Справа № 2-2007
2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 вересня 2008р. Печерський районний суд м. Києва
в складі : головуючого - судді Рейнарт І.М.
при секретарі - Танцюрі Ю.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом Печерської районної у м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_1
- про позбавлення батьківських прав -
встановив:
позивач звернувся до суду з позовом, який представник позивача підтримав у судовому засіданні, та просить позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, посилаючись на те, що відповідачка неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, в присутності дитини зі сторонніми особами зловживала спиртними напоями та вчиняли сварки, які супроводжувалися бійками, що призвело до того, що 02 жовтня 2007р. мало-ітню ОСОБА_2 було відібрано від матері та поміщено в притулок для неповнолітніх КМДА, де відповідачка лише двічі відвідувала доньку, при чому один з них - у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим їй було відмовлено у зустрічі з дочкою.
Позивач зазначає, що з вини відповідачки малолітня не була влашто-вана до дошкільного та загальноосвітнього навчальних закладів, внаслідок чого дитина суттєво відстає у своєму розвитку від ровесників, тому у січні 2008р. малолітня поміщена з метою соціальної реабілітації до Центру соціально-психологічної реабілітації, де відповідачка навідувала дочку двічі, при цьому один раз у нетверезому стані.
Крім того, позивач вказує, що відповідачка вироком суду від 15 лютого 2008р. визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України, однак свого ставлення до дитини не змінила, продовжує зловживати спиртними напоями, що на думку позивача, свідчить про те, що відповідачці байдужа доля доньки і виконувати свої батьківські обов'язки по догляду за дитиною вона не збирається.
У судовому засіданні представник позивача позов та його підстави підтримав.
Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що вона доглядала за дочкою та виконувала свої батьківські обов'язки по відношенню до неї, дочка була забезпечена всім необхідним, доглянута та нагодована, а у жовтні 2007р. у неї дочку відібрали незаконно, про що зазначено у вироку суду.
Відповідачка стверджує, що вона мала намір влаштувати дочку до ди-
- 2 -
тячого садка, однак у неї не було коштів, щоб сплатити за перебування дочки у дитсадку, тому дочка залишилася вдома, а до школи вона мала намір її влаштувати на наступний рік.
Відповідачка зазначає, що любить дочку і просить не позбавляти її батьківських прав відносно неї.
Вислухавши сторони, свідків, вивчивши надані докази, судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (с.с.8), відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (с.с.13).
У судовому засіданні встановлено, що малолітня проживала разом з відповідачкою з моменту народження до 02 жовтня 2007р.
27 вересня 2007р. слідчим прокуратури Печерського району м. Києва постановлено помістити малолітню ОСОБА_2 у притулок для неповнолітніх Київської міської державної адміністрації, мотивуючи тим, що мати дитини зловживає спиртними напоями, чим створила нестерпні умови проживання для дочки, ігнорує питання харчування та виховання дитини (с.с.12).
У зв'язку з чим 02 жовтня 2007р. малолітня ОСОБА_2 була відібрана від матері і Служба у справах неповнолітніх Печерської районної у м. Києві державної адміністрації направила її до Міського притулку для неповнолітніх Служби у справах неповнолітніх Київської міської державної адміністрації (с.с.28).
Вироком Печерського районного суду м. Києва від 15 лютого 2008р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуван-ням з іспитовим строком 3 роки (с.с.15).

Вказаним вироком Печерського районного суду м. Києва скасовано постанову слідчого прокуратури від 27 вересня 2007р. про поміщення малолі-тньої ОСОБА_2 в притулок для неповнолітніх та прийнята окрема постанова про невідповідність дій слідчого по відібранню дитини у матері та поміщенню її до притулку для неповнолітніх вимогам діючого законо-давства.

Однак, малолітня ОСОБА_2 не була повернута матері, а 31 січня 2008р. з метою соціальної реабілітації її було влаштовано до Центру соціаль-но-психологічної реабілітації, де дівчинка перебуває і на даний час (с.с.86).

Розпорядженням Печерської районної у м. Києві державної адміністра-ції № 503 від 22 квітня 2008р. малолітня ОСОБА_2 влаштована до державного дитячого закладу на повне державне утримання (с.с.27).

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розви-ток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати може бути поз-

позбавлена судом батьківських прав, якщо вона, зокрема, ухиляється від ви-

- 3 -

конання своїх батьківських обов'язків.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику засто-сування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про поз-бавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її нав-чання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необ-хідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з ди-тиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не на-дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не спри-яють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У судовому засіданні встановлено, що малолітня ОСОБА_2, на момент відібрання її у відповідачки, виявляла ознаки педагогічної занед-баності, мала дуже низький словарний запас та рівень загальної обізнаності, недорозвиток мови, її розвиток не відповідає віку, дитина не мала сформова-них навиків соціального життя .

Вказані обставини підтверджені копією акта комплексної психолого-психіатричної експертизи від 3 жовтня 2007р. (с.с.16-20), оригінал якої місти-ться в матеріалах кримінальної справи № 1-82/08, копією висновку психоло-гічного обстеження малолітньої ОСОБА_2 від 19 лютого 2008р. (с.с.25), копією картки стану здоров'я і розвитку ОСОБА_2, складеної у квітні 2008р. (с.с.22-23), показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у судовому засіданні.

З пояснень зазначених свідків встановлено, що затримка розвитку малолітньої ОСОБА_2 є результатом неналежного ставлення до її виховання, лікування та розвитку матері ОСОБА_1, так як малолітня потребує особливого індивідуального відношення, лікування, нагляду спеціалістів, однак мати не забезпечила дитині вказаних умов.

