У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2008 року

м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка
А.В.,

суддів:

Барсукової В.М., Григор'євої Л.І.,  Гуменюка В.І., Луспеника Д.Д., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Добропіллявугілля», третя особа - відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля Донецької
області (далі - Відділення) про відшкодування моральної шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Добропільського районного суду Донецької області від
8 лютого 2008 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 2 квітня
2008 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2004 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі вказаним позовом до
Відділення, посилаючись на те, що 28 листопада 1999 р. при виконанні трудових
обов'язків на шахті «Білозерська» отримав травму. 27 січня 2004 р. за висновком
МСЕК йому встановлено третю групу інвалідності по трудовому каліцтву і 30 %
втрати професійної працездатності. Відділення виплатило йому одноразову
допомогу та призначило щомісячні платежі, проте відмовило у відшкодуванні
моральної шкоди.

Посилаючись на те, що він зазнав маральних та душевних страждань,
погіршився стан здоров'я, що обмежило його життєдіяльність та можливість
повноцінно працювати, на підставі ст. ст. 23, 1167,1168 ЦК України просив
стягнути з Відділення 30000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня
2006 р. зі згоди позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено
ДП “Добропіллявугілля”.

У січні 2008 р. ОСОБА_1 уточнив позов та просив стягнути саме з ДП
“Добропіллявугілля” моральну шкоду в розмірі 30000 грн. за вказаними вище
обставинами на підставі ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП
України та просив Відділення визнати третьою особою у справі.

Справа розглядалася неодноразово. Останнім рішенням Добропільського
районного суду м. Донецької області від 8 лютого 2008 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької області від 2 квітня 2008 року, ОСОБА_1 у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,
заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що
пунктом 22 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
зупинено дію абз. 4 ст. 1 (у частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим та членам їх сімей), підпункту «е» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28
та ч. 3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» незалежно від часу настання страхового
випадку, а положення ЦК України, на які посилався позивач, на дані
правовідносини не поширюються.

З такими висновками суду погодився й суд апеляційної інстанції.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки
суд дійшов їх із порушенням норм процесуального права. Апеляційний суд
зазначені недоліки не усунув і сам допустився таких же помилок.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за
правилами, встановленому для розгляду справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачений ст. 315 ЦПК України, в
якому, зокрема, зазначаються мотиви, з яких апеляційний суд виходив при
постановленні ухвали, а в разі відхилення апеляційної скарги в ній мають бути
зазначені мотиви її відхилення.

Суть апеляційного провадження полягає
в новому розгляді й вирішенні справи, а в судовому рішенні апеляційний суд
зобов'язаний дати відповіді на всі доводи апеляційної скарги, інакше буде мати
місце порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних
свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивація
судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів та
переоцінку доказів.

Разом з тим, на
порушення зазначених положень закону апеляційний суд не перевірив доводи
апеляційної скарги, обмежився лише коротким переписом фактичних даних, які
призвели до втрати позивачем професійної працездатності, після чого зазначив
узагальнюючу фразу про те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Проте позивач як
в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі посилався на те, що підставою його
позову є відшкодування моральної шкоди з підприємства, на якому він працював та
отримав травму, зокрема, на підставі ст. 237-1 КЗпП України. Зазначених доводів
позивача суд першої інстанції не перевірив, а суд апеляційної інстанції в межах
своїх повноважень дані порушення закону не усунув.

Крім того, суди не звернули уваги
на те, що норми ст. ст. 1, 15, 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності»
передбачають обов'язок Фонду відшкодувати моральну шкоду в разі настання
страхового випадку.

Відповідно до ст. 13 вказаного
Закону страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне
захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи
психічну травму за обставин, зазначених у цьому Законі, з настанням яких
виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення
та/або соціальних послуг.

Суд першої інстанції не врахував, що
страховий випадок із позивачем настав у 2004 році (висновок МСЕК) і з цього
часу в нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, тобто до набрання
чинності Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якому дію
зворотної сили не надано.

Врахування
зазначених обставин було обов'язковим для судів в силу ч. 4 ст. 338 ЦПК
України, оскільки на них послався Верховний Суд України в своїй ухвалі від 14
листопада 2007 року, скасовуючи попередні судові рішення з направленням справи
на новий розгляд.

У ході розгляду справи позивач змінив позов. Проте, зі змісту позовної
заяви ОСОБА_1 вбачається, що обставинами, якими він обґрунтовує свій позов, є
завдання йому моральної шкоди внаслідок настання у 2004 р.  страхового випадку.

Судова
колегія вважає, що суд першої інстанції не врахував, чи може відповідач ДП
«Добропіллявугілля» відповідати за таким позовом ОСОБА_1 і чи є підприємство
тією зобов'язаною особою у відповідності до норм матеріального права, характеру
спірних правовідносин, на підставі чого позивач просить позов задовольнити.

Відповідно
до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача може замінити первісного
відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка
має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як
співвідповідача. У разі відсутності згоди на це позивача суд залучає до участі
у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно
з ч. 3 ст. 338 ЦПК України, якщо порушення закону було допущено судом першої
інстанції і не було усунено судом апеляційної інстанції або одночасно порушено
апеляційним судом після скасування судових рішень, справа передається на новий
розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338
ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Добропільського районного суду Донецької області від 8 лютого 2008
року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 2 квітня 2008 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                          А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                      В.М. Барсукова

Л.І.
Григор'єва

В.І.
Гуменюк

Д.Д.
Луспеник