overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-415
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

“08” травня 2008 року Березнівський районний суд Рівненської області

під головуванням судді Мельника
В.Я.

при секретареві               Середі      Л.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Березне справу за позовом ОСОБА_1про визнання права власності на
спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вказує в
позовній заяві від 28 березня 2008 року, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід
ОСОБА_2, який проживав в АДРЕСА_1.

Ще 11 лютого
1991 року дід вчинив заповіт, яким заповів йому свій будинок і господарські
споруди. До дня смерті діда проживав з ним, проживає і тепер в його будинку,
прийняв спадщину та вступив у володіння спадковим майном.

Оскільки право
власності дідом за життя оформлено не було, просить відповідно до ст. 549 ЦК
Української РСР 1963 року визнати за ним, як спадкоємцем померлого, що прийняв
спадщину, право власності на жилий будинок в АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала заявлені позовні вимоги з
підстав наведених в позовній заяві, показала, що ОСОБА_1 фактично проживав і
був зареєстрований в хаті діда, прийняв спадщину. Просить здоволити його
позовну заяву.

Вислухавши
представника позивача ОСОБА_3, дослідивши інші докази, що представлені
позивачем, суд задовольняє його вимоги як обґрунтовані і доведені.

Судом
достовірно встановлено, що ОСОБА_1, як спадкоємець по заповіту, після смерті
його діда ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняв спадщину у вигляді
належного йому на день смерті на праві власності  домобудування в АДРЕСА_1, проживаючи з
спадкодавцем в одному будинку, що стверджується довідкою Соснівської селищної
ради № 697 від 26 березня 2008 року на а. с. 10.

У
відповідності зі ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року визнавалося, що  спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або володіння спадковим майном..

Подібна
обставина повністю доведена у відношенні ОСОБА_1

На підставі
наведеного позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.
10-11,209,212-215 ЦПК України, ст. 549 ЦК Української РСР, суд

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1право власності на домобудування по АДРЕСА_1,
інвентаризаційною вартістