справа № 2-459/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

17 вересня 2008 року                                                                                         м.
Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді Березовського О.Д.,

при секретарі Швачко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1., представників відповідача ОСОБА_3., Козел
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до СП „Городнянське виробничо-торгівельне об'єднання”
про поновлення на роботі, -

В С Т
А Н О В И В :

ОСОБА_1. 17.06.2008 року звернулась в суд з позовною заявою до СП
„Городнянське виробничо-торгівельне об'єднання” про поновлення її на роботі,
стягнення заробітної плати за вимушені прогули, моральної шкоди 5000 грн. за
судові витрати, за втрати здоров'я.

В позовній заяві позивач зазначила, що вона була прийнята на роботу,
виконувала свої обов'язки сумлінно, добросовісно. 05 березня 2008 року
операторів БЗБ, а саме її та ОСОБА_2 попередили про скорочення посади. 05
травня 2008 року витік час скорочення. ОСОБА_2. перевели робітницею у зміну, а
їй запропонували майстром -мукосієм. Позивач відмовилась, оскільки не має
спеціальної освіти, натомість ОСОБА_2. працювала майстром раніше. Час її
скорочення витік 05 травня 2008 року, а вона була звільнена 20 травня 2008
року.

Своє скорочення позивач вважає незаконним, оскільки вона має більший стаж
роботи на підприємстві ( 11, 5 років ) від інших працівників, час скорочення
витік 05.05.2008 року. Вважає своє скорочення помстою в.о. директора ОСОБА_3.
за те, що вона відмовилась платити 130 грн. за недостачу борошна.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд постановити рішення про
поновлення її на роботі, стягнути з підприємства заробітну плату за вимушені
прогули, стягнути з СП „Городнянське виробничо-торгівельне об'єднання” моральну
шкоду 5000 грн. за судові витрати, за втрату здоров'я ( довідка з лікарні ).

Ухвалою судді від 27 червня 2008 року відкрито провадження у зазначеній
справі.

В попередньому судовому засіданні
позивач ОСОБА_1. уточнила заявлені нею позовні вимоги та просила суд
постановити рішення про поновлення її на роботі в СП „Городнянське ВТО”,
стягнути з СП „Городнянське ВТО” заробітну плату за вимушені прогули, стягнути
з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн., в тому числі за втрату
здоров'я, оскільки вона в січні 2008 року перебувала на лікуванні, а також
стягнути з відповідача судові витрати ( державне мито, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення ). В судовому засіданні позивач також уточнила
заявлені нею позовні вимоги та просила суд поновити її на роботі на посаді
мукосія або ж робітниці, оскільки її посади вже немає. Підтримала в судовому
засіданні уточненні нею позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх
задовольнити. Вказала, що в лютому 1997 року вона переводом з Чернігівського
хлібокомбінату перейшла працювати в Городнянський хлібокомбінат. Після цього в
квітні 1998 року була переведена на роботу в СП „Городнянське
виробничо-торгівельне об'єднання”. Стаж її роботи складає 11, 5 років, вона
працювала робітницею в зміні на всіх процесах по випічці хліба. В послідуючому
її перевели на посаду оператора безтарного зберігання борошна і на цій посаді
вона працювала 8, 5 років. Освіта в неї середня, спеціальності немає. Свою
роботу вона виконувала добросовісно. 05.03.2008 року вона була попереджена про
скорочення на підприємстві посади оператора БЗБ та ознайомлена з відповідним
наказом. Всього на підприємстві працювало двоє операторів БЗБ, а саме вона та
ОСОБА_2.. Незважаючи на те, що під скорочення підпадали декілька працівників,
скоротили тільки її одну, а ОСОБА_2. перевели працювати робітницею в зміну. При
цьому скоротили її не 05.05.2008 року, а тільки 20.05.2008 року. Вважає це
помстою з боку керівництва підприємства. Підтвердила, що вона була присутня на
засіданні профспілкового комітету, де їй в зв'язку зі скороченням посади
оператора БЗБ пропонувалась вакантна посада майстра зміни. Вона відмовилась від
запропонованої посади майстра зміни, мотивуючи свою відмову тим, що вона не має
спеціальної освіти. Зазначила, що працюючи на посаді оператора БЗБ вона була
матеріально-відповідальною особою, натомість майстер зміни несе
відповідальність за все, а це її не влаштовувало. Щодо ОСОБА_2. то їй на цьому
ж засіданні профспілкового комітету була запропонована посада робітниці в зміні
і вона погодилась. Після засідання вона не зверталась до керівництва
підприємства з вимогою надати їй іншу роботу на підприємстві, окрім
запропонованої посади майстра зміни. З наказом № 38-к від 20.05.2008 року вона
була ознайомлена, але відмовилась його підписувати, так як засмутилась. На
даний час вона перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна. Вважає,
що ОСОБА_2. могли перевести на посаду майстра зміни, так як в неї більший стаж
роботи та є стаж роботи на посаді майстра зміни, а її б перевели робітницею і
такий варіант її б влаштував, але цього зроблено не було. Посаду робітниці їй
ніхто не пропонував і вона її не просила. Заподіяну їй моральну шкоду
обґрунтовує тим, що вона лежала в лікарні в січні 2008 року, а після скорочення
було багато недоспаних ночей, вона пила ліки.

Представник відповідача ОСОБА_3.,
яка згідно наказу № 12 від 01.03.2006 року з 02.03.2006 року виконувала
обов'язки директора СП „Городнянське ВТО”, уточнені позивачем позовні вимоги не
визнала в повному обсязі та заперечувала з приводу їх задоволення. Зазначила,
що підприємство знаходиться в скрутному фінансовому становищі, несе збитки,
оскільки йде спад виробництва. Раніше на підприємстві вже тричі проводилось
скорочення штату та чисельності працівників. В зв'язку зі спадом виробництва та
впорядкуванням чисельності робітників в травні 2008 року було прийнято рішення
скоротити посаду оператора безтарного зберігання борошна та ці обов'язки
вмінити пекарю-майстру. На підприємстві працювали 2 оператори БЗБ - ОСОБА_2. та
ОСОБА_1., а тому їх обох було ознайомлено під розпис з наказом про скорочення з
05.05.2008 року посад оператора БЗБ. Профспілковий комітет на своєму засіданні
23.04.2008 року дав згоду на звільнення в зв'язку зі скороченням посади
оператора БЗБ ОСОБА_1.. При цьому на засіданні останній пропонувалось перейти
працювати на вакантну посаду пекаря - майстра, але ОСОБА_1. відмовилась від
запропонованої посади. З наказом про звільнення ОСОБА_1. ознайомлювали, але
вона відмовилась від його підпису, в зв'язку з чим було складено відповідний
акт. Порушень в тому, що скорочення відбулось 20.05.2008 року, а не 05.05.2008
року не вбачає, оскільки закон передбачає, що скорочення має відбутись не
пізніше 1 місяця з дня рішення профспілкового комітету, що було дотримано.
Після скорочення в травні 2008 року штату та чисельності працівників, нові
посади на підприємстві не вводились, чисельність працівників не збільшилась. З
31.07.2008 року на підприємстві знову планується скорочення. Підтвердила, що на
момент звільнення ОСОБА_1. на підприємстві була вакантна посада робітниці в
зміні та майстра зміни ( пекар - майстер ). Посаду робітниці в зміні було
запропоновано ОСОБА_2., а майстра ОСОБА_1.. Вважає, що вона як керівник в межах
своїх повноважень має право визначати кому і яку вакантну посаду запропонувати.
ОСОБА_1. вона запропонувала посаду майстра зміни виходячи з її досвіду роботи,
професійних якостей. Заперечувала щодо стягнення на користь позивача моральної
шкоди в розмірі 5000 грн. в зв'язку з безпідставністю цих вимог. Представник
відповідача Козел Л.В., яка згідно наказу № 31 від 22.08.2008 року з 21.08.2008
року виконує обов'язки директора СП „Городнянське ВТО”, також заперечувала з
приводу задоволення вимог позивача, виходячи з того, що при звільненні ОСОБА_1.
підприємством було дотримано всіх вимог законів, які регламентують звільнення
працівника.

Суд, заслухавши пояснення позивача
та представників відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані
сторонами докази, встановив наступні обставини і визначені відповідно до них
правовідносини.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
передбачено, що трудовий договір може бути розірвано власником або
уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці,
в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату
працівників. При цьому ч. 2 ст. 40 КЗпП України допускає звільнення працівника
з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, якщо його не можливо
перевести, за його згодою, на іншу роботу.

З дослідженої в судовому засіданні
копії трудової книжки серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1. 15.02.1997 року
була прийнята на роботу  в Городнянський
хлібокомбінат на посаду робочої в зміну в порядку переводу з Чернігівського
хлібокомбінату. 16.04.1998 року остання звільнена у зв'язку з переведенням за
її згодою на роботу в Городнянське виробничо-торгівельне об'єднання в зв'язку з
реорганізацією хлібокомбінату та прийнята на посаду робітниці. 21.09.2000 року
ОСОБА_1. переведена на посаду оператора БЗБ. 20.05.2008 року на підставі наказу
№ 38-к від 20.05.2008 року звільнена у зв'язку зі скороченням чисельності
працівників СП „Городнянське ВТО” п. 1 ст. 40 КЗпП України. З 21.06.2008 року
ОСОБА_1. розпочато виплату допомоги по безробіттю ( а.с. 5, 32, 53 - 56 ).

Стаття 49-2 КЗпП України передбачає,
що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж
за два місяці.

Згідно копії наказу № 19-к від
04.03.2008 року встановлено, що в зв'язку зі спадом виробництва та
впорядкуванням чисельності робітників в СП „Городнянське ВТО” прийнято рішення
скоротити з 05.05.2008 року дві посади операторів БЗБ. Про скорочення
чисельності працівників, в тому числі операторів БЗБ, під розпис з наказом
ознайомлені оператори БЗБ ОСОБА_2. та ОСОБА_1. ( а.с. 20, 41 ).

З досліджених в судовому засіданні
штатних розкладів по СП „Городнянське виробничо-торгівельне об'єднання” станом
на 01.01.2008 року та станом на 21.05.2008 року встановлено, що в зв'язку зі
змінами в організації виробництва та праці на підприємстві відбулось скорочення
чисельності та штату працівників, в тому числі відбулось скорочення посад
операторів БЗБ, які займали ОСОБА_2. та ОСОБА_1. ( а.с. 35 - 40 ).

Даний факт підтверджується і
дослідженими в судовому засіданні довідками СП „Городнянське ВТО” згідно яких
станом на 20.05.008 року і на 01.09.2008 року штатні одиниці на підприємстві не
вводились, чисельність працівників на 20.05.2008 року на підприємстві не
збільшувалась. Також встановлено, що посада мукосія на підприємстві не введена,
а контроль за надходженням борошна у виробничий цех, що раніше здійснював
оператор БЗБ, тепер здійснює тільки майстер ( а.с. 64-67 ).

Стаття 43 КЗпП України передбачає,
що розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1, 2 - 5, 7 статті
40 і п. 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою
згодою виборного органу ( профспілкового представника ), первинної
профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до протоколу № 8
засідання профспілкового комітету СП „Городнянське виробничо-торгівельне
об'єднання” від 23.04.2008 року встановлено, що на засіданні розглядався лист
від адміністрації підприємства про надання згоди на скорочення посад оператора
БЗБ, які займають ОСОБА_1. та ОСОБА_2.. За результатами розгляду відповідного
питання профспілковий комітет прийняв рішення дати згоду на звільнення в
зв'язку зі скороченням посади оператора безтарного зберігання борошна ОСОБА_1.
та ОСОБА_2. згідно зі ст. 40 п. 1 КЗпП України ( а.с. 17-19 ).

Як було встановлено в судовому
засіданні, і даний факт не заперечувався сторонами по справі, на момент
звільнення ОСОБА_1. на підприємстві були наявні дві вакантні посади робітника
зміни та майстра зміни.

На виконання вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП
України та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, яка передбачає, що одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі, організації, на засіданні профспілкового
комітету адміністрацією підприємства ОСОБА_1. було запропоновано перейти в
зміну на вакантну посаду майстра зміни. Остання відмовилась від переведення її
на посаду майстра зміни, мотивуючи тим, що в неї немає спеціальної освіти,
майстер також несе матеріальну відповідальність за цінності, а тому вона не
хоче бути майстром. ОСОБА_2. було запропоновано перейти працювати робітницею в
зміну на що вона погодилась ( а.с. 17-19 ).

Адміністрацією СП „Городнянське ВТО”
також в письмовій формі пропонувалось ОСОБА_1. в зв'язку зі скороченням її
посади зайняти вакантну посаду майстра бригади ( зміни ), про що їй для
ознайомлення надавався відповідний лист. ОСОБА_1. відмовилась від
запропонованої їй посади майстра зміни, про що комісією в складі працівників СП
„Городнянське ВТО” було складено відповідний акт від 23.04.2008 року ( а.с.
45-46 ).

В зв'язку з відмовою ОСОБА_1. від
переведення її на посаду майстра зміни в СП „Городнянське ВТО” 20.05.2008 року
було видано наказ за № 38-к про звільнення ОСОБА_1. з посади оператора БЗБ з
20.05.2008 року у зв'язку з скороченням чисельності працівників СП
«Городнянське ВТО» ( п.1 ст. 40 КЗпП України ). Підставою видачі такого наказу
стали зміни у штатному розкладі та згода профспілкового комітету від 23.04.2008
року № 8 ( а.с. 43 ).

ОСОБА_1. в судовому засіданні не
заперечувала той факт, що знайомилась з наказом № 38-к від 20.05.2008 року, але
відмовилась його підписати, так як засмутилась. В зв'язку з відмовою ОСОБА_1.
від підпису у наказі, комісією зі складу працівників СП „Городнянське ВТО” було
складено відповідний акт від 20.05.2008 року ( а.с. 44 ).

Пункт 19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів” № 9 від
06.11.1992 року вказує на те, що суди, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі
звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у
відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення
чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним
органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази
щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2
місяці про наступне вивільнення.

В судовому засіданні встановлено, що
в СП „Городнянське виробничо-торгівельне об'єднання” мали місце зміни в
організації виробництва і праці, зокрема в зв'язку зі спадом виробництва відбулось
скорочення двох штатних одиниць - операторів безтарного зберігання борошна.
Адміністрацією підприємства додержано норм законодавства, що регулюють
вивільнення працівників, позивач була персонально попереджена за два місяці про
наступне вивільнення, звільнення відбулось після спливу двох місяців з моменту
її попередження, було отримано згоду профспілкового комітету на звільнення в
зв'язку зі скороченням посади оператора безтарного зберігання борошна ОСОБА_1.,
адміністрація підприємства не порушила визначених ч. 8 ст. 43 КЗпП України
строків розірвання трудового договору, адміністрація підприємства приймала
заходи для переведення ОСОБА_1. з її згоди на іншу роботу, але остання
відмовилась від запропонованої їй посади майстра зміни, вимог щодо переведення
її на інші посади позивач не висувала.

Слід зазначити, що ст. 49-2 КЗпП
України передбачає, що при вивільненні працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на
роботі, передбачене законодавством. Стаття 42 КЗпП України визначає категорії
працівників, які мають переважне право на залишення на роботі при скороченні
чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва
і праці.

Однак суд не приймає до уваги
посилання позивача на те, що вона мала переважне право на залишення на роботі,
оскільки в даному випадку ОСОБА_1. надавалась можливість залишитись на роботі
та їй пропонувалось перевестись на іншу посаду, на момент звільнення на
підприємстві були дві вакансії, при цьому ОСОБА_2. та ОСОБА_1. разом не
претендували на одну і ту ж саму посаду. Крім того, зі змісту ст. 42, 49-2 КЗпП
України вбачається, що переважне право на залишення на роботі застосовується в
разі виникнення питання щодо необхідності звільнення ряду працівників та
неможливості переведення їх всіх на іншу роботу в межах підприємства через
відсутність вакантних посад.

Щодо посилання позивача на те, що
адміністрація підприємства могла б їй запропонувати іншу посаду, наприклад
робітниці в зміні, оскільки вона має більший стаж роботи та кваліфікацію в
порівнянні з іншими працівниками на підприємстві, слід зазначити наступне.

В п. 19 Постанови Пленуму Верховного
Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів” з цього приводу
вказано, що при проведенні вивільнення власник або уповноважений ним орган
вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (
перегрупування ) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника,
посада якого скорочується, за його згодою на іншу посаду, звільнивши з неї з
цих підстав менш кваліфікованого працівника. Враховуючи те, що це право не
використовувалось відповідачем при звільненні ОСОБА_1., суд не повинен
обговорювати питання про доцільність такої перестановки ( перегрупування ).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що при звільненні
ОСОБА_1. відповідачем було дотримано вимог законодавства, які регламентують
порядок вивільнення працівників, а тому підстави для задоволення вимог позивач
щодо поновлення її на роботі в СП „Городнянське виробничо-торгівельне
об'єднання” відсутні.

Згідно приписів статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо
порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого
життя.

В судовому засіданні судом не встановлено порушень законних прав ОСОБА_1. з
боку СП „Городнянське виробничо-торгівельне об'єднання” при її звільненні, а
тому підстави для відшкодування на користь позивача моральної шкоди відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 42, 43, 49-2, 232-233, 237-1
КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992
року „Про практику розгляду судами трудових спорів”, ст. ст.. 10, 11, 60 - 61,
88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1до СП „Городнянське виробничо-торгівельне
об'єднання” про поновлення на роботі, стягнення з відповідача заробітної плати
за вимушені прогули та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя
:
О.Д.Березовський