального  обіду та придбанням
пам'ятника.

В
зв'язку із викладеним апелянт просить змінити оскаржуване рішення та
задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга  підлягає відхиленню.

Приймаючи
рішення про часткове задоволення позовних вимог
суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2. не було доведено факт
її перебування на утриманні свого синаОСОБА_4 а також позивачем не надано суду
достовірних доказів, які б підтверджували розмір понесених останньою витрат на
поховання свого сина.

З даним
висновками рішення суду першої інстанції погоджується і колегія суддів,
оскільки в матеріалах справи дійсно відсутні достатні і переконливі докази про
те, що ОСОБА_2.  перебувала на утриманні
свого сина ОСОБА_4

В ході
апеляційного розгляду справи позивач пояснила, що її загиблий син проживав не
разом із нею, а в іншому місці із жінкою, з якою він перебував у фактичних
шлюбних відносинах, і те що вона, ОСОБА_2.,
отримує  пенсію, в розмірі біля
600 грн., має свій будинок та підсобне господарство, а  матеріальну допомогу їй  син надав
час від часу на конкретні потреби.

Відсутні
у справи і докази на підтвердження витрат понесених позивачем на  поховання свого сина та придбання пам'ятника.

Також,
колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно визначено і
розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, оскільки цей розмір
було визначено із урахуванням всіх обставин справи, зокрема відповідно до
ступеня вини кожного із відповідачів та загиблого ОСОБА_4.

Таким чином,
колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно  встановлені
обставини справи,  характер
правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які
підлягали застосуванню  при вирішенні
даного спору, в зв'язку із чим рішення Здолбунівського районного суду  Рівненської області від 21 липня 2008
року   підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Здолбунівського районного суду  Рівненської області від 21 липня 2008 року
залишити   без змін.

Ухвала  набирає законної сили з моменту  її проголошення.

Сторони
та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу
апеляційного суду  і рішення суду першої
інстанції  до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду, з
подачею касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий
Василевич В.С.

Судді
Собіна І.М.

Григоренко
М.П.