Біляївський районний суд Одеської області
Справа 2-637/08
РІШЕННЯ

Іменем України

2 вересня 2008 року Біляївський районний суд Одеської області

з складі головуючого судді: Крачкової С.В.

при секретарі: Стасішиній В.О.

за участю представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю та зобов`язання звільнити земельну ділянку та літню кухню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу (домашня угода) земельної ділянки площею 0.062 га, що розташована в АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на неї.

При цьому посилається на те, що 5.05.06 року він домовився з ОСОБА_4 про купівлю вказаної земельної ділянки з розстрочкою платежу, почав на ній будівництво. На цей час відповідачка відмовляється від нотаріального посвідчення угоди.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав. При цьому пояснив, що у відповідачки він купив земельну ділянку та розташований на ній двоповерховий недобудований будинок за 6000 доларів США, передав їй аванс в сумі 2150 доларів, а залишок суми повинен був сплатити протягом 3-х років. В будинку він зробив ремонт, благоустроїв його та живе в ньому з дружиною.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що земельна ділянка та розгашовані на ній будівлі належать її синові ОСОБА_5 , який на час домовленості з позивачем був неповнолітнім, а тому укладати договір купівлі-продажу належного синові майна вона не мала права. Позивач повинен був протягом року сплатити їй 6000 доларів США і після досягнення сином повноліття вони б оформили купівлю-продаж нотаріально. До цього часу він їй гроші не сплатив, а тому його сім`ї було запропоновано звільнити літню кухню, в якій вони мешкають. При цьому відповідачка не заперечує повернути позивачу 4000 доларів США, з яких 2600 доларів одержані нею як аванс.

Залучений до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_5 позов також не визнав. При цьому пояснив, що спірна земельна ділянка та 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 належить йому, доручень своїй матері ОСОБА_4 щодо їх продажу він не давав і гроші від ОСОБА_3 не отримував.

Крім того, ОСОБА_7 заявив зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні власністю посилаючись на те, що ОСОБА_8 користується його земельною ділянкою та проживає в літній кухні без законних підстав, а тому просить виселити його з цієї будівлі та зобов`язати звільнити земельну ділянку.

ОСОБА_8 та залучена до участі в справі в якості співвідповідача його дружина ОСОБА_9 зустрічний позов не визнали оскільки вважають, що земельну ділянку та будинок вони купили у ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , зробили в ньому ремонт за свої кошти, а тому ця нерухомість належить їм.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що в позові ОСОБА_8 необхідно відмовити, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 на ім`я свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 (1988 року народження) придбала за договором купівлі- продажу земельну ділянку площею 0.098 га в АДРЕСА_1 надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, а також 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за цією ж адресою (а.с.8,33).

9.01.04 року договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку був зареєстрований в ОМБТІ та РОН (а.с. 33 об.), а 6.04.06 року ОСОБА_5 був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (а.с. 28). Таким чином, вказані об`єкти нерухомості належать ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) продає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. При цьому ст. 658 вказаного кодексу встановлено, що право продажу товару належить власникові цього товару.

В судовому засіданні встановлено, що усна домовленість про продаж частини земельної ділянки площею 0.062 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 відбулась між позивачем та ОСОБА_4 (матір`ю ОСОБА_5 ) 5.05.06 року. В рахунок купівлі земельної ділянки ОСОБА_3 передав їй за цю земельну ділянку 6200 грн. та 50 доларів США (а.с. 7). Згодом 15.07.06 року та 9.09.06 року він передав їй в рахунок оплати ще 600 доларів США (а.с. 10), а всього відповідачка одержала від нього 6200 грн. та 650 доларів США за земельну ділянку, вартість якої за домовленістю між ними складає 6000 доларів США.

Таким чином, усна угода про купівлю-продаж земельної ділянки відбулась між: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 якій спірна земельна ділянка на праві власності не належить. Доказів, які б вказували нате, що угода укладалась з власником земельної ділянки ОСОБА_5 позивач суду не надав.

Більш того, позивач також не надав докази, які б підтверджували домовленість про продаж будівлі літньої кухні, так як зі змісту розписки (а.с. 7) вбачається, що домовленість з ОСОБА_4 була тільки про продаж земельної ділянки.

З цієї причини суд не приймає до уваги пояснення свідків в судовому засіданні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які при укладенні угоди не були присутні, а дали пояснення тільки стосовно вкладення позивачем коштів в благоустрій літньої кухні.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а у разі недодержання сторонами вказаних вимог такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).

Посилання ОСОБА_3 на положення ч. 2 ст. 220 ЦК України не можуть бути прийняті до уваги, так як домовленість про продаж земельної ділянки між ним та ОСОБА_5 не було і гроші останній від позивача не одержував.

Враховуючи те, що домовленість відбулась між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка не була власницею спірної земельної ділянки і при укладенні усного договору не тільки не діяла за згодою та дорученням власника земельної ділянки, але й не мала дозволу органу опіки та піклування на відчуження нерухомості, яка належить неповнолітньому, суд вважає, що вказаний правочин є нікчемним, а тому відповідно ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а тому права ОСОБА_5 , як власника літньої кухні, в якій проживають ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , і земельної ділянки підлягають захисту шляхом їх виселення з літньої кухні та зобов`язання звільнити земельну ділянку площею 0.062 га, які знаходяться в АДРЕСА_1 .

При цьому суд виходить з положень, які містяться в ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене зустрічний позов ОСОБА_5 є обґрунтованим та законним, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 необхідно відмовити, так як при укладенні усного договору з ОСОБА_15 він не впевнився в тему, чи є вона власницею земельної ділянки, яку він мав намір придбати.

Доводи ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_11 при укладенні усної угоди надавала йому документи, з яких вбачалось, що земельна ділянка належить їй, а згодом ці документи були "перероблені" на ім`я ОСОБА_5 суд до уваги не приймає, так як вважає їх надуманими.

Посилання ОСОБА_3 на те, що ним були вкладені особисті кошти на благоустрій будинку та надані їм в підтвердження цього докази, можуть бути підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування вказаних витрат.

Оскільки для задоволення позову ОСОБА_3 суд не знаходить законних підстав та виходячи з положень п. 6 ст. 154 ЦПК України суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 19.05.08 року.

Керуючись ст. ст. 10, 60, п. 6 ст. 154, 209, 212-215 ЦПК України, ч. 1 ст. 216, ст. 220, ч. 1 ст. 321,391, 655, 657, 658 ЦК України, суд

ВИРІШИ В:

ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовити повністю.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з літньої кухні, що розташована в АДРЕСА_1 без надання іншого житла та зобов`язати їх звільнити земельку ділянку площею 0.062 га, яка також знаходиться за вказаною адресою.

Скасувати заходи забезпечення позову, зняти арешт з земельної ділянки площею 0.062 га, що розташована в АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 (мешкає АДРЕСА_1 ).

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України, через Біляївський райсуд.

Суддя: