УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 жовтня  2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Жайворонок Т.Є.,

Лященко  Н.П.,

Перепічая В.С.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа -
відкрите акціонерне товариство (далі - ВАТ) “Криворізький
залізорудний комбінат”, про перерахунок щомісячних
страхових виплат, за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі -
відділення Фонду) на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 3
грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20
лютого 2008 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2007 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ “Криворізький залізорудний
комбінат” та відділення Фонду про перерахування щомісячних страхових виплат.

Зазначав, що з 1 січня 1996 року до 1 квітня 2001 року
ВАТ “Криворізький залізорудний комбінат”, а з 1 квітня 2001 року до
теперішнього часу відділення Фонду при розрахунку сум відшкодування шкоди, які
йому сплачуються у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві, не
застосували коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів, тому
виникла заборгованість.

Позивач просив стягнути: з ВАТ “Криворізький залізорудний
комбінат” заборгованість за щомісячними виплатами відшкодування шкоди за період
з         1 січня 1996 року до 1 квітня
2001 року в сумі 3 298 грн. 42 коп., компенсацію за період з 1 січня 1996 року
до 1 квітня 2001 року в сумі 2 483 грн. 68 коп., а всього 5 782 грн. 10 коп.; з
відділення Фонду заборгованість за щомісячними виплатами відшкодування шкоди за
період з 1 квітня 2001 року до 1 лютого 2006 року в сумі 11 861 грн. 63 коп.,
компенсацію в сумі 2 599 грн. 63 коп., а всього 14 461 грн. 21 коп. - та
призначити йому суму щомісячних платежів з 1 лютого 2007 року в розмірі 271
грн. 26 коп.

3 грудня 2007 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відмову
від позовних вимог до ВАТ “Криворізький залізорудний комбінат” і в частині
позовних вимог до відділення Фонду про стягнення компенсації за порушення
строків виплати недоплат.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 3
грудня 2007 року клопотання позивача задоволено, одночасно судом залучено до
участі у справі  ВАТ “Криворізький
залізорудний комбінат” в якості третьої особи.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 3 грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської області від 20
лютого 2008 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково:
стягнуто на його користь із відділення Фонду
недоплату за період з 1 березня 2004 року до 1 лютого 2007 року в розмірі 5 989
грн. 99 коп.; зобов'язано
відділення Фонду з 1 лютого 2007 року щомісячно
сплачувати позивачу страхові виплати в розмірі 271 грн. 26 коп. до зміни
обставин, що тягнуть перерахунок або припинення страхових виплат.

У касаційній скарзі відділення Фонду просить скасувати
постановлені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позов, суди виходили з того, що з 1992 року при перерахуванні позивачу сум
страхових виплат відповідачем неправильно застосовувалися або ж не
застосовувалися взагалі коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових
окладів працівників підприємства. Після передачі підприємством документів
Відділенню оснаннє також неправильно продовжувало виплачувати позивачу суми
відшкодування шкоди, тому  вони  підлягають
перерахування  та  стягненню.

Проте з такими
висновками судів щодо наявності підстав для
перерахування  щомісячних  платежів погодитися  не
можна.

Відповідно до п. 28 Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної  працівникові  ушкодженням здоров'я, пов'язаної  з
виконанням  ним  трудових обов'язків, затверджених постановою
Кабінету  Міністрів  України
від  23  червня
1993 року № 472 , перерахований
або нарахований  розмір втраченого
заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної  працездатності не може бути більшим від
середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних
ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у
перерахунку на повний  календарний  місяць роботи.

За  таких обставин з  висновками
судів щодо  наявності  підстав
для перерахування щомісячних платежів і стягнення суми недоплати
погодитися не можна, оскільки, змінюючи
розмір  щомісячних  виплат, суди як першої, так і  апеляційної інстанцій не перевірили, чи
відбулося фактичне підвищення заробітної плати на підприємстві; не витребували
від відповідача відомості про розмір середнього заробітку за професією позивача
на кожний момент підвищення  тарифних
ставок  протягом повного календарного
місяця або в перерахунку на повний календарний місяць роботи, унаслідок чого не
визначилися з відповідністю розміру суми відшкодування, нарахованої позивачу,
граничним сумам середньої заробітної плати.

Оскільки судами
першої та апеляційної інстанцій допущені
порушення  норм  процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення  справи,
постановлені у справі рішення підлягають скасуванню з направленням справи на
новий розгляд  до  суду
першої  інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 3
грудня  2007 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від                  20 лютого 2008 року скасувати, а справу передати на  новий розгляд до  суду
першої  інстанції.

Ухвала  оскарженню
не  підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

Т.Є. Жайворонок

Н.П. Лященко

В.С. Препічай

М.П. Пшонка