справа № 2-1140/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2008 р. Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді: Іванова С.М.

при секретарі: Богдан О.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне житлове підприємство № 6, сектор громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Інгулецького РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.04.2006 року її колишній чоловік
ОСОБА_2
був вселений за адресою:
АДРЕСА_1
за якою, залишався лише зареєстрованим. На даний час останній мешкає за іншою адресою у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, де з березня 2005 року він створив нову сім’ю. У відповідача по справі є ключі від спірної квартири, однак він у ній не проживає, вивіз усі свої речі, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в утриманні житла. Будь-яких перешкод у користуванні житлом, як вказує позивач, відповідачу не чиниться. У спірній квартирі продовжує проживати позивач разом з сином. У зв’язку з цим, просить визнати відповідача, втратившим право користування житловим приміщенням та зняти останнього з реєстраційного обліку.

У судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали повністю, зазначивши, що рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.04.2006 року
ОСОБА_2
разом з сином
ОСОБА_3
були вселені за адресою:
АДРЕСА_1
. Також вказаним рішенням позивача по справі
ОСОБА_1
було зобов’язано: не чинити перешкоди, останнім, у користуванні вказаною квартирою. Однак, відповідач з моменту винесення рішення судом так і не зміг потрапити у спірну квартиру, оскільки, як стверджує останній, позивачем чинились перешкоди щодо цього: змінювались замки на вхідних дверях, двері не відчинялись. З цього приводу відповідач неодноразово звертався до державного виконавця ДВС в Інгулецькому районі щодо примусового вселення до спірної квартири, однак, як тільки відбувалося примусове вселення, наступного дня, останній, знову не міг потрапити до помешкання. Такі ж перешкоди, як вказав відповідач, чиняться і їхньому спільному сину
ОСОБА_3
, оскільки останній продовжує мешкати разом з батьком, ключів від спірної квартири не має, ті що є, не підходять до дверних замків, у спірній квартирі може перебувати тільки в присутності матері, позивача по справі. Відповідач продовжує оплачувати комунальні послуги, що свідчить про той факт, що останнім не втрачено інтерес до спірної квартири. З огляду на зазначене, в задоволенні позовних вимог просять відмовити повністю.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне житлове підприємство № 6 подав до суду заяву про розгляд даної справи за відсутності представника останнього. Вирішення справи залишив на розсуд суду.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: сектор громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Інгулецького РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, поважність причин не зазначив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За таких обставин, суд вважає за можливе, розглянути справу за відсутності представників третіх осіб.

Свідок
ОСОБА_4
, суду показала, що з позивачем по справі перебуває в дружніх стосунках. Знає, що з відповідачем по справі позивач перебувала у шлюбі. З часу розірвання шлюбу відповідач з позивачем не проживали. На протязі 5 років при спілкуванні з позивачем, відповідача у спірній квартирі не бачила, також не бачила його речей. Сина позивача
ОСОБА_3
в квартирі бачила, бачила також його речі. З яких підстав не проживав відповідач у спірній квартирі не знає, оскільки позивач по справі цього не пояснювала.

Свідок
ОСОБА_5
, суду показала, що є сусідкою позивача. Знає і позивача і відповідача по справі, оскільки, мешкає з останніми в одному під’їзді близько 15 років. Зазначила, що їй відомо, що відповідач по справі не проживає у спірній квартирі близько 4-х років. З яких підстав їй не відомо. Сина позивача та відповідача
ОСОБА_3
інколи бачила по вихідних у матері.

Свідок
ОСОБА_3
, суду показав, що є сином позивача та відповідача по справі. Зазначив, що проживає разом з батьком окремо від матері за адресою:
АДРЕСА_2
, оскільки остання, перешкоджає проживати у спірній квартирі. Змінила замки на вхідних дверях, коли приходить батько і намагається потрапити до квартири, двері йому не відчиняє. Також зазначив, що має ключі від спірної квартири такі ж як і у батька, але вони не підходять до замка на вхідних дверях. У спірній квартирі буває, але тільки тоді, коли вдома знаходиться мама, позивач по справі, оскільки іншим шляхом до житла потрапити не може. З моменту винесення рішення суду в 2006 році про їх з батьком примусове вселення у спірну квартиру, матір, позивач по справі, всіляко чинить перешкоди у цьому. Також вказав, що йому відомо, що батько, відповідач по справі, сплачує комунальні послуги за спірну квартиру. Чи є в квартирі речі останнього, ніколи не звертав уваги.

Свідок
ОСОБА_6
, суду показав, що в 2006 році працював державним виконавцем ДВС Інгулецького району м. Кривого Рогу. У нього на примусовому виконанні знаходилось рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 20.04.2006 року про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселенні у житлове приміщення за адресою:
АДРЕСА_1
. При неодноразовому виїзді за вказаною адресою, двері ніхто не відчиняв у зв’язку з чим, проведення виконавчих дій переносилось. При черговому виїзді і намаганні примусово виконати рішення суду, було прийнято рішення про зрізання дверних петель. Цього разу вдома виявилась позивач по даній справі, але відчинити двері, остання, спочатку відмовилась. Однак через деякий час, після від’їзду працівників міліції, які були викликані, останньою, через незаконне, на її думку, проникнення до житла, двері було відчинено, що дало змогу виконати виконавчі дії та скласти відповідний акт. Через деякий час відповідач по даній справі знову ж таки звернувся до ДВС Інгулецького району м. Кривого Рогу щодо примусового виконання вказаного рішення суду у зв’язку з тим, що йому позивач по даній справі продовжує чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою. У зв’язку з цим виконавче провадження було поновлено і відповідача по справі повторно вселено в спірну квартиру, про що було складено відповідний акт. В акті від 14.02.2007 року було зафіксовано, що ключі до дверних замків підійшли.

Свідок
ОСОБА_7
, суду показав, що з відповідачем по справі перебуває у дружніх стосунках, разом працює. Зі слів відповідача, йому відомо, що останній не може мешкати у квартирі за адресою:
АДРЕСА_1
, оскільки йому в цьому перешкоджає колишня дружина. Декілька разів він піднімався разом з відповідачем до спірної квартири, однак до квартири потрапити не змогли, оскільки двері не відчинялись, а ключі які були в наявності у відповідача, до замка вхідних дверей не підійшли.

Свідок
ОСОБА_8
, суду показав, що працює разом з відповідачем по справі на одному підприємстві. Інколи відповідача доводиться возити на автомобілі по цехам підприємства з метою їх огляду. Неодноразово при цьому заїздили за адресою:
АДРЕСА_1
з метою завезення речей відповідача, але при цьому до квартири, останній потрапити не зміг, оскільки не підходив ключ до замка вхідних дверей, на намагання потрапити до квартири, двері ніхто не відчинив, хоча світло в квартирі горіло, було чути розмови. Зі слів відповідача, йому відомо, що останній не може мешкати у вказаній квартирі, оскільки йому в цьому перешкоджає колишня дружина.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Приписами частини 3 ст. 61 ЦПК України, визначено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.04.2006 року, встановлено, що сторони по справі
ОСОБА_1
та
ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюби з 22.04.1989 року. 05.03.2003 року рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірвано, реєстрація розірвання шлюбу в органах РАГС відбулася 06.05.2003 року.

В судовому засіданні також було встановлено, що сторони мають сина
ОСОБА_3
, 1990 року народження, місце проживання якого, згідно рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2004 року було визначено з батьком
ОСОБА_2
Також встановлено, що в 1993 році сторони отримали 3-кімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1
, загальною площею 77,2 кв.м, житловою- 52,7 кв.м.

На цей час в квартирі зареєстровані: відповідач
ОСОБА_2
– наймач цієї квартири, позивач
ОСОБА_1
та син
ОСОБА_3
Вказані особи були зареєстровані, як члени сім’ї наймача. Вказана квартира не приватизована, що визнано сторонами в даному судовому засіданні та підтверджується карткою квартиронаймача (а.с.7).

Актом, засвідченим майстром дільниці № 4 КЖП № 6 від 08.07.2007 року визначено, що
ОСОБА_2
зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1
, але не проживає з квітня 2003 року (а.с.135).

Актом, засвідченим майстром дільниці № 4 КЖП № 6 від 13.02.2008 року, визначено, що
ОСОБА_2
зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1
, але не проживає з квітня 2003 року (а.с.21).

Статтею 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім’ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім’ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Приписами ст. 72 зазначеного Кодексу, встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено і даний факт визнаний сторонами, а відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що дійсно, відповідач по справі
ОСОБА_2
зареєстрований, але не проживає у спірній квартирі разом з сином Дмитром з 2006 року, тобто з моменту прийняття рішення Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.04.2006 року про примусове вселення та усунення перешкод в користуванні житлом. Однак при вирішенні даної справи, суд вважає, що в

задоволенні позовних вимог, щодо визнання останнього, втратившим право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, слід відмовити, оскільки, виходить з приписів ст. 64 ЖК України, згідно якої наймач та члени його сім’ї в тому числі і колишні, мають рівні права та обов’язки стосовно житлового приміщення, в якому вони проживають. Частини 3 ст. 156 зазначеного Кодексу, згідно якої припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири), норми якої поширюються і на житлові приміщення, що не перебувають у власності громадян, не позбавляє їх права користування займаним приміщенням та з того, що відповідач по справі не проживає у спірній квартирі з поважних причин більше ніж 6 місяців, а саме з причини перешкоджання йому у цьому з боку позивача по справі, що виявилось у заміні замків на вхідних дверях. Даний факт підтверджується показами свідків
ОСОБА_3
,
ОСОБА_6
,
ОСОБА_7
та
ОСОБА_8
, актами державного виконавця про примусове вселення відповідача з сином в житлове приміщення від 26.09.2006 року та 14.02.2007 року (а.с.5,6).

В судовому засіданні також було встановлено, що відповідач по справі хоча і не проживав у спірній квартирі з 2003 по 2006 роки та з 2006 по теперішній час, але весь цей час здійснював оплату комунальних послуг та квартирну плату, а отже останній не втратив інтерес до спірного житла (а.с.79-102, 171-172).

За таких підстав, твердження позивача
ОСОБА_1
щодо того, що остання не чинила перешкод відповідачу у користуванні житлом, судом оцінюються критично та не приймаються до уваги. Оцінюються судом критично акти КЖП № 6 про не проживання відповідача у спірній квартирі з 2003 року і покази свідків
ОСОБА_4
та
ОСОБА_5
, оскільки останні зазначили, що відповідач не проживав в спірній квартирі певний час, що не заперечується і останнім, але з яких причин їм було не відомо в актах ці причини також не вказані та з урахуванням того факту, що рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.04.2006 року період не проживання
ОСОБА_2
у спірній квартирі з 2003 по 2006 роки визнано з поважних причин, а саме з причини перешкод у цьому з боку позивача
ОСОБА_1

Керуючись ст. 64, 71, 72 ЖК України, ст. 3, 4, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне житлове підприємство № 6, сектор громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Інгулецького РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1
та зняття з реєстрації, відмовити повністю.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу може бути подано без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо було подано апеляційну скаргу, після розгляду скарги апеляційним судом.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до апеляційного суду Дніпропетровської області

Суддя (підпис)

з оригіналом згідно

Суддя

С. М. Іванов