Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада  2008 року       Варвинський районний суд Чернігівської
області

в складі судді Семенченка О.М.,

з участю секретаря  Тарасенко А.О.,

позивача
ОСОБА_1.,

представника позивача ОСОБА_3.,

відповідача ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом    ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ
частину будинку,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2008
року до суду звернулася позивачОСОБА_1. з позовом до ОСОБА_2про визнання за нею
права власності на Ѕ частину будинку під АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що
перебуваючи   у шлюбі з відповідачем по
справі ОСОБА_2.,   разом побудували
зазначений будинок , який було зареєстровано на її чоловіка ОСОБА_2 Проте, в
жовтні 2005 року шлюб було розірвано і вона разом зі своїм неповнолітнім сином
ОСОБА_4 змушена була  перейти проживати
на квартиру за наймом. В добровільному порядку відповідач не бажає визнати за
нею право власності на половину будинку з надвірними будівлями та спорудами.
Тому позивачОСОБА_1. просить задовольнити позов.

В судовому
засіданні позивачОСОБА_1. та її представник ОСОБА_3. позов підтримали і
пояснили, що шлюб між позивачем та відповідачем по справі було зареєстровано у
серпні 1990 року. В 1993 році на ім”я відповідача ОСОБА_2було виділено земельну
ділянку по вул. Південній в смт. Варва і надано дозвіл  на будівництво житлового будинку. На спільні
з відповідачем кошти вони разом збудували спочатку  сарай, де облаштували тимчасове житло для
проживання, де мешкали з 2000 року, а далі продовжували будувати будинок та
інші будівлі та споруди. У 2004 році будівництво будинку було закінчене і
зареєстровано в Прилуцькому МБТІ на ім”я відповідача ОСОБА_2Проте до цього часу
стосунки у позивача з відповідачем погіршилися і відповідач ОСОБА_2 перешкоджав
проживати в будинку, що стало причиною для найму квартири , де вона з
неповнолітнім сином проживає до цього часу.

Відповідач
ОСОБА_2. в судове засідання з”явився, але через не задоволення судом заявлених
ним клопотань, залишив залу судових засідань. Суд ухвалив продовжувати розгляд
справи без участі відповідача за наявності тих доказів, які є у матеріалах
справи. Письмових заперечень щодо заявленого позову та доказів відповідач по
справі ОСОБА_2. суду не надав.

Заслухавши
пояснення позивача ОСОБА_1. та її представника ОСОБА_3., вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

З довідки
відділу РАЦС Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області
вбачається, що 4 серпня 1990 року  було
зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_1. та відповідачем ОСОБА_2. Зазначений
шлюб було розірвано  27 жовтня 2005 року
(а.с. 7).  Згідно довідки, виданої  відділом містобудування та архітектури Варвинської
райдержадміністрації  рішенням
виконавчого комітету Варвинської селищної ради від 21 жовтня 1993 року  №195
відповідачеві ОСОБА_2  виділено
земельну ділянку  площею 0,1125 га по
АДРЕСА_1 під будівництво житлового будинку і господарських будівель та надано
дозвіл  на їх будівництво.  На підставі зазначеного рішення   було розроблено і видано ОСОБА_2  Будівельний паспорт на забудову земельної
ділянки (а.с. 36).

Як вбачається з
свідоцтва про право на нерухоме майно, витягу з реєстру про реєстрацію  права власності на нерухоме майно  та інформаційної довідки Прилуцького
МБТІ  побудований будинок під АДРЕСА_1,
на підставі рішення виконавчого комітету № 243 від 27 жовтня 2004 року  було
зареєстровано на ім”я відповідача по справі ОСОБА_2 (а.с. 4,5,6).  ПозивачОСОБА_1. була зареєстрована за  адресою АДРЕСА_1,  що підтверджується довідками, виданими
виконкомом Варвинської селищної ради (а.с.9, 12).

Згідно ст. 60
Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Стаття 368 ч. 3
Цивільного кодексу України також передбачає, що майно, набуте  подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною
сумісною власністю , якщо інше не встановлене законом або договором.

Відповідно до
ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу.

Таким чином, суд
вважає, що будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1
і зареєстрований на ім”я ОСОБА_2,
побудований за час   шлюбу
позивачем та відповідачем  і   належить на праві спільної сумісної
власності  позивачевіОСОБА_1. та
відповідачеві ОСОБА_2.

Стаття 70
Сімейного  кодексу України  передбачає на випадок поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та
чоловіка  є рівними, якщо інше не
визначено  домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Суду не надані
сторонами докази, які б засвідчували про наявність шлюбного договору чи іншої
домовленості  щодо часток у спільній
власності подружжя.

У відповідності
зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред”явити позов про визнання його
права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких
обставин суд приходить до переконання, що за позивачем ОСОБА_1. слід визнати
право власності на Ѕ частину будинку під АДРЕСА_1  з відповідною частиною будівель та споруд.

Судові витрати слід покласти на відповідача,
виходячи з того, що   інформаційної
довідки, виданої Прилуцьким МБТІ,
вартість житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями  становить 296121 гривню (а.с.6). При цьому
слід врахувати, що 51 гривню державного мита сплачено позивачкою при подачі
позову, а в решті сплати державного мита було відстрочено до ухвалення судового
рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
212, 213, 215, 88 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов    ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину будинку задовольнити
повністю.

Визнати
право власності на  одну другу
частину  будинку під АДРЕСА_1 з такою
частиною господарсько-побутових будівель та споруд, розміщених за цією
адресою,  що  зареєстровані на ім”я ОСОБА_2.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь держави 1429 гривень 61 копійку державного мита  та  81
гривню на користь ОСОБА_1  понесених
нею  судових витрат при подачі позову до
суду (державного мита 51 грн. та 30 грн. на ІТЗ).

Рішення суду може бути оскаржене до судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернігівської області через
місцевий Варвинський районний суд.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути
подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                          О.М.
Семенченко