У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 травня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України у складі:

Романюка Я.М.,    Левченка Є.Ф.,      Пшонки М.П.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Черкаської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства “Національна
акціонерна страхова компанія “Оранта” про визнання договору недійсним,
відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси від 4 грудня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області від 14 лютого 2008 року,

в с т а н о в и л а :

В травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та
Черкаської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства “Національна
акціонерна страхова компанія “Оранта” (далі - ВАТ “НАСК “Оранта”) про визнання
договору недійсним, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 4 грудня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14 лютого
2008 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Черкаської обласної дирекції
НАСК “Оранта” на користь ОСОБА_1. 7 763 грн. майнової шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції
та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на їх необґрунтованість та порушення
судами норм матеріального та процесуального права, та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції або змінити зазначені судові рішення.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України та обставини,
необхідні для ухвалення судового рішення та перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Рішенням суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, ухвалено рішення про
стягнення на користь позивача завданої йому матеріальної шкоди з Черкаської
обласної дирекції ВАТ “НАСК “Оранта”.

Однак, такий висновок суду суперечить нормам процесуального
права.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позивачем  і
відповідачем, які є сторонами у цивільному процесі, можуть бути фізичні
і юридичні особи, а також держава.

Ухвалюючи рішення про стягнення з Черкаської обласної
дирекції ВАТ “НАСК “Оранта” грошової суми та визнаючи за нею правло власності
на автомобіль судом не враховано, що зазначена дирекція не є юридичною особою,
а отже не належить до кола осіб, які можуть бути відповідачем у даній справі.

Таким чином, суд фактично вирішив питання про права і обов'язки
ВАТ “НАСК “Оранта”, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 338 ЦПК України є підставою для
обов'язкового скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстації.

Керуючись ч. 4 ст. 332, п. 2 ч. 1 ст. 336, п. 4 ч. 1 ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного
суду м. Черкаси від 4 грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області
від 14 лютого 2008 року скасувати і передати справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України
Я.М. Романюк

Є.Ф. Левченко

М.П. Пшонка