Свідок ОСОБА_8 підтвердила у судовому засіданні, що відпові-дачка не приділяла дочці належної уваги, не займалася її вихованням та лікуванням у той мірі, якої вона потребує. Також свідок підтвердила, що квартира, де проживає відповідачка і де жила малолітня, у занедбаному стані, брудна, захламлена, засмічена, в ній не створені належні умови для прожи-вання малолітньої.

Вказані обставини також підтверджені показами свідка ОСОБА_9, актом обстеження житлово-побутових умов від 3 липня 2008р. (с.с.51) та фотокартками, які знаходяться в матеріалах кримінальної справи № 1-82/08.

Згідно висновку Печерської районної у м. Києві державної адміністра-ції від 01 липня 2008р., умисне невиконання відповідачкою батьківських обо-в'язків по догляду за дочкою призвели до негативного впливу на інтелек-туальний, особистісний та емоційний розвиток дівчинки, внаслідок чого у дитини не сформована мова, дуже низький рівень загальної обізнаності, пізнавальна сфера не відповідає віковій нормі, у дівчинки педагогічна та мікросоціальна занедбаність, тому орган опіки та піклування вважає за доці-

- 4 -

льне позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_2, як такої, що самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, догляду та утриманню своєї малоліт-ньої дочки (с.с.43,44).

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідачка неналежним чином виконувала свої батьківські обов'язки стосовно дочки ОСОБА_2, не займалася на належному рівні її вихованням, не забезпечила її лікуванням спеціалістів з мови та психології (логопеда та психолога), не приділяла належної уваги до її розвитку, у результаті чого дитина за своїм розвитком не має можливості відвідувати шкільний заклад.

При цьому суд вважає безпідставним твердження позивача про те, що дитина могла відвідувати загальний дошкільний та шкільний заклад, так як з наданих суду документів вбачається, що за станом здоров'я малолітня ОСОБА_2 не може відвідувати загальноосвітній шкільний заклад, а потребує влаштування до спеціального закладу.

Однак суду не надано достатніх та належних доказів того, що відпо-відачка зловживала спиртними напоями, а поодинокі випадки перебування відповідачки у нетверезому стані, які підтверджені документально, а саме 19 листопада 2007р. та 20 травня 2008р. (с.с.48, 84), не можуть бути прийняти судом як достатні докази того, що відповідачка зловживає спиртними напоя-ми.

З матеріалів кримінальної справи № 1-82/08 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчинені злочину, передбаченого ст. 166 КК України, вбачається, що сварки та бійки у квартирі, де проживала відповідачка разом із малолітньої дочкою, відбувалися протягом 2005-2006р.р., однак доказів у підтвердження сварок та бійок, які були у 2007-2008р. суду не надано, тому посилання позивача на те, що відповідачка у присутності малолітньої злов-живає спиртними напоями зі сторонніми особами та вчинює сварки та бійки не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні.

В абзаці другому п. 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім захо-дом, тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси).

Враховуючи, що відповідачка за злісне невиконання обов'язків по догляду за дитиною була притягнута до кримінальної відповідальності та засуджена, відбуває міру покарання призначену вироком суду, тобто понесла покарання за винну поведінку стосовно малолітньої дочки, розкаюється у вчиненому, має намір змінити своє ставлення до виховання дочки, періодич-но відвідує дочку у дитячому закладі, не значний проміжок часу, який минув

- 5 -

після засудження відповідачки та пред'явлення позову про позбавлення її батьківських прав, відсутність доказів про зловживання спиртними напоями, а також те, що за своїм соціальним статусом відповідачка не в повній мірі мала можливість забезпечити дочку належним лікуванням, не отримала допо-могу від соціальних служб району, яким було відомо про обстановку у її сім'ї і те, що дівчинка відстає у психічному розвитку і потребує лікування, суд вважає можливим відмовити у позові про позбавлення відповідачки батьків-ських прав, попередивши її про необхідність змінити ставлення до дитини.

Посилання позивача на те, що після засудження відповідачка не зміни-ла свого ставлення до дочки, продовжує зловживати спиртними напоями, не відвідує дитину, що свідчить про її байдуже відношення до долі дитини, не відповідає наданим суду матеріалам, так як після скасування постанови слід-чого прокуратури про відібрання дитини та поміщення її до притулку непов-нолітніх, дитина не була повернута відповідачці.

Крім того, відповідачка була обмежена у зустрічах з дочкою слідчим (с.с.47), службою у справах дітей (с.с.84) та директором Центру соціально-психологічної реабілітації дітей (с.с.86).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадку, зокрема, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

У судовому засіданні встановлено, що перебуваючи у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, малолітня ОСОБА_2 отримує комплексну допомогу лікарів, психологів, логопеда, необхідне лікування, що позитивно впливає на її розвиток та стан здоров'я, а відпо-відачці необхідно привести у належний стан місце свого проживання, куди в даний час малолітня не може бути повернута у зв'язку із антисанітарією, тому суд вважає необхідним відібрати у відповідачки малолітню ОСОБА_2 та передати її органу опіки та піклування, так як інших родичів, які бажають опікуватися малолітньою, не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 167, 170 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 60, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити частково.

У задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відмовити, попередивши ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Покласти на орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві

державної адміністрації обов'язок по здійсненню контролю за виконанням

ОСОБА_1 батьківських обов'язків.

- 6 -

Відібрати малолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, від ОСОБА_1, передавши її органу опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації

Рішення набирає законної сили, якщо протягом десяти днів з дня його проголошення не було подано заяву про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

СУДДЯ