У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

18 вересня 2008 року                                                                             м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Балюка М.І.,

Косенка В.Й.,

Мазурка В.А.,

Барсукової В.М.,

Костенка А.В.,

Охрімчук Л.І.,

Гнатенка А.В.,

Левченка Є.Ф.

Пшонки М.П.,

Григор'євої Л.І.,

Лященко Н.П.,

Патрюка М.В.,

Гуменюка В.І.,

Лихути Л.М.,

Перепічая В.С.,

Данчука В.Г.,

Луспеника Д.Д.,

Сеніна Ю.Л.,

Шабуніна В.М, -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Калінінському районі м.
Горлівки про відшкодування моральної шкоди за скаргою відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Калінінському районі м. Горлівки (далі -
відділення Фонду) про перегляд у зв'язку з винятковими обставинами рішення
Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 21 вересня 2006
року, рішення апеляційного суду Донецької області від            31 жовтня 2006 року та ухвали
Верховного Суду України від 27 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відділення Фонду про відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що, працюючи у вугільній промисловості з 1974
року до 2004 року отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 16 червня 2004 року йому вперше було
встановлено 30% втрати професійної працездатності у зв'язку з хронічним
бронхітом, висновком МСЕК від 21 червня 2005 року - 30% втрати професійної
працездатності у зв'язку з хронічним бронхітом безстроково. 20 лютого 2006 року
МСЕК установила 20% втрати працездатності у зв'язку з деформуючим артрозом
колінних суглобів. За сукупністю професійних захворювань йому встановлено 50%
втрати професійної працездатності.

Посилаючись на те, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я
йому спричинено моральні страждання, позивач просив суд стягнути з відповідача
70 тис. грн.  на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки
Донецької області від 21 вересня 2006 року позов задоволено частково та
стягнуто з відділення Фонду на користь ОСОБА_1 28 тис. грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 31
жовтня 2006 року зазначене судове рішення змінено - суму на відшкодування
моральної шкоди зменшено до 15 тис. грн.

Ухвалою Верховного Суду України від 27 грудня 2006 року
відмовлено у відкритті касаційного провадження на зазначені судові рішення.

Відділення Фонду звернулося до Верховного Суду України зі
скаргою про перегляд ухвали Верховного Суду України від 27 грудня 2008 року у
зв'язку з винятковими обставинами, посилаючись на неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одного і того самого положення закону. Як на підставу
такого оскарження посилається на ухвали Верховного Суду України від 27 червня
2007 року, від 11 липня 2007 року за аналогічними позовами ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 354 ЦПК України підставою
оскарження у зв'язку з винятковими обставинами судових рішень у цивільних
справах після їх перегляду у касаційному порядку є неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одного і того самого положення закону.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та
стягуючи 28 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, районний суд виходив із
положень ст. ст. 21, 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон), відповідно до яких на відділення Фонду покладається обов'язок
відшкодування застрахованим особам моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням
здоров'я на виробництві.

Апеляційний суд, змінюючи рішення районного суду та
визначаючи суму на відшкодування моральної шкоди в 15 тис. грн., зазначив, що з
дотриманням принципів розумності та справедливості саме така сума буде
справедливою сатисфакцією для позивача.

Висновки судів щодо часткового задоволення позовних вимог
ґрунтуються на вимогах Закону.

Так, норми ст. ст. 1, 15, 21, 28, 34 Закону передбачали
обов'язок Фонду відшкодувати моральну шкоду у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 13 Закону страховим випадком є нещасний
випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у Законі, з настанням яких виникає право застрахованої особи на
отримання матеріального забезпечення та (або) соціальних послуг.

Страховий випадок із позивачем настав 16 червня 2004
року, коли йому було вперше встановлено втрату професійної працездатності у
зв'язку з професійним захворюванням, і з цього часу в нього виникло право на
відшкодування моральної шкоди, тобто до набрання чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік».

Оскільки на правовідносини, що виникли між сторонами, не
поширюється дія Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”,
підстав для задоволення скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Калінінському районі м.
Горлівки відхилити, а ухвалу Верховного Суду України від 27 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                      А.Г.
Ярема

Судді:                                   В.М.
Барсукова                                         Л.М.
Лихута

М.І.
Балюк                                                 Д.Д.
Луспеник

А.В.
Гнатенко                                           В.А.
Мазурок

Л.І.
Григор'єва                                          Л.І.
Охрімчук

В.І.
Гуменюк                                             М.П.
Пшонка

В.Г.
Данчук                                                           М.В.
Патрюк

В.Й.
Косенко                                             В.С.
Перепічай

А.В. Костенко                                           Ю.Л.
Сенін

Є.Ф.
Левченко
В.М. Шабунін

Н.П. Лященко