Справа
№2-131108
16 жовтня 2008 року.                                                                                    м.Тячів
Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех
Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду           м. Тячів цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Солотвинської селищної ради , ОСОБА_2 , третьої особи Тячівського
районного відділу Закарпатської регіональної філії «Центр ДЗК» про скасування
рішення Солотвинської селищної ради та державного акту на право приватної
власності на землю ,

В  С
Т  А  Н
О  В  И  В:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до Солотвинської селищної ради, ОСОБА_2, третьої
особи Тячівського районного відділу Закарпатської регіональної філії «Центр
ДЗК» про скасування рішення Солотвинської селищної ради та державного акту на
право приватної власності на землю. Позовні вимоги мотивує тим , що рішенням №
140 від 19 січня 2007 року Солотвинської селищної ради йому передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,0328 га. для будівництва та обслуговування
житлового будинку в АДРЕСА_1, і коли звернувся до відповідного органу, щоб
виготовити технічну документацію для оформлення права власності, то виявилось,
що частина земельної ділянки, якою користувалися його батьки, а зараз
користується він передана у приватну власність їх сусідці ОСОБА_2 і їй
виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК №
040524, який підлягає скасування, так як
згідно договору купівлі-продажу від 29 жовтня 1997 року ОСОБА_3 та
ОСОБА_2- відповідач по справі, придбали будинок по АДРЕСА_2, який розташовано
на земельній ділянці площею 322 кв.м.

Згідно
рішення Солотвинської селищної ради № 151 від 24 лютого 2004 року ОСОБА_2
передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового
будинку площею 0,0391 га, що на 0,69 га перевищує розмір приватизованої
відповідачкою земельної ділянки. При зверненні ним до Державного комітету
України по земельних ресурсах встановлено, що фактично ширина земельної
ділянки, вказана в даному державному акті 13,40 м, хоча фактично повинна
становити 12,50 м. Таким чином згідно даного державного акту збудована ним ще в
1986 році прибудова на відстані 0,6 метрів від межі дворового господарства
ОСОБА_2, зараз знаходиться на межі між дворогосподарствами, що стверджується
актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 106 від 10 вересня
2007 року.

В
результаті незаконного рішення Солотвинської селищної ради № 151 від 24 лютого
2004 року та виданого на підставі його даного державного акту на право
приватної власності на землю порушено його права власника, а тому вважає що
вказане рішення та державний акт підлягають скасуванню.

В
судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю посилаючись
на викладені у письмовій позовній заяві обставини і додатково пояснила , що про
приватизацію частини земельної ділянки вони дізналися тільки в 2007 році , коли
звернулися за оформленням державного акту. Просить позов задовольнити.

Представник
Солотвинської селищної ради в судовому засіданні позов визнав частково і  вважає, що державний акт слід скасувати, так
як частина земельної ділянки вказаної в ньому знаходиться під літньою кухнею
позивача. Оскаржуване рішення вважає
законним, так як конфігурація земельної ділянки може змінитися, а площа
залишитися та сама.

Представник
відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечив і пояснив , що право
на землю виникає з моменту отримання державного акта на землю , якого у
позивача немає , а тому він не може ставити питання про порушення його права на
землю. На момент оформлення державного акту відповідачці земельна ділянка була
вільна і позивачем було погоджено межі землекористування. Крім цього просить
вважати моментом порушення права 1986 рік. Просить в задоволенні позову
відмовити.

Представник
третьої особи в судове засідання не з'явився , хоч про час та місце розгляду
справи був належним чином повідомлений , а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК
України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі
доказів.

Заслухавши
пояснення сторін , дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного
висновку.

В
судовому засіданні встановлено , що сторони ОСОБА_1і ОСОБА_2 є суміжними
землекористувачами вАДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 відповідно.

Рішенням
Солотвинської селищної ради від 19.01.2007 року №140 передано ОСОБА_1 у
приватну власність земельну ділянку площею 0.0328 га. для будівництва і
обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1

Зазначена земельна ділянка була закріплена за
дворогосподарством АДРЕСА_1 з 1946 року , що підтверджується схемою
генерального плану забудови земельної ділянки , виготовленого 28 серпня 1946
року.

На підставі договору купівлі-продажу
житлового будинку від 29.10.1997 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 придбали житловий
будинок АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці , як зазначено в тексті
договору , площею 322 м.кв..

Згідно
до рішення Солотвинської селищної ради за №151 від 24.02.2004 року ОСОБА_2
передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.0391 га. , що
розташована в АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку.

На
підставі вказаного рішення їй виготовлено
державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК №040524 .

З акту
перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10 вересня 2007 року №6
Річансько-Тисянського відділу з контролю за використанням та охороною земель
встановлено , що частина земельної ділянки яка включена до державного акту на
право приватної власності на землю відповідачки , належить і використовується
позивачем.

У
відповідності до ст.. 81 ч.1 ЗК України громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки в тому числі шляхом приватизації земельних
ділянок , що були раніше надані їм у користування.

Підстави
та порядок набуття права на землю , а також порядок передачі земельних ділянок
визначено у ст..ст. 116 , 118 ЗК України.

Із
зазначених норм випливає , що отримання земельної ділянки у власність або в
користування супроводжується різними діями зацікавленої особи , прийняттям
відповідних рішень органу місцевого самоврядування ( щодо дачі згоди на
розроблення проекту відведення земельної ділянки , про затвердження проекту
відведення та про передачу земельної ділянки).

Згідно до ст.152
ЗК України захист прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом
визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

Підставами
для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та ( або) визначеній законом компетенції органу , який видав цей акт.
Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи.

Згідно
до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

А згідно
до ст. ст.. 58 , 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими.

Оцінивши
в сукупності зібрані по справі наведені докази , суд вважає , що позивачем
доведено факт порушення  права на спірну
земельну ділянку , оскільки відповідачці без зазначення підстав фактично
передано у приватну власність більшу площу земельної ділянки ніж значилася для
обслуговування придбаного житлового будинку і це збільшення виникло за рахунок
земельної ділянки , яка перебувала в користуванні позивача , чим порушено його
право на цю частину земельної ділянки..

Доводи
представників відповідачів про правомірність оспорюваного рішення та акту в
судовому засіданні належними і допустимими доказами не стверджені.

Таким
чином , суд вважає , що вимоги позивача підставні і порушене право на земельну
ділянку підлягає захисту шляхом визнання недійсним та скасування рішення
Солотвинської селищної ради від 24 лютого 2004 року № 151 « Про передачу
земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2« та визнання недійсним державний
акт на право приватної власності на землю серії ЗК №040524 , яким посвідчено
право приватної власності ОСОБА_2 за земельну ділянку площею 0.0391 га., що
розташована в АДРЕСА_2

Керуючись ст..ст. 3 , 4 , 10 , 11 ,
60 , 169 , 209-215 ЦПК України ,  ст. ст.
12 , 81 ,  116 , 118, 152 , 158 ЗК
України ,

Р  І  Ш
И  В:

Позов задовольнити.

Визнати
недійсним та скасувати рішення Солотвинської селищної ради від 24 лютого 2004
року № 151 « Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2« та
визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК
№040524 , яким посвідчено право приватної власності ОСОБА_2 за земельну ділянку
площею 0.0391 га., що розташована в АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд шляхом
подання заяви про його апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення , з наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів.

Головуючий:                                                                                      М.М.Розман