У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

16 липня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Балюка М.І., Мазурка В.А.,
Охрімчук Л.І.,          Сеніна Ю.Л.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно,
виселення,

в с т а н о в и л а:

У червні 2006 року ОСОБА_1. звернулася в суд із позовом до             ОСОБА_2. про звернення стягнення
на майно, виселення.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені.

20 листопада 2006 року ОСОБА_2. подав заяву про апеляційне оскарження
рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2006 року, а 17
грудня 2006 року - апеляційну скаргу.

Ухвалою судді апеляційного суду Житомирської області від 26 січня 2007 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2. залишено без руху та надано строк для усунення
недоліків - сплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Ухвалою судді апеляційного суду Житомирської області від 13 лютого 2007
року апеляційну скаргу ОСОБА_2. визнано неподаною.

У касаційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати ухвалу судді апеляційної
інстанції, посилаючись на допущені порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2. неподаною, суддя апеляційної інстанції
виходив з того, що при її подачі не було сплачене державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і в установлений строк ці
недоліки не були усунуті.

Однак із такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан
сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору
та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на визначений
строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити
розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або
звільнити від їх оплати.

Встановлено, що апеляційна скарга була подана ОСОБА_2. без додержання вимог
процесуального закону про оплату судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, у зв'язку з чим ухвалою
судді апеляційного суду була залишена без руху з наданням строку для усунення
цих недоліків.

9 лютого 2007 року ОСОБА_2. звернувся в суд із заявою про звільнення від
сплати судових витрат.

На порушення вимог ст. 82 ЦПК України суддя апеляційного суду до ухвалення
рішення про визнання апеляційної скарги неподаною, питання про звільнення
ОСОБА_2. від сплати судових витрат пов'язаних з розглядом справи не вирішив.

Розглянувши заяву ОСОБА_2. про звільнення від сплати судових витрат
одночасно з вирішенням питання про визнання апеляційної скарги неподаною, суддя
апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про те, що ОСОБА_2. не були
усунуті недоліки апеляційної скарги у встановлені строки.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею
справи до апеляційного суду для вирішення питання про прийняття апеляційної
скарги з підстав передбачених п. 2 ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 лютого 2007 року
скасувати, а питання про прийняття апеляційної скарги передати на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

М.І. Балюк

В.А. Мазурок

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін