Рішення

Іменем
України

30 січня 2008 року

Первомайський районний суд Автономної
Республіки Крим

у  складі: головуючого - судді  Михайлової Л.О.

при
секретарі  Шаповалової Т.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Первомайське

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до СВК „Прогрес” в особі

арбітражного
керуючого ОСОБА_2 про визнання дійсним

договору
купівлі-продажу автомобіля та визнання права власності на автомобіль,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся  до суду з позовною заявою до СВК „Прогрес” в

особі
арбітражного керуючого ОСОБА_2 про визнання права

власності
на автомобіль. У судовому засіданні позивач доповнив свій позов

вимогою
про визнання дійсним договору від 30.05.2007 року купівлі-продажу

автомобіля.
Свої вимоги мотивує тим, що 30.05.2007 року
він  придбав у СВК

„Прогрес”
за 8000 гривень автомобіль марки ЗИЛ-130, рік випуску 1983, зеленого

коліру,
двигун № V6330D, шасі НОМЕР_1, реєстраційний НОМЕР_2, про що був

укладений
договір № 6 купівлі-продажу автомобілю.  Він
сплатив продавцю

вартість
цього автомобілю, отримав його, згідно з накладною № 31 від 30.05.2007

року
по акту прийому-передачі від 30.05.2007 року, яки свідчать про передачу

йому
даного рухомого майна. З метою державної реєстрації вказаного рухомого

майна
він звернувся до органів МРЕВ, однак йому відмовлено в реєстрації, у зв'

язку
з відсутністю у нього технічного паспорту на придбаний транспортний

засіб.

Відповідач
позов визнав повністю.

Вислухав сторони, дослідивши матеріали
справи, суд вважає що позов

підлягає
задоволенню. Судом встановлено, що 31 травня 2007 року між позивачем

та
СВК „Прогрес”  був укладений договір
купівлі-продажу автомобілю марки ЗИЛ-

130,
рік випуску 1983, зеленого коліру,
двигун № V6330D, шасі НОМЕР_1,

реєстраційний
НОМЕР_2. Даний договір від імені продавця СВК „Прогрес”

підписаний
директором СПК Симаковим Д.І. у тій  час,
коли ухвалою

Господарського
суду АР Крим від 22.01.2007 року по справі № 2-31/1027-2006 про

банкрутство
СВК „Прогрес” розпорядником майна  боржника
СВК „Прогрес” був

призначений
арбітражний керуючий ОСОБА_2. Згідно з накладною № 31 від

30.05.2007
року по акту прийому-передачі від 30.05.2007 року ОСОБА_1

прийняв
майно, сплатив його вартість продавцю у сумі 8000 грн. за квитанцією №

61
від 31.05.2007 року.  Ст. 655 ЦК України
передбачає, що за договором купівлі-

продажу
одна сторона (продавець) передає або зобов”язується передати майно

(товар)
у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов”

язується
прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стороны

виконали
всі дії по договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу

автомобілю
здійснювався також фактично, майно перейшло у власність позивача, що

не
суперечить положенням ст. 328 ЦК України, яка вказує, що право власності

набувається
на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів;

право
власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із

закону
або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пункт 13

ст.
13 Закону України „Про відновлювання платоспроможності   боржника
або

визнання
його банкрутом” передбачає можливість укладання договорів керівником

боржника
виключно за погодженням з розпорядником майна, якщо балансова

вартість  майна за договором не складає більш одного
проценту від балансової

вартості
активів боржника. Арбітражний керуючий ОСОБА_2 підтвердив, що

укладання
договору продажу автомобілю позивачеві було погоджено в ним як з

розпорядником
майна. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов”язана

довести
ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог і

заперечень.
Позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують його

позовні
вимоги. Доводи позивача підтверджується: квитанцією № 61 від 30.05.2007

року
про сплату 8000 грн., накладною № 31 від 30.05.2007 року про передачу

автомобіля,
актом прийому-передачи цього автомобілю від 30.05.2007 року,

свідоцтвом  НОМЕР_3 про реєстрацію  ТЗ, що видане 20.02.2002 року

Красноперекопським
МРЕВ власнику вказаного автомобілю - СВК „Прогрес”,

висновком
про вартість майна. Питання незаконності набуття позивачем автомобілю

перед
судом ніхто не ставить, тому  суд вважає
можливим  визнати дійсним

договір
купвлі-продажу автомобілю  та
визнати  право власності на автомобіль за

позивачем.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215

Цивільного
процесуального кодексу України, ст.ст. 207, 208, 328, 655, 662

Цивільного
Кодексу України,  Законом України „Про
відновлювання

платоспроможності   боржника
або визнання його банкрутом”  суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1  задовольнити.

Визнати дійсним договір   купівлі-продажу автомобілю марки ЗИЛ-130,
рік

випуску
1983, зеленого коліру,  двигун № V6330D,
шасі НОМЕР_1, реєстраційний

НОМЕР_2,
укладений 31 травня 2007 року між
ОСОБА_1 та

СВК
„Прогрес” в особі директора Симакова Дмитра Івановича.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на

автомобіль
марки ЗИЛ-130, рік випуску 1983, зеленого коліру, двигун № V6330D,

шасі
НОМЕР_1, реєстраційний НОМЕР_2, зареєстрований
за СВК „Прогрес” с.

Гвардейське
Первомайського району АР Крим, згідно свідоцтва
НОМЕР_3 про

реєстрацію
ТЗ, виданого Красноперекопським  МРЕВ 20
лютого 2002 року.

Рішення може бути оскаржено в  апеляційному порядку до Апеляційного

суду
Автономної Республіки Крим через суд першої інстанції шляхом подачі в

10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч. 4

ст.
295 ЦПК України.

Головуючий: