Справа № 22-127508                                               Головуючий в 1-й інст.- Гладюк Г.Л.
Доповідач - Ковалевич С.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

05
листопада 2008 року                                                                                м.Рівне

Колегія суддів судової палати з цивільних справ  апеляційного суду Рівненської області у
складі

головуючого- судді Мельника Ю.М.

суддів: Ковалевича С.П., Гордійчук С.О.

при секретарі - Чалій Н..

розглянула у
відкритому судовому засіданні апеляційного суду Рівненської області апеляційну
скаргуОСОБА_1 таОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 14 липня
2008р. по справі за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
без самостійних вимог на стороні відповідача - Перша Рівненська державна
нотаріальна контора, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання
права на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання
права власності на спадкове майно.

Перевіривши  докази та доводи апеляційної скарги,
заслухавши сторін, що з»явилися в судове засідання, колегія суддів,-

В С Т А
Н О В И Л А :

Рішенням
Рівненського міського суду від 14 липня 2008р.
відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. та ОСОБА_2. до ОСОБА_3.
та ОСОБА_4, а також відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4. до
ОСОБА_1.,ОСОБА_2., ОСОБА_5., ОСОБА_6. за безпідставністю позовних вимог та
пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. та ОСОБА_2. посилаються на незаконність рішення суду першої
інстанції в частині відмови їм в задоволенні позовних вимог.

Вказують, що
вони надали суду достатніх та переконливих доказів про прийняття ними
спадщини  після смерті ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, проте суд безпідставно не прийняв їх до уваги, що призвело до
постановлення незаконного рішення.

Просили
в цій частині рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким їх
вимоги задовольнити, а в решті рішення залишити без змін.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами
справи встановлено, що спірний будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності
ОСОБА_7.  та ОСОБА_8 відповідно по 65100
та 35100 його частин.

ОСОБА_7.
померлаІНФОРМАЦІЯ_1р., а ОСОБА_8 померІНФОРМАЦІЯ_2р.

До їх
смерті, в 1983р. помер їх син - ОСОБА_9, дружиною якого була ОСОБА_1., а дітьми
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5., які являють сторонами по справі.

В цьому будинку
до смерті діда і баби проживали зі своїми сім»ями ОСОБА_3. та ОСОБА_4, які
проживають і на даний час.

ОСОБА_2.
в  будинку не проживав, хоча був в ньому
зареєстрований.

Позивачка
по справі ОСОБА_1.  у відповідності до
ст. 529 ЦК України (в редакції 1963р.) не відноситься до спадкоємців першої
черги, а тому її посилання в позовній заяві та апеляційній скарзі, що взявши
собі деякі особисті речі померлих вона тим самим отримала в спадщину їх будинок
не заслуговують на увагу, оскільки не грунтуються на законі.

В 1999р.
ОСОБА_8 склав на ОСОБА_1. заповіт, проте після його смерті вона до нотаріуса із
заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом не
зверталась. Та обставина, що ОСОБА_1. взяла собі на пам»ять після
смертіОСОБА_8. його особисті речі -нагороди, пам»ятні медалі, посвідчення до
них, ілюстровані журнали на переконання колегії суддів не свідчить про
прийняття нею спадщини, оскільки спадщину за заповітом вона не оформила, а за
законом вона не має права на спадщину, оскільки не відноситься до спадкоємців
першої черги.

За
наведених обставин суд першої інстанції правильно постановив рішення про
відмову їй у задоволенні позовних вимог.

Постановлюючи
рішення і про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9. суд першої
інстанції також правильно виходив з того, що сама по собі реєстрації в будинку
не є  безумовним доказом про прийняття
спадщини.

Матеріалами
справи також встановлено і це підтвердили допитані судом першої інстанції
свідки про те, що ОСОБА_2. інколи використовував гараж для ремонту меблів.
Проте цей гараж він використовував з дозволу ОСОБА_4. та ОСОБА_6., які надавали
цей гараж йому у тимчасове користування як його власники і з цього приводу
своїх заперечень він не висловлював, а тому такі обставини також не свідчать
про прийняття ним спадщини.

Доводи
апелянтів, які викладені в їх апеляційній скарзі не спростовують висновків
суду, з якими погоджується і колегія суддів.

Оскільки суд
першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини по справі, дав
належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення без порушень норм
матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.
ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1 таОСОБА_2 на рішення
Рівненського міського суду від 14 липня 2008р.    відхилити.

Ухвала
суду набуває чинності з моменту її проголошення.

Сторони
по справі мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду протягом двох
місяців  з дня проголошення ухвали
апеляційної інстанції в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий:                                                            Судді: