Справа №2-808/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

25
листопада 2008 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої                - судді Омелюх В.М.,

при
секретарі             - Ращик П.П.,

за
участю прокурора - Ткаченка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у
смт.Солоне справу за позовом прокурора м.
Дніпропетровська в інтересах держави в особі Військової сільської ради
Солонянського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор м. Дніпропетровська звернувся до
суду з позовом в інтересах держави в особі Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області до
відповідача ОСОБА_1. про відшкодування шкоди, завданої корупційними
діяннями, в сумі 4160 гривень 28 копійок.

На обґрунтування позову посилається
на те, що згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від
28 листопада 2006 року відповідача притягнуто до адміністративної
відповідальності та визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.
“а” ст.1 Закону України “Про боротьбу з корупцією” і накладено на нього штраф
на користь держави у розмірі 425 гривень, оскільки ОСОБА_1., будучи посадовою
особою органів місцевого самоврядування 4 категорії 9 рангу, як голова
Військової сільської ради 05 квітня 2006 року видав розпорядження №23, яким
доручив секретарю сільської ради укласти договір оренди автомобіля ВАЗ 21043,
державний номерний знак НОМЕР_1, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного
засобу РВС №310864 належить на праві власності відповідачу, при цьому зазначене
розпорядження він прийняв без відповідного рішення сесії сільської ради, а
також без затвердження на сесії ради виданих розпоряджень, в той же час в акті
прийому-здачі транспортного засобу від 05 квітня 2006 року орендодавцем
зазначено Військову сільську раду. Списування паливно-мастильних матеріалів на
даний автомобіль здійснювалося по лімітах, які було також встановив ОСОБА_1. як
голова сільської ради, відповідно до розпоряджень №23 від 05 квітня 2006 року
та №25 від 03 липня 2006 року з розрахунку використання бензину для заправки
автомобіля влітку - 140 літрів на місяць, взимку - 80 літрів на місяць.

Внаслідок незаконного оформлення оренди на власний
автомобіль та отримання паливно-мастильних матеріалів на його заправку і
використання автомобіля на власний розсуд відповідачем було заподіяно державі і
особі сільської ради матеріальну шкоду в сумі 4160 гривень 28 копійок, які було
сплачено з бюджету сільської ради на придбання бензину, та яку прохали стягнути
з відповідача на користь Військової сільської ради.

У судовому засіданні прокурор
позовні вимоги підтримав повністю та просив стягнути з відповідача на користь
Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області
матеріальну шкоду в сумі 4160 гривень 28 копійок, яка була спричинена ним як
сільським головою Військової сільської ради внаслідок здійснення корупційного
діяння, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, в примусовому
порядку, оскільки спричинена шкода відповідачем не відшкодована.

Представник Військової сільської ради Солонянського
району Дніпропетровської області у судове засідання повторно не з'явився.
Згідно листа позов прокурора підтримали та просили розглянути справу без участі
їх представника, в зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи у
відсутність представника позивача - Військової сільської ради відповідно до
вимог ст.169 ЦПК України, який належним чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та
пояснив, що в період з 04 квітня 2006 року по 13 лютого 2007 року він був
сільським головою Військової сільської ради Солонянського району
Дніпропетровської області. Фактично належний йому на праві власності автомобіль
знаходився у безоплатному користуванні сільської ради, яка не мала належних їй
транспортних засобів для забезпечення роботи ради, і він їздив на ньому у
справах сільської ради, але орендна плата за використання автомобіля ним спочатку
не отримувалась. Рішення про виділення паливно-мастильних матеріалів на
заправку автомобіля приймалося першою сесією сільської ради, оскільки депутатом
сільської ради ОСОБА_2. на сесію сільської ради було внесено пропозицію про
оформлення договору оренди автомобіля для голови сільської ради і виділення
бензину на його заправку доти, доки не буде придбано автомобіль для сільської
ради, і всі депутати сільської ради з такою пропозицією погодились, але в
протоколі проведення сесії сільської ради та в рішеннях, які було прийнято на
сесії та підписано ним як сільським головою, такі рішення відсутні. Договір
оренди було укладено у травні 2006 року, а в липні 2007 року він отримав копію
постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за
вчинення корупційного діяння, яке виразилось в використанні ним власного
автомобіля по договору оренди з сільською радою та  бензину на його заправку, яка ним не
оскаржена і намірів в подальшому її оскаржувати він не має. Зазначена в
позовній заяві шкода в сумі 4160 гривень 28 копійок ним не відшкодована, в той
же час він не заперечував, що використовував власний автомобіль при здійсненні
повноважень сільського голови за договором оренди та в сільській раді отримував
бензин на його заправку, але робив він це виключно заради інтересів сільської
ради. Кількість та вартість отриманого бензину не оспорював.

Свідок ОСОБА_3. показав суду, що відповідач працював
головою Військової сільською ради Солонянського району Дніпропетровської
області, але коли саме це було він не пам'ятає. В сільській раді автомобіля
немає і на сесії сільської ради розглядалась пропозиція комісії про виділення
бензину голові сільської ради для поїздок на належному йому автомобілі у
справах сільської ради, але чи розглядалося питання оформлення договору оренди
автомобіля відповідача з сільською радою на сесії сказати не може, як і те, чи
затверджувалось розпорядження сільського голови про оренду автомобіля та ліміти
використання бензину на даний автомобіль.

Суд, заслухавши прокурора, відповідача,
свідка, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам
фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1.,
будучи посадовою особою органів місцевого самоврядування 4 категорії 9 рангу в
період з 29 березня 2006 року по 08 лютого 2007 року (а.с.100-101),
як голова сільської ради 05 квітня 2006 року видав розпорядження №23, яким
доручив секретарю сільської ради укласти договір оренди автомобіля ВАЗ 21043,
державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.26), який згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу РВС №310864 належить відповідачу. Вказане рішення він
прийняв без відповідного рішення сесії сільської ради, до виключної компетенції
якої відноситься вирішення даних питань відповідно до
ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”
(а.с.102-106), а також без затвердження на сесії міської ради виданих
розпоряджень, в той же час в акті прийому-здачі транспортного засобу від 05
квітня 2006 року орендодавцем зазначено Військову сільську раду. Списання
паливно-мастильних матеріалів на даний автомобіль проходило по лімітах, які
встановив відповідач ОСОБА_1., як голова сільської ради, розпорядженнями №23
від 05 квітня 2006 року та №25 від 03 липня 2006 року з розрахунку: влітку -
140 літрів на місяць, взимку - 80 літрів на місяць.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська
від 28 листопада 2006 року (а.с.23) відповідача ОСОБА_1. як посадову особу
органу місцевого самоврядування за вчинення вищезазначених дій притягнуто до
адміністративної відповідальності та визнано винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого п. “а” ст.1 Закону України “Про боротьбу з корупцією” і накладено
на нього штраф на користь держави у розмірі 425 гривень, що ним було сплачено,
яка ним до даного часу не оскаржена і на період розгляду судом цивільної справи
є чинною.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК
України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені
вони цією особою, внаслідок чого не потребують доказування при розгляді
цивільної справи.

У судовому засіданні встановлено, що
діями відповідача, які полягали в незаконному оформленні оренди на власний
автомобіль та незаконному отриманні палично-мастильних матеріалів на його
заправку і використання автомобіля на власний розсуд, відповідач ОСОБА_1.
заподіяв державі матеріальну шкоду в сумі 4160 гривень 28 копійок, які було
сплачено за бензин, що підтверджується розрахунком (а.с.21), та які підлягають
стягненню з нього на користь Військової сільської ради, з бюджету якої
виділялись відповідні кошти на придбання використаних ним паливно-мастильних
матеріалів, оскільки спору про розмір збитків немає, а згідно постанови суду
відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у
вчиненні корупційного діяння, а відповідно до ст. 13 Закону України “Про
боротьбу з корупцією” збитки, заподіяні державі, підприємству, установі,
організації незаконним використанням приміщень, засобів транспорту і зв'язку,
іншого державного майна або коштів, підлягають відшкодуванню винними особами,
уповноваженими на виконання функцій держави, на загальних підставах, визначених
цивільним законодавством.

Крім цього, в зв'язку з задоволенням позову суд вважає
необхідним стягнути з відповідача на користь держави
витрати по сплаті судового збору у сумі 51 гривні та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень,
оскільки прокурор при зверненні з позовом до суду звільнений від сплати
судового збору відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів України “Про
державне мито”.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22,1166 ЦК
України, ст. 13 Закону України “Про боротьбу з корупцією”, ст.ст. 10, 11, 60,
88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов прокурора м. Дніпропетровська в
інтересах держави в особі Військової сільської ради Солонянського району
Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1
на користь Військової сільської ради
Солонянського району Дніпропетровської області 4160
(чотири тисячі сто шістдесят) гривень 28 копійок в рахунок відшкодування шкоди
та на користь держави судовий збір в сумі 51 (п'ятдесят однієї) гривні та 30
(тридцять) гривень  витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного
суду Дніпропетровської області через районний суд  шляхом подання протягом 10 днів з його
проголошення заяви про апеляційне оскарження та
протягом 20 днів із дня подання заяви про апеляційне оскарження поданням
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів із дня
проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧА: суддя                                  підпис