Справа № 22ц-1634/2008 Головуючий у 1 інстанції -
Категорія - цивільна Гордієць Л.В.
Доповідач - Позігун М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2008 року м. Чернігів
Апеляційний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді: ПОЗІГУНА М.І.
суддів: Демченко л.м., шЕМЕЦЬ н.в.,
при секретарі: з участю:ОСОБА_1 представника відповідача - ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, представника позивача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 липня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. Свої вимоги мотивували тим, що 09.05.2007 року о другій годині на обочині вулиці Крайня м. Києва відповідач ОСОБА_6, керуючи автомобілем ГАЗ-&33021-212, держномер НОМЕР_2, допустив грубі порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоїв наїзд на ОСОБА_3, завдавши йому тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній помер у лікарні БСМ м. Києва ІНФОРМАЦІЯ_1.

За фактом ДТП Деснянським райвідділом міліції м. Києва була порушена кримінальна справа і постановою Деснянського районного суду м. Києва від 30.08.2007 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні ДТП та у смерті брата і сина позивачів. Цією ж постановою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України по амністії.

У зв'язку з ДТП та її тяжкими наслідками позивачам завдано значних матеріальних збитків та великої неоцінимої моральної шкоди. Зокрема, ОСОБА_3 просив стягнути на його користь понесені ним витрати на лікування і похорони брата, які складають 25375 грн. 38 коп. та 50000 грн. моральної шкоди, а ОСОБА_5 просила стягнути на її користь 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди та щомісячно у солідарному порядку стягувати з відповідачів по 300 грн. на її користь, як непрацездатної особи.

Крім того, ОСОБА_3 просив стягнути на його користь витрати на юридичну допомогу у розмірі 2000 грн..

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 липня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_8 та ОСОБА_5 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 2525 грн. матеріальної шкоди. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат на юридичну допомогу відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 з 01 серпня 2008 року щомісячно по 300 грн. на користь непрацездатної ОСОБА_5 на її утримання довічно. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 110 грн. 50 коп. судового збору на користь місцевого бюджету м. Ніжина та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь державного бюджету м. Ніжина.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду від 09 липня 2008 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт вважає, що суд безпідставно відмовив йому в задоволенні його позовних вимог, не прийнявши надані ним суду докази, що підтверджують витрати, пов'язані з лікування, похоронами брата, придбанням продуктів харчування та оплаті ритуальних послуг, оскільки при розгляді справи у суду не виникало ніяких сумнівів та питань з приводу поданих ним доказів. Крім того, і в позовній заяві та під час попереднього судового засідання він заявляв клопотання про витребування доказів та забезпечення позову, але суд безпідставно відмовив йому, чим порушив вимоги п.п.5, 7 ч. 6 ст. 30 ЦПК України. На підтвердження понесених витрат на лікування та похорони брата апелянтом до апеляційної скарги додані відповідні документи.

Також апелянт вважає, що суд безпідставно відмовив йому у відшкодуванні моральної шкоди, пославшись на ч.2 ст.1168 ЦК України, оскільки на підставі ст.. 23 ЦК України він має право на таке відшкодування, оскільки зазнав душевних страждань, пов'язаних з протиправною поведінкою щодо його рідного брата.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до слідую

чого висновку.

Судом встановлено, що 9.09.2007 року о другій годині ОСОБА_6, внаслідок порушення правил дорожнього руху під час керування без достатніх правових підстав автомобілем ГАЗ-&33021-212, держномер НОМЕР_2, належного на праві власності ОСОБА_7, на вул.. Крайня м. Києва скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, який від отриманих під час ДТП тяжких тілесних ушкоджень помер в лікарні м. Києва ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки ОСОБА_7 передала транспортний засіб без достатніх правових підстав ОСОБА_6, то суд прийшов до висновку, що саме вона відповідно до вимог ч2 ст. 1187 ЦК України і повинна нести цивільно-правову відповідальність, оскільки зі сторони ОСОБА_6 не було встановлено незаконного заволодіння транспортним засобом. Рішення суду в цій частині не оскаржується.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинного бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом відмовлено в задоволенні вимог про стягнення 80 грн. за ритуальні послуги, 1155 грн. на придбання огорожі могили та 100 грн. на її установку.

Апелянтом рішення суду в цій частині не оскаржується, як не оскаржується і рішення суду в частині відшкодування витрат на поминальні дні (9, 40, півроку і рік) та в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_7 50000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_5 та щомісячно по 300 грн. на її утримання, а тому відповідно до ч 1 ст. 303 ЦПК України законність і обґрунтованість судового рішення в цій частині не підлягає перевірці апеляційним судом.

Висновок суду в частині відмови в задоволені вимог про стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди та стягнення витрат за надання юридичної допомоги адвокатом ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам закону.

Так, судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 був рідним братом позивача ОСОБА_3, але відповідно до ч 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується лише її чоловікові(дружині), батькам (усиновлювачам), дітям,(усиновленим), а також особам, які проживали разом з нею однією сім'єю. Позивач ОСОБА_3 не відноситься до зазначеної категорії осіб, а тому права на відшкодування моральної шкоди в силу закону в даному випадку він не має, в зв'язку з чим його посилання в обґрунтування наявності підстав для відшкодування моральної шкоди на ст.. 23 ЦК України є безпідставні за наявності спеціальної норми.

Відповідно до положень ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Адвокат же може виступати як в якості особи, яка надає правову допомогу, так і бути представником однієї із сторін, а тому не можна ототожнювати особу, яка надає правову допомогу, із представником. Особа, яка має право на надання правової допомоги, відповідно до ч.2 зазначеної статті, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. В матеріалах справи така заява і ухвала суду відсутні. З матеріалів справи, зокрема журналів судових засідань, вбачається, що адвокат Семенок В.І. брав участь у справі як представник позивача, і кошти за надану допомогу отримав також як представник, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову і в цій частині.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції взяв до уваги лише частину документів щодо витрат позивача на поховання, а іншу частину письмових доказів відхилив пославшись на те, що вони є неналежними доказами, які підтверджують реальну оплату позивачем наданих послуг та придбання ним продуктів харчування на вчинення ритуальних послуг та обряду, зокрема і на поминальний обід, а свідчать лише про їх виписку.

Таким чином, судом першої інстанції були задоволені лише вимоги позивача про відшкодування понесених ним витрат на придбання м'ясопродуктів на Ніжинському ринку райспоживспілки на суму 1035 грн. (а.с.13), на придбання вінків ритуальних на суму 550 грн. (а.с.21), на придбання рушників, хусток, покривал на суму 540 грн. (а.с.25), на оплату музики на суму 400 грн., а в задоволенні вимог про відшкодування понесених позивачем витрат 1356 грн. на придбання ліків, продуктів харчування в інших місцях на суму 3435 грн. 45 коп., витрат на транспортування тіла померлого з м. Києва до с. Омбиша Борзнянського району у розмірі 810 грн., на придбання одягу для померлого на суму 400 грн., на придбання труни і надані послуги для потерпілого ОСОБА_3 на суму 630 грн. 36 коп., на придбання і установку пам'ятника на суму 6000 грн., на прибирання і бальзамування потерпілого на суму 250 грн., на церковні послуги на суму 100 грн., на транспорт для доставки продуктів, півчих, попа в сумі 250 грн. відмовлено в зв'язку з відсутністю в наданих документах даних про оплату зазначених сум або ж відсутністю взагалі документів, що підтверджують реальну оплату наданих послуг та придбаних товарів.

Проте, висновок суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 1356 грн. на придбання ліків, витрат на придбання продуктів харчування в інших місцях на суму 3435 грн. 45 коп., витрат на транспортування тіла померлого з м. Києва до с. Омбиша Борзнянського району у розмірі 810 грн., на придбання одягу для померлого на суму 400 грн., на придбання труни і надані послуги для потерпілого ОСОБА_3 на суму 630 грн. 36 коп., на придбання і установку пам'ятника на суму 6000 грн., на прибирання і бальзамування потерпілого на суму 250 грн., на церковні послуги на суму 100 грн., на транспорт для доставки продуктів, півчих, попа в сумі 250 грн. в зв'язку з неналежністю доказів в цій частині не ґрунтується на матеріалах і не відповідає вимогам процесуального закону.

Так, відповідно до статей та 57, 64 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи, а письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проте, в порушення вимог ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів як кожного окремо, так і в їх взаємозв'язку та їх сукупності, наявні в матеріалах справи докази судом були оцінені лише кожен окремо, і не надана їм оцінка в їх сукупності з врахуванням обставин справи, які визнані сторонами і відповідно до ст.. 61 ЦПК не підлягали доказуванню.

Такими обставинами є смерть ОСОБА_3 від заподіяних йому в результаті ДТП тяжких тілесних ушкоджень та понесення позивачем ОСОБА_3 витрат на поховання.

На підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, а саме понесених позивачем витрат на поховання брата, ним були надані відповідні довідки (а.с. 13, 18, 19, 20, 25-29, 36, 37), рахунки ( а.с. 14-16, накладні (а.с. 12, 15, 17, 30, 31-33), товарні чеки (а.с. 13, 17, 21, 31, 32), квитанції, квитанції до прибуткового касового ордера (а.с.21, 24, 35), договір про надання представницьких та інших необхідних послуг при організації та проведенні поховання померлого (а.с.22), яким суд не дав належної оцінки в сукупності з іншими доказами та з врахуванням всіх обставин понесення їх позивачем, в тому числі і на поминальний обід. Апеляційним судом відповідно до положень ч2 ст. 303 ЦПК України було досліджено оригінали вище зазначених документів і даючи їм аналіз з врахуванням обставин справи суд вважає, що місцевим судом безпідставно не було задоволено вимоги щодо стягнення понесених позивачем витрат 1286.50 грн. на придбання ліків, на придбання продуктів харчування в інших місцях на суму 3435 грн. 45 коп., витрат на транспортування тіла померлого з м. Києва до с. Омбиша Борзнянського району у розмірі 810 грн., на придбання одягу для померлого на суму 400 грн., на придбання труни і надані послуги для потерпілого ОСОБА_3 на суму 630 грн. 36 коп., на придбання і установку пам'ятника на суму 6000 грн., на прибирання і бальзамування потерпілого на суму 250 грн., на церковні послуги на суму 100 грн., на транспорт для доставки продуктів, півчих, попа в сумі 250 грн.

За викладених обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні шляхом збільшення стягнутої з ОСОБА_7 2525 грн. розміру матеріальної шкоди до 14400 грн. ( 1286.50+3435 грн. 45 коп.+810+250+630.36+100+250+6000).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.3, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 липня 2008 року змінити, збільшивши розмір стягнутої з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди до 14400 грн. 81 коп..

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Судді: