Справа № 2-67/2008
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

31 січня  2008
року
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області

у складі:головуючого судді
Кучеренко О.П. .

при секретарі
Ісуповій В.В.

з участю відповідача
ОСОБА_1

представника відповідача                                              ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в  залі суду смт.
Добровеличківка цивільну справу за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань у Новоукраїнському районі до ОСОБА_1  про
стягнення страхових виплат в сумі 11522,33грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про  стягнення страхових виплат в сумі
11522,33грн.,  посилаючись на
те, що .09.2004 року
рішенням Добровеличківського районного суду було задоволено позовну заяву
ОСОБА_1( далі-відповідач) та зобов”язано ТОВ “Нива”, (як правонаступника
колгоспу імені К. Маркса у якому працювала відповідач) скласти акт про нещасний
випадок на виробництві за формою Н-1 (далі-акт Н-1) стосовно нещасного випадку,
що стався з відповідачем 28.09.1991 року.

Виконуючи
вказане рішення суду, 19.10. 2004 року ТОВ “Нива” було складено на ім”я
відповідача акт Н-1.  26.10. 2004 року
керуючись актом Н-1 від 19.10.2004 року, обласним МСЕК №1 відповідачу було
встановлено ІІІ групу інвалідності та 60% втрати працездатності.

На
підставі вищевказаних документів відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань в Новоукраїнському районі Кіровоградської  області (далі-відділення Фонду), постановою
від 15.03. 2005 року № 83, відповідачу були призначені страхові виплати в
зв”язку із стійкою втратою працездатності.

Рішенням
апеляційного суду Кіровоградської області від 19.04.2007 року вищезазначене
рішення районного суду було скасоване у зв”язку з порушенням норм матеріального
та процесуального права, а справу направлено на новий розгляд.

При
новому розгляді даної судової справи у Добровеличківському районному суді
відповідачем та його представником було заявлено клопотання про залишення без
розгляду  позовної заяви про встановлення
нещасного випадку на виробництві. Ухвалою Добровеличківського районного суду
від 31.05. 2007 року клопотання відповідача було задоволено,  позовну заяву про встановлення нещасного
випадку на виробництві було   залишено
без розгляду.

Таким  чином, після скасування рішення
Добровеличківського районного суду від
16.09. 2004 року на підставі якого було складено акт Н-1 і сформовано
особову справу відповідача у відділенні Фонду, у останнього відсутні правові
підстави для продовження страхових виплат відповідачу. Адже рішення суду, яке
визнане помилковим і скасоване, не створює юридичних наслідків, а всі дії, які
вчинені на його виконання, автоматично втрачають правовий зміст.

Враховуючи
вищевикладені обставини постановою відділення Фонду від 01.04.2007 року № 572/п
щомісячні страхові виплати відповідачу було припинено.

Крім
цього, з огляду на вищезазначене, відділенням Фонду безпідставно сплачено
відповідачу страхові виплати за період з 26.10.2004 року по 30.03. 2007 року на
загальну суму 11522, 33 грн.

Відповідно
до п.3 ст. 38 Закону України “Про загальнообов”язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” від 23.09. 1999 року № 1105
(далі-Закон-1105): “Страхові виплати і надання соціальних послуг може бути
припинено:

3) якщо
з”ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять
неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим,
стягується в судовому порядку”.

В
судовому засіданні представник
позивача  позов підтримав  і просить його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач  позов не визнала і за її клопотанням пояснення
будуть даватись лише її представником.

Представник
відповідача позов не визнав і пояснив суду, що ОСОБА_1  подавались в фонд документи, які містять
правдиві відомості, сам факт скасування рішення суду на підставі якого було
складено акт Н-1, не можна розцінювати як неправдиві відомості, вини  відповідачки не має і тому в позові необхідно
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення  сторін, дослідивши зібрані по справі
докази,  вважає встановленими наступні
фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

16.09.2004 року рішенням Добровеличківського
районного суду було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та зобов”язано ТОВ “Нива”,
як правонаступника колгоспу імені К. Маркса у якому працювала відповідач
скласти акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1  стосовно нещасного  випадку, що стався з відповідачем 28.09.1991
року.

19.10.
2004 року ТОВ “Нива” було складено на ім”я відповідача акт Н-1.  26.10. 2004 року, обласним МСЕК №1
відповідачу було встановлено ІІІ групу інвалідності та 60% втрати
працездатності.

Постановою
від 15.03. 2005 року № 83 відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
Новоукраїнському районі Кіровоградської
області були призначені відповідачу страхові виплати в зв”язку із
стійкою втратою працездатності.

Рішенням
апеляційного суду Кіровоградської області від 19.04.2007 року вищезазначене
рішення районного суду було скасоване у зв”язку з порушенням норм матеріального
та процесуального права, а справу направлено на новий розгляд.

При
новому розгляді даної судової справи у Добровеличківському районному суді
відповідачем та його представником було заявлено клопотання про залишення без
розгляду  позовної заяви про встановлення
нещасного випадку на виробництві. Ухвалою Добровеличківського районного суду
від 31.05. 2007 року клопотання відповідача було задоволено,  позовну заяву про встановлення нещасного
випадку на виробництві було   залишено
без розгляду.

Постановою
відділення Фонду від 01.04.2007 року № 572/п щомісячні страхові виплати
відповідачу було припинено по причині відсутності акту Н-5.

В силу
ст. 27 ЦПК України особи, які  беруть
участь у справі позовного провадження для підтвердження своїх вимог або
заперечень зобов”язані подати усі наявні у них докази або повідомити про них
суд до або під час попереднього судового засідання.

На підставі ст. 57  ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд  встановлює наявність або відсутність
обставин, що  обгрунтовують  вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно  ст. 60 ЦПК України кожна сторона  зобов”язана довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.
Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

На
обгрунтування своєї позовної вимоги
позивач посилається на п.3 ст. 38 Закону України “Про
загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
від 23.09. 1999 року № 1105 : “Страхові виплати і надання соціальних послуг
може бути припинено:

- якщо
з”ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять
неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим,
стягується в судовому порядку”.

Позивач
вважає, що  після скасування рішення
Добровеличківського районного суду від
16.09. 2004 року на підставі якого було складено акт Н-1 і сформовано
особову справу відповідача у відділенні Фонду відсутні правові підстави для
продовження страхових виплат відповідачу, адже рішення суду, яке визнане
помилковим і скасоване, не створює юридичних наслідків, а всі дії, які вчинені
на його виконання, автоматично втрачають правовий зміст.  Проте з таким висновком суд погодитися не може, поскільки  згідно заяви ОСОБА_1 від 11.03.2005р. вона
звернулася до  відділення ВДФСНВ у
Добровеличківському районі про призначення страхових виплат і  до заяви було долучено документи, дана заява
і додаток документів було прийнято 11.03.2005р. та зареєстровано під №74
заступником відділення ВДФСНВ.

Відповідно
до ст. 37 Закону України “Про загальнообов”язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” від 23.09. 1999 року № 1105  Фонд соціального страхування від нещасних
випадків міг відмовити у страхових виплатах і наданні соціальних послуг
застрахованому, якщо мали місце - подання роботодавцем або потерпілим Фонду
соціального страхування від нещасних випадків свідомо неправдивих відомостей
про страховий випадок, проте позивач отримавши заяву  відповідача і
долучені документи своєю постановою від 15.03.2005року №83 призначив
страхові виплати потерпілому на виробництві ОСОБА_1. Посилання позивача на  п.3 ст.38 Даного Закону ,що підставою
припинення стахових виплат і надання соціальних послуг від 01.04.2007 року №
572/п  є з”ясування, що виплати
призначено на підставі документів, які містять не правдиві відомості не
відповідає дійсності, поскільки приймаючи заяву відповідача з доданими
документами  позивач  визнав дані документи правдивими і тому
призначив страхові виплати. Інших доказів подання відповідачем документів, які
містять не правдиві відомості  позивач
суду не надав.

З врахуванням викладеного суд  вважає необхідним в позові відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у
Новоукраїнському районі до ОСОБА_1
про  стягнення страхових виплат в
сумі 11522,33грн.відмовити.

На основі викладеного, керуючись    ст. ст.  3, 4,5, 8,10, 27,31, 57, 60, 64, 88, 209,
212-215, 218  ЦПК України, Законом
України “Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” від 23.09. 1999 року № 1105, суд,-

ВИРІШИВ:

В
позові    відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у Новоукраїнському районі до
ОСОБА_1  про  стягнення страхових виплат в сумі
11522,33грн. -  відмовити.

Рішення суду може бути піддане апеляційному оскарженню
шляхом подачі до  Кіровоградського
апеляційного суду через суд першої інстанції
в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом двадцяти  днів апеляційної скарги, в порядку ч.4 ст.
295 ЦПК України.

СУДДЯ: