справа №2-495/08/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 лютого
2008р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого
судді  Колесник С.А.,

при
секретарях       Павловій О.М.,  Толстовій О.О., Половинко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом прокурора міста Харкова в
інтересах Харківської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
21.09.2007р.  звернувся до суду з
позовом, у якому просив  зобов"язати
відповідачку звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею орієнтовно
0,0043 га по АДРЕСА_1, повернути її Харківській міській раді з приведенням її у
придатний для подальшого використання стан. При цьому, позивач  посилався на ст.ст. 12, 90,125, 126,211,212
Земельного Кодексу України та на те,
що  відповідачка використовує
вищезазначену земельну ділянку без права користування землею для будівництва та
експлуатації входу до підвалу. Проведеною управлінням з контролю за використанням
та охороною земель у Харківській області перевіркою встановлено, що
відповідачка фактично використовує земельну ділянку орієнтовною площею 0,0043
га поАДРЕСА_1 в м.Харкові для будівництва та експлуатації входу у підвал
вказаного будинку. Документи, що посвідчують право власності чи право
користування земельною ділянкою у відповідачки відсутні. Харківським міським
управлінням земельних ресурсів
постановою №237 від 24.07.2007р. відповідачку  притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.53-1 КУпАП за порушення вимог земельного законодавства
та  постановою №280 від 23.08.2007р. за
невиконання внесеного управлінням з контролю за використанням та охороною
земель у Харківській області припису від 17.07.2007р. №002044 про звільнення
земельної ділянки за ст.188-5 КупАП. Крім того, інспекцією Держархбудконтролю
м.Харкова постановою №240 від 01.02.2007р.
відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу, який відповідачкою було сплачено. Самовільне зайняття
відповідачкою вищевказаної земельної ділянки обмежує законного власника
Харківську міську раду в праві розпорядження та використання нею за своїм
призначенням у відповідності до ст. 90 Земельного Кодексу України, чим
завдається шкода державним інтересам. Документи на оренду земельної ділянки у
відповідачки також відсутні. Будівельні роботи входу до підвалу будинку
АДРЕСА_1 в м.Харкові проводяться з грубим порушенням вимог чинного земельного
законодавства, законодавства про містобудування та архітектуру, внаслідок чого може
мати місце руйнування будинку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву  з вищевказаних підстав та просив її
задовольнити. Представник Харківської міської ради, в інтересах якої було
подано позовну заяву, позовну заяву підтримав з тих же підстав, що викладені у
позовній заяві.

Представник відповідачки, діючий на підставі доручення, у судовому
засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідачка є
власницею нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 в м.Харкові, а саме: підвалу літ.1,П
в літ.А-3, які були нею придбані для облаштування салону краси. Рішенням
Київського районного суду м.Харкова від 28.12.2006 року за відповідачкою
визнано право власності на нежитлові приміщення підвалу, площа яких з
урахуванням реконструкції та облаштування окремого входу склала 59,1 кв.м.
Вказане рішення суду зареєстровано в КП ХМБТІ 23.01.2007р. На даний час
відповідачка на законних підставах володіє нежитловими приміщеннями по вул.
Пушкінській №35 в м.Харкові. Крім того, посилався на те, що оскільки нежитлові
приміщення були придбані без визначення розміру земельної ділянки, належні
відповідачці приміщення не були облаштовані окремим від житлового будинку
входом-виходом, відповідачка на земельній ділянці, необхідній для
обслуговування придбаних приміщень, розташувала вхід. Також вважав, що розмір
земельної ділянки такий, що використання її для інших потреб, ніж
обслуговування будинку, є неможливим.

Суд, заслухавши пояснення
сторін, допитавши в якості спеціаліста ОСОБА_2., перевіривши
матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає,
що позовна заява  не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом
достовірно встановлено, що  відповідно до
договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.11.2006 року, відповідачка
придбала у власність нежитлове приміщення: підвал №1,II
в літер «А-3» загальною площею 43,0 кв.м., що розташований за адресою м.Харків
АДРЕСА_1 (а.с.67).

Право
власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення - підвал  №1,II в літер
«А-3» загальною площею 43,0 кв.м., що розташований за адресою м.Харків АДРЕСА_1
зареєстрований КП «ХМБТІ» 30.11.2006 року, що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.68).

Рішенням
Київського районного суду м.Харкова від 28.12.2006 року, визнано за
ОСОБА_1  право власності на нежитлові
приміщення підвалу №1 площею 20,2 кв.м., №11 площею 8,5 кв.м., №10 площею 1,2
кв.м., №9 площею 6,4 кв.м. в літ. «А-3» загальною площею 59,1 кв.м., розташовані  по АДРЕСА_1 в м.Харкові (а.с.32-33).

З
Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 17.07.2007 року,
складеного Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у
Харківській області вбачається, що приміщення №9,10,11 прибудовані як
додатковий вхід до підвалу з використанням земельної ділянки площею орієнтовно
43 кв.м. за рахунок території двору будинку по вул. Пушкінській 35 (а.с.21).

Отже,
у судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами,
що  позивач просить відповідачку
звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 0.0043 га по
вул. Пушкінській №35, на якій відповідачкою збудовані приміщення №9,10,11 та
які їй належать на праві власності та які не можуть бути відокремлені. Тобто
прибудова є елементом багатоквартирного  житлового будинку.

Відповідно
до ст. 42 Земельного Кодексу України, земельні ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні житлові будинки, а також належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне
користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління
цими будинками. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні житлові будинки, а також належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначається співвласниками.

Згідно
до ст.1 Закону України "Про об"єднання співвласників
багатоквартирного будинку", житловий комплекс це єдиний комплекс
нерухомого майна, що утворений земельною ділянкою в установлених межах,
розміщеним на ній житловим багатоквартирним будинком або його частиною разом із
спорудами та інженерними мережами, які складають цілісний майновий комплекс.

Тобто,
відповідно до Земельного Кодексу України, лише об"єднанню співвласників
багатоквартирного будинку, як юридичній особі, за його клопотанням, відповідний
орган виконавчої влади або місцевого самоврядування  може передати у власність або надати в оренду
земельну ділянку під багатоквартирним жилим будинком та прибудинкову територію.
Таке об"єднання співвласників будинку АДРЕСА_1 в м.Харкові - відсутнє.

Відповідно
до ч.1 ст. 377 ЦК України, якщо договором про відчуження житлового будинку,
будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача
переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка є
необхідною для її обслуговування.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 346, 377 ЦК України, ст.ст.
42,79 Земельного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову прокурора міста Харкова в інтересах Харківської міської ради
до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
-