Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 лютого 2008 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі :

головуючогоПатрюка М.В.,
суддів:Костенка А.В.,Прокопчука Ю.В.,
Лященко Н.П.,Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину,

в с т а н о в и л а:

У липні 2006 року позивачка звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2. про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину. Указувала, що 2 червня 1995 року ОСОБА_3. склала заповіт на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 (чоловіка позивачки). Після смерті ОСОБА_3., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина на зазначену квартиру. Із заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємець за заповітом ОСОБА_4. та спадкоємець за законом ОСОБА_5 Посилаючись на те, що ОСОБА_5. під час звернення із заявою про прийняття спадщини приховано факт розірвання шлюбу зі спадкодавцем, ОСОБА_1. просила визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину на 2/3 квартири АДРЕСА_1: від 1 червня 2001 року, видане на ім'я ОСОБА_5., і від 3 лютого 2004 року, видане на ім'я ОСОБА_2., - яка є спадкоємцем останнього.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12 червня 2007 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати постановлені судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, а апеляційний суд погоджуючись з ним, виходили з того, що ОСОБА_3. і ОСОБА_5 проживали однією сім'єю та вели спільне господарство до дня смерті ОСОБА_3. Крім того, на час звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом ОСОБА_5 не знав про факт розірвання шлюбу зі спадкодавцем.

Висновки суду покладені в основу рішення про відмову в задоволенні позову, є помилковими й такими, що не відповідають вимогам матеріального права, яких суд дійшов із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 5 березня 1996 року належала ОСОБА_3. на праві особистої власності. Рішенням Хмельницького районного суду Хмельницької області від 4 квітня 1996 року шлюб між ОСОБА_3. та ОСОБА_5. розірвано. 3 вересня 1996 року розірвання шлюбу зареєстровано в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції (актовий запис 898). 2 червня 1995 року ОСОБА_3. складено заповіт на належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3. померла. 1 червня 2001 року Другою Хмельницькою державною нотаріальною конторою видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України.

Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, Цивільний кодекс Української РСР.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця ( в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка б належала кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка) (ст. 535 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 39 КпШС України розірвання шлюбу провадиться в судовому порядку, а у випадках, передбачених ст. ст. 41 і 42 цього Кодексу , - органами реєстрації актів громадянського стану. Шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану ( ст. ст. 39, 44 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР від 20 червня 1969 року, чинного на час розірвання шлюбу).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Хмельницького районного суду Хмельницької області від 4 квітня 1996 року шлюб між ОСОБА_5. та ОСОБА_3. розірвано (а.с. 11); 3 вересня 1996 року зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_3. та ОСОБА_5., про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 898 (а.с. 12).

Ураховуючи, що розірвання шлюбу проведено з дотриманням вимог законодавства, чинного на час здійснення зазначених дій, висновок суду щодо необізнаності колишнього із подружжя про розірвання шлюбу не має правового значення при вирішенні питання про наявність або відсутність у нього права на спадкування за законом або права на спадкування обов'язкової частки за наявності заповіту.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню як такі, що ухвалені без застосування ст. ст. 39, 44 КпШС України, ст. 535 ЦК УРСР з постановленням у справі нового рішення про задоволення позову відповідно до п. 5 ст. 336, ст. 341 ЦПК України.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись п. п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень, ст. 88, п. 5 ч. 2 ст. 336, ст. ст. 341, 344ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 12 червня 2007 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити. Визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину на 2/3 квартири АДРЕСА_1: від 1 червня 2001 року, видане на ім'я ОСОБА_5., і від 3 лютого 2004 року, видане на ім'я ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17 грн. судового збору та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційне - технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Патрюк

Судді: А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка