Справа №2-14 2008 p.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року Бере
занський районний суд Микола
ївської області
в складі: головуючої-с
удді - Старчеус О.П.
при секретарі - Макс
именко С. Ф.
розглянувши у відкрито
му судовому засіданні в смт. Б
ерезанка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державн
ої лікарні ветеринарної меди
цини в Березанському районі
про визнання недійсним свідо
цтва на право власності на жи
тло, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до Державної лікарн
і ветеринарної медицини в Бе
резанському районі, мотивую
чи тим, що з 18 вересня 1989 року по
20 серпня 1993 року вона працювал
а у відповідача ветеринарним
фельдшером і, в зв"язку з цим,
їй розпорядженням керівника
підприємства була надана дл
я проживання 1/2 частина житлов
ого будинку АДРЕСА_1.
На початку 2007 року їй стало в
ідомо, що 06 грудня 1995 року за кло
потанням Підприємства ветер
инарної медицини, Березансь
ка райдержадміністрація над
ала дозвіл на приватизацію в
сього будинку ОСОБА_2 і в ц
ей же день Підприємством вет
еринарної медицини було вида
но свідоцтво про право власн
ості на вищезазначений будин
ок ОСОБА_2 та її матері О
СОБА_3
Посилаючись на те, що при пр
иватизації будинку відповід
ачем були порушені вимоги За
кону України "Про приватизац
ію державного житлового фонд
у", оскільки будинок ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було приватиз
овано без її згоди, чим відпов
ідач позбавив її права на при
ватизацію займаного нею житл
а, позивачка просить визнати
недійсним свідоцтво про пра
во власності на житло, видане
відповідачем 06 грудня 1995 року.

В судовому засіданні позив
ачка свої позовні вимоги під
тримала. Суду пояснила, що з 18 в
ересня 1989 року по 20 серпня 1993 рок
у вона працювала ветфельдшер
ом у відповідача. В зв"язку з ц
им їй було надано відповідач
ем житло в будинку АДРЕСА_1
. В цьому будинку також прожив
ала ОСОБА_2, пізніше в ньом
у стала проживати і її мати
ОСОБА_3 Після звільнення з р
оботи вона в 1994-1995 pp. працювала в м
. Миколаєві, але періодично п
риїздила в смт. Березанку в св
оє житло. В цьому будинку вона
прописана з 1989 року по теперіш
ній час. Про приватизацію всь
ого будинку ОСОБА_2 та її м
атір"ю їй стало відомо в 2007 році
, коли ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом про її виселенн
я. Просить визнати недійсним
свідоцтво про право власнос
ті на житло, яке було видано
ОСОБА_2 та її покійній матер
і ОСОБА_3 06 грудня 1995 року ві
дповідачем. В 1995 році вона вийш
ла заміж і змінила своє прізв
ище із ОСОБА_1 на ОСОБА_1
.
Представник відповідача п
озовні вимоги не визнала. Суд
у пояснила, що ОСОБА_1 прий
шла до них на роботу в 1989 році. Ч
астина будинку була вільна і
керівник дозволив їй оселит
ися там. Офіційно це житло їй
не надавалося. Яким чином вон
а приписалася в ньому їй не ві
домо. В 1992 році цей будинок вику
пила ОСОБА_2 за 20276 рублів. Гр
оші нею було внесено в касу пі
дприємства, згідно касових о
рдерів №№ 25 та 26 від 08 вересня 1992 р
оку. Яким чином ОСОБА_2 з ма
тір"ю приватизувала будинок
їй не відомо. Ніяких документ
ів на приватизацію вона не ба
чила. Будинок було знято з бал
ансу, в зв"язку з його продаже
м. Коли ОСОБА_2 купувала бу
динок, ОСОБА_1 ще працювал
а, проти його продажу ОСОБА
_2 нічого не мала. Після звіль
нення з роботи ОСОБА_1 пра
цювала десь у м. Миколаєві. Пр
осить відмовити ОСОБА_1 в
позові, в зв"язку з пропуском
нею строків позовної давност
і, так як про

приватизацію будинку вона
знала давно, ще тоді, коли кер
івником ветлікарні був ОСО
БА_4, і ОСОБА_1 не один раз
приходила сваритися до ньог
о з цього приводу.
Третя особа на боці відпові
дача, що не заявляє самостійн
их вимог на предмет спору О
СОБА_2 суду пояснила, що вона
працює в ветлікарні з 1972 року.
В 1979 році вона поселилася в цей
будинок, в ту половину, де зар
аз живе ОСОБА_1 В 1985 році вон
а разом з мамою переселилася
в другу половину, бо там було
парове опалення. В 1989 році в ві
льну половину заселилася О
СОБА_1 Згодом ветлікарня ви
рішила продати цей будинок, і
головний лікар ОСОБА_4 за
пропонував їй з ОСОБА_1 ку
пити його. ОСОБА_1 відмови
лася, а вона викупила будинок
, і гроші за нього внесла в кас
у ветлікарні в 1992 році. В 1993 році
ОСОБА_1 звільнилася з роб
оти і стала працювати в м. Мик
олаєві, але речі її були в буд
инку. Так як купівля-продаж бу
динку не була оформлена нале
жним чином, то їй було запропо
новано приватизувати будино
к, що вона й зробила в грудні 199
5 року. На момент приватизації
будинку, ОСОБА_1 в смт. Бер
езанці не проживала. Коли ще к
ерівником працював ОСОБА_4
, то ОСОБА_1 не один раз пр
иходила в ветлікарню і свари
лася з ним і з нею за цю приват
изацію. Вважає, що в позові О
СОБА_1 необхідно відмовити
через пропуск нею строку поз
овної давності.
Вислухавши пояснення стор
ін, третьої особи, свідків, до
слідивши письмові докази по
справі, суд вважає, що позовн
і вимоги не підлягають задов
оленню по слідуючим підстава
м:
Судом встановлено, що між с
торонами виникли цивільно-пр
авові відносини, регульован
і нормами Цивільного Кодексу
України.
З наказу № 32 від 18 вересня 1989 ро
ку вбачається, що позивачка б
ула прийнята на посаду ветер
инарного фельдшера з 01 вересн
я 1989 року в Березанську райвет
станцію (а.с. 19).
Звільнення позивачки з ціє
ї посади 21 серпня 1993 року підтв
ерджується наказом № 28 по Бере
занській ветстанції від 20 сер
пня 1993 року (а.с. 20).
Те, що ОСОБА_1 зареєстров
ана в АДРЕСА_1 з 29 грудня 1989 р
оку вбачається з ксерокопії
її паспорту (а.с. 16).
Зі свідоцтва про право влас
ності на житло від 06 грудня 1995 р
оку вбачається, що орган прив
атизації - Березанське підпр
иємство ветеринарної медици
ни посвідчує, що будинок в А
ДРЕСА_1 належить по 1/2 частин
і ОСОБА_2 та ОСОБА_3, і що
будинок приватизовано ними
згідно з Законом України "Про
приватизацію державного жит
лового фонду" (а.с. 17).
Зі ст. 8 Закону України "Про п
риватизацію державного житл
ового фонду" від 19 червня 1992 рок
у № 2482-ХІІ вбачається, що прива
тизація державного житловог
о фонду здійснюється уповнов
аженими на це органами, створ
еними місцевою державною адм
іністрацією та органами місц
евого самоврядування, держа
вними підприємствами, орган
ізаціями, установами у повно
му господарському віданні аб
о оперативному управлінні як
их знаходиться державний жит
ловий фонд.
Відповідно до ч. 2 вищезазна
ченої статті передача кварти
р (будинків) у власність грома
дян здійснюється в спільну с
умісну або часткову власніст
ь за письмовою згодою всіх по
внолітніх членів сім'ї, які по
стійно мешкають в даній квар
тирі (будинку), в тому числі ти
мчасово відсутніх, за якими з
берігається право на житло, з
обов"язковим визначенням уп
овноваженого власника кварт
ири (будинку).
Статтею 9 Житлового Кодексу
України передбачено право г
ромадян на приватизацію квар
тир (будинків) державного жит
лового фонду.
Від представника відповід
ача надійшла заява про відмо
ву в позові, в зв"язку з пропус
ком строку позовної давності
.
Згідно зі ст. 256 ЦК України по
зовна давність - це строк у меж
ах якого особаможе звернутис
я до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або і
нтересу.
В силу ст. 257 ЦК України загал
ьна позовна давність встанов
люється тривалістю у три рок
и.
Так свідок ОСОБА_5 суду п
ояснив, що в ветлікарні він пр
ацює з 1996 року. ОСОБА_1 тоді в
же в них не працювала, але при
ходила до керівника ОСОБА_4
і сварилася з ним з приводу
приватизації будинку ОСОБ
А_2 До нього вона також зверт
алася з цього приводу нащо ві
н їй відповів, що ніякого відн
ошення до цієї приватизації
не має.
Свідок ОСОБА_6 суду пояс
нила, що вона працює бухгалте
ром в ветлікарні. Бачила як
ОСОБА_1 приблизно в 1996-1997 pp. прих
одила до керівника ветлікарн
і ОСОБА_4 та до ОСОБА_2 і
вчиняла сварки з приводу при
ватизації ОСОБА_2 будинку
. Один раз

вона була в кабінеті ОСОБ
А_4, де підписувала звіт, і пр
и ній ОСОБА_1 сварилася з н
им за цю приватизацію.
Свідок ОСОБА_7 суду пояс
нив, що в 1992 році він працював н
ачальником фінвідділу і роби
в оцінку будівель. В той час бу
динки, які не потрібно було де
ржати на балансі підприємств
а можна було продавати грома
дянам, які в них проживали. До
нього звернувся начальник в
етлікарні ОСОБА_4, щоб він
оцінив будинок АДРЕСА_1, к
оли він його обміряв, то вдома
була ОСОБА_1, котра йому ск
азала, що тут жити не хоче, і на
будинок не претендує. Це було
в 1992 році, він особисто їй гово
рив, що ОСОБА_2 купує цей бу
динок. Гроші за будинок вона в
несла в касу ветлікарні. Буди
нок після цього не треба було
приватизувати, а оформити уг
оду купівлі-продажу.
Оскільки свідки не пам"ятаю
ть число та місяць, коли позив
ачка зверталася до керівника
підприємства ОСОБА_4 з пр
иводу приватизації будинку,
то суд вважає за необхідне вв
ажати початком перебігу стро
ку позовної давності дату зв
ільнення керівника ветлікар
ні ОСОБА_4 з роботи, тобто з
11 березня 1996 року, що підтвердж
ується ксерокопією наказу пр
о його звільнення з посади ке
рівника від 11 березня 1996 року.

Відповідно до ст. 254 ЦК Украї
ни строк, що визначений рокам
и, спливає у відповідні місяц
ь та число останнього року ст
року.
Виходячи з цього, строк поз
овної давності закінчився 11 б
ерезня 1999 року.
Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК Укр
аїни позовна давність застос
овується судом лише за заяво
ю сторони у спорі, зробленою д
о винесення ним рішення.
Суд вважає, що в позові необ
хідно відмовити на підставі
ч. 4 ст. 267 ЦК України, оскільки п
редставник відповідача заяв
ив про застосування спливу п
озовної давності.
Суд не бачить підстав для за
доволення заяви ОСОБА_1 пр
о поновлення строків позовно
ї давності, мотивованої тим,
що нею пропущено цей строк, в
зв"язку з тим, що про приватиз
ацію будинку вона дізналась
тільки в 2007 році, оскільки судо
м встановлено, що про привати
зацію будинку їй було відомо
ще в 1996 році і строк позовної д
авності нею пропущено без по
важної причини.
На підставі викладеного, ке
руючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-225 ЦП
К України, суд-

вирішив:

В задоволенні позову ОСО
БА_1 до Державної лікарні ве
теринарної медицини в Береза
нському районі про визнання
недійсним свідоцтва на право
власності на житло, відмовит
и.
Рішення може бути оскаржен
е в апеляційному порядку до а
пеляційного суду Миколаївсь
кої області через Березанськ
ий районний суд шляхом подач
і в 10-денний строк з дня прогол
ошення рішення заяви про апе
ляційне оскарження і подання
м після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або без п
опереднього подання заяви пр
о апеляційне оскарження, якщ
о скарга подається у строк, вс
тановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.