Справа № 2-1473/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2008 року Бериславський районний суд Херсонської області

у складі головуючого судді Сіянка В.М.

за участю секретаря Третьякової Т.М.

представників : Кононова М.А. ,Ташкової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до виконавчого комітету Бериславської міської ради Херсонської області, третя особа: бюро приватизації Бериславського району Херсонської області, про зобов’язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Бериславської міської ради Херсонської області про зобов’язання відповідача включити його до списків громадян, що мають право на отримання приватизаційних паперів, посилаючись на те, що 08 грудня 1997 року він, його батьки та брат приватизували житлове приміщення, а саме квартиру розташовану за адресою:
АДРЕСА_1
Частка позивача в приватизованому приміщенні складає ј частина – 8,3 м2. В зв’язку з недостатністю площі, позивачем та його сім’єю були отримані житлові чеки. За направленням в 2000 році позивач переїхав до м. Берислава на постійне місце роботи та проживання. Залишки житлових чеків він не використав для приватизації частки майна державних підприємств чи земельного фонду. 29 квітня 2004 року йому та його сім’ї у складі 3 чоловік профспілковим комітетом ВАТ «Бериславський машинобудівний завод» було видано ордер на житлове приміщення
НОМЕР_1
на право зайняття житлового приміщення жилою площею 14 м2, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2
Протягом усього часу користування ним зазначеним житловим приміщенням він доглядав за ним, здійснював у ньому ремонти, своєчасно сплачував комунальні послуги. В грудні 2006 року він звернувся до виконавчого комітету Бериславської міської ради із заявою про одержання приватизаційних паперів з метою приватизації займаного ним житлового приміщення, а саме квартири
АДРЕСА_2
, однак отримав невмотивовану відмову. 17 грудня 2007 року він повторно звернувся до виконавчого комітету Бериславської міської ради з заявою про надання йому приватизаційних паперів на вище зазначене житлове приміщення , однак знову отримав невмотивовану відмову. З посиланням на ст.ст. 3 , 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 48 ЖК України, ст. 47 Конституції України просив задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача Кононов М.А. позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, з підстав викладених в позові.

У судовому засіданні представник відповідача Ташкова А.О. позов не визнала через його безпідставність та необґрунтованість, надала суду письмові заперечення на позов, які зводяться до наступного. У відповідності до ч. 2 ст. 48 ЖК України лише при поверненні у добровільному порядку раніше приватизованої квартири в державну (комунальну) власність дає можливість позивачу оформити безкоштовну приватизацію одержаного нового житлового приміщення в межах встановленої норми жилої площі. Таким чином, оскільки позивач добровільно не відмовився від раніше приватизованої квартири розташованої за адресою :
АДРЕСА_2
, то відповідач правомірно відмовив йому у внесення його до додаткових списків громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з’явився, не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи.

Суд вважає за можливе, за відсутності заперечень представників сторін, розглянути справу у відсутність представника третьої особи, в порядку ст. 169 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав .

Судом встановлено, що 08 грудня 1997 року позивач, його батьки та брат приватизували житлове приміщення, а саме квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1
. Частка позивача, згідно довідки Керченського бюро реєстрації та технічної інвентаризації
НОМЕР_1
від 22.08.2008 року в приватизованому приміщенні складає ј частина – 8,3 м2 (а. с. 12).

Відповідно до довідки №
НОМЕР_2
від 06.10. 2008 року Філіалу - Керченського відділення Державного ощадного банку України позивачем був отриманий та використаний житловий сертифікат №
НОМЕР_3
на суму 1,54 грн., залишок складає 2,66 грн. (а. с. 16).

29 квітня 2004 року позивачу та його сім’ї у складі 3 чоловік профспілковим комітетом ВАТ « Бериславський машинобудівний завод» було видано ордер на
НОМЕР_1
на право зайняття житлового приміщення жилою площею 14 м2, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2
( а. с. 13), в яке позивач вселився і наразі проживає (а. с. 12).

Рішенням Бериславської міської ради Херсонської області №
НОМЕР_4
від 12.05.2003 року житловий будинок №
НОМЕР_5
по вул.
АДРЕСА_2
було прийнято безоплатно у комунальну власність міської територіальної громади, що відображено у відповідному акті приймання-передачі житлового фонду у комунальну власність ( а. с. 33, 34, 41).

Рішенням №
НОМЕР_6
від 16.03.2004 року «Про матеріали по житловим питанням» виконавчого комітету Бериславської міської ради Херсонської області 80 квартирний будинок
АДРЕСА_2
визнано житловим будинком ( а. с. 36).

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (з наступними змінами та доповненнями) - до об’єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі — квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( з відповідними змінами) - право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Згідно довідки №
НОМЕР_7
від 29.11.2006 року про склад сім'ї наймача ізольованої квартири виданої ВАТ «Бериславський машинобудівний завод» - у квартирі за адресою
АДРЕСА_2
проживає і має право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»
ОСОБА_1
( а. с. 14).

Згідно вимог ч. 1 ст. 48 ЖК України - жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Відповідно до п. 5 ст. 5 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлових чеків або з частковою доплатою. Безоплатна передача житла здійснюється із розрахунку: 21 кв.м.загальної площі на кожного наймача та додатково 10 кв.м. на сім'ю . В межах зазначеної норми громадяни мають право скоритатися правом приватизувати житло в повному обсязі один раз. Таке право вони можуть використати повністю або частинами , в тому числі й при одержанні нового житла , якщо площі раніше отриманого житла не вистачило до норми.

Після приватизації квартири розташованої за адресою
АДРЕСА_2
позивач отримав нову квартиру, розташовану в
АДРЕСА_2
Залишки житлового чеку позивач не використав для приватизації частки майна державних підприємств чи земельного фонду, а виявив бажання використати його для приватизації нової квартири отриманої в результаті переїзду на нове місце роботи та поліпшення житлових умов.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що своє право на приватизацію державного житла позивачем було використано не вповному обсязі, житловий чек ним не було використано для приватизації частки майна державних підприємств чи земельного фонду, позивач має право на приватизацію житлового приміщення, а саме однокімнатної квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_2
Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо включення його до додаткових списків громадян міста Берислава, які мають право на одержання приватизаційних паперів з метою приватизації квартири розташованої за адресою
АДРЕСА_2
, на яку 27.12. 2007 року отримав відмову про вкючення його до спиків на тій підставі , що він в добровільному порядку не повернув раніше приватизовану квартиру у державну ( комунальну ) власність з посиланнням на ч. 2 ст.48 Житлового кодексу України ( а.с. 15).

Враховуючи вище викладене відмова відповідача на включення позивача до додаткових списків громадян міста Берислав, які мають право на одержання приватизаційних паперів суперечить ст. 48 Житлового кодексу України , ст.ст. 2 ,3 , 5 Закону України «Про приватизацію державного житловго фонду» (з відповідними змінами).

За таких обставин позовні вимоги є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню .

Інших доказів на підтвердження своїх вимог чи заперечень сторонами не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 48 ЖК України, ст. ст. 2, 3, 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,ст.ст. 10, 11, 57-66, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов
ОСОБА_1
до виконавчого комітету Бериславської міської ради Херсонської області, третя особа: бюро приватизації Бериславського району Херсонської області, про зобов’язання вчинити певні дії задовольнити повністю .

Зобов'язати виконавчий комітет Бериславської міської ради Херсонської області включити
ОСОБА_1
до додаткових списків громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів.

Стягнути з виконавчого комітету Бериславської міської ради на користь
ОСОБА_1
8,50 грн. судового збору, 7,50 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 16 (шістнадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонськоїобласті шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляціне оскарження рішення і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку , встановленого ч.4 ст. 295 ЦПК України .

Суддя В.М. Сіянко