2-80/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2008 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі головуючого - судді Пархети А.В.

при секретарі - Діхтяренко Л.А.

з участю адвокатів - Чекман О.В., Цуркан В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача - Уманська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на Ѕ частину спадщини за законом,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з позовом до суду, яким просить визнати за ним право власності на Ѕ частину спадкового майна, а саме Ѕ частину будинковолодіння АДРЕСА_1, яке залишилося після смерті його батька - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої доводи обгрунтовує наступним: він народився ІНФОРМАЦІЯ_2. Матір'ю являється ОСОБА_7. У свідоцтві про народження дані батька відсутні. 27.02.1965 року матір зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 і прийняла його прізвище. 19.10.1970 року ОСОБА_6 звертається в Уманський міський відділ народної освіти з заявою про усиновлення його - позивача по справі. На підставі даної заяви комісією міськвно проводиться перевірка матеріально-побутових умов ОСОБА_6 і складається відповідний акт. Рішенням виконкому Уманської міської ради / протокол № 3 / від 5 лютого 1971 року ухвалено усиновити ОСОБА_6 неповнолітнього ОСОБА_3. В період спільного проживання на кошти батьків і його особисті кошти будується будинковолодіння по АДРЕСА_1. Батько помирає ІНФОРМАЦІЯ_1, заповіту не залишив. Рідні сестри покійного, відповідачі по справі, після смерті звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Йому у цьому було відмовлено, так як у свідоцтві про його народження не були внесені зміни згідно рішення виконкому за 1971 рік і він не може прийняти спадщину після смерті батька, а тому вимушений звернутися з позовом до суду.

ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала і пояснила, що про усиновлення її покійним братом ОСОБА_3 взагалі нічого не знає, Брат такого зробити не міг, так як на протязі усього часу дуже погано проживав з дружиною ОСОБА_7 і її сином. Вона особисто в Умані не була на протязі останніх трьох років.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала і пояснила, що про усиновлення вона нічого не знає. Однак їй відомо, що таке питання піднімалась давно, коли ОСОБА_3 був ще неповнолітнім. Але до логічного завершення дане питання не вирішилось, так як не були підписані певні документи. Відносини між покійним братом і його дружиною були погані. У нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини вона не зверталася.

Представник Уманської державної нотаріальної контори у судовому засіданні пояснила, що заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 подавали його дружина, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Аналогічної заяви ОСОБА_5 не подавала.

Чорна С.О. - спеціаліст охорони дитинства відділу освіти Уманського міськвиконкому, у судовому засіданні пояснила, що у архіву міськвно збереглися оригінали заяви ОСОБА_6 і акту остеження його матеріально-побутових умов по питанню усиновлення ним неповнолітнього ОСОБА_3.

ОСОБА_7 - мати позивача і дружина ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що покійний чоловік усиновив її сина ОСОБА_3. Для цього він особисто підписував заяву про його

- 2 -

усиновлення. До них додому приходили працівники міськвно. Складали відповідний акт. При цьому був присутній як покійний чоловік, так і її син, які обидва підтвердили згоду на усиновлення. Через деякий час вона з чоловіком були присутні на засіданні виконавчого комітету Уманської міської ради, коли вирішувалось питання про усиновлення чоловіком її сина ОСОБА_3. Була підтверджена добровільна згода на усиновлення. На сімейній раді між ними було вирішено не афішувати стороннім проведене усиновлення.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили у суді, що сім'ю ОСОБА_7 знають на протязі тривалого часу. Відносини між чоловіком, дружиною і сином були добрі. Вважали, що ОСОБА_3 являвся рідним сином ОСОБА_6. Про усиновлення нічого не знали.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснили, що сім'ю ОСОБА_7 знають давно. Їм відомо, що ОСОБА_3 не являється рідним сином ОСОБА_6. Про його усиновлення нічого не знають.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, судом встановлено : з 27.02.1965 по 01.12.2006 рік ОСОБА_6 і ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_7 має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження. Сім'я ОСОБА_7 в період шлюбу побудували будинковолодіння по АДРЕСА_1, яке було оформлено на ОСОБА_6 На його ім'я був також виданий акт на право приватної власності на землю. 19.10.1970 року ОСОБА_6 звертається з заявою до Уманського міського відділу народної освіти по питанню усиновлення ОСОБА_3, якому на той час виповнилось 15 років. На підставі даної заяви комісія міськвно 20.10.1970 року виходить по місцю проживання заявника і складає акт перевірки матеріально-побутових умов ОСОБА_6 в якому фіксується, що підліток має бажання, щоб його усиновив заявник. 5 лютого 1971 року, протокол № 3 виконком Уманської міської ради ухвалює рішення про усиновлення ОСОБА_6 неповнолітнього ОСОБА_3, надавши йому прізвище, ім'я та по батькові ОСОБА_3, а в графі ''батько '' свідоцтва про народження проставити - ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помирає і відкривається спадщина на будинковолодіння і земельну ділянку.

На 1970-й рік діяли вимоги Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР 1969 року. Усиновлення допускалось лише щодо неповнолітніх дітей, з його згоди і згоди батьків, за рішенням виконавчого комітету міської Ради на прохання особи, яка бажає усиновити дитину. При цьому усиновлення виникає з часу прийняття рішення про усиновлення виконавчим комітетом районної чи міської Ради. Копія цього рішення надсилається у місячний строк до бюро запису актів громадянського стану за місцем винесення рішення для реєстрації.

Таким чином у судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 5 лютого 1971 року був усиновлений ОСОБА_6 і не його провина, що не були внесені відповідні зміни до свідоцтва про його народження.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України / в редакції 2004 року / у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, а так як у встановленому законом порядку у свій час ОСОБА_3 був усиновлений ОСОБА_6, то після його смерті він має право на частину спадщини за законом.

На підставі ст.ст. 101-104, 111, 113 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР / в редакції 1969 року/, ст.ст. 1258, 1261, 328, 386 ЦК України / в редакції 2004 року /, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадщину за законом на Ѕ частину будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення складено власноручно.

Головуючий

А.Пархета