У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

3 вересня 2008 року

м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного

Суду
України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Перепічая В.С.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до Садівничого
кооперативу “Ветеран”, третя особа ОСОБА_2, про визнання рішень правління та
загальних зборів кооперативу недійсними, зобов'язання поновити в членах
кооперативу та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2 до
ОСОБА_1про визнання рішення правління кооперативу дійсним і зобов'язання
звільнити садову ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Апеляційного
суду Одеської області від  15 травня 2007
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2006 року ОСОБА_1. звернулася до суду з названим позовом.

Зазначала, що протягом тривалого часу вона була членом Садівничого кооперативу
“Ветеран” (далі - СК "Ветеран") і в її користуванні
знаходилася земельна ділянка № 127,
розташована  на  території кооперативу по АДРЕСА_1. У квітні
2006 року між нею та ОСОБА_3. була досягнута домовленість про передачу йому
садової ділянки та продаж розташованих на ній садового будинку, господарських споруд
і насаджень. Із цією метою 24 квітня 2006 року вона звернулася із заявою до
кооперативу про виключення її із членів кооперативу та переоформлення земельної
ділянки на ОСОБА_3., а останній - із заявою про прийняття його до членів
кооперативу.  Однак ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3.
помер і не розрахувався за придбане майно, тому 15 травня 2006 року вона
звернулася із заявою до кооперативу про поновлення її в членах кооперативу, але
рішенням правління кооперативу від 8 червня 2006 року їй було відмовлено в
цьому, а володільцем дачної ділянки визнаний син померлого - ОСОБА_2.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1. просила суд визнати недійсними: рішення
правління кооперативу від 10 квітня 2006 року про виключення її з членів
кооперативу та прийняття до членів кооперативу ОСОБА_3.; рішення правління
кооперативу від 8 червня 2006 року про визнання ОСОБА_2. володільцем дачної
ділянки; рішення загальних зборів членів кооперативу від 27 серпня 2006 року
про затвердження виключення її із членів кооперативу, прийняття до членів
кооперативу ОСОБА_3. та одночасне виключення його із членів кооперативу й
прийняття до членів кооперативу ОСОБА_2. Позивачка також просила зобов'язати СК
"Ветеран" поновити її в членах кооперативу та в правах користувача
земельної ділянки.

Третя особа ОСОБА_2. позов не визнав та пред'явив самостійні вимоги до
ОСОБА_1. про визнання рішення правління кооперативу дійсним і зобов'язання
звільнити садову ділянку.

Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 23 січня 2007
року позов ОСОБА_1. задоволено: визнано рішення правління СК
"Ветеран" від 8 червня 2006 року в частині визнання ОСОБА_2.
володільцем садової ділянки № 127
по  АДРЕСА_1, рішення загальних
зборів від 27 липня 2006 року в частині виключення ОСОБА_1. із членів
кооперативу, прийняття до членів кооперативу ОСОБА_3., виключення із членів
кооперативу ОСОБА_3., прийняття до членів кооперативу ОСОБА_2. та рішення
правління садівничого кооперативу від 10 квітня 2006 року в частині виключення
із членів кооперативу ОСОБА_1. і прийняття до членів кооперативу ОСОБА_3.
недійсними; зобов'язано правління та загальні збори СК "Ветеран"
поновити ОСОБА_1. у членах кооперативу на правах користувача спірної садової
ділянки. В позові ОСОБА_2. відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2007 року рішення
місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові   ОСОБА_1. відмовлено, а позов ОСОБА_2.
задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_1. звільнити спірну садову ділянку та
розташовані на її території будівлі, а в решті вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. посилається на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення апеляційного суду
та залишення в силі рішення місцевого суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1. та відмовляючи в позові ОСОБА_2., місцевий суд
виходив із того, що рішення правління СК “Ветеран” про виключення ОСОБА_1. із
членів СК “Ветеран” та прийняття ОСОБА_2. до членів цього кооперативу було
прийнято з порушенням вимог закону й статуту кооперативу, а рішення загальних
зборів членів кооперативу про затвердження цих рішень правління прийнято під
час накладеної судом заборони на їх проведення.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові ОСОБА_1. і часткове задоволення позову ОСОБА_2., апеляційний суд дійшов
висновку, що ухвала суду про заборону загальним зборам членів кооперативу
вирішувати питання щодо членства в кооперативі ОСОБА_1. та ОСОБА_2. не була
доведена до відома правління СК “Ветеран”, а спірні рішення приймалися  відповідно до вимог статуту кооперативу.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення,  та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення  строку
позовної давності тощо),  які
мають значення для вирішення справи,
та  докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка   правова
норма   підлягає   застосуванню   до
цих  правовідносин.

При вирішенні справи суди виходили з того, що ОСОБА_1. була членом СК
“Ветеран” і на початку 2006 року досягла з ОСОБА_3. домовленості про передачу
йому садової ділянки та продаж розташованих на ній садового будинку,
господарських споруд і насаджень. ОСОБА_3. згідно з розпискою від 2 квітня 2006
року сплатив ОСОБА_1. 2000 доларів США як
завдаток у рахунок продажу йому дачного будинку в СК “Ветеран” по
АДРЕСА_1.

4 квітня 2006 року ОСОБА_1. звернулася з письмовою заявою до СК “Ветеран”
про виключення її з членів кооперативу та переоформлення земельної ділянки на
ОСОБА_3., а останній - із заявою про прийняття його до членів кооперативу. 10
квітня 2006 року правління СК “Ветеран” прийняло рішення про виключення
ОСОБА_1. із членів кооперативу та прийняття до членів кооперативу ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3. помер.

5 травня 2006 року син ОСОБА_3. - ОСОБА_2. звернувся з письмовою заявою до
СК “Ветеран” про прийняття його до членів кооперативу та переоформлення  на
нього  земельної  ділянки,
а  ОСОБА_1.  -  із
заявами від 15 травня та 5 червня 2006 року про поновлення її в членах
кооперативу.

Рішенням правління СК “Ветеран” від 8 червня 2006 року ОСОБА_1.  відмовлено в поновленні в членах кооперативу,
а ОСОБА_2. прийнято до членів кооперативу. Рішенням загальних зборів СК
“Ветеран” від 27 серпня 2006 року затверджені рішення його правління від 10
квітня та 8 червня 2006 року.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 7 Закону
від  6  березня
1990  року № 1305-1 "Про
власність в СРСР"  член житлового,
житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю
вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення,
надані йому в користування, набуває право власності на це майно.

При вирішенні справи місцевий і апеляційний суди не визначилися з
характером спірних правовідносин і не звернули уваги на те, що п. 10 статуту СК
“Ветеран” закріплено право членів кооперативу - громадян України вирішувати
питання приватизації та одержання в оренду земельної ділянки, п. 12 статуту -
право членів кооперативу на зведення садових будинків площею 100 кв. м без
урахування площі тераси (веранди) і мансарди, а також господарських споруд,
п.п. 14 - 16 статуту - процедуру прийняття в експлуатацію побудованих садових
будинків і господарських споруд. Зокрема, п. 16 статуту СК “Ветеран”
встановлено, що садові будинки та господарські споруди, зведені до 1992 року,
приймаються в експлуатацію згідно з постановою Кабінету міністрів України та
рішенням Теплодарського міського виконавчого комітету № 257/В-05 від 21 вересня
2005 року «Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна
фізичних осіб, на які відсутні акти приймання їх в експлуатацію».

Таким чином, суди, встановивши, що між ОСОБА_1. та ОСОБА_3. була досягнута
домовленість про відчуження садового будинку в садівничому кооперативі,  у
порушення  ст. 214 ЦПК України не
вирішили питання, чи набула ОСОБА_1. право власності на спірний будинок і
відповідно право на його відчуження; чи були виконані всі істотні умови
договору купівлі-продажу садового будинку (сплачено решту ціни будинку, крім
авансу) та чи  дотримана форма цього
договору.

За таких обставин ухвалені в справі судові рішення не можна визнати
законними й обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ч. 2  ст. 338 ЦПК України, з
передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст.ст.  336,
338   ЦПК  України,
колегія  суддів  Судової
палати   у цивільних справах
Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 23 січня 2007 року та
рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2007 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф.
Левченко

Л.М. Лихута

В.С. Перепічай

Я.М. Романюк