№ 2-2298/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
серпня 2008 року                             місто
Маріуполь

Іллічівський
районний суд міста Маріуполя у складі головуючого судді Мальцевої Є.Є., при
секретарі Шевченко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сартанської селищної ради про
визнання права власності на самочинно збудовані будівлі

встановив:

11.08.2008
року позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати за
ним право власності на самочинно збудовані житловий будинок літ. А-2, загальною
площею 216,5 кв.м., житловою площею 147, 1 кв.м., погріб літ. а/п,  гараж-сарай літ. Б-2, огорожу №1, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, включивши їх до складу домоволодіння.

У
судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог представник позивача пояснив,
що на підставі договору дарування житлового будинку від 12.10.2005 року,
посвідченого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної
контори ОСОБА_2, реєстр № 7-1950, зареєстрованого в Маріупольському бюро
технічної інвентаризації 03.02.2006 року, реєстр № 11631833, позивач є
власником житлового АДРЕСА_1 Придбане позивачем домоволодіння складалося з
житлового дому літ. А-1, житловою площею 43,1 кв.м. та нежитлової прибудови
літ. А1-1.

У
період експлуатації будинку позивачем без належного дозволу органів місцевого
самоврядування був реконструйований вищевказаний житловий будинок у
двоповерхове капітальне житлове домоволодіння літ. А-2, були збудовані погріб
літ. а/п,  гараж-сарай літ. Б-2, огорожа
№1. У теперішній час будування вказаних об'єктів позивачем повністю завершено.

Позивач
звернувся до Маріупольського БТІ для реєстрації права власності на самочинно
збудовані приміщення. 08.08.2008 року позивачем був отриманий новий технічний паспорт
на вказане домоволодіння, однак у реєстрації самочинно збудованих об'єктів йому
було відмовлено.

Позивач
просив визнати за ним право власності на самочинно збудовані житловий будинок
літ. А-2, загальною площею 216,5 кв.м., житловою площею 147, 1 кв.м., погріб
літ. а/п,  гараж-сарай літ. Б-2, огорожу
№1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, включивши їх до складу домоволодіння.

Представник
відповідача до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заява з
проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у
повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову.

Суд,
вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що згідно з договором дарування житлового будинку від 12.10.2005
року, посвідченого державним нотаріусом Першої маріупольської державної
нотаріальної контори ОСОБА_2, реєстр № 7-1950, зареєстрованого в
Маріупольському бюро технічної інвентаризації 03.02.2006 року, реєстр №
11631833, ОСОБА_1  отримав у власність
житловий будинок за АДРЕСА_1 На зазначеній земельній ділянці самочинно
збудовані житловий будинок літ. А-2,
гараж-сарай літ. Б-2, огорожа №1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
що підтверджено  довідкою, виданою ДКП
„Маріупольське БТІ”.

Згідно
з висновком технічного експерта в галузі будівництва  ОСОБА_3 ТОВ „ДОНБАССПЕЦМОНТАЖ”, житловий
будинок літ. А-2,  гараж-сарай літ. Б-2,
огорожа №1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, знаходяться у задовільному
технічному стані (ІІ категорія технічного стану) і може експлуатуватися в
подальшому.

Згідно з ч.2 ст.331
ЦК України   право
власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди
тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації,
право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч.3 ст. 376
ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання
земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме
майно.

Згідно з ч. 5 ст.
376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може
визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на
ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Керуючись
ст.ст. 10, 60, 174, 209, 215 ЦПК України, ст.ст.331, 376 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сартанської селищної ради про визнання права
власності на самочинно збудовані будівлі,- задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовані житловий будинок літ. А-2,
загальною площею 216,5 кв.м., житловою площею 147, 1 кв.м., погріб літ.
а/п,  гараж-сарай літ. Б-2, огорожу №1,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, включивши їх до складу домоволодіння.

На
рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через
Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Заява
про апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попередньої подачі заяви про апеляційне оскарження
у строк, передбачений для подачі такої заяви.

Суддя