overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
24 листопада 2008 року                                           м. Київ
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :
Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного
страхового товариства (далі - АСТ) «Вексель», третя особа - Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний банк, про стягнення страхової виплати,
ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29
листопада 2006 року він уклав із АСТ «Вексель» договір добровільного
страхування автомобіля LEXUS LX 470, при цьому його не ознайомили з правилами страхування,
в лютому 2007 року настав страховий випадок - його автомобіль було викрадено,
однак відповідач безпідставно відмовився здійснити страхову виплату.
стягнути з відповідача страхову виплату в розмірі 486135 грн.
Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2008 року позов
задоволено.

Рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2008 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду
першої інстанції, посилаючись на те, що апеляційний суд помилково скасував
ухвалене згідно із законом судове рішення.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при
розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування
рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому
доводи касаційної скарги в цій частині не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалене
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.
332, 336 ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и
л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, рішення Апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2008 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:
Л.М. Лихута

Л.І.
Охрімчук

Ю.Л. Сенін
Справа № 2-622    2008 р.
» 07. 2008  року  Орджонікідзевський районний суд м. Харкова  у складі
головуючого   судді                                                            Матвієвської Г.В.
відкритому  судовому  засіданні
в м. Харкові  цивільну  справу
за  позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про  стягнення
аліментів  на   повнолітніх
дітей, що  продовжують  навчання,
до  суду  з  цим  позовом і
просить  стягнути  з
відповідача  аліменти на    утримання
повнолітніх  дітей  в
зв”язку    з  продовженням
ними навчання  у  розмірі
видів  заробітку  щомісячно,
до  закінчення навчання.
від шлюбу з відповідачем має дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач  є  їх
час  вони  продовжують
навчання,  ОСОБА_4 є  студентом
відділення   академії фізичної
культури,  а ОСОБА_3 є студенткою денної
форми навчання національного економічного університету, відповідач  на їх утримання ніякої допомоги не надає.
ОСОБА_2 у  судове  засідання
не  з.явився,  про день і час  слухання
справи  повідомлявся  належним
Зі  згоди позивача суд ухвалює рішення  при
заочному  розгляді  справи, що
відповідає  положенням  ст. 224
Заслухавши  позивача,
вивчивши  матеріали  справи, дослідив надані докази. суд  вважає
позов  підлягає  задоволенню за  наступними
є  дітьми  відповідача, ОСОБА_4 є  студентом
відділення   академії фізичної
культури,  а ОСОБА_3 є студенткою  1 курсу денної форми навчання національного
економічного університету, потребують матеріальної допомоги.
Сімейного  Кодексу  України,
якщо  повнолітні  дочка,
син  продовжують  навчання
матеріальної  допомоги,
батьки  зобов”язані  утримувати
двадцяти  трьох  років
можуть  надавати  матеріальну
На  підставі ст.  199
Сімейного кодексу України,
керуючись ст. ст. 10,11, 209, 212, 214-215
ЦПК  України, суд
Стягнути  з ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3,  мешкаючого  в м.Харкові,
АДРЕСА_1, працюючого Інститут загальної та невідкладної хірургії АМН,
врачем -рентгенологом  на  користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4,
мешкаючої  в м.Харкові-55,  АДРЕСА_2
на   утримання   повнолітніх дітей, що продовжують навчання -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2  та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти  у  розмірі
13  частини  всіх видів
заробітку,  щомісячно, починаючи  з
«12»   грудня  2007 р .
до  досягнення  ними
двадцяти  трьох  років.
негайне виконання  рішення в межах
платежу за один місяць.
ОСОБА_2  судовий збір  у
розмірі 51 гривні у  прибуток  держави.
Стягнути  з  ОСОБА_2
витрати  з  інформаційно-технічного  забезпечення
розгляду  цивільних  справ
про  апеляційне  оскарження
рішення  суду першої  інстанції може  бути
подано  протягом  десяти
днів з дня  проголошення  рішення. Апеляційна  скарга на рішення  суду подається протягом  двадцяти днів
після подання заяви  про
апеляційне  оскарження.

Заочне
рішення  може бути  переглянуто
судом, що  його  ухвалив, за
письмовою заявою  відповідача,
поданою  протягом десяти  днів з дня
отримання  його  копії.

Головуючий
Справа № 2-533 2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

« 14
» 07. 2008  року  Орджонікідзевський районний суд м. Харкова  у складі

головуючого   судді                                                            Матвієвської Г.В.

при секретарі
Оболєнській С.А.,

розглянувши у відкритому
судовому  засіданні  в
м. Харкові  цивільну  справу
за  позовом ОСОБА_1  до
ОСОБА_3про  стягнення  аліментів
на   повнолітню  доньку, що
продовжує  навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач  звернулася
до  суду  з  цим  позовом і
просить  стягнути  з
відповідача  аліменти на     утримання
їх доньки   ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
в  зв”язку    з
продовженням  навчання  у
розмірі  400 грн.,  щомісячно,
до  досягнення  нею
23-річного  віку.

У  судовому
засіданні    позивач    змінила
свої  позовні  вимоги, просила стягнути  з
відповідача  аліменти на   утримання
доньки,  в  зв”язку
з  продовженням  навчання
у  розмірі  250 грн.
щомісячно,  до  досягнення
нею  23-річного  віку
та  просила  їх
задовольнити.  Вона  зазначила,
що  відповідач  є
батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на  цей  час
донька  продовжує  навчання, з 2006 року є  студенткою денного відділення Харківської
філії Київського університету культури (контрактне навчання), відповідач  працює,
стан  здоров”я  його
задовільний, аліментів
нікому  не  виплачує,
відповідач  матеріальної  допомоги
на   утримання  дитини
не  надає.  Відповідач за
викликом  суду у  судове
засідання  з,явився, проти  позову
не заперечував,   позовні  вимоги
визнав  повністю.

Заслухавши  позивача, відповідача, вивчивши  матеріали
справи,  дослідив надані докази,
суд  вважає  позов
підлягає  задоволенню за  наступними
обставинами.

Донька позивача, ОСОБА_2,
є  дитиною  відповідача, з 2006 року є  студенткою денного відділення Харківської
філії Київського університету культури (контрактне навчання), відповідач  працює,
стан  здоров”я  його
задовільний, аліментів
нікому  не  виплачує.

У  відповідності
до  ст.  199
Сімейного  Кодексу  України,
якщо  повнолітні  дочка,
син  продовжують  навчання
і  у  зв”язку
з  цим  потребують
матеріальної  допомоги,
батьки  зобов”язані  утримувати
їх  до  досягнення
двадцяти  трьох  років
за  умови, що  вони
можуть  надавати  матеріальну
допомогу..

На  підставі ст.  199
Сімейного кодексу України,
керуючись ст. ст. 10,11, 209, 212, 214-215
ЦПК  України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути  з ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешкаючого  в м.Харкові,  АДРЕСА_1
на  користь ОСОБА_1  , ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкаючого  в м.Харкові,
АДРЕСА_1   на   утримання
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти
у  розмірі  250 грн.,
щомісячно, починаючи  з  «28»
листопада  2007 р .  до
досягнення  нею  двадцяти
трьох  років.

Стягнути  з ОСОБА_3судовий
збір у  розмірі 51 гривні у  прибуток
держави.

Стягнути  з  ОСОБА_3
витрати  з  інформаційно-технічного  забезпечення
розгляду  цивільних  справ
у  розмірі  7
грн.  50  коп.

Заяву
про  апеляційне  оскарження
рішення  суду першої  інстанції може  бути
подано  протягом  десяти
днів з дня  проголошення  рішення. Апеляційна  скарга на рішення  суду подається протягом  двадцяти днів
після подання заяви  про
апеляційне  оскарження.

Головуючий
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 листопада 2008 року                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,   Гуменюка В.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на
неправомірні дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої
служби Вінницького  міського управління
юстиції,

в
с т а н о в и л а:

ОСОБА_1, звернувшись до
суду з указаною скаргою, зазначала, що             4 червня 2008 року отримала
позовну заяву ОСОБА_2 до неї, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та
розпорядженні квартирою, відшкодування майнової та моральної шкоди та повістку
про призначення судового засідання на 24 червня 2008 року.

20 червня 2008 року до
апеляційного суду Вінницької області (вул. Соборна, 6, м. Вінниця), де вона
працює суддею, прийшли державний виконавець з ОСОБА_2. та вручили їй постанову
про відкриття виконавчого провадження від 20 червня 2008 року з примусового
виконання ухвали Летичівського районного суду Хмельницької області від 28
травня 2008 року про зобов'язання її та ОСОБА_3 надати ОСОБА_2 доступ до мережі
водопостачання квартири АДРЕСА_1

Вважаючи, що державним
виконавцем під час виконавчого провадження порушено вимоги чинного законодавства,
просила визнати його дії неправомірними.

Ухвалою Ленінського
районного суду м. Вінниці від 14 липня 2008 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області від 19 серпня 2008 року, скаргу
задоволено. Визнано дії державного виконавця Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького  міського
управління юстиції ОСОБА_4 неправомірними.

У поданій касаційній скарзі
Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького  міського управління юстиції просить зазначені
судові ухвали скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу Ленінського
відділу державної виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Ленінського
районного суду м. Вінниці від 14 липня 2008 року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 19 серпня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

В.І. Гуменюк
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 листопада 2008 року                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Балюка М.І.,   Гуменюка В.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом закритого
акціонерного товариства (далі - ЗАТ) «Українська екологічна страхова компанія»
до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

в
с т а н о в и л а:

У квітні 2007 року
позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав, що 19 квітня 2006
року між ЗАТ «Автомобільна групи «VIPOS» та позивачем ЗАТ «Українська екологічна страхова
компанія» укладено договір добровільного страхування автомобіля «Audi Q7 Quattro 4.2 FSI».

29 червня 2006 року відповідач,
керуючи автомобілем «Ford Sierra» та рухаючись по просп. Бажана в м. Києві здійснив
зіткнення з автомобілем «Audi Q7 Quattro 4.2 FSI» під керування водія ОСОБА_2, який належить ЗАТ «Автомобільна групи «VIPOS».

Оскільки в результаті
ДТП автомобілю «Audi Q7 Quattro 4.2 FSI» завдано механічних пошкоджень,
ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» за актом від 28 серпня 2006 року
виплатило ЗАТ «Автомобільна групи «VIPOS»  26 215 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до постанови
Дарницького районного суду  м. Києва
винним у ДТП визнано ОСОБА_1., а тому з підстав, передбачених ст. 1191 ЦК
України позивач просив стягнути з ОСОБА_1. в порядку регресу 26 215 грн.
виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області від               24 березня 2008 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 липня 2008 року,
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ЗАТ «Українська екологічна страхова
компанія» 26 215 грн.

У поданій касаційній скарзі
ОСОБА_1. просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2008 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області від 10 липня 2008 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

В.І. Гуменюк
У Х В А Л А І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

10 листопада 2008 року
м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

Патрюк М.В.

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Суворовського районного суду Одеської області від 22 квітня              2008 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 10 вересня
2008 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на
частку у спільному майні, визнання права власності на &frac12;
частину квартири, визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 10 липня 1999 року нею та ОСОБА_2 під час шлюбу було
придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. 28 серпня 2001 року шлюб між ними
розірвано. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2002
року за сторонами у справі визнано право власності на &frac12;
частину вказаної квартири за кожним. Оскільки з 2000 року
відповідач не проживає в спірній квартирі, а його частка є незначною, просила
суд припинити право власності ОСОБА_2 на &frac12; частину спірної квартири із стягненням з неї  8 500 грн. компенсації вартості цієї частки
та виселити відповідача з вказаної квартири.

Рішенням Суворовського районного суду Одеської області
від                   22 квітня 2008
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10
вересня 2008 року, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові
рішення з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права із направленням справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до них
матеріалів  вбачається, що скарга є  необґрунтованою і наведені в ній доводи не
дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених
судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 5 частиною 3 статті 328 ЦПК України

у  х
в  а  л
и  в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання
права власності на &frac12; частину квартири, визнання особи такою, що втратила право користування
жилим приміщенням відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити
особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                         М.В. Патрюк
У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 листопада  2008 року
м. Київ

Суддя Верховного Суду України Костенко А.В.,

розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від                        16 вересня 2008 року, у
справі за позовом ОСОБА_1 до підприємства «Партнери» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

в  с т а н о в и в :

Рішенням Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада                    2007 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з підприємства «Партнери»
на користь ОСОБА_1 25 861 грн. 54 коп. на відшкодування матеріальної шкоди. У
задоволенні решти позовних вимог  ОСОБА_1
відмовлено.

Рішенням колегії суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 16
вересня 2008 року вказане рішення суду першої інстанції змінено:  стягнуто з підприємства «Партнери» на користь
ОСОБА_1 2 023  грн. 52 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди.  В
іншій частині рішення суду залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати
ухвалене  у справі рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно
до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного
провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно
з вимогами ч.1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної
скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм процесуального
права, які були допущені при встановленні зазначених у рішенні фактів, також не
можуть бути визнані такими, що викликають необхідність перевірки їх матеріалами
справи.

Із
змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, доданого до скарги,
вбачається, що наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків про те,
що рішення ухвалено без дотримання норм матеріального та процесуального права.

Керуючись
п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и
в :

Відмовити
ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження, у справі за позовом ОСОБА_1 до
підприємства «Партнери» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Додані до
скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України
А.В. Костенко
У Х В А Л А І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

12 листопада 2008 року
м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

Патрюк М.В.

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10 липня 2008 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області від 28 серпня 2008 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання
права власності на &frac12; частку спільного майна та його поділ, визнання порядку користування
квартирою,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вищезазначеним позовом, в
якому, уточнивши під час судового розгляду позовні вимоги, просила встановити
факт її проживання з відповідачем однією сім'єю в період з вересня 2002 року по
вересень 2006 року,  провести поділ
спільного майна, визнати за нею право власності на &frac12;
частину квартири АДРЕСА_1          із  визначенням порядку її користування та
стягненням половини витрат на проведення ремонту квартири, визнати за нею право
власності на &frac12; частину
прибудови до магазину “Аіст” із стягненням з відповідача компенсації належної
їй частини прибудови.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10
липня         2008 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 28 серпня 2008 року, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові
рішення з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до них
матеріалів  вбачається, що скарга є  необґрунтованою і наведені в ній доводи не
дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених
судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 5 частиною 3 статті 328 ЦПК України

у  х
в  а  л  и  в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання
права власності на &frac12; частку спільного майна та його поділ, визнання порядку користування
квартирою відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити
особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                         М.В. Патрюк