АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 лютого 2008 року                                                       м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі: головуючого: Медяного В.М., суддів: Матківської М.В., Нікушина В.П.,
при секретарі Сніжко О.А.,

за
участю   представника   позивача-відповідача   ТОВ   "Сармат"   та представника третьої особи ТОВ "Балкан Імекс"
-   О.А., представника відповідачки-позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3,
представника відповідача Вінницької міської ради - ОСОБА_5, представника третьої особи Управління
містобудування і архітектури Вінницької міської ради
- ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ТОВ «Сармат»
до ОСОБА_1 та Вінницької міської Ради, за участю третьої особи без
самостійних вимог з боку позивача ТОВ
«Балкан Імекс», про усунення перешкод у здійсненні виробничої діяльності, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Сармат»,
за участю третьої особи Управління
містобудування і архітектури Вінницької міської Ради, про заборону використання
проїзду для здійснення виробничої діяльності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від
26.10.2007 року,

встановила:

В листопаді
2006 року ТОВ «Сармат» звернулося
в суд з позовом до ОСОБА_1, Вінницької міської Ради,
за участю третьої особи без самостійних
вимог з боку позивача ТОВ «Балкан Імекс» про усунення перешкод у здійсненні виробничої діяльності,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 самовільно захопила земельну ділянку на
дорозі загального користування, самовільно
побудувала на ній житловий будинок та паркан, поставила електроопору, в вивід стічної труби направила на проїзд до
воріт ТОВ, створивши цим перешкоди
ТОВ «Сармат» для здійснення
виробничої діяльності.

Справа № 22-220/08 Категорія 44

Суддя 1-ої інстанції Токар Л.В.
Доповідач Медяний В.М.

2

В свою чергу ОСОБА_1 звернулась в суд із зустрічним позовом до ТОВ
«Сармат», за участю третьої особи
Управління містобудування і архітектури Вінницької міської Ради, про заборону
використання проїзду для здійснення
виробничої діяльності, посилаючись на те, що при придбанні житлового будинку у користуванні продавця ОСОБА_2
перебувала земельна ділянка на
підставі договору оренди і ТОВ «Сармат» самовільно створив проїзд, який заважає їй користуватися цією земельною ділянкою.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.10.2007 року позов ТОВ «Сармат» задоволено, зобов'язано ОСОБА_1 не чинити
перешкоди у виробничій діяльності ТОВ «Сармат» шляхом приведення конфігурації частини вулиці
А.Медвідь в місті Вінниці загального користування біля будинку № 35 до первісного стану, за яким конфігурація самовільно захопленої земельної ділянки проїжджої
частини мала вигляд прямої лінії
від цифри II до цифри III,
позначених ТОВ «Сармат»
на копії абрису зовнішньої межі синьою лінією та знесення
електричного стовпа на реконструйованій
ОСОБА_1 ділянці вулиці. Також зобов'язано ОСОБА_1 ліквідувати вивід стічної
труби на проїзд до воріт ТОВ «Сармат» та припинити відведення стічних вод на цей проїзд. В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 по дорученню
ОСОБА_3 просить рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 26.10.2007 року скасувати як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції
представник апелянта ОСОБА_1 по
дорученню ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в
апеляції.

Представник ТОВ "Сармат", він же представник ТОВ "Балкан Імекс"
-ОСОБА_4 та представник Вінницької міської ради - ОСОБА_5 апеляцію не визнали
та заперечили про її задоволення, посилаючись на її безпідставність.

Представник Управління містобудування і архітектури
Вінницької міської ради - ОСОБА_6 апеляцію
ОСОБА_1 підтримав, посилаючись на її обґрунтованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення
місцевого суду у межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті
і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позов ТОВ "Сармат"
та відмовляючи при цьому в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що ТОВ «Сармат»
знаходиться по АДРЕСА_1, в корпусах якого розташована виробнича база даного підприємства на

3 території, що становить 2,8017 га та яка
перебуває в оренді ТОВ «Балкан Імекс»,   що
підтверджується   договором   оренди
земельної  ділянки   від 18.03.2005
року, укладеного між Вінницькою міською Радою та ТОВ «Балкан Імекс».

З абрису зовнішньої межі по вул. А.Медвідь у м. Вінниці
вбачається передбачений зріз земельної
ділянки, позначений цифрами ІІ-ІП, який необхідний для
проїзду великовантажних автомобілів до воріт, які розташовані в північній частині периметру вказаної території.

Управління містобудування і архітектури Вінницької
міської Ради своїм листом від
22.01.2007 року повідомило, що за інформацією управління міського господарства виїзд та заїзд по вул. А.Медвідь на
територію колишнього заводу «Аналог» існує
понад 20 років. На даний час територія заводу перебуває
в користуванні ТОВ «Балкан Імекс».

Згідно договору купівлі-продажу від 28.09.2005 року
ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 будинок
АДРЕСА_1. Однак на земельній ділянці, що відноситься до будинку № 35, яка не передавалася ОСОБА_1, остання самовільно збудувала
житловий будинок.

Під час проведення 25.06.2007 року обстеження вулиці А.
Медвідь у м. Вінниці начальником міжрайонного
відділення ДАІ № 2 ВДАІ УМВС України
у Вінницькій області Мельником встановлено, що цегляний паркан, який побудований ОСОБА_1, обмежив видимість
транспортних засобів і пішоходів та
не забезпечує трикутника видимості у відповідності вимог ДСТУ 3587-97 та ДБН ВЗ.2-5-2001 та знаходиться в межах
«червоних ліній» вул. А.Медвідь, що підтверджено
інспекцією архітектурно-будівельного контролю УМіА Вінницької міської Ради. Також встановлено, що існуючі транспорті ворота для заїзду на територію заводу
«Аналог» були передбачені генеральним
планом та проектом забудови заводу і в теперішній час використовується ТОВ «Сармат»
для виробничих цілей.

Судом першої інстанції також
встановлено, що існування проїзду з

вулиці А.Медвідь у м. Вінниці на
територію товариства "Сармат" не

перешкоджає   сусіднім           землекористувачам           користуватися

будинковолодіннями
та не створює для останніх небезпеку та незручності, а ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження своїх вимог щодо незаконного використання даного проїзду ТОВ «Сармат».

Колегія суддів вважає, що за таких обставин суд першої
інстанції цілком обґрунтовано дійшов вірного
висновку про задоволення позову ТОВ "Сармат" та про відмову в задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1

Відповідно до ст. 39 ЗК України використання земель
житлової та громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану населеного
пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів
і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Відповідно до ч.2 ст. 92 Земельного
кодексу України права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: підприємства, установи та
організації, що належать до державної
та комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

4

Частиною 1 пунктом «а» та частиною 2 ст. 95 ЗК України
встановлено, що землекористувачі, якщо інше не
передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на
землі, а порушені права землекористувачів
підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 та 3 п.«б» ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який
існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Колегія суддів вважає недоречними посилання ОСОБА_1 в
апеляції на ст. 377 ЦК України, оскільки з матеріалів справи вбачається,
що у неї відсутній договір оренди
земельної ділянки. Зокрема рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.10.2006 року визнано недійсним
договір оренди землі від 22.03.2006
року, укладений між Вінницькою міською радою та ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0, 0482 га по АДРЕСА_1 та
п.8 рішення Вінницького міськвиконкому №
1734 від 20.02.2006 року.

Крім того, як вбачається з копії листа прокуратури
Вінницької області від 17.01.2008
року 16.01.2008 року прокуратурою області порушена кримінальна справа за ст.. 358 ч. 1 КК України за фактом підробки документів,
які згідно ст.. 15
ЗУ "Про оренду
землі" є невід'ємною частиною договору оренди землі та стали підставою до укладення договору оренди земельної
ділянки ОСОБА_7 її сусідкою ОСОБА_1

Таким чином судом встановлено, що самовільно збудований
ОСОБА_1 будинок знаходиться на ділянці, на
яку у неї немає ні договору оренди, ні державного акту на право власності на земельну ділянку. А тому, твердження
ОСОБА_1 про те, що вона на законних підставах користується земельною ділянкою - нічим не підтверджене.

Також є недоречними посилання ОСОБА_1 в апеляції на те,
що проїзд, який веде до воріт виробничої зони
ТОВ "Сармат", не передбачений містобудівною
документацією і створений самовільно. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, даний проїзд передбачений
генеральним планом та проектом
забудови заводу. Наявність виїзду та заїзду на вул.А.Медвідь також підтверджується «Кадастровим планом земельної
ділянки» ТОВ «Балкан Імекс» (а.с. 7).

Як вбачається з матеріалів справи,
суду надані копії кадастрових планів земельної ділянки з абрисами зовнішньої межі, а саме того, що видавався попередньому власнику старого будинку (а.с. 20) і
нового кадастрового плану, виготовленого
на замовлення ОСОБА_1, де позначено самовільно збудований будинок (а.с. 6). На цих планах чітко видно, що порівняно
зі старою конфігурацією земельної
ділянки, нова конфігурація змінена в сторону збільшення кордонів ділянки, в тому числі і за рахунок проїзду
загального користування.

5

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим обставинам справи до
яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, постановленим з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.10.2007 року по цивільній справі за позовом ТОВ «Сармат»
до ОСОБА_1, Вінницької міської Ради, за участю третьої особи без
самостійних вимог з боку позивача
ТОВ «Балкан Імекс», про усунення перешкод у здійсненні виробничої діяльності, та за зустрічним позовом ОСОБА_1
до ТОВ «Сармат», за участю третьої особи Управління містобудування і архітектури Вінницької міської Ради, про заборону
використання проїзду для здійснення виробничої
діяльності - залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з
моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили до Верховного Суду України.