Справа № 22ц-64/08                             Головуючий в 1 інстанції -
Доповідач - Здрилюк О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е
М    У К Р А Ї Н И

24 січня 2008 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів: Здрилюк О.І., Русинчука М.М.,

при секретарі - Савчук О.В.,

з участю пр-ка позивача - Клімішиної Н.А.,

третьої особи - ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Луцьку до Відкритого
акціонерного товариства «Луцький хлібокомбінат», третіх осіб на стороні
відповідача - ОСОБА_1 і Територіального управління Держнаглядохоронпраці по
Волинській області про визнання недійсним акта про нещасний випадок на
виробництві за апеляційною скаргою третьої особи на стороні відповідача -
ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду від 20 квітня 2005 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 20 квітня 2005 року позов в даній
справі задоволено.

Постановлено визнати недійсним та скасувати акт № 1 форми Н-1, складений 30
січня 2002 року, затверджений 11 лютого 2002 року, про нещасний випадок з
ОСОБА_1 07 грудня 1990 року.

В апеляційній скарзі третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1 просить
скасувати це рішення і постановити нове - про відмову в позові.

Вважає, що судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення
для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що нещасний випадок,
який стався 07 грудня 1990 року з ОСОБА_1 не підлягає обліку, оскільки не
пов'язаний з виробництвом і оспорюваний позивачем акт розслідування нещасного
випадку форми Н-1 не відповідає вимогам Положення про розслідування та облік
нещасних випадків на виробництві від 17.08.1989 року.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Актом від 22 лютого 1991 року спеціального розслідування
групового нещасного випадку встановлено, що ОСОБА_1 діяла не в інтересах
підприємства, а тому нещасний випадок, який стався з нею 07.12.1990 року не
пов'язаний з виробництвом та обліку не підлягає (а.с.153-156).

Такі обставини, а саме те, що автомобіль був виписаний
ОСОБА_1 для власних потреб і проведено оплату за автопослуги стверджується і
актом № 3 форми Н-1 відносно водія ОСОБА_2 та оглянутими судом першої інстанції
матеріалами кримінальної справи № 17-162-90 по факту дорожньо-транспортної
пригоди: протоколом допиту ОСОБА_1, як свідка, під час якого остання приєднала
квитанцію № 854 від 07.12.1990 року про оплату за автопослуги та оглядом самої
цієї квитанції (а.с.203-204, 205-207, 212).

Зазначені вище акти складені відповідно до вимог
Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві,
затвердженого постановою Президії ВЦРПС і Держпроматомнагляду СРСР від
17.08.1989 року № 8-12. Вони не змінювались та не визнавались недійсними.

Також нескладання акта форми Н-1 відносно ОСОБА_1 нею, як
це передбачено п.1.7 даного Положення, не оскаржувалось.

Як вбачається із оскарженого позивачем акта форми Н-5
розслідування нещасного випадку, складеного 29.01.2002 року та акта форми Н-1,
складеного 30.01.2002 року і затвердженого 11.02.2002 року відносно ОСОБА_1
(а.с.4-6) обставини нещасного випадку, який стався 07.12.1990 року викладено в
протиріччя змісту обставин, викладених у вищезазначених актах від 22.02.1991
року.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що
складені у 2002 році акти не відповідають вимогам п.п.1.2, 3.1, 3.3 Положення
про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві.

Враховуючи наведені обставини, колегія
суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі
встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними
доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми
матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

В апеляційній скарзі не наведено доводів для
спростування висновків суду.

Рішення постановлене з додержанням норм матеріального і
процесуального права і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного
суду від 20 квітня 2005 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді