Справа № 2-82 / 2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

13
лютого  2008 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі : головуючого судді
-Литвина М.М.

при секретарі          - Гусак А.О.

з
участю адвокатів - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні  в залі суду м. Лубен цивільну
справу  за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору дарування  та відшкодування
матеріальної і моральної шкоди, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2  про визнання недійсним
договору дарування  та відшкодування
матеріальної  і  моральної шкоди, мотивуючи свій позов тим,
що  вона
була власницею  домоволодіння, що
розташоване АДРЕСА_1.

Вона  являється інвалідом І-ї групи по зору і
потребує постійного догляду  в
зв"язку  з інвалідністю та загальним
станом здоров"я.

Вона
має чотирьох синів. Найменший син- ОСОБА_2, 1968 р.н. проживає з нею. Особисте
життя сина не склалось. Його перший і другий шлюби розпались. На даний час він
проживає  з іншою жінкою, яка має своє
власне житло в м.Лубнах, але син зареєстрував її  у неї в будинку. Іноді син живе у цієї жінки,
а іноді вони приходять  жити до неї -
позивачки.

Син
не завжди добре ставився до неї, як до матері, але вона завжди  пробачала його.

На
початку 2006 року  син ОСОБА_2,  мотивуючи тим, що він з усіх її синів
найбільше приділяє  їй уваги, почав
вимагати від неї , щоб вона
переоформила  на нього право
власності на свій будинок. Коли вона сказала синові, що  хоче з цього приводу порадитись з іншими
синами, то ОСОБА_2 розлютився і, ображаючи її погрожував, що викине  її на вулицю.
Через стан здоров"я та відсутність зору вона не мала змоги  поговорити про це з іншими синами. До того
ж  син ОСОБА_2 обмежив  доступ до неї сусідів,  вигнав її проживати в холодну літню кухню і
навіть бив її. Посилюючи фізичний та психічний тиск відносно неї, син
ОСОБА_2  домігся від неї того, що вона
пообіцяла  переоформити  на нього право власності на будинок. Не гаючи
часу, він 07.02.2006 року повіз її до нотаріуса, наказавши  по дорозі, щоб вона заявила у нотаріуса,
що  хоче добровільно подарувати йому свій
будинок. Будучи дуже наляканою, вона так і зробила.

Вдома
син наказав їй  нікому про договір
дарування не розповідати, особливо  іншим
синам. На деякий час син змінив ставлення до неї, але потім знову почав вчиняти
скандали, не дозволяв виходити з будинку, спілкуватися з сусідами, забрав
телефонний апарат і навіть  кілька разів
бив її.

Коли
у вересні 2007 року до неї приїхав  син з
м.Києва, то вона розповіла йому про те, як
син  ОСОБА_2 ставиться до неї  і що останній змусив її  подарувати йому будинок.

Після
цього ставлення до неї обдарованого сина стало ще гіршим.

Іншого  житла на даний час вона не має і тепер, на
старості літ,  вона  не має місця де  дожити
свої останні роки.Оскільки дії по даруванню свого будинку вона
вчинила  під дією  фізичного та психічного тиску зі сторони сина
ОСОБА_2, то прохала суд  визнати
недійсним  договір  дарування будинку АДРЕСА_1 в м.Лубни,
укладений 07.02.2006 року  між нею та
ОСОБА_2.

Також
прохала суд  стягнути з відповідача на її
користь  понесені нею судові витрати в
сумі 1825 грн.

Крім
того, внаслідок  незаконного правочину
вона фактично втратила право власності на належний їй будинок і відповідач ,
крім повернення в її власність будинку, повинен
сплатити їй збитки в  розмірі
вартості цього будинку, тобто в розмірі 36 546 грн.

Вона,
являючись інвалідом І групи по зору, потребуючи сторонньої допомоги,  на схилі літ залишилася без житла.

В
результаті  такого несправедливого
ставлення до неї  сина ОСОБА_2 у неї  посилились
проблеми з тиском, посилились головні болі. Вважає, що він відібрав у
неї не один день життя, я тому прохала суд стягнути з ОСОБА_2 на її
користь  1000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

В судовом засідані позтивачка свої позовні
вимоги підтримала, наполягає на їх задоволенні.

Представник
відповідача -  ОСОБА_5 в судовому
засіданні  позовні вимоги не визнала.
Вважає, що договір дарування, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дійсним,
ніякого тиску  ОСОБА_2 при укладенні
договору  дарування на позивачку не
чинив. Ставити питання про визнання договору дарування недійсним позивачка
почала після того, як про договір стало відомо іншим її синам, тобто через рік
після його укладення.

Відповідачка  ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_1  не визнала і пояснила суду, що вона,
являючись приватним нотаріусом Лубенського нотаріального округу, 07.02.2006
року  посвідчила  договір дарування, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.  При реєстрації вказаного
договору  вона  запитувала у ОСОБА_1 (дарувальника)  чи не діє вона під тиском. На  це остання відповіла, що вона звернулася до
нотаріуса добровільно.

Відповідачка
ОСОБА_6 також пояснила суду, що вона
роз"яснювала ОСОБА_1  про
можливість  укладення  між нею та сином договору довічного
утримання, а не договору дарування, на що остання не погодилась і лише тоді нею
був посвідчений договір дарування.

Тпердставник
третьої особи по справі КП "Лубенське МБТІ" в судове засідання не
з"явився, звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без
їх участі.

Заслухавши
сторони по справі, покази свідків, даслідивши матеріали  справи, суд призодить до висновку, що  позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають зі слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що  ОСОБА_1, будучи власницею домоволодіння, що
розташоване в м.Лубнах АДРЕСА_1 ,  07.02.2006
року  подарувала  вищевказаний будинок одному із своїх синів -
ОСОБА_2.  При цьому  приватним нотаріусом  ОСОБА_1 було роз"яснено про наслідки
вчинення даного правочину. При укладенні договору дарування  на ОСОБА_1 ніхто ніякого тиску не чинив, в чому
впевнилась перед реєстрацією договору нотаріус.

Крім
цього судом встановлено, що раніше позивачкою по даній справі складався заповіт
на ім"я її сина ОСОБА_2, тобто відповідача по справі. Сама ОСОБА_1 почала
говорити про погрози та примушення до вчинення договору дарування лише через
рік після його оформлення, тобто коли стало відомо про договір її іншим синам.
Позивачка не заперечувала, що вона перед тим
як іти до нотаріальної контори, сама прохала невістку ОСОБА_5 щоб та
поновила деякі документи на домоволодіння.

При
вищевикладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги  ОСОБА_1 є безпідставними та необгрунтованими.

Керуючись  ст.ст.10, 11,57, 60, 213-215 ЦПК України, на
підставі ст.ст.202, 203, 215, 231 ЦК України, , суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування
будинку АДРЕСА_1 в м.Лубни,  від
07.02.2006 року  та відшкодування
матеріальної і моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Полтавської області  протягом  20 днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження, яка подається на протязі 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
М.М.Литвин