справа №2-184/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 січня 2008 рокуЛенінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого: Циганаш І.А.

при секретарі: Балануца О.М.

за участю адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на спадщину від 13.12.1999 року, визнання
недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки від
23.01.2007 року, визнання права власності на частину житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з даним позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, обґрунтувавши його тим, що він постійно
проживає АДРЕСА_1 починаючи з моменту його народження, а саме з 1954 року,
спочатку зі своїми батьками: ОСОБА_6 та ОСОБА_3, братом ОСОБА_4 та сестрою
ОСОБА_5, після його одруження в 1977 році з ним стала також проживати його
дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 після його народження в 1986 році, його сестра
після укладення шлюбу була виписана з будинку та переїхала до іншого міста, в
будинку залишились проживати його батьки, він з сім»єю, а також його брат,
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, після смерті батька до спадкового майна ввійшло
ј частина житлового будинку з надвірними будівлями та іншими спорудами для
обслуговування даного домоволодіння, які розташовані на земельній ділянці
АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги на його частину
являлися  дружина та діти, як спадкоємець
першої черги він, що прийняв спадщину має рівну частку в спадковому майні з
іншими спадкоємцями і яка становить 1/16 частину житлового будинку, яка в
грошовому еквіваленті на момент відкриття спадщини складала 143,81 грн.,
23.01.2007 року ОСОБА_3 уклала договір дарування житлового будинку та земельної
ділянки на користь ОСОБА_4, який відповідно до відомостей, наданих
Кіровоградським ООБТІ є на даний час власником всього будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_3
своїми діями, які виразились в укладенні договору дарування житлового будинку
та земельної ділянки порушила його майнові права на частину житлового будинку
та земельної ділянки,  оскільки вважає,
що він фактично прийняв спадщину, вступ в управління та володіння частиною
спадкового майна, здійснював догляд за будинком,  займався благоустроєм будинку, здійснював
оплату за комунальні послуги разом з іншими спадкоємцями, просить визнати за
ним право власності на 1/16 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом, визнати недійсними договорів дарування житлового
будинку та земельної ділянки, розташованих АДРЕСА_1, укладених 23.01.2007 року
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та уточнив,
просить визнати за ним право власності на 1/16 частину житлового будинку
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, визнати частково недійсним свідоцтво
про

право на
спадщину від 13.12.1999 року зареєстрованого в реєстрі №2 -4248 за спадковою
справою №715, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської
нотаріальної контори, виданого на ім.»я ОСОБА_3, визнати недійсним договір
дарування житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані АДРЕСА_1,
укладеного 23.01.2007 року ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, посилаючись на
обставини, викладені в позові.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4  в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали та пояснили, що з 1982 року ОСОБА_2 працював в автоколоні водієм
далекобійником , до 1991 року відрядження були не більше двох неділь, з 1991
року по 1994 р. відрядження були місяць і більше, в середині січня 1994 року
позивач виїхав у відрядження, а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, батько був дуже
хворий, позивач це знав, на похоронах позивача не було, з 1994 року по квітень
2003 р. відрядження теж були місяць і більше, а з квітня 2003 року по квітень
2006 р. зовсім жив у Західній Україні, адресу позивач нікому не надав, після
одруження з 1977 року позивач хоча і проживав в спірному будинку, але не був
членом сім'ї ОСОБА_3 та померлого батька, після смерті батька він знав про те,
що в 1999 році мати прийняла спадщину, про що він не заперечував, 23.01.2007
року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 житловий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1,
оскільки ОСОБА_4 постійно доглядав як за ОСОБА_3 так і за будинком і земельною
ділянкою, в подальшому не продасть її спадкове майно.

Допитана
в судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги позивача та
пояснила, що після того як вона вийшла заміж вона не проживає в спірному
будинку, але вважає, що позивач також як і вона, так і ОСОБА_4 мають рівні
права  на спадщину після смерті батька.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,  дослідивши
матеріали справи , суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності  належали ѕ частини  будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину, виданого Зінов”ївською державною нотаріальною конторою 25
листопада 1928 року за №12839/П-П, свідоцтв про право на спадщину, виданих
Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 13 грудня 1999 року за р
№ №2-4250, 2 - 4248, зареєстрованих Кіровоградським ООБТІ 27 листопада 1949
року. 15 грудня 1999 року номер запису 1788 в книзі №7 ( а.с. 54 ).

Як вбачається зі спадкової справи №715 ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
з  заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори звернулася ОСОБА_3 та їй було видано свідоцтво  про право на спадщину за законом від 13
грудня 1999 року як спадкоємцю майна ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкове
майно, на яке видано це свідоцтво складається з ј частини житлового будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться АДРЕСА_1, що належав спадкодавцю на
підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 14 березня 1959 року Першою
Кіровоградською державною нотаріальною конторою по реєстру №2- 1022 ( а.с.
67-70 ), але ј частина будинку в натурі зі спільної часткової власності не
виділена.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю видно, що
ОСОБА_3на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради від 12 вересня
2000 року №645 передається у приватну власність земельна ділянка площею 1003,4
кв.м. АДРЕСА_1.

Відповідно до договорів дарування житлового будинку з господарсько -
побутовими будівлями  та земельної
ділянки від 23 січня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої
Кіровоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 подарувала

ОСОБА_4 у
власність житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями АДРЕСА_1 літ.
Ааа1 а3а4 загальною площею 162,2 кв.м., житловою площею 92,5 кв.м., сараї “ Б,
Г “ , лазня “ Д “, погріб “ Ж “, навіс “ а2 “, ганки, огорожа, замощення,
водопровід, гараж “ В “ та земельну ділянку 1003,4 кв.м.

В
судовому засіданні встановлено, що АДРЕСА_1 двір знаходиться в загальному
користуванні, має один в”їзд, в спірний будинок є три окремих входа, на момент
смерті спадкодавця в будинку проживало три окремих сім”ї: сім”я позивача
проживала і продовжує проживати в літ. А, а, а4: 3-2 житлова кімната площею
21,0 кв.м., 3-1 коридор 8,10 кв.м., 3-3 кухня 21,2 кв.м., в літ.  а1 сіни - коридор 3,70 кв.м., навіс а4 ( а.с.
48-51 ), крім цього мається ще два окремих входа, де проживали окремо сім”я
ОСОБА_4 та сама ОСОБА_3 з померлим ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 525 ЦК України ( в редакції 1963 року ) часом
відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963
року ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим майном, вказані дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Стаття 71 ЦК України ( в редакції 1963
року ) передбачає, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право
якої порушено ( позовна давність ) встановлюється в три роки.

В
судовому засіданні встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
з  заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори звернулася його дружина ОСОБА_3 13 грудня 1999 року, їй
було видано свідоцтво  про право на спадщину
за законом від 13 грудня 1999 року як спадкоємцю майна ОСОБА_6, позивач з
заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, знав про
те, що мати отримала свідоцтво про право на спадщину за законом в 1999 році,
про що не заперечував, дійсно на момент смерті спадкодавця був зареєстрований в
спірному будинку, але не проживав однією сім'єю зі спадкодавцем та ОСОБА_3,
користувався окремою частиною спірного будинку.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 пояснили, що періодично
приходили в спірний будинок до сім'ї ОСОБА_3, знають що вони підтримували
родинні стосунки, але вони в будинку було три входа і сім'я ОСОБА_2 проживала
окремо, про те чи вів ОСОБА_2 спільне господарство з померлим батьком та
матір'ю вони не знають.

Приймаючи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач
не надав доказів
частково недійсності
свідоцтва
про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_3
державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори 13.12.1999
року як передбачають
норми ст.ст.  48, 57, 60 ЦК
України ( в редакції 1963 року ), крім цього ОСОБА_2 пропустив строк позовної
давності для звернення до суду  щодо  визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за законом від
13.12.1999 року та визнання за ним права власності
на 1/16 частин житлового будинку в порядку спадкування за законом.

Згідно ст. ст. 717, 719 ЦК України ( в редакції 2004 року ) за договором
дарування одна сторона ( дарувальник ) передає другій стороні ( обдаровуваному
)  безоплатно майно ( дарунок )   у власність, договір дарування нерухомої
речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.. 215 ЦК України ( в редакції 2004 року ) підставою
недійсності право чину є недодержання в момент вчинення право чину стороною (
сторонами ) вимог, які встановлені ч. 1 -3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

В
судовому засіданні встановлено, що
договори дарування житлового будинку та земельної ділянки, розташованих
АДРЕСА_1, укладених  23.01.2007 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4   відповідають
загальним вимогам, додержання яких є необхідними для чинності правочинів,
оскільки не суперечать актам

цивільного
законодавства, ОСОБА_3 при укладанні договорів
мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення її було
вільним, відповідало внутрішній волі, правочини вчинилися у формі, встановленій
Законом та спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені
ними, ОСОБА_2 не надав доказів недійсності вище вказаних договорів, тому суд не
вбачає підстав для визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та
земельної ділянки, розташованих АДРЕСА_1, укладених 23.01.2007 року ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір необхідно віднести  за рахунок держави, оскільки на підставі п.
18 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ “ Про державне мито “
позивач звільнений від сплати судового збору.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину від 13.12.1999 року, визнання недійсними договорів
дарування житлового будинку та земельної ділянки від 23.01.2007 року, визнання
права власності на частину житлового будинку - відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок
держави.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда може
бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Кіровоградському
апеляційному суду через Ленінський райсуд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

райсуду м.
Кіровограда
Циганаш І.А.