Справа
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

21 січня 2008 р.
м. Саки

Сакський
міськрайонний суд Автономної Республіки
Крим у складі:

головуючого судді Бондарева Р.В.

при секретарі Союковій Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Саки позов ОСОБА_1 до Штормівської сільської ради, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи КРП «БРТІ м. Євпаторія», Перша Євпаторійська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до Штормівської сільської ради, ОСОБА_1 про
визнання частково недійсним державного акта на право власності на землю,
визнання права власності на частку земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у
вигляді Ѕ частки будинку АДРЕСА_1, а також земельні ділянки, розташовані за
вказаною адресою, одна із якої площею 0,25 га для будівництва і обслуговування
житлового будинку, друга площею 0,03 га для ведення підсобного господарства, що
належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим,
що спірне майно належало на праві власності її чоловіку ОСОБА_5 Після смерті
чоловіка вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття
спадщини, але свідоцтво про право власності нотаріальна контора видати не може
через те, що в правовстановлюючих документах на спадкове майно вказані різні
адреси. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити.

ОСОБА_4
звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати частково недійсним державний акт на право
власності, виданий 30.03.1998 р. ОСОБА_5, визнати її право власності на Ѕ
частку земельною ділянки площею 0,25 га. Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтовує тим,
що їй на праві власності на підставі договору дарування від 13.07.1995 р.
належить Ѕ частка будинку АДРЕСА_1. Власником другої частини будинку був її
брат ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 13.07.1995 р., який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час розгляду позовуОСОБА_1 в 2007 р. їй стало відомо, що
ОСОБА_5 в 1998 р. приватизував всю земельну ділянку, зайняту під будинком.
Вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га,
виданий на ім'я ОСОБА_5 є частково недійсним, оскільки вона має право на Ѕ
частки земельної ділянки як співвласник будинку. Враховуючи викладене, просила
її зустрічний позов задовольнити.

В
судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримала, заперечує проти задоволення
вимог ОСОБА_4

Представник
Штормівської сільської ради при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовомОСОБА_1 погодилися, пояснивши, що вони є дочками
померлого ОСОБА_5 і від спадщини відмовилися на користь матеріОСОБА_1 Проти
задоволення зустрічного позову заперечують.

В
судовому засіданні ОСОБА_4 наполягає на задоволенні свого позову, заперечує
проти позовуОСОБА_1 частково в частині визнання права власності за нею на всю
ділянку площею 0,25 га. В задоволенні решти позову заперечень не має.

Представник
першої Євпаторійської державної нотаріальної контори до суду не з'явився,
направив до суду листа про розгляд справи у його відсутності.

Представник
КРП «БРТІ м. Євпаторія» до суду не з'явився, повідомлявся про час та місце
розгляду справи належним чином, а тому суд за згодою з учасниками процесу
вважає можливим розглянути справу у його відсутності.

Вислухавши
сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовОСОБА_1 підлягає
частковому,  а позов ОСОБА_4 повному
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що згідно з нотаріально посвідченим договором дарування від
13.07.1995 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримали в рівних частках в дар від своєї
матері ОСОБА_6 будинок АДРЕСА_2. Договір зареєстровано в Євпаторійському БРТІ
08.08.1995 р.

Згідно
з рішенням виконкому Штормівської сільської ради № 26 від 29.04.1995 р.
спірному будинку присвоєно іншу адресу № 36.

Відповідно
до державного акта на право власності на землю І-КМ № 072946, який видано
30.03.1998 р. Штормівською сільською радою,
ОСОБА_5 приватизовано ділянку № 1 для будівництва і обслуговування
будинку площею 0,25 га, на якій розташовано житловий будинок АДРЕСА_1 та
ділянку № 2 площею 0,03 га для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно  зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно
до спадкової справи № 208 до майна померлого ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_1
20.03.2003 р. звернулася до першої Євпаторійської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття спадщини, а дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно з
заявами від 20.03.2003 р. відмовилися від спадщини на користь позивачки за
основним позовом.

Згідно
з відповіддю державного нотаріуса від 10.04.2007 р. позивачеві відмовлено в
видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв'язку з тим, що в
правовстановлюючих документах на спадкове майно вказані різні адреси та
рекомендовано звернутися до суду.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків
(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або
за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 3 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших
будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною
ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не
визначений заповітом.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за життя були
співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки
звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою та фактично продовжила
користуватися будинком, несе витрати по його утриманню, сплачує комунальні
послуги, проживає в ньому.

Враховуючи, що ОСОБА_1 прийняла спадщину у вигляді будинку та земельних
ділянок, в нотаріальному порядку вона позбавлена можливості оформити спадщину
через розбіжності в документах на спадкове майно, суд вважає можливим визнати
за нею право власності на Ѕ частку будинку, Ѕ частку ділянки площею 0,25 га, та
ділянку площею 0,03 га в цілому.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог сторін про спірну ділянку площею 0,25
га, на якій розташовано будинок АДРЕСА_1 суд виходить з наступного.

Згідно
зі ст. 42 ЗК України (в ред. 1992 р.), який діяв під час отримання
правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку,  будинок і реєстрації їх часток в БТІ слідує,
що громадяни, яким житловий будинок, господарські споруди, будівлі належать на
праві спільної сумісної власності, користуються і розпоряджаються земельною
ділянкою спільно. Користування і розпорядження земельною ділянкою, яка належить
громадянам на праві спільної часткової власності, встановлюється власниками
вказаних об'єктів і земельної ділянки, пропорційно розміру часток в спільній
власності на будинок, будівлю, споруду. Якщо згоду на користування і
розпорядження спільною ділянкою  не
отримано, спір вирішується в судовому порядку.

Згідно
з п. 11 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 04.10.1991 р. „Про практику
застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок” одночасно з розв'язанням спору про право власності
на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними
приміщеннями, суд може вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок
використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий
будинок належить на праві спільної власності.

Аналогічно
вказані правовідносини регулюються п. «в» ч. 2 ст. 89 ЗК України (в ред. 2002
р.), п. 21 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 16.04.2004 р. „Про практику
застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ”,
згідно з якими у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки
співвласників жилого будинку.

Враховуючи
викладене, суд вважає, що на час приватизації ОСОБА_5 земельної ділянки площею
0,25 га сільською радою порушені вимоги ст. 42 ЗК України (в ред. 1992 р.),
оскільки не враховані інтереси другого співвласника будинку ОСОБА_4, а тому
державний акт на право власності від 30.03.1998 р. підлягає визнанню частково
недійсним та в силу ст. 16 ЦК України позивачка за зустрічним позовом має право
вимагати визнання її права на Ѕ частки ділянки.

Оскільки ОСОБА_4 не було відомо про те, що в 1998 р. ОСОБА_5 незаконно
приватизовано всю ділянку площею 0,25 га, а про це стало відомо під час
розгляду вказаного спору у суді в 2007 р., суд знаходить підстави для поновлення
строку для звернення до суду з зустрічним позовом.

Керуючись  ст. ст. 10-11, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково, а позов ОСОБА_4 - повністю.

За ОСОБА_1 визнати право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1,
який складається з літ. «А» загальною площею 69,2 кв. м., житловою площею 22,3
кв. м., літньої кухні - літ. «Б», сараїв - літ. «б», «В», курника - літ. «Г».

Поновити ОСОБА_4 строк для звернення до суду з позовом.

Визнати державний акт на право власності на землю І-КМ № 072946, виданий
30.03.1998 р. Штормівською сільською радою на ім'я ОСОБА_5, частково недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у рівних частках право власності на земельну
ділянку АДРЕСА_1 (кадастровий № 020010015) площею 0,25 га, цільове
призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1
(кадастровий № 020010032) площею 0,03 га, цільове призначення якої -
ведення особистого підсобного господарства.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по
цивільних справах Апеляційного суду АР Крим через Сакський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий: