Справа № 2-30/2008
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» листопада 2008 р. м.Ясинувата

Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області у складі: судді Гаврилюка О.І., при секретарі Голуб С.С., Галкіної М.С., Деревенець О.Ю., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2007 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду зі вказаним вище позовом до відповідача ОСОБА_2, посилаючись на те, що 10 серпня 2006 року приблизно о 18.30 годині в м.Ясинувата водій ОСОБА_2 керуючи власним транспортним засобом автомобілем марки „Skoda-Octavia реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив наїзд на чоловіка позивачки - ОСОБА_5, в результаті чого останній від отриманих травм загинув. На підставі постанови Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2008 року, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України „Об амністії від 19 квітня 2007 року, кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 за ст.286 ч.2 КК України закрита на підставі акту амністії. У зв'язку з вказаними обставинами їй було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 7730 грн. та моральну шкоду у розмірі 100000 грн. Крім того, після смерті чоловіка 26.08.2006 року вона народила дитину, на утримання якої вона просила стягнути щомісячну грошову допомогу у розмірі 523,20 грн. у зв'язку з втратою годувальника починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною 18-річного віку, а також просила стягнути на її утримання щомісячну грошову допомогу у розмірі у розмірі 348,80 грн. починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною 14-річного віку. Згодом позивачка зменшила позовні вимоги в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, просила стягнути матеріальну шкоду у розмірі 3745 грн. та моральну шкоду у розмірі 68656,67 грн. Тому просить позов задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_3 підтримав позов та просив задовольнити.

Відповідач та його представник позов не визнали, пояснивши, що 10 серпня 2006 року приблизно о 18.30 годині в м.Ясинувата, він керував власним транспортним засобом автомобілем марки „Skoda-Octavia реєстраційний номер НОМЕР_1 та під час дорожньо - транспортної пригоди виконав усі необхідні дії для уникнення дорожньо - транспортної пригоди. На його думку дорожньо - транспортна пригода була скоєна по вині потерпілого ОСОБА_5, який порушуючи правила дорожнього руху рухався зі швидкістю 80 км/год. в межі міста, що й призвело до даної пригоди. За таких обставин ОСОБА_5 не зміг належним чином зреагувати під час виникнення небезпеки, не зменшив швидкість, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з його автомобілем. Його було притягнуто до кримінальної відповідальності, оскільки другий учасник дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_5 загинув, а тому цивільно - правову відповідальність він нести не повинен, оскільки його дії не знаходяться в причинному зв'язку зі смертю ОСОБА_5. Також пояснив, що позивачка невірно розраховує середній заробіток свого чоловіка, який на момент смерті ніде не працював. При цьому посилання позивачки на те, що її чоловік намагався працевлаштуватись є помилковим. Тому просить в позові відмовити.

Заслухавши показання сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України, Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я

або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам),

дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування)

для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що 10 серпня 2006 року приблизно о 18.30 годині в м.Ясинувата водій ОСОБА_2 керуючи власним транспортним засобом автомобілем марки „Skoda-Octavia реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив наїзд на чоловіка позивачки - ОСОБА_5, в результаті чого останній від отриманих травм загинув.

На підставі постанови Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2008 року, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України „Об амністії від 19 квітня 2007 року, кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 за ст.286 ч.2 КК України закрита на підставі акту амністії.

Також встановлено, що ОСОБА_2 застрахував свою цивільно - правову відповідальність у ВАТ СК „ПЗУ Україна, що підтверджено полісом № ВА/2206047 про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії поліса один рік з 03.04.2006 р. по 02.04.2007 р. Позивачці ВАТ СК „ПЗУ Україна виплатила страхове відшкодування - матеріальна шкода у розмірі 3985 грн. та моральна шкода 31343,33 грн., про що свідчать квитанції про отримання переказу ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1201 ЦК України, Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Позивачем понесені витрати на поховання чоловіка в сумі 7730 грн., виходячи з такого розрахунку: витрати на поховання 1915 грн., поминальний обід 3127,50 грн., встановлення пам'ятника 2070 грн., поминальний обід 617,50 грн., всього 7730 грн.

Витрати на поховання чоловіка в сумі 3985 грн. (витрати на поховання 1915 грн. та встановлення пам'ятника 2070 грн.) ВАТ СК „ПЗУ Україна сплатила позивачці ці витрати.

В частині стягнення витрат на поховання в розмірі 3745 грн. витрати на поминальний обід 3127,50 грн. та поминальний обід 617,50 грн. на 40 днів) позивачці слід відмовити, оскільки дані витрати к витратам на поховання не відносяться.

Розглядаючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди „ №4 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами та доповненнями, де вказано, що розмір моральної /немайнової/шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань.... Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень. Достовірність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода позивачці в розмірі 31343,33 грн. була виплачена ВАТ СК „ПЗУ Україна, яку суд вважає достатньою з урахуванням ст.41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, оскільки суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості ти справедливості, тому суд вважає, що зазначені обставини дають підстави для зменшення моральної шкоди на користь позивача до 31343,33 гривень. При цьому суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості. В частині стягнення 68656,67 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується:

1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);

2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті.

2. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

3. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

4. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого.

Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Позивачкою заявлені вимоги про стягнення з відповідача сум на утримання дитини у розмірі 523,20 грн., яку вона народила після смерті чоловіка 26.08.2006 року у зв'язку з втратою годувальника починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною 18-річного віку, а також на своє утримання щомісячну грошову допомогу у розмірі у розмірі 348,80 грн. починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною 14-річного віку. Дані виплати позивачка розраховує з середнього заробітку її чоловіка, працевлаштування його було дозволено лише 14 серпня 2006 року. 1046,40 грн./2 = 523,20 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника: серпень 2006 року - 45,92 грн................ листопад 2008 рік - 652 грн., також позивачка отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку жовтень 2008 року 144,10 грн.

Погодитися з позивачем, що розраховувати середній заробіток її чоловіка повинно з його майбутнього заробітку є помилковим, оскільки на час своєї смерті він тільки працевлаштовувався. Крім того, дозвіл на його працевлаштування було надано після його смерті, а саме 14 серпня 2006 року. Розмір мінімальної заробітної плати в серпні 2006 року, згідно Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік, складав 375 грн.

Таким чином, в стягненні з відповідача сум на утримання дитини у розмірі 523,20 грн., яку вона народила після смерті чоловіка 26.08.2006 року у зв'язку з втратою годувальника починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною 18-річного віку, а також на своє утримання щомісячну грошову допомогу у розмірі у розмірі 348,80 грн. починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною 14-річного віку слід відмовити, у зв'язку з його недоведеністю.

Позивачка не виконали вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З позовними вимогами про стягнення з відповідача на її утримання та утримання її дитини виходячи з мінімальної заробітної плати позивачка не зверталась.

Таким чином позивачці в заявлених позовних вимогах слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1168, 1200, 1201 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Апеляційному суду Донецькій області через Ясинуватський міськрайонний суд Донецької області.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, рішення вважається таким, що набрало законної сили.

СУДДЯ О.І.ГАВРИЛЮК