Справа №2-9373/2007, 2-613/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16 вересня
2008 року
місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого -
судді  Гапонова А.В.,

при секретарі
-  Євсеєнко К.Ю.,

за участю:
позивача-відповідача ОСОБА_1., позивачки-відповідачки ОСОБА_2. та її
представника ОСОБА_3., позивачки ОСОБА_4. та її представника ОСОБА_5.,
відповідачки ОСОБА_6., представника третьої особи - Першої краматорської
державної нотаріальної контори Уварової Г.І., представника третьої особи -
органу опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради Сабади М.Є.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1до
ОСОБА_6про визнання права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1,

ОСОБА_2до ОСОБА_1, ОСОБА_6про поновлення строку звернення
до суду, визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 частково
недійсним. Визнання за ОСОБА_2права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1,

ОСОБА_4до
ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2про визнання права власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся з позовом до ОСОБА_6. (в теперішній час ОСОБА_6.) до Краматорського
міського суду про визнання квартири АДРЕСА_1спільною власністю подружжя та
визнання за ним права власності на Ѕ частину даної квартири.

Судовому засіданні позивач ОСОБА_1. позов
підтримав та свої вимоги обґрунтував тим, що з 16.11.1987 року він перебував в
шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4, яка в теперішній
час досягла повноліття. В 1994 році вони придбали квартиру АДРЕСА_1 й даний
договір купівлі - продажу було зареєстровано з його колишньою дружиною. В 2006
році шлюб з ОСОБА_6 було розірвано, а тому в теперішній час між ними виник спір
щодо поділу даної квартири. Тому просить суд визнати придбану в шлюбі квартиру
спільною власністю подружжя та його право власності на Ѕ частину квартири.

В судовому
засіданні відповідачка ОСОБА_6. позов не визнала та суду пояснила, що вона
дійсно в 1987 році уклала шлюб з ОСОБА_1 . Вони почали мешкати в квартирі
АДРЕСА_2, дана квартира була видана їй для проживання згідно з рішенням
виконкому Касаторської міської ради. В 1988 році у них народилася донька
ОСОБА_4. В 1994 році зазначену квартиру вони приватизували на неї, її чоловіка
та неповнолітню доньку, після чого 16.11.1994
року дану квартиру продали й цього  дня
придбали трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Даний договір купівлі - продажу було
укладено на її ім'я. Позов не визнає, оскільки вважає, що дана квартира не є
спільною власністю, так як, на її погляд, частина квартири також належить їхній
доньці, оскільки вона приймала участь в приватизації квартири, від продажу якої
вони придбали спірну квартиру.

23.01.2008 року до Краматорського міського
суду також надійшов позов ОСОБА_2до ОСОБА_6., ОСОБА_1. про поновлення строку
звертання до суду, визнання частини договору купівлі - продажу квартири
відносно покупця недійсним та визнання за нею право власності на частину
квартири.

В судовому
засіданні ОСОБА_2. свій позов підтримала й свої вимоги обґрунтувала тим,
що  її сином є відповідач  ОСОБА_1. Він та ОСОБА_6. дійсно після
укладання шлюбу між ними мешкали в квартирі, яку було видано виконком
Краматорської міської ради на ім'я відповідачки. Оскільки дана квартира була
однокімнатною, згодом вони вирішили продати дану квартиру й придбати іншу
квартиру, більшою по площі. Так як вилучених грошей від продажу квартири
відповідачки ОСОБА_6. не вистачало на трьохкімнатну квартиру, вона дала в борг
своєму сину гроші в розмірі 2500 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1,
про що він написав їй розписку. При укладанні договору купівлі - продажу
спірної квартири вона була присутньою. Просить суд поновити їй строк для
звертання до суду з даними позовними вимогами, визнати частково недійсним
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в частині покупця, оскільки
відповідачка не є належним покупцем, та визнати за нею право власності на 2/3
частини квартири АДРЕСА_1, оскільки вона давала гроші на придбання квартири, а
тому має право на її частину.

Представник
позивачки ОСОБА_2. - ОСОБА_3. її позовні вимоги та пояснення підтримав в
повному обсязі.

В судовому
засіданні відповідачка  ОСОБА_6. позов
ОСОБА_2. не визнала, оскільки спірна квартира була придбана за гроші, вилучені
від продажу квартири АДРЕСА_2, а також грошей, які дав їй її батько спеціально
для придбання іншої квартири. Ніяких грошей від ОСОБА_2. для придбання житла
вони не брали.

В судовому
засіданні відповідач ОСОБА_1. позов ОСОБА_2. визнав та не заперечував про те,
що дійсно його мати давала грошві кошти в розмірі 2500 доларів США для
придбання квартири АДРЕСА_1, про що він власноруч написав розписку, а тому вона
також має право на частину спірної квартири, як така, що брала участь в її
придбанні.

Крім того,
25.02.2008 року до Краматорського міського суду звернулася ОСОБА_4. з позовом
до  ОСОБА_6., ОСОБА_1., ОСОБА_2. про
визнання за нею права власності на 1/3 частину спірної квартири.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4. позов
підтримала та суду пояснила, що її батьком є ОСОБА_1., а матір'ю - ОСОБА_6.,
ОСОБА_2. являється її бабусю. Після одруження та до 1994 року, її батьки, разом
з нею, мешкали в  квартирі АДРЕСА_2, яка
була виділена згідно з рішенням виконкому Краматорської міської ради в 1989
році її мамі. В подальшому дану квартиру вони втрьох приватизували й 16.11.1994 році
продали, а на отримані гроші придбали квартиру АДРЕСА_1. З даних підстав вона
вважає, що вона також являється власником частини спірної квартири, а тому
просить суд визнати спірну квартиру спільної власністю її та її батьків, а
також визнати за кожним з них паво власності на 13 частину квартири.

Представник позивачки
ОСОБА_4. - ОСОБА_5. її позовні вимоги та пояснення підтримав в повному обсязі.

В судовому
засіданні відповідачка ОСОБА_6. позов ОСОБА_4. підтримала та не заперечувала
проти його задоволення, оскільки донька мала у власності частину квартири, від
продажу якої було придбано спірну квартиру, а отже й частина спірної квартири
має перебувати в її власності.

В судовому
засіданні відповідачі ОСОБА_1. та ОСОБА_2. позов ОСОБА_4. не визнали та просили
в його задоволенні відмовити, оскільки вважають, що ОСОБА_4. немає ніякого
права на квартиру подружжя.

В судовому
засіданні представник  третьої особи -
Першої краматорської державної нотаріально контори - Уварова Г.І. суду
пояснила, що дійсно  16.11.1994 року нею
був посвідчений договір купівлі - продажу ОСОБА_6. квартири АДРЕСА_1. Жодних
питань при укладанні та посвідченні договору не виникало. На момент укладання
договору дозвіл опікунської ради м. Краматорськ щодо розпорядження частини
квартири, яка належить малолітній особі, не вимагалося. На той час вона
засвідчила договір купівлі-продажу спірної квартири на підставі ст.22 КоБС
України. При винесенні рішення по справі покладається на погляд суду.

В судовому
засіданні представник третьої особи - виконкому Краматорської міської ради -
Киян М.В. суду пояснила, що дійсно станом на листопад 1994 року не був потрібен
при оформленні договору купівлі - продажу майна, дозвіл органу опіки та
піклування виконкому Краматорської міської ради щодо розпорядження майна,
власником якого є малолітня особа, оскільки від імені особи при укладання
договору діяли її представники - батьки, або один із батьків. При винесенні
рішення по справі покладається на погляд суду.

Вислухавши думку
сторін, проаналізувавши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов
ОСОБА_1. підлягає задоволенню, а в задоволенні позову ОСОБА_2. та ОСОБА_4.
варто відмовити, з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 17.11.1987 року
ОСОБА_1. та ОСОБА_6. (на той час ОСОБА_6) уклали шлюб.

18.08.1988 року
від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 (а.с.22).

В період шлюбу,
а саме 16.11.1994 року між ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9. та ОСОБА_6. було
укладено договір купівлі - продажу, згідно з яким ОСОБА_6. придбала у продавців
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Даний договір був посвідчений завідуючою
Першої краматорської державної нотаріальної контори й зареєстрований в реєстрі
за № 15499 (а.с.10).

Згідно з копією
свідоцтва про розірвання шлюбу, 04.10.2006 року шлюб між сторонами було
розірвано (а.с. 11).

Згідно ст. 1
Прикінцевих положень Сімейного кодексу України, цей кодекс набирає чинності
одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України.

Згідно ст. 1
Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, цей кодекс
набирає чинності з 1 січня 2004 року.

Оскільки
правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності діючим кодексом
України, суд вважає, що при розгляді даної справи варто керуватися Кодексом про
шлюб та сім'ю, який діяв з 1 січня 1970 року та на момент виникнення
правовідносин між сторонами.

Згідно ч. 1 ст.
22 Кодексу законів про шлюб та сім'ю, майно, нажите подружжям під час шлюбу,
являється їх спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права
володіння, користування а розпорядження цим майном.

Частина 1 ст. 28
Кодексу законів про шлюб та сім'ю передбачає, що у випадку розділу майна, яке є
спільною сумісною власністю подружжя, їх частки признаються рівними.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1. про
визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісню власністю подружжя є законними й
немає перешкод для визнання за ОСОБА_1права власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1.

Крім того,
згідно ч. 1 ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений
відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої  особи у разу його прощення з поважних причин.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 . не змогла надати
до суду доказів, які б підтверджували про поважність пропуску нею строку для
звертання до суду з даним позовом, тим більше, що про договір купівлі - продажу
та його наслідки вона знала з моменту укладання договору, так як була присутня
при його посвідченні. Про що не заперечує сама позивачка, а також відповідачі
ОСОБА_1. та ОСОБА_6. В зв'язку із пропуском строку звертання до суду з даними
позовними вимогами, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_2 . варто
відмовити.

В задоволенні
позову ОСОБА_4. також варто відмовити, оскільки спірна квартира  АДРЕСА_1 була придбана лише  ОСОБА_6. й оскільки майно придбалося в період
шлюбу, дана квартира являється спільною власністю подружжя, при цьому
неповнолітні діти ніякого відношення в даному випадку до квартири не мають, так
як в самому договорі купівлі - продажу ОСОБА_4., як співвласник, вказана не
була.

Керуючись ст.ст.
3, 10, 14, 60, 73, 213 ЦПК України, ст. ст. 22,28 Кодексу про шлюб та  сім'ю, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_2до ОСОБА_1,
ОСОБА_6про поновлення строку звернення до суду, визнання договору
купівлі-продажу частину квартири АДРЕСА_1 частково недійсним, визнання за
ОСОБА_2 права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 відмовити у повному
обсязі.

В позовних
вимогах ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2про визнання права власності на
1/3 частину квартири АДРЕСА_1 відмовити у повному обсязі.

Позовні вимоги
ОСОБА_1до ОСОБА_6 про визнання права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1
задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано до
Краматорського міського суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через
Краматорський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження  та апеляційна скарга подаються апеляційному
суду через Краматорський міський суд. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до Апеляційного суду Донецької області.

Суддя

Рішення
ухвалене  й видрукуване в дорадчій
кімнаті в одному екземплярі.

Суддя