У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Краснодоні та Краснодонському
районі Луганської області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Луганської області від 29 березня
2007 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської області (далі - ВВД ФСС) про відшкодування
моральної шкоди.

Зазначав, що він тривалий час перебував у трудових відносинах з
підприємством вугільної промисловості - ВАТ “Краснодонвугілля” та працював на
підземних роботах у шкідливих умовах праці на Шахті “Суходільська-1”.  Висновком МСЕК від 3 листопада 2004 року йому
вперше було встановлено 20 % стійкої втрати професійної працездатності в
зв'язку з професійною хворобою. Відповідач виплатив йому одноразову допомогу та
проводить щомісячні страхові виплати.

Посилаючись на те, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я йому спричинено й
моральні страждання, позивач просив суд стягнути з відповідача на його
користь      99600  грн.

Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від                  6 грудня 2006 року позов
задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_110000 грн.
моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 29 березня 2007 року
рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

В обґрунтування касаційної скарги позивач та його представник посилаються
на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального
права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставлять питання
про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення місцевого
суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, апеляційний суд виходив з того, що позивач не має право на відшкодування
моральної шкоди за рахунок ВВД ФСС з підстав встановлених Законом України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які
спричинили  втрату   працездатності”  №  1105-ХІV  від   23 вересня
1999  року  (далі - Закону № 1105-ХІV), оскільки п. 27 ст. 77 Закону України “Про Державний бюджет України на
2006 рік” дію абзацу четвертого статті 1, підпункту “е” пункту 1 частини
першої  статті 21,  частини
третьої статті 28   та   частини третьої статті 34 Закону № 1105-ХІV щодо відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей
зупинено на 2006 рік.

Проте погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до  вимог ст. 214 цього
Кодексу - під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання яка саме
правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судами встановлено, що підставою для нарахування ОСОБА_1. страхових виплат
є висновок МСЕК від 3 листопада 2004 року, а дію норм Закону № 1105-ХІV, на
підставі яких здійснюється відшкодування моральної шкоди застрахованим особам
зупинено Законом України від 20 грудня 2005 року “Про Державний бюджет України
на 2006 рік”.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, дія норм Закону України від 20 грудня 2005 року “Про Державний
бюджет України на 2006 рік” не поширюється на правовідносини, що виникли у 2004
році та врегульовані нормами Закону № 1105-ХІV, що діяли на той час, а
апеляційним судом при перегляді рішення місцевого суду помилково застосовано
норми закону, дія якого на спірні правовідносини не поширюється.

Місцевий суд, повно і всебічно встановивши обставини справи й визначивши
правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосував правові
норми та ухвалив законне й справедливе рішення.

Згідно ст. 339 ЦПК України - установивши, що апеляційним судом   скасовано судове рішення, ухвалене згідно із
законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної  інстанції
і  залишає  в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Луганської області від 29 березня 2007 року
скасувати, а рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від
6 грудня 2006  року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ю.Л.
Сенін

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк