Справа № 2-371/08
РІШЕННЯ

Іменем України

м.
Токмак
26 червня 2008 р.

Токмацький районий суд Запорізької області у
складі головуючого Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Величенко
В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства «Південдизельмаш», треті
особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на боці позивача
ОСОБА_3, на біці відповідача Виконавчий комітет Токмацької міської ради,
Комунальне підприємство Токмацької міської ради бюро технічної інвентарізації
«Абрис» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання
недійсним та скасування розпорядження ВО «Південдизельмаш» про приватизацію
житла в частині надання ОСОБА_2 квартири у власність, скасування реєстрації
права власності ОСОБА_2 на квартиру,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, яким просить визнати недійсним
свідоцтво про право власності на житло, видане на ім'я ОСОБА_2

Під
час розгляду справи ОСОБА_1 Доповнила позовні вимоги, просить також визнати
недійним та скасувати розпорядження генерального директора виробничого
об'єднання «Південдизельмаш» № 51 від 27 серпня 1993 року про надання в
приватну власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, скасувати реєстрацію права
власності ОСОБА_2 на вказану квартиру.

В
обгрунтування позовних вимог позивач в позові зазначає наступне.

З
21.12.1991 р. вона перебувала в шлюбі з відповідачем, мають спільну дитину
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 народження. Після реєстрації шлюбу і до розірвання шлюбу в
2006 р. вони проживали сім'єю в квартирі АДРЕСА_1. Вона та дитина прописалися в
цій квартирі лише в вересня 1996 р., для влаштування дитини в дитячий заклад.
Лише при оформлені документів на розлучення в 2006 році вона дізналася, що
27.08.1993 року квартира АДРЕСА_1 приватизована особисто ОСОБА_2, без участі її
та доньки, як членів сім'ї, які на той час там постійно проживали, чим порушено
їх право на приватизацію житла.

В
судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та підстави позову,
викладені в позовній заяві.

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав, суду пояснив наступне. В квартирі АДРЕСА_1 він з
ОСОБА_1 та дочкою ОСОБА_3 проживав лише з 1994 року. До цього жили в батьків
ОСОБА_1 та в квартирі АДРЕСА_2. ОСОБА_1 весь час знала про приватизацію
квартири в 1993 році, бо мала доступ до всіх документів. Ніяких притензій щодо
приватизації вона не мала.

Представник
відповідача суду пояснив, що на момент приватизації квартири позивач з
відповідачем та дитиною в цій квартирі не проживали, а жили в батьків позивача
ОСОБА_1, тому позивач та дитина не мали права брати участь в приватизації
квартири. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки з
моменту приватизації ОСОБА_2 квартири їй було про це відомо, бо вони проживали
спільно, документи по приватизації квартири зберігалися відкрито до 2004 року,
а потім ОСОБА_2 передав їх на зберігання своїй сестрі ОСОБА_4

Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмеит позову неповнолітня ОСОБА_3
підтримала позовні вимоги ОСОБА_1, суду пояснила, що з народження вона
проживала в квартирі АДРЕСА_1. Свідоцтво про приватизацію квартири вона ніколи
не бачила. Підтримує позов матері, бо вважає, що має право на частку квартири,
де весь час проживала, бажає залишитись проживати в цій квартирі, яка
розташована поряд з її школою, в районі, де живуть всі її друзі.

Представник
співвідповідача ВАТ «Південдизельмаш» висловився про вирішення позову на розсуд
суду.

Представник
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Виконавчого
комітету Токмацької міської ради суду пояснив, що підстави для скасування
розпорядження про приватизацію квартири відсутні, приватизацію проведено
законно.

Представник
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Комунального
підприємства БТІ «Абрис» суду пояснив, що позов задовольнити неможливо,
оскільки ОСОБА_2 буде позбавлено права власності, а повторна приватизація
законом не передбачена.

Свідок
ОСОБА_3 в судовому засідані пояснила, що в 1992 році вона розійшлася зі своїм
чоловіком й перейшла жити до свого батька, який мешкав з ОСОБА_5 в
однокімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_2. На цей час в квартирі АДРЕСА_1
ніхто не жив, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 жили в роз'їздах. Коли ОСОБА_1 була вагітна,
вона проживала в своєї матері. В квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 З ОСОБА_1 стали жити
лише з 1994 року.

Після
смерті в 1999 році її з ОСОБА_2 батька вони продали належну йому квартиру
АДРЕСА_2. По всім питанням щодо документів за вказівкою ОСОБА_2 зверталася до
його дружини ОСОБА_1 З нею вона переглядала всі документи, серед яких було й
свідоцтво про приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Свідок
ОСОБА_6 суду пояснив, що в липні 1993 р. ОСОБА_2 надав йому ключ від своєї
двокімнатної квартири і він там інколи ночував - до зими 1993 року. В цей час
ОСОБА_2 з дружиною та дитиною проживав в батьків дружини в районі ж/д, інколи
приїзжали в цю квартиру.

Свідок
ОСОБА_7 в судовому засідані пояснив, що до 1993 р. він проживав з сестрою
відповідача ОСОБА_3, підтримував родинні відносини з сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1
Йому відомо, що з часу, коли ОСОБА_1 була вагітна, а також після народження
дитини і до кінця 1993 - початку 1994 року, поки він з ними спілкувався, вони
проживали в будинку по ІНФОРМАЦІЯ_1 в двокімнатній квартирі. ОСОБА_2 виїзджав
на заробітки до Угорщини приблизно на 1 місяць.

Свідок
ОСОБА_8 в судовому засідані пояснила, що ОСОБА_2 є її дядьком - братом її
матері. Їй відомо, що ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_1 В 1991 році. Коли ОСОБА_1
була вагітна, вони проживали в 2-кімнатній квартирі по ІНФОРМАЦІЯ_1. Там вони
жили до розлучення, яке сталося приблизно рік тому. Лише їздили на заробітки
строком до тиждня, торгували м'ясом в м. Запоріжжі і після народження дитини
приблизно місяць вони проживали в матері ОСОБА_1, а потім знову жили в цій 2-х
кімнатній квартирі. Вона проживала в цьому ж під'їзді на 6 поверсі.

Свідок
ОСОБА_9 в судовому засідані пояснила, що ОСОБА_2 та його батькам, як і їй в
1987 році за знесені приватні будинки надали квартири по ІНФОРМАЦІЯ_1. Батькові
ОСОБА_2 - однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 та його матері -
двокімнатну АДРЕСА_1. Коли ОСОБА_2 Одружився, він з жинкою жив в квартирі
АДРЕСА_2 та у її батьків. Коли в них народилася дитина, вони жили в батьків
дружини й тільки інколи приїзджали в квартиру. В 1993 році батько ОСОБА_2
Приватизував двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в й ОСОБА_2 З дружиною перейшли в
1994 році в цю квартиру, але більший час вони жили в батьків ОСОБА_1 Вона
завжди доглядала за їх квартирою, про приватизацію їй відомо від батька ОСОБА_2

Свідок
ОСОБА_10 в судовому засідані пояснила, що приблизно до 1993 року в
двокімнатній квартирі жив батько ОСОБА_2, потім батько перейшов в 1-но кімнатну
квартиру, а ІНФОРМАЦІЯ_2 жили у батьків ОСОБА_1 та приїзджали в 2-во кімнатну
квартиру, яку їм залишив батько.

Свідок
ОСОБА_11 в судовому засідані пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знає як
сусідів по ІНФОРМАЦІЯ_1. Там вона живе з осені 1993 року. Коли вона заселилася,
вони вже там жили в 2-во кімнатній квартирі з дитиною. Батько ОСОБА_2 в цей час
жив на другому поверсі. ОСОБА_1 їздила в Ізраіль приблизно в 2000 році. До
цього вони їздили до Москви, до Запоріжжя. На який час, їй не відомо. Під час
їх від'їзду дочка проживала з матір'ю ОСОБА_1

Свідок
ОСОБА_12 в судовому засідані пояснив, що є братом ОСОБА_1, ОСОБА_2 є хрещеним
його дитини. На час народження дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали в 1-но
кімнатній квартирі. Через пару місяців після народження дитини батько подарив їм
двокімнатну квартиру в цьому ж будинку.

Свідок
ОСОБА_13 - паспортист КП «Контакт» в судовому засідані пояснила, що знає сторін
як мешканців будинку по АДРЕСА_1. Вони обидва приходили в 1996 році для
прописки ОСОБА_1, казали, що раніше вона проживала в цій квартирі. Документи
заповнювали особисто, для прописки надавали свідоцтво про приватизацію
квартири. Після оформлення прописки паспорт вона отдає особисто, але якщо
питають та довіряють чоловіку, вона отдає чоловіку.

Свідок
ОСОБА_5 в судовому засідані пояснила, що з 1990 р. вона мешкала спільно з
батьком ОСОБА_2 В 1992 році ОСОБА_1 була вагітна й ОСОБА_2 попросив свого
батька, щоб вони перейшли жити в двокімнатну квартиру, а його батько з нею
перейшли в однокімнатну квартиру на тій же площадці.

Свідки
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 в судові засідання неодноразово не
з'явилися, сторони не полягають на їх явці до суду.

Заслухавши
пояснення сторін, представників відповідача, третіх осіб, що не заявляють
самостійних вимог на предмет позову, свідків, дослідивши позовну заяву та інші
матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм
правовідносини.

На
підставі ордеру № 7294 від 16.10.1987 р. ОСОБА_2 був наймачем квартири за
адресою АДРЕСА_1, яка відносилась до державного житлового фонду.

Відповідно
до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1, 21.12.1991 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2
уклали шлюб.

02.04.1993
року народилася ОСОБА_3, батьком якої є відповідач, а матьр'ю - позивач, що
підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 16.06.1993 р.

27.08.1993
р. згідно з розпорядженням від 27.08.1993 р. ВО «Південдизельмаш» ОСОБА_2
надано у приватну власність кваритиру, яка знаходиться за адресою вАДРЕСА_1,
яка приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного
житлового фонду».

Ця
обставина підтверджується архівною копією розпорядження № 51 від 27 серпня 1993
р., архівним витягом до додатку № 1, та наданим КП «Контакт» копією додатку № 2
- до розпорядження № 51 від 27.08.1993 р. в якому розрахунок надлишкової площі
квартири що приватизується ОСОБА_2 зроблено з кількості прописаної однієї
особи.

Згідно
вищенаведеного розпорядження про приватизацію 27.08.1993 р. ОСОБА_2 видано
свідоцтво про право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1, яке
зареєстровано 27.08.1993 р. МП «Вибір» в реєстровій книзі під № 1422.

Рішенням
сессії Токмацької міської ради № 5 від 20.04.2000 р. житловий фонд
житлово-комунального віддулу ВАТ «Південдизельмаш» передано до комунальної
власності теріторіальної громади м. Токмак, в тому числі житловий будинок за
адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 ( відповідно до додатку до рішення сессії та акту
приймання і передачі).

Відповідно
до п.3.4. Статуту ВАТ «Південдизельмаш», підприємство є правонаступником
Токмацького виробничого об'єднання ім. С.М. Кірова (ВО «Південдизельмаш»).

На
час приватизації ОСОБА_2 вказаної квартири - 27.08.1993 р., крім нього там
проживали його дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 народження. Ця
обставина підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_11 та записами в амбулаторній картці дитячої поліклініки Токмацької ЦРЛ
ОСОБА_3 Відповідно до амбулаторної картки, та історії розвитку дитини, місцем
проживання ОСОБА_3 зазначено АДРЕСА_1.

Крім
того, в картці є запис від 19.08.1993 р. про відвідування лікарем дитини на дому
з зазначенням «дитини вдома немає, зі слів матері знаходиться на ж/д у бабусі».
Цей запис підтверджує факт постійного проживання ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 в
серпні 1993 р. за адресою АДРЕСА_1, оскільки лікарем дитина відвідувалася саме
за цією адресою, наданою лікарні батьками, а в батьків позивача ОСОБА_1, в
районі залізничного вокзалу ( російською в запису зазначено ж/д) дитина
знаходилась лише тимчасово, при цьому сама ОСОБА_1 під час відвідування лікарем
знаходилась в спірній кварирі.

Суд
відклоняє показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_9, ОСОБА_6щодо того, що в серпні
1993 р.ОСОБА_18 З дочкою не проживали за адресою АДРЕСА_1 з наступних підстав.

Показання
свідка ОСОБА_9 містять в собі протиріччя за фактичними обставинами - так,
ОСОБА_9 вказує, що квартиру АДРЕСА_1 приватизував батько відповідача ОСОБА_2
Час початку проживання сім'ї ІНФОРМАЦІЯ_2 в цій квартирі свідок пов'язує з
приватизацією квартири, але помиляється в особі, яка приватизувала квартиру.

Свідок
ОСОБА_3 вказує, що ОСОБА_1 з донькою почали проживати в спірній квартирі з 1994
року. Зважаючи, що на час розгляду справи минуло 14 років від подій, що
розглядаються, свідок може помилятися, називаючи рік.

Показання
свідка ОСОБА_6щодо постійності проживання подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 в спірній
квартирі носять оціночний характер. Зокрема він пояснює, що ІНФОРМАЦІЯ_2 жили в
батьків дружини і інколи приїзджали на квартиру. Отже з показань ОСОБА_6неможна
зробити висновок, що подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 часом на серпень 1993 р. не
проживали в спірній квартирі.

Крім
того, показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_3 щодо часу, коли ОСОБА_1 з донькою
почали постійно мешкати в спірній квартирі протерічать показанням свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, які більш точно вказують час, пов'язуючи
його з вагітністю ОСОБА_1 та народженням ОСОБА_3

А
головне, показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_6суперечать документам -
записам в амбулаторній картці дитячої поліклініки Токмацької ЦРЛ ОСОБА_3 та
історії розвитку дитини, згідно яких місцем проживання дитини ОСОБА_3 зазначено
АДРЕСА_1.

Показання
свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 щодо місця проживання подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 на час
приватизації квартири є неконкретними, час зміни місця проживання вказують лише
приблизно, тому суд не приймає їх як належні докази.

Позивачем
при зверненні до суду не пропущено встановлений законом трирічний строк
позовної давності, оскільки про порушення свого права на приватизацію позивач
дізналася лише в 2006 році, коли виник спір з відповідачем про право проживання
в спірній квартирі під час оформлення документів на розірвання шлюбу та
стягнення аліментів.

Вказані
обставини підтверджуються копією рішення суду про розірвання шлюбу від
27.12.2006 р.

Відповідно
до ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»
передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири (будинку).

Стаття
65 Житлового Кодексу України втановлює, що члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки,
що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Станом
на 27.08.1993 р. відповідно до ст. 65-1 Житлового Кодексу України, відповідач
ОСОБА_2, як наймач житлового приміщення у будинку державного житлового фонду -
квартири АДРЕСА_1, мав право лише за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, придбати займані ними приміщення у власність на
підставах, передбачених чинним законодавством.

Позивач
ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, постійно проживали в
квартирі за адресою АДРЕСА_1 станом на 27.08.1993 р. - час, коли ОСОБА_2
приватизував вказану квартиру на себе особисто, без згоди та участі позивача,
як члена сім'ї, яка постійно проживає в цій квартири та без урахування права на
участь в приватизації житла малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 народження.

Відповідно
до п.1, 4 ст. 5 Закону україни «Про приватизацію державного житлового фонду» До
членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в
квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.
Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з
використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно
проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих
поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Не
зважаючи на періодичне проживання подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_1, за
нею та неповнолітньою ОСОБА_3, як за членами сім'ї наймача ОСОБА_2 відповідно
до ст. 71 ЖК України зберігалося жиле приміщення - квартира за адресою
АДРЕСА_1, оскільки суду не надано відомостей, про їх відсутність в жилому
приміщені понад шість місяців.

Відповідно
до п.п.20-21 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність
громадян, затвердженого наказом Деркомітету України по житлово-комунальному
господарству № 56 від 15.09.1992 р., при оформленні заяви на приватизацію
квартири громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку
про склад сім'ї та займані приміщення. У довідці вказуються новонароджені і на
них враховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку
їх народження та введення в дію Закону України «Про приватизацію державного
житлового фонду».

Як
пояснила позивач, та не оспорює відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3
за адресою АДРЕСА_1 прописана з 03.09.1996 р. Ця обставина підтверджується
довідкою комунального підприємства «Контакт» від 22.01.2008 р.

Як
пояснила позивач, необхідність прописки виникла в зв'язку з досягненням дитиною
трирічного віку та необхідністю влаштовувати дитину до дошкільного навчального
закладу.

Довідкою
Реєстратора КП БТІ «Абрис» від 26.06.2008 р. підтверджується, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 прав власності на нерухоме майно не мають, право приватизації не використовували.

Тому
те, що на момент приватизації ОСОБА_2 квартири ОСОБА_1 була прописана за іншою
адресою, не позбавляє її права на участь в приватизації квартири, де вона
постійно проживала. Це підтверджується рішенням Конституційного суду України,
постановою Пленуму Верховного Суду України, щодо інституту прописки, які носять
обов'язковий характер.

Відповідно
до Постанови Пленуми Верховного суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про
застосування Конституції України при здійснені правосуддя» п.15 абз.2 При розгляді
спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що
ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на
території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це
означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути
підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там
проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж
для відмови їй у цьому.

Рішення
Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року N 15-рп/2001 містить
наступні висновки щодо конституційності інституту прописки станом на 1993 рік:
Тимчасова інструкція про порядок документування і прописки (реєстрації)
громадян, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 3
лютого 1992 року, яка встановлює необхідність отримання дозволу органів
внутрішніх справ на прописку (виписку) в усіх без винятку населених пунктах
України. Такий порядок прописки, за яким вибір особою місця проживання залежить,
як правило, від рішення паспортної служби органів внутрішніх справ, обмежує
право особи на вільний вибір місця проживання.

ОСОБА_2,
скориставшись тим, що його дружина ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3
народження не прописані в квартирі АДРЕСА_1, при отриманні довідки про склад
сім'ї на підприємстві, що обслуговувало жилий будинок, не повідомив, що в
квартирі з ним проживають дружина та новонародженна дитина, внаслідок чого їх
не було включено до довідки про склад сім'ї для участі в приватизації квартири.

Своїми
діями ОСОБА_2, не повідомивши підприємство, що обслуговує жилий будинок та
орган приватизації про наявність інших членів сім'ї, які поснійно проживають в
займаному приміщені, порушив право ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3
народження на отримання в спільну сумісну, або часткову власність займаної
квартири, передбачене ч.1, 4 ст. 5, ч.2 ст. 8 Закону україни «Про приватизацію
державного житлового фонду».

Відповідно
до п.11 Закону україни «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що
виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду,
вирішуються судом.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства «Південдизельмаш», треті
особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на боці позивача
ОСОБА_3, на біці відповідача Виконавчий комітет Токмацької міської ради,
Комунальне підприємство Токмацької міської ради бюро технічної інвентарізації «Абрис»
про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання
недійсним та скасування розпорядження ВО «Південдизельмаш» про приватизацію
житла в частині надання ОСОБА_2 квартири у власність, скасування реєстрації
права власності ОСОБА_2 на квартиру задовольнити повністю.

Визнати
недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане на ім'я ОСОБА_2 на
підставі розпорядження генерального директора виробничого об'єднання
«Південдизельмаш» № 51 від 27 серпня 1993 року на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати
недійсним та скасувати розпорядження ВО «Південдизельмаш» № 51 від 27.08.1993
р. Про приватизацію житла в частині надання у власність ОСОБА_2 квартири за
адресою АДРЕСА_1.

Зобов'язати
Комунальне підприємство Токмацької міської ради Бюро технічної інвентарізації
«Абрис» скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою
АДРЕСА_1.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору
в розмірі 8 гривень 50 копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду в розмірі 7 гривень 50 копійок, а разом 16 гривень.

Протягом
десяти днів з дня проголошення рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження рішення, а протягом двадцяти днів з моменту подання вказаної заяви
може бути подана апеляційна скарга на рішення до апеляційного суду Запорізької
області через Токмацький районний суд, або рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги безпосередньо протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя:(підпис)
З оригиналом згідно.

Рішення
не набрало законної сили.

Суддя
Токмацького районного суду Курдюков В.М.