У Х В А Л А

У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

15 вересня 2008 року                                                                             м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,  Лихути Л.М.,  Охрімчук Л.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, житлово-будівельного
кооперативу “Ім. 45 Років Радянської Армії”, Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, третя
особа - Київське міське управління юстиції про визнання права власності на
частину квартири та визнання частково недійсними довідки ЖБК та реєстраційного
посвідчення про право власності на квартиру, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду м. Києва від 4 вересня

2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У листопаді 2005 року позивач звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_2, житлово-будівельного кооперативу “Ім. 45 Років Радянської Армії”,
Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності
на об'єкти нерухомого майна, третя особа - Київське міське управління юстиції
про визнання права власності на частину квартири та визнання частково
недійсними довідки ЖБК та реєстраційного посвідчення про право власності на
квартиру.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 грудня 2006 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 4 вересня 2007 року рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 25 грудня 2006 року скасовано та
ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалене у справі рішення
апеляційного суду апеляційного суду м. Києва від 4 вересня 2007 року,
посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє
в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення
ухвалено з додержанням судом норм матеріального та процесуального права і доводи
скарги їх висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 4 вересня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :
Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук