Справа № 2-75/2008 рік.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 липня  2008 року                            Бориславський
міський суд

Львівської
області

в складі головуючого-судді:              Посисень Л.М.

при секретарі:
Монастирській Н.В.

з участю адвоката                   ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бориславі          цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

В  С
Т  А  Н
О  В  И  В :

Позивачі просять стягнути з відповідача на корись кожного з них по 25 тисяч
грн. моральної шкоди, завданої їм відповдачем внаслідок того, що відповідач
17.05.2003 року дав доручення своєму сину ОСОБА_5 на право керування
автомобілем, який належить йому на праві власності, хоча знав, що в сина є
вроджені вади зору, які не дозволяють сину бути допущеними до керування
транспортним засобом, що стало основною причиною настання тяжких наслідків для
їхнього внука ОСОБА_6, який загинув внаслідок ДТП з вини сина відповідача, що
мала місце 07.05.2005 року близько 23 год. в м.Бориславі.

Відповідач позову не визнав.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що 07.05.2005 року близько 23
год. ОСОБА_5- син відповідача, керуючи по дорученні автомобілем, який належить
на праві власності його батькові - відповідачу ОСОБА_3, рухаючись по
вул.Трускавецькій м.Борислава, не виконав вимог п.п.1.5, 10.1, 13.1, 13.3
чинних правил дорожнього руху України, виїхав на ліву смугу руху, де вчинив
наїзд на їх, позивачів, внука  ОСОБА_6,
який ішов по обочині проїзної частини дороги, так як в даному місці не було
пішохідної доріжки, чим заподіяв внуку тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до
його смерті.

25.11.2005 року вироком Бориславського міського суду
Львівської області ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Цим вироком стягнуто в їх користь кожного
з них, позивачів, із засудженого ОСОБА_5 по 25 тисяч грн. у відшкодування
моральної шкоди.

25.07.2007 року ГД Стрийського МВ ГУМВСУ у Львівській
області порушено кримінальну справу за фактом використання завідомо
підробленого документу (медичного висновку), який надав можливість ОСОБА_5
отримати посвідчення водія, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК
України.

Відповідно до п.г.п.2.9 Правил дорожнього руху, водієві
забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають
у стані алкогольного сп»яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин, у
хворобливому стані, у стані стомлення, або під впливом лікарських препаратів,
що знижують швидкість реакції і увагу.

Про те, що у ОСОБА_5 є вади зору, які не дозволяють йому
бути допущеними до керування транспортним засобом, його батько ОСОБА_3 знав,
оскільки ці вади зору є вроджені.

Про те, що вади зору в ОСОБА_5 є вроджені свідчить
висновок Стрийського РВК від 20.03.2002 року та акт обслідування стану здоров»я
ОСОБА_5 № 148 від 20.03.2002 року. ОСОБА_5має вроджену ваду зору -
горизонтальний ністагм, далекозорий астигматизм обох очей.

22.02.2002 року Стрийським об»єднаним міським військовим
комісаріатом (протоколом Стрийської призовної комісії № 26 від 22.02.2002 року)
ОСОБА_5визнаний непридатним до військової служби по ст. 31 «Б» і-за вродженої
вади зору.

Згідно наказу № 299 МОЗ України від 24.12.1999 року «Про
затвердження Переліку захворювань і вад при яких особа не може бути допущена до
керування транспортними засобами», ОСОБА_5не має права керувати автотранспортом
категорії А,Б,С.

Однак, ОСОБА_5по фальшивій медичній довідці 06.05.2003
року в МРЕВ ДАІ м.Стрий, Львівської області отримав посвідчення водія.

17.05.2003 року його батько, ОСОБА_3, дав доручення сину
ОСОБА_5, на право керування автомобілем, який належав йому на праві власності.

22.08.2005 року Львівською обласною госпрозрахунковою
поліклінікою при огляді лікарем-окулістом медичної комісії ОСОБА_5, в нього
було виявлено вади зору, і визнано його, згідно Наказу МОЗ України від
24.12.1999 року № 299, непридатним до керування автотранспортом по зору.

ОСОБА_3, в порушення п.г.п.2.9 Правил дорожнього руху,
17.05.2003 року, дав доручення сину ОСОБА_5 на право керування автомобілем,
який належав йому на праві власності, хоча знав, що у сина є вроджені вади
зору, які не дозволяють сину бути допущеними до керування транспортним засобом.

Тому, вони, позивачі, вважають, що шкоду спричинену їм,
повинен відшкодовувати не лише ОСОБА_5, але і його батько ОСОБА_3.

07.05.2005 року ОСОБА_5 на автомобілі батька вчинив наїзд
на їхнього внука, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до
його смерті.

Отже, основною причиною настання тяжких наслідків для
їхнього внука є незаконне надання ОСОБА_3 своєму сину ОСОБА_5 доручення на
право керування автомобілем.

Незаконними діями відповідача їм була спричинена моральна
шкода, яка полягає у моральних та душевних стражданнях внаслідок смерті
близької людини, їхнього внука, якого вони виростили з дитинства, і з яким вони
разом проживали однією сім»єю до його загибелі.

Під час вищевказаної події вони перенесли сильний
психічний стрес, душевну біль і страждання. Вже понад два роки вони знаходяться
у стані морального пригнічення і дискомфорту. Стан їхнього здоров»я потребує
тривалого відновлення і лікарського нагляду.

Незаконні дії відповідача істотно змінили їхнє життя.
Так, як внук проживав разом з ними, зі смертю їхнього внука вони були
позбавлені звичайного образу життя, тих життєвих цінностей, якими вони
користувалися при його житті. Смерть внука також вплинула і на фінансове
становище їхньої сім»ї. Вони отримують невелику пенсію, якої не вистачає навіть
на найважливіші витрати. Їх внук працював, і він суттєво допомагав їм матеріально.
Вони були впевнені, що він зможе їх утримувати до їхньої смерті. Його смерть
суттєво вплинула на їхнє благополуччя.

Вони пенсіонери, люди похилого віку, непрацездатні. Внуку
виповнилося всього 23 роки, і вони не можуть змиритися з тим, що в результаті
незаконних дій відповідача, його син отримав доручення на керування
транспортним засобом та вчинив наїзд на їхнього внука. Так раптово і трагічно
обірвалося життя їхнього любимого внука. Неможливо передати їхні моральні
страждання і те, що вони відчувають, це треба тільки пережити.

Відповідач вже ніколи не зможе повернути їм їхнього
внука, і вже ніколи не зможуть відновити той звичайний образ життя, який у них
був до загибелі їхнього внука.

Вони вважають, що відповідач зобов»язаний відшкодувати їм
моральну шкоду по 25 тис.грн. кожному, так як саме з його вини його син
смертельно травмував їхнього внука його автомобілем.

Позов просить задоволити.

Позивачка ОСОБА_2 дала пояснення аналогічні поясненням
позивача ОСОБА_1

Позов просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_3, допитаний як свідок, пояснив, що його
син ОСОБА_5 повнолітній. Син отримав посвідчення водія і він 17.05.2003 року
дав сину доручення на право керування автомобілем, який належить йому на праві
власності. Жодних незаконних дій при видачі сину 17.05.2003 року дорученняі
він, відповідач, не вчиняв.

За скоєний 07.05.2005 року злочин, передбачений ст.286
ч.2 КК України його син ОСОБА_5 засуджений вироком Бориславського міського суду
від 25.11.2005 року. Цим вироком сина було позбавлено права керувати
транспортними засобами строком на 3 роки, а також стягнуто в користь кожного з
позивачів по 25 тис.грн. у відшкодування моральної шкоди.

В позові просить відмовити.

Іншими доказами, дослідженими судом, зокрема:

Кримінальною справою №1-122/2005 р. Бориславського
міського суду Львівської області по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст. 286 ч.2 КК
України стверджено, що вироком Бориславського міського суду Львівської області
від 25.11.2005 року ОСОБА_5, який 07.05.2005 року близько 23 год. 00 хв.,
керуючи по дорученню автомобілем марки Фіат-Уно н.з.НОМЕР_1, та рухаючись зі
швидкістю 60 км/год. по вул.Трускавецькій в м.Бориславі в напрямку вулиці
В.Великого, виконуючи маневр обгону автомобіля марки ЗАЗ н.з.НОМЕР_2, який
рухався в попутньому напрямку по правій смузі руху, не виконавши вимог п.п.1.5,
10.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, виїхав на ліву смугу руху, де
вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6, який ішов у попутньому напрямку по проїзній
частині дороги, заподіявши тому тяжкі тілесні ушкодження, як такі, що були
небезпечними для життя в час їх спричинення, а в даному випадку призвели до
його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1в реанімаційному відділенні Бориславської
ЦМЛ, визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України  і йому обрано покарання із застосуванням
ст.75 КК України зі звільненням від відбування покарання в частині основного
покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки - 4 роки позбавлення волі
з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Цивільний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_5 про
відшкодування витрат на поховання задоволено - стягнуто з ОСОБА_5 в користь
ОСОБА_1, ОСОБА_2 4000 грн. у відшкодування витрат на поховання.

Цивільний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_5 про
відшкодування моральної шкоди задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_5 в
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2по 25000 грн. кожному у відшкодування моральної шкоди,
в решті позову про стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1, ОСОБА_2по 15000 грн.
у відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

З матеріалів кримінальної справи виділено матеріали про
підставність видачі посвідчення водія на ім»я ОСОБА_5

Світлокопією протоколу Стрийської призовної комісії № 26
від 22.02.2002 року Стрийського об»єднаного міського військового комісаріату,
світлокопією висновку Стрийського РВК від 20.03.2002 року та світлокопією акту
обслідування стану здоров»я ОСОБА_5 № 148 від 20.03.2002, світлокопією
повідомлення Львівської обласної госпрозрахункової поліклініки від 15.08.2006
року приватному адвокату ОСОБА_4 стверджено, що ОСОБА_5 визнаний непридатним до
військової служби по ст.31 «Б» із-за вродженої вади зору; має вроджену ваду
зору - горизонтальний ністагм, далекозорий астигматизм обох очей; 22.08.2005
року при огляді лікарем-окулістом медичної комісії ОСОБА_5, в нього було
виявлено вади зору, і визнано його, згідно Наказу МОЗ України від 24.12.1999
року № 299, непридатним до керування автотранспортом по зору.

Світлокопією повідомлення № 06/3-116  06 від 31.07.2007 року начальника відділу
управління нагляду прокуратури Львівської області на ім.»я адвоката ОСОБА_4 для
повідомлення ОСОБА_1 стверджено, що 25.07.2007 року ГД Стрийського МВ ГУМВСУ у
Львівській області порушено кримінальну справу за фактом використання завідомо
підробленого документу (медичної довідки), який надав можливість ОСОБА_5
отримати посвідчення водія, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3
ст.358 КК України.

С У Д О М   В С Т А Н О В Л Е Н О, шо вироком Бориславського міського суду Львівської області від 25.11.2005
року ОСОБА_5/повнолітній син відповідача/, який 07.05.2005 року близько 23 год.
00 хв., керуючи по дорученню автомобілем марки Фіат-Уно н.з.НОМЕР_1, та
рухаючись зі швидкістю 60 км/год. по вул.Трускавецькій в м.Бориславі в напрямку
вулиці В.Великого, виконуючи маневр обгону автомобіля марки ЗАЗ н.з.НОМЕР_2,
який рухався в попутньому напрямку по правій смузі руху, не виконавши вимог
п.п.1.5, 10.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, виїхав на ліву смугу
руху, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 /внук позивачів/, який ішов у
попутньому напрямку по проїзній частині дороги, заподіявши тому тяжкі тілесні
ушкодження, як такі, що були небезпечними для життя в час їх спричинення, а в
даному випадку призвели до його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1в
реанімаційному відділенні Бориславської ЦМЛ, визнаний винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України
і йому обрано покарання із застосуванням ст.75 КК України зі звільненням
від відбування покарання в частині основного покарання з випробуванням з
іспитовим строком 2 роки - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Цивільний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на
поховання задоволено - стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 4000 грн.
у відшкодування витрат на поховання.

Цивільний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_5 про
відшкодування моральної шкоди задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_5 в
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2по 25000 грн. кожному у відшкодування моральної шкоди,
в решті позову про стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1, ОСОБА_2по 15000 грн.
у відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

З матеріалів кримінальної справи виділено матеріали про
підставність видачі посвідчення водія на ім»я ОСОБА_5

25.07.2007 року ГД Стрийського МВ ГУМВСУ у Львівській
області порушено кримінальну справу за фактом використання завідомо
підробленого документу (медичної довідки), який надав можливість ОСОБА_5
отримати посвідчення водія, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3
ст.358 КК України.

При встановлениї судом обставинах позов позивачів до
задоволення не підлягає.

При цьому суд не бере до уваги як докази: світлокопію протоколу Стрийської
призовної комісії № 26 від 22.02.2002 року Стрийського об»єднаного міського
військового комісаріату, світлокопію висновку Стрийського РВК від 20.03.2002
року та світлокопію акту обслідування стану здоров»я ОСОБА_5 № 148 від
20.03.2002, світлокопію повідомлення Львівської обласної госпрозрахункової
поліклініки від 15.08.2006 року приватному адвокату ОСОБА_4, якими  стверджено, що ОСОБА_5 визнаний непридатним
до військової служби по ст.31 «Б» із-за вродженої вади зору; має вроджену ваду
зору - горизонтальний ністагм, далекозорий астигматизм обох очей; 22.08.2005
року при огляді лікарем-окулістом медичної комісії ОСОБА_5, в нього було
виявлено вади зору, і визнано його, згідно Наказу МОЗ України від 24.12.1999
року № 299, непридатним до керування автотранспортом по зору; світлокопію
повідомлення № 06/3-116  06 від
31.07.2007 року начальника відділу управління нагляду прокуратури Львівської
області на ім»я адвоката ОСОБА_4 для повідомлення ОСОБА_1 яким стверджено, що
25.07.2007 року ГД Стрийського МВ ГУМВСУ у Львівській області порушено
кримінальну справу за фактом використання завідомо підробленого документу
(медичної довідки), який надав можливість ОСОБА_5 отримати посвідчення водія,
за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, - як підстави,
щоб задоволити позов позивачів, а також не бере до уваги їх /позивачів/
твердження про те, що основною причиною настання тяжких наслідків для їхнього
внука є незаконне надання ОСОБА_3 своєму сину ОСОБА_5 доручення на право
керування автомобілем, що ОСОБА_3, в порушення п.г.п.2.9 Правил дорожнього
руху, 17.05.2003 року, дав доручення сину ОСОБА_5 на право керування
автомобілем, який належав йому на праві власності, хоча знав, що у сина
є вроджені вади зору, які не дозволяють сину бути допущеними до
керування транспортним засобои, що вони, позивачі, вважають, що шкоду
спричинену їм, повинен відшкодовувати не лише ОСОБА_5, але і його батько
ОСОБА_3, оскільки ці докази та твердження позивачів спростовуються наведеними
вище доказами: вироком Бориславського міського суду Львівської області від
25.11.2005 року та поясненнями відповідача, допитаного як свідка.

Правовідносини, які виникли, регулюються ст.ст.1166-1168, 1187,
1192 ЦК України, тому,

З врахуванням
наведеного та

Керуючись          ст.ст.10, 60, 212, 209 ч.3 ЦПК України,

ст.ст.1166-1168,
1187, 1192 ЦК України

суд,-
В  И  Р
І  Ш  И  В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 25000
/двадцять п»ть тисяч/ гривень відмовити.

В позові ОСОБА_2до ОСОБА_3 про
стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 25000 /двадцять
п»ть тисяч/ гривень відмовити.

Стягнути ОСОБА_2в користь держави 08
грн. 50 коп. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2в користь
державного підприємства «Судовий інформаційний центр» по 03 грн.75 коп. з
кожного витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду даної цивільної
справи.

Рішення суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо
його не було  скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення  суду може бути подана апеляційному суду
Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути
подана апеляційному суду Львівської області через Бориславський міський суд
Львівської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

СУДДЯ: