Справа
№2-6208
7 лютого 2008 року.                                                                          м.Тячів
Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех
Г.М. , розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грушевської сільської
ради , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відміну рішень Грушевської сільської ради ,
звернувся в суд з позовом до Грушевської сільської ради , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про
відміну рішень Грушевської сільської ради. В позовній заяві зазначив , що
рішенням відповідача Грушевської сільської ради від 27.05.1994 року йому надано
дозвіл на відкриття малого підприємства «Криниця» на 0.50 га. непродуктивних
земель в урочищі «Облоги»  села Грушево.

Вказану
земельну ділянку він використовував на свій розсуд.

Однак ,
не дивлячись на наявність вказаного рішення , відповідач без його відому і
дозволу , без вилучення земельної ділянки , своїм рішенням № 122 від 04.07.2007
року « Про виділення земельних ділянок під користування « виділив із вказаної
землі ОСОБА_2 0.25 га. та ОСОБА_3 0.20 га. земельної ділянки.

Факт
порушення вимог земельного законодавства підтверджує Актом перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від 17 вересня 2007 року № 109.

Вважає ,
що приймаючи таке рішення відповідачем порушено вимоги ст..ст. 149 ч.2 , 154
,155 , 158 ЗК України , а тому просить відмінити як незаконні рішення
Грушевської сільської ради № 122 від 04.07.2007 року « Про виділення земельних
ділянок під користування» про виділення ОСОБА_2 0.25 га. земельної ділянки в
урочищі «Облоги» та ОСОБА_3 0.20 га. земельної ділянки в урочищі «Облоги».

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. позов підтримав посилаючись на викладені в
письмовій позовній заяві обставини і додатково пояснив , що він користає
земельну ділянку з 1994 року для сінокосіння , однак  відповідачі постійно перешкоджали йому в
цьому і забирали сіно. В 2005 році відповідачем було поновлено рішення про
виділення йому земельної ділянки . У березні 2007 року він також написав заяву
про поновлення йому рішення , оскільки у виготовленні проектної документації у
землевпорядній організації йому було відмовлено. Однак з березня місяця 2007
року його заява не розглядалася , а замість цього земельна ділянка виділена
відповідачам. Просить позов задовольнити.

Представник
Грушевської сільської ради в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що
спірною земельною ділянкою користувалися відповідачі. Про наявність такого
рішення у позивача їй не відомо. Позивач дійсно звертався з заявою у березні
2007 року про виділення йому земельної ділянки , однак рішенням сесії
Грушевської сільської ради йому в цьому відмовлено. Просить в задоволенні
позову відмовити.

Представник
відповідача ОСОБА_2. ОСОБА_4. в судовому засіданні позов не визнала і пояснила
, що даною земельною ділянкою їх сім'я користується з 1992 року з усного
дозволу тодішнього сільського голови Мельника М.В.. Неодноразово зверталися з
заявами про виділення їм цієї земельної ділянки , але їх заяви фактично не
розглядалися.Позивач користувач дану земельну ділянку тільки в 1995 році ,
однак йому пообіцяли виділити землю в іншому місці і в подальшому вони
продовжували користуватися даною земельною ділянкою. Весною 2007 року її
чоловік подав заяву про виділення цієї земельної ділянки і ця заява задоволена.
Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник
відповідача ОСОБА_3. ОСОБА_5. в судовому засіданні позов не визнала і пояснила
, що спірною земельною ділянкою їх сім'я користується з 1992 року , а позивач
її ніколи не користував. Її чоловік в установленому порядку подав заяву про
виділення земельної ділянки і йому виділено цю земельну ділянку. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши
пояснення сторін , дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного
висновку.

Згідно
до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх
порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів.

Суд , відповідно до ст.. 11 ЦПК України ,
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних  чи юридичних осіб , в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.

Як
встановлено в судовому засіданні , згідно рішення виконкому Грушевської
сільської ради від 27.05.1994 року надано позивачу дозвіл на відкриття малого
підприємства «Криниця» на непродуктивних землях в урочищі «Облоги» на земельній
ділянці площею 0.50 га..

Посилаючись
на зазначене рішення позивач 22.07.2005 року звернувся з письмовою заявою до
відповідача про надання йому дозволу на збір матеріалів на одержання в оренду
вказаної земельної ділянки і рішенням Грушевської сільської ради від 12.08.2005
року за №68 йому виділено цю земельну ділянку для підприємницької діяльності у
приватну власність.

4
березня 2007 року , посилаючись вже на вказане рішення , позивач звертається
повторно з заявою до відповідача про надання йому дозволу на збір матеріалів на
одержання в оренду даної земельної ділянки.

Дану
заяву позивача відповідачем по суті не розглянуто.

А
рішеннями  Грушевської сільської ради від
4 липня 2007 року за №122 « Про виділення земельної ділянки під користування
сільськогосподарських культур « спірну земельну ділянку виділено іншим особам ,
зокрема , під користування сільськогосподарських культур ОСОБА_3 , мешканцю
АДРЕСА_1 розміром 0.20 га. та під користування сільськогосподарських культур
ОСОБА_2  , мешканцю АДРЕСА_2 розміром
0.25 га..

У
відповідності до ст.12 ЗК України до повноваження сільських рад належить
вирішення питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

А згідно
до п.34 ч.1 ст.26 Закону України « Про місцеве самоврядування « виключно на
прилюдних засіданнях сільської , селищної , міської ради розглядаються питання
про вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Підстави
набуття права на землю , а також порядок передачі земельних ділянок в оренду
визначено у ст..ст. 116 , 124 ЗК України.

Із
зазначених норм випливає , що отримання земельної ділянки у власність або в
користування супроводжується різними діями зацікавленої особи , прийняттям
відповідних рішень органу місцевого самоврядування ( щодо дачі згоди на
розроблення проекту відведення земельної ділянки , про затвердження проекту
відведення та про передачу земельної ділянки).

Згідно
до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Із
матеріалів справи встановлено , що позивач претендує на одержання права на
спірну земельну ділянку , що стверджується наведеними рішеннями відповідача від
27.05.1994 року , від 12.08.2005 року та поданими ним заявами.

Його
остання заява від 4 березня 2007 року , всупереч вимогам п.34 ч.1 ст.26 Закону
України « Про місцеве самоврядування « по суті не розглянута і направлена на
розгляд комісії із земельних питань , що стверджується довідкою виконкому
Грушевської сільської ради від 27.12.2007 року № 2592.

Разом з
цим заяви відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_3. про виділення їм спірної земельної
ділянки , які подані 04.07.2007 року , що стверджується довідкою відповідача за
№137 від 19.11.2007 року , розглянуті Грушевської сільською радою в день їх
подання і задоволені.

Згідно до ст.152 ЗК України захист
прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень
органів місцевого самоврядування.

Підставами
для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та ( або) визначеній законом компетенції органу , який видав цей
акт. Обов»язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв»язку з
прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи.

Оцінивши зібрані по справі наведені
докази , суд вважає , що позивачем в судовому засіданні доведено факт порушення
його права на спірну земельну ділянку.

Доводи
представника Грушевської сільської ради про правомірність оспорюваного рішення
в судовому засіданні належними і допустимими доказами не стверджені.

Не
ґрунтуються на матеріалах справи і доводи представників відповідачів ОСОБА_2. і
ОСОБА_3. про добросовісне , відкрите і безперервне використання спірної
земельної ділянки з 1992 року , оскільки вони спростовуються  рішеннями відповідача Грушевської сільської
ради від 27.05.1994 року , від 12.08.2005 року ,  заявами позивача , а також договором оренди
цієї земельної ділянки , укладеного 20 січня 1995 року між позивачем ОСОБА_1. і
Грушевською сільською радою.

Враховуючи
наведене , суд вважає , що вимоги позивача підставні і його порушене право на
земельну ділянку підлягає захисту шляхом визнання недійсними та скасувати
рішеннь Грушевської сільської ради від 4 липня 2007 року за №122 « Про
виділення земельної ділянки під користування сільськогосподарських культур « в
частині виділення земельної ділянки під користування сільськогосподарських
культур ОСОБА_3 , мешканцю АДРЕСА_1 розміром 0.20 га. та щодо виділення
земельної ділянки під користування сільськогосподарських культур ОСОБА_2  , мешканцюАДРЕСА_2 розміром 0.25 га..

Керуючись ст..ст. 3 , 4 , 10 , 11 ,
60 , 169 , 209-215 ЦПК України , на підставі
ст.. 26 ч.1 п.34 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні «
, ст. ст. 12 , 116 , 124 , 152 , 158 ЗК України ,

Р  І
Ш  И  В:

Позов задовольнити.

Визнати
недійсними та скасувати рішення Грушевської сільської ради від 4 липня 2007
року за №122 « Про виділення земельної ділянки під користування
сільськогосподарських культур « в частині виділення земельної ділянки під
користування сільськогосподарських культур ОСОБА_3 , мешканцю АДРЕСА_1 розміром
0.20 га. та щодо виділення земельної ділянки під користування
сільськогосподарських культур ОСОБА_2  ,
мешканцюАДРЕСА_2 розміром 0.25 га..

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд шляхом
подання заяви про його апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення , з наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів.

Головуючий:
М.М.Розман