У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Відкритого акціонерного
товариства “Енергопостачальна компанія “Миколаївобленерго” в особі філії                     м. Миколаєва до ОСОБА_1
про стягнення збитків, за касаційною скаргою Відкритого акціонерного товариства
“Енергопостачальна компанія “Миколаївобленерго” в особі філії м. Миколаєва на
рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2007 року та
ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 2 квітня  2007 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2006 р. позивач звернувся в
суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Посилаючись на те, що відповідач порушив Правила користування
електроенергією для населення, безобліково споживав електроенергію шляхом
заземлення нульового проводу електропроводки у приміщенні в схованому місці та
перенесення фази, про що складено акт 11 квітня 2006 року, позивач просив  стягнути з відповідача на його коритись
7376,05 грн. заподіяних збитків, розмір яких визначено відповідно до Методики
обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику
внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для
населення, затвердженої Постановою НКРЕ від 22 листопада 1999 року № 1416 (далі
- Методика).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 2 квітня
2007 року, позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 300 грн. заподіяної шкоди та судові витрати.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та
передачу справи на новий розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов, місцевий суд, з висновками якого погодився й
суд апеляційної інстанції, виходив, з того, що розрахунок заподіяної позивачу
шкоди було проведено позивачем з порушенням вимог п. 5 Методики, оскільки
розрахунок збитків мав здійснюватись за кількістю днів з дня останнього
контрольного зняття позивачем показників з приладу обліку, що мав місце 11 грудня
2004 року, а також з того, що з урахуванням матеріального стану відповідача
можливе зменшення розміру збитків з 2261 грн. до 300 грн. з підстав ч. 4 ст.
1193 ЦК України.

Однак повністю погодитись з такими висновками судів не можна, виходячи з
наступного.

Статтею 27 Закону України  “Про
електроенергетику”, якою встановлено відповідальність
за порушення законодавства про електроенергетику, визначено, що правопорушеннями в
електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка   електричної   енергії,
самовільне підключення до об'єктів
електроенергетики і споживання енергії без приладів  обліку; порушення правил користування енергією.

Згідно п. 48 Правил користування
електричною енергією для населення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України  від  26 липня
1999  року № 1357 (далі -
Правила), споживач  несе  відповідальність згідно із законодавством,
зокрема, за розкрадання електричної енергії у разі    самовільного підключення  до
електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Судами встановлено, що актом про порушення Правил від 11 квітня 2006 року
зафіксовано здійснення ОСОБА_1 заземлення нульового проводу електропроводки у
приміщенні в схованому місці з перенесенням фази на третю клему, внаслідок чого
після відключення нульового запобіжника електропостачання в будинку позивача не
припинялося (а.с. 4).

16 травня 2006 року рішенням комісії відповідачу нараховано суму збитків:
7376 грн. 05 коп. за період із дня останньої технічної перевірки по день
виявлення і усунення порушення.

Відповідно до п. 5 Методики, що діяла на час виникнення спірних
правовідносин, розрахунок завданих енергопостачальнику збитків здійснюється за
кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником
енергопостачальника показів приладу обліку чи його технічної перевірки до дня
усунення порушення (зокрема, у разі виявлення представником енергопостачальника
прихованої електропроводки, пристрою, що занижує покази приладу обліку, кількість
днів обчислюється з дня останньої технічної перевірки і до дня усунення
порушення, але не більше терміну позовної давності).

Пунктами 1.2 і 3.18 Правил користування електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії регулювання
електроенергетики від 31 липня 1996 року № 28, в редакції, що діяла на
час виникнення спірних правовідносин, визначено, що технічна перевірка - це
виконання  комплексу робіт з метою
визначення відповідності нормативно-технічним документам стану засобу обліку
електричної енергії та схеми його підключення, а також відповідності стану
електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки
обліку, яка має  здійснюватися
постачальником електричної енергії не рідше одного разу на три роки.

Оскільки ОСОБА_1 було здійснено позооблікове споживання  електроенергії шляхом заземлення нульового
проводу електропроводки у приміщенні в схованому місці, що неможливо встановити
при звичайному огляді приладу обліку під час контрольного зняття його показів,
а потребує проведення технічної перевірки цього приладу, то розрахунок збитків
мав бути обчислений за кількістю днів з дня останньої технічної перевірки і до
дня усунення порушення, але не більше терміну позовної давності.

Місцевий суд на зазначене уваги не звернув, не встановив час останньої
технічної перевірки, що здійснювалась позивачем у відповідача, помилково дійшов
висновку про те, що в даному випадку при визначені розміру збитків слід було
виходити з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника
показів приладу обліку, невірно застосував норми матеріального права та порушив
норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того місцевим судом належним чином не обґрунтовано застосування  положення ч. 4 ст. 1193 ЦК України, оскільки
будь-які докази щодо матеріального становища відповідача в матеріалах справи
відсутні.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст. 303 ЦПК України, на зазначені
порушення уваги не звернув та належним чином не перевірив доводів апеляційної
скарги позивача.

За таких обставин, ухвалені в справі судові рішення не можна визнати
законними і обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись  ст.ст.  336,
338   ЦПК  України,
колегія  суддів  Судової
палати   у цивільних справах
Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна
компанія “Миколаївобленерго” в особі філії м. Миколаєва задовольнити.

Рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 31 січня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської
області від 2 квітня  2007 року
скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ю.Л.
Сенін

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк