Справа № 2-0-57
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2008 року                             Бериславський
районний суд Херсонської області

у складі головуючого судді  Сіянка
В.М.

за участю секретаря       Третьякової Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Бериславі Херсонської області справу за заявою ОСОБА_1про встановлення факту
постійного проживання на території України.

Заінтересована
особа: Відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Бериславського РВ УМВС
України в Херсонській області.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1
звернувся до суду з заявою про встановлення факту його проживання на території
України до 24.08.1991 року. В обґрунтування заяви посилається на те, що
народився в м. Асбест  Свердловської
області Росія ІНФОРМАЦІЯ_1.

В липні
1990 року переїхав на постійне проживання до міста Берислав Херсонської
області. поселився на квартирі у ОСОБА_2по АДРЕСА_1. Працював на різних
роботах, але не офіціально. В цьому ж році познайомився з майбутньою дружиною
ОСОБА_3, яка проживала за тією ж адресою. Після 1992 року він постійно виїжджав
до Росії у справах, а повертаючись - мешкав за вищезазначеною адресою. У 2006
році одружився з ОСОБА_3. На даний час зареєстрований по АДРЕСА_1, працює на
будівельному підприємстві в м. Ялта, де прописана його дружина.

14 лютого 2008 року звернувся до
ВГІРФО Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області з приводу
документування паспортом громадянина України, але йому відмовили в зв'язку з
тим, що відсутні відомості про постійне проживання на території України до
24.08.1991 року і рекомендували звернутися до суду. Встановлення факту
проживання необхідно для отримання всіх прав та обов'язків громадянина України.

У
судовому засіданні заявник наполягав на задоволенні заяви з підстав у ній
зазначених.

Представник
заінтересованої особи у судовому засіданні визнала вимоги заявника.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає
заяву підлягаючою задоволенню.

Відповідно
до ст. 3  п. 1 Закону України „Про
громадянство”, особа, яка проживала на території України станом на 24.08.1991
року, тобто на момент проголошення незалежності України і перебувала у
громадянстві колишнього СРСР, має право звернутися до суду із заявою про
встановлення факту постійного проживання на території України станом на
24.08.1991 року.

Так, судом
встановлено: заявник - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець м. Асбест
Свердловської області, має паспорт громадянина Російської Федерації, номер
паспортуНОМЕР_1 (а.с. 6-7).

Згідно довідки
КП «Бериславська ЖЕК-1» № 243 від 08.02.2008 р., ОСОБА_1 проживав в м. Берислав
по АДРЕСА_1, з липня 1990 року по січень 1999 року постійно без прописки та
реєстрації (а.с. 11).

29.04.2006
року заявник уклав шлюб з ОСОБА_3, який зареєстровано у Відділі реєстрації
актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції АР Крим (а.с.
8).

14.02.2008 року
заявник звернувся до ВГІРФО Бериславського РВ УМВС України в Херсонській
області з заявою на отримання паспорта, що підтвердилося в судовому засіданні.

Свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4  в судовому засіданні підтвердили, що з 1990
року заявник проживав в АДРЕСА_1

Встановлення
даного факту несудовим шляхом неможливо. Він має для заявника юридичне
значення, оскільки з ним пов'язано прийняття
громадянства України.

На основі  ст. 3 п. 1 Закону України „Про громадянство
України”, ст. 256 ч. 2 ЦПК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву
задовольнити.

Встановити
факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження до 24.08.1991 року постійно проживав
на території України і з того часу постійно проживає в м. Берислав Херсонської
області.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський
районний суд, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з
дня проголошення рішення та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
Бериславського

районного суду                                                                        В.М. Сіянко