Справа № 2-364/2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2008 року місто Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням - судді Жмуд Н.М., за участю секретаря судових засідань - Клименко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ВАТ «Укртелеком» в особі Лозівського центру електрозв'язку № 4 Харківської філії ВАТ «Укртелеком» до ОСОБА_1про стягнення боргу за послуги електрозв'язку, -

В С Т А Н О В И В :

21 січня 2008 року, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за послуги електрозв'язку з ОСОБА_1, посилаючись на те, що з відповідачем 12 грудня 1997 року, було укладено договір № 045610029 про надання послуг телефонного зв'язку, у зв'язку з чим, відповідачу було надано в користування номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1. Станом на 21 січня 2008 року, у період з 01.08.2007 року по 01.12.2007 року, відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 483 гривні 55 копійок. На підставі заборгованості відповідача, позивачем на адресу відповідача направлялися попередження та претензію про необхідність сплати заборгованості за послуги електрозв'язку, але оплата не надійшла. Тому позивачем 16 листопада 2007 року було надіслано повідомлення про припинення договору про надання послуг зв'язку.

Виходячи з викладеного, позивач прохає суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги зв'язку в розмірі 483 гривень 55 копійок; а також суму держмита в розмірі 51 гривня 00 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 30 гривень 00 копійок, сплачені позивачем.

У судовому засіданні інтереси позивача представляла представник - Нестеренко Оксана Борисівна, що діє на підставі довіреності від 08 січня 2008 року ВКЕ № 082585, що не суперечить положенням діючого цивільно-процесуального законодавства України, оскільки, відповідно до ч.1 ст.38 ЦПК України - сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження, крім справ про усиновлення, можуть брати участь у цивільній справі особисто або через свого представника. Частиною 3 даної статті встановлено, що юридичних осіб представляють їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.

Згідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та прохала суд позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову не заперечував, а по справі пояснив, що заборгованість за послуги електрозв'язку виникла в зв'язку з скрутним матеріальним становищем, але по можливості він зобов'язується виплатити всю суму заборгованості.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У судовому зсіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 12 грудня 1997 року, між позивачем та відповідачем про справі було укладено Типовий договір №045610029 про надання послуг електрозв»язку (а.с.№4).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Уклавши даний договір, кожна із сторін, взяли на себе певні зобов»язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, згідно Розділу 1 даного договору (а.с.№4), підприємство зв»язку (позивач по справі) забезпечує встановлення та підключення кінцевого(вих) пристрою(їв) Споживача через абонентську лінію до телефонної мережі загального користування, за адресою: АДРЕСА_1, надає Споживачу в користування номер(и) телефону(нів) НОМЕР_1 та послуги електрозв»язку, а Споживач сплачує плату з встановлення та вартість послуг, які надаються.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем взяте на себе зобов'язання було порушено.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача 02 жовтня 2007 року, було направлено повідомлення (а.с.№7), про наявну у останнього заборгованості за спожиті телекомунікаційні послуги на суму в 326 грн. 01 коп.

На адресу відповідача, 19 листопада 2007 року позивачем було направлено претензію №434 «про несплату заборгованості за послуги електрозв»язку» в розмірі 485 грн. 51 коп.(а.с.№6), яка також була залишена відповідачем без задоволення.

Крім того, на аркуші справи №8 є також повідомлення від 16 листопада 2007 року, направлене на адресу відповідача, про необхідність останнього, погасити наявну у нього перед позивачем заборгованість.

Згідно ч.1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виходячи з вище викладеного, в судовому засіданні судом встановлено, що відповідачем, взяте на себе зобов'язання за Договором було порушено, і тому відповідач має заборгованість перед позивачем, за надані йому послуги електрозв»язку на суму 483 гривень 55 копійок, що підтверджується Таблицею нарахувань та оплат за весь період заборгованості (а.с.№5).

Виходячи з викладеного, на підставі пояснень представника позивача, відповідача та досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, суд знаходить позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги електрозв'язку на суму в 483 гривень 55 копійок такими, що підлягають задоволенню.

В своїй позовній заяві позивач прохає суд стягнути з відповідача витрати, які позивачем було понесено при зверненні до суду з даним позовом, а саме судовий збір на суму в 51 грн. 00 коп. та ви трати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у суді на суму в 30 грн. 00 коп.

Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернені до суду було понесено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у судах на суму в 30 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 65 від 18 січня 2008 року (а.с.№2) та судовий збір на суму 51 грн. 00 коп. - підтвердженням чого є платіжне дорученнями № 63 від 18 січня 2008 року(а.с.№1).

В судовому засіданні відповідачем вказано, що він є інвалідом другої групи загального захворювання, в підтвердження чого останній надав ксерокопію свого пенсійного посвідчення (а.с.№40-42).

Відносно викладеного необхідно зазначити, що відповідно до п.18 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року №7 « Про державне мито» з наступними змінами, встановлено, що при зверненні до суду від уплати державного мита звільняються позивачі, які є інваліди першої та другої групи. В даному випадку,

Враховуючи те, що відповідно до вимог діючого законодавства, відповідач не звільнений від сплати державного мита, суд стягує на користь позивача з відповідача державне мито у розмірі 51 гривня 00 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 30 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст.10, 11, 38, 44, 57, 60, 79, ст.88, 174, 209, 212-214, 215, 217, 218 ЦПК України, Частини 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України; ст.ст.509, 526, 530, 610, 629 ЦК України; Частини 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України; п.18 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року №7 « Про державне мито» з наступними змінами, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ВАТ «Укртелеком» в особі Лозівського центру електрозв'язку № 4 Харківської філії ВАТ «Укртелеком» до ОСОБА_1про стягнення боргу за послуги електрозв'язку- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1на користь ВАТ «Укртелеком» в особі Центру електрозв'язку № 4 Харківської філії ВАТ «Укртелеком» (р/р 260421096 в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» код ЄДРПОУ/ДРФО 25614660 МФО 350589) заборгованість за послуги електрозв'язку в розмірі 483 гривні 55 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1на користь ВАТ «Укртелеком» в особі Центру електрозв'язку № 4 Харківської філії ВАТ «Укртелеком» (р/р 260421096 в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» код ЄДРПОУ/ДРФО 25614660 МФО 350589) - судовий збір (державне мито) на суму в 51 гривня 00 копійок та витрати по сплаті на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий

у судовому засіданні

Суддя: Н.М. Жмуд