Справа № 2-53
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

10 січня 2008 року       Уманський міськрайонний суд Черкаської
області

в складі: головуючого - судді      Очеретяного В.А.

при секретарі      Юхименко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про повернення коштів та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1  звернувся
з позовом до ОСОБА_2 про повернення коштів та стягнення моральної шкоди,
посилаючись на те, що між ним та відповідачем 13 січня 2006 року було укладено
договір купівлі-продажу транспортного засобу „ГАЗ-24”, 1980 року випуску, об'єм
двигуна V-2400, шасі НОМЕР_1, реєстраційний
НОМЕР_2, зареєстрованого МРЕВ-3 м. Києва 25 вересня 2002 року, який фактично не
відбувся, тобто ОСОБА_1 не став власником транспортного засобу, за який
заплатив відповідачу обумовлену договором суму - 7500 гривень, тому договір
слід вважати неукладеним, а з відповідача необхідно стягнути кошти, одержані
відповідачем без достатніх правових підстав в сумі 7500 гривень, проценти в
сумі 337,50 гривень та судові витрати в сумі 125 гривень.

Кім того,
позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у введенні його в оману
відповідачем щодо подальшої долі проданого йому майна та можливих претензій на
нього з боку інших осіб, внаслідок чого позивач зазнав моральних страждань, що
полягають у порушенні звичного для нього укладу життя, вимагаючи додаткових
зусиль для його організації, порушують звичні для нього стосунки і життєві
зв'язки, знижують його життєву активність, примушуючи звертатись у різні
інстанції для захисту своїх порушених прав. Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в
розмірі 1500 гривень.

Згідно
ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно
ст.1167 ЦК України відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням
характеру заподіяних фізичних та моральних страждань, інших негативних
наслідків.

В судовому
засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задоволити: стягнути з
відповідача на його користь заподіяну матеріальну шкоду в сумі 7837,50 гривень,
моральну шкоду в сумі 1500 гривень, а також судові витрати в сумі 125 гривень,
а всього 9462,50 гривні.

Відповідач
позовні вимоги не визнав, пояснивши, що за довіреністю від 6 жовтня 2005 року
ОСОБА_3 було передано йому автомобіль ГАЗ-24 НОМЕР_2 для керування із правом
розпоряджатися та правом продажу. Згідно довіреності від 13 січня 2006 року
даний автомобіль було передано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 для самостійного розпорядження
(продажу) автомобіля. Угода купівлі-продажу між ним та позивачем не укладалась.

Третя особа
на стороні відповідача ОСОБА_3 систематично не з'являється в судові за сідання,
причини неявки суду не повідомляє. Про час, день та місце розгляду справи
повідомлялась судом у встановленому порядку, в тому числі, неодноразово, і
телеграмами з повідомленням про вручення, але безрезультатно, повідомлення про
згоду на участь у справі від ОСОБА_3 до суду не надходило, тому у відповідності
до ч.3 ст.36 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без її участі.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 своєю
довіреністю, посвідченою 6 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6, уповноважила ОСОБА_2, відповідача по
справі, управляти і розпоряджатися (продати) належним їй на підставі свідоцтва
про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, виданого МРЕВ-3 м. Києва 25 вересня 2002 року, автомобілем
марки ГАЗ 24, 1980 року випуску, двигун №-, шасі (кузов) НОМЕР_1, реєстраційний
НОМЕР_2, з правом передоручення та виїзду за кордон терміном на три роки, тобто
до 6 жовтня 2008 року. ОСОБА_2, в свою чергу, довіреністю від 13 січня 2006
року, посвідченою приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу
Черкаської області ОСОБА_7, уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розпоряджатися
(продати) належним ОСОБА_3, вище вказаним автомобілем, з правом виїзду за межі
України, яка дійсна до 6 жовтня 2008 року, за що ОСОБА_4 сплатив відповідачу
вартість вказаного транспортного засобу в сумі 7500 гривень, а відповідач
передав позивачеві автомобіль.

Таким чином, між сторонами фактично відбувся договір
купівлі-продажу автомобіля, умови якого виконали обидві сторони:
ОСОБА_2(продавець) передав автомобіль ОСОБА_1, а ОСОБА_1(покупець) передав
ОСОБА_2  7500 грн., обумовлену плату за
автомобіль.

Разом з тим, у відповідності до ст.658 ЦК України право
продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є
його власником (що маємо в даному випадку), покупець набуває право власності
лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (продаж та
перереєстрація автомобіля, закінчення строку довіреності без її відміни, тощо).

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що
регулюються Главою 83 ЦК України - Набуття, збереження майна без достатньої
правової підстави. Зокрема у відповідності до ст.1212 ЦК України - Особа, яка
набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте (що маємо в даному випадку), згодом відпала. Положення
цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або
збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших
осіб, чи наслідком події.

Із довіреності, даної ОСОБА_3 ОСОБА_2, вбачається, що
вона уповноважує останнього управляти і розпоряджатися (продати) належним їй
автомобілем ГАЗ-24, для чого йому надано право керувати автомобілем … та
виконати інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю, але ця
довіреність не надає права розпорядження коштами, отриманими від продажу
автомобіля.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив факт отримання
від ОСОБА_1 7500 грн. і пояснив, що кошти були використані ним для особистих
потреб, ніхто до нього претензій не пред'являв і про відміну довіреності йому
стало відомо через 1 рік 6 місяців від ОСОБА_1

28 лютого 2006 року ОСОБА_3 звернулась з заявою до
приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 з
проханням відмінити її довіреність від 6 жовтня 2005 року за реєстром № 5611 на
ім'я ОСОБА_2 і довіреність була відмінена.

В червні 2007 року автомобіль був затриманий працівниками
Уманського РВ УМВС в Черкаській області, а 14 липня 2007 року був повернутий
власнику, за документами, ОСОБА_3

ОСОБА_1 не став
власником транспортного засобу, за який заплатив відповідачу обумовлену суму
коштів - 7500 гривень, тому з відповідача необхідно стягнути кошти, одержані
ним за автомобіль, оскільки підстава, по якій вони були отримані, згодом відпала
внаслідок поведінки інших осіб - ОСОБА_3, в результаті якої настала подія -
відміна довіреності.

Суд вважає, що вимоги ст.ст. 536,1214 ЦК України в даному
випадку не можуть бути застосовані, оскільки відповідач ОСОБА_2 дійсно
користувався коштами, але і позивач користувався автомобілем, тому вимога
позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 процентів в сумі 337,50 грн. не підлягає
задоволенню, оскільки вона є безпідставною.

Крім того, як стверджує позивач, йому було
заподіяно моральну шкоду, яку він оцінив в 1500 гривень, але заподіяння
моральної шкоди та її розмір документально не підтверджені. Суд вважає, що в
діях відповідача відсутня винна поведінка, яка могла б заподіяти моральну
шкоду. Вини його у тому, що згодом відпала підстава отримання ним коштів не має,
це сталось внаслідок події, яка наступила в результаті поведінки інших осіб,
зокрема ОСОБА_3 Тому позов в частині стягнення моральної шкоди не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 208, 209, 212-215
ЦПК України, на підставі ст. 386, 400, 658, 1212 України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов
ОСОБА_1 задоволити часткового.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7500 гривень та судові витрати в сумі 125 гривень, а
всього 7625  (сім тисяч шістсот двадцять
п'ять) гривень.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської
області через Уманський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційного суду
Черкаської області або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий___________________