Справа №2-1164/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

05
березня 2008 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого
- судді                  Кихтюка P.M.

при
секретар і                            Чичотки
Т.В.

з участю
позивача                    ОСОБА_1

представника
позивача    ОСОБА_3

відповідача                                 ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,  заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,  заподіяної в результаті
дорожньо-транспортної пригоди. Свій позов мотивує тим,  що 28 березня 2006 року ОСОБА_2,  керуючи належним йому автомобілем «Фольксваген-Пасат»»,  р.н.НОМЕР_1 по вул.  Чкалова в м.  Ківерці в напрямку смт.  Маневичі,
не вибрав небезпечної швидкості руху,
не врахував дорожньої обстановки,
проявив неуважність та необережність,
виїхав на зустрічну смугу руху,
де скоїв на нього наїзд,  в
результаті чого він отримав середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.

Постановою
Луцького міськрайонного суду від 09 листопада 2007 року,  відповідача звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі  ст. . 1 п. «г» Закону України «Про амністію» та провадження по справі
закрито. Діями відповідача йому заподіяно матеріальну шкоду,  а саме: пошкоджено світер вартістю 100
грн.,  брюки вельветові - 150 грн. та
велосипед 500 грн.,  всього на загальну
суму 750 грн.,  а також спричинено
моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Позивач
та його представник в судовому засідання позов підтримали з підстав,  викладених у позовній заяві,  просили позов задовольнити.

Відповідач
та його представник позов не визнали,
просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши
пояснення осіб,  які беруть участь у
справі,  дослідивши матеріали цивільної
та кримінальної справ,  суд приходить до
висновку,  що позов підлягає до
часткового задоволення.

Як
вбачається із матеріалів кримінальної справи,
позивачу неправомірними діями ОСОБА_2 внаслідок ДТП,
яке мало місце 28.03.2006 року,  спричинено тілесні ушкодження середньої
ступеню тяжкості(к.с. №1-817/07а.с. 52-54). Вказані обставини стверджуються
висновком судово-медичної експертизи,
висновками транспортно-трасологічної експертизи,  поясненнями потерпілого,  протоколами відтворення обстановки та
обставин події та іншими доказами.

У
відповідності до постанови Луцького міськрайонного суду від 09 листопада 2007
року,  ОСОБА_2 звільнено від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину,
передбаченого  ст.  286 ч. 1 КК України на підставі  ст.  1
п. «г» Закону України «Про амністію» та провадження по справі закрито(а.с.
6),  тобто особу звільнено від
кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав і згідно  ст. 61 ЦПК України вказані обставини
доказуванню не підлягають.

Відповідно
до  ст.  1166 ЦК України майнова
шкода,  завдана неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода,  завдана майну фізичної або юридичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

В
судовому засіданні позивачем та його представником,  у відповідності до  ст. 60 ЦПК України,  не представлено суду належних доказів та не доведено
пошкодження внаслідок ДТП
належних позивачу світера,  вартістю
100 грн.,  брюків вельветових - 150
грн.,  а також,  те що вартість пошкодженого велосипеда
становить саме 500 грн.,  а тому у
відшкодуванні вказаної майнової шкоди на загальну суму 750 грн. слід відмовити
за недоведенністю.

Водночас
підлягає до часткового задоволення вимоги позивача про відшкодування моральної
шкоди,  оскільки внаслідок неправомірних
дій відповідача ОСОБА_1 були спричиненні середнього ступеню тяжкості тілесні
ушкодження,  він переніс фізичний біль,  змушений був проходити курс лікування,  був позбавлений можливості вільно
пересуватись та переніс інші незручності,
а тому йому були спричиненні значні фізичні та душевні страждання.

Відповідно
до  ст.
1167 ЦК України
моральна шкода,  завдана фізичній особі
неправомірними діями,  відшкодовується
особою,  яка її завдала за наявності її
вини.

Суд,  враховуючи вимоги  ст. 23 ЦК
України та дотримуючись засад виваженості,
розумності і справедливості,
приходить до висновку,  що вимоги
позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового
задоволення,  а саме в розмірі 3000
грн.,  в решті позовних вимог слід
відмовити.

Згідно
ч. 1  ст.
88 ЦПК України стороні,  на
користь якої ухвалено рішення,  суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Суд не
приймає до уваги,  представлені позивачем
додатки до угоди-доручення про надання правової допомоги на суму 750 грн.,  оскільки вказані додатки не є належним
документальним підтвердженням понесення таких витрат позивачем (а.сЗ-4),  а тому у їх відшкодуванні слід відмовити.

Приймаючи
до уваги,  що позивач при подачі позовної
заяви був звільнений від сплати судового збору та не сплатив витрат на
інформаційно-технічне забезпечення,  то
згідно  ст. 88 ЦПК України,  з відповідача на користь держави слід
стягнути 8 грн. 50 коп. судового збору та 7 грн. 50 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,  у відповідності до задоволеної вимоги про
відшкодування моральної шкоди.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
58,  60, 61,  88,
209,  213,  214,
215 ЦПК України та на підставі
ст.   ст.  23, 1166, 1167 ЦК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди - 3000 (три
тисячі) грн.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь держави 8 (вісім) грн. 50 коп. - судового збору та 7 (сім)
грн. 50 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
Луцьким міськрайонним судом.

В решті позовних
вимог - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду
протягом десяти днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.