У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 грудня 2008 року                                                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                      Григор'євої Л.І.,

суддів:                                 Барсукової
В.М., Данчука В.Г.,

Косенка В.Й.,
Луспеника Д.Д.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства юстиції України, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2008 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2008 року ОСОБА_1.
звернувся в суд зі скаргою на постанову державного виконавця відділу примусового
виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції
України від 23 січня 2008 року, якою йому відмовлено у відкритті виконавчого
провадження з виконання рішення суду про стягнення заборгованості з довічного
грошового утримання судді у відставці, оскільки є його заява про повернення
виконавчого документа. Посилався на те, що заяву про повернення виконавчого
документа без його виконання не подавав, в повному обсязі рішення суду виконано
не було і належного судового захисту від не отримав.

З урахуванням наведеного просив
зазначену постанову державного виконавця скасувати та зобов'язати його відкрити
виконавче провадження і виконати рішення суду в повному обсязі.

Ухвалою Печерського районного суду
м. Києва від 18 березня 2008 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду
м. Києва від 14 травня 2008 року, ОСОБА_1 у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1.,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права, просить постановлені ухвали скасувати, а
справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК
України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом
норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 23
квітня 2003 року видано виконавчий лист про стягнення з Державного казначейства
України з розрахункового рахунку Державної судової адміністрації України на
користь судді військового суду Чернігівського гарнізону у відставці
ОСОБА_1   5454 грн. заборгованості з
довічного грошового утримання, який знаходився на виконанні відділу примусового
виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції
України з обов'язком подальшого перерахунку довічного грошового утримання.

6 грудня 2007 року державним
виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа -
виконавчого листа ОСОБА_1 без виконання на підставі його письмової заяви.

Оскільки рішення суду в повному
обсязі не було виконане, заявник 18 січня 2008 року звернувся до відділу з
примусового виконання рішень з проханням про скасування постанови про
повернення виконавчого документа та виконання рішення суду в повному обсязі.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його скарги
на постанову державного виконавця, суд першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заявник подав заяву
про повернення йому виконавчого документа, а це перешкоджає повторному
відкриттю виконавчого провадження.

Проте до таких висновків суди дійшли із порушенням вимог матеріального та
процесуального закону.

За змістом положень ч. 5 ст. 40
Закону України “Про виконавче провадження” повернення виконавчого документа за
письмовою заявою стягувача позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається
та судами це встановлено, що ОСОБА_1. 3 грудня 2007 року подав заяву про
повернення виконавчого листа не для залишення його без виконання, а для
отримання у військовому суді перерахованих з Державної судової адміністрації
України коштів на виконання рішення суду (а.с. 250). Не отримавши належні за
рішенням суду кошти в повному обсязі, заявник звернувся до державного виконавця
із заявою про виконання рішення суду в повному обсязі.

Зазначених обставин, на порушення
вимог статей 212, 214, 386 ЦПК України, суди не врахували та прийшли до
помилкового висновку про те, що стягувач подав заяву про повернення виконавчого
документа без його виконання.

Крім того, на порушення пунктів 3.3,
3.8 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації України 27 червня 2006 року № 68, суд першої
інстанції розглянув скаргу ОСОБА_1на постанову державного виконавця у справі за
позовом ОСОБА_1про стягнення заборгованості (за 2003 рік), тоді як повинен був
скаргу заявника розглянути в окремій справі за індексом “4-с”.

За таких підстав судові рішення не можуть вважатися законними та підлягають
скасуванню, а справа - передачі суду першої інстанції для нового розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 345 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2008 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2008 року скасувати, а справу
передати на новий розгляд суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                     Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                                  В.М.
Барсукова

В.Г.
Данчук

В.Й.
Косенко

Д.Д.
Луспеник