У Х В А Л А

І М Е
Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши                 25 вересня
2008 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 12 травня 2008 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області
від 25 липня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання шлюбу недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись
на те, що 14 лютого 2006 року уклав шлюб з ОСОБА_2, з якою в подальшому однією
сім'єю не проживали, спільного господарства не вели, спілкування між ними мало
епізодичний характер.

Вважаючи шлюб фіктивним, оскільки відповідачкою він
укладений без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя,
просив визнати його недійсним.

Під час розгляду справи позивач додатково пояснив, що
реєстрація шлюбу між ним та ОСОБА_2 відбулася до моменту спливу одного місяця
від дня подання ними заяви про реєстрацію шлюбу, а згода останньої на укладення
шлюбу не була вільною.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом,
зазначаючи, що з ОСОБА_1 познайомилася в 1992 році, а в майбутньому між ними
виникло почуття любові, поваги та прив'язаності один до одного. В травні 2002
року в присутності друзів відповідачем було зроблено їй пропозицію укласти
шлюб. Згодом вони почали проживати разом в належному ОСОБА_1 будинку, в якому
мешкали і після укладення шлюбу.

У серпні 2007 року вони з ОСОБА_1 купили в Автономній
Республіці Крим земельну ділянку, на якій планували за отримані від продажу
належної їй квартири кошти збудувати будинок і переїхати до нього жити.

Розцінюючи вищевказаний позов ОСОБА_1 до неї і викладені
в ньому доводи як власне приниження та вважаючи
збереження шлюбних відносин
неможливим, просила шлюб з останнім розірвати.

Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька
від              12 травня 2008 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 липня
2008 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено. При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу витрати покладено
на обидві сторони.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на
невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування
норм матеріального і порушення норм процесуального права та ставить питання про
скасування судових рішень і передачу справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

У відкритті касаційного провадження у даній справі слід
відмовити.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні  судів першої
та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги
і зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що
судами допущено порушення норм
процесуального або неправильне застосування норм матеріального права,
яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не
викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в
:

У відкритті касаційного провадження в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 12 травня
2008 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 липня 2008 року
відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги
матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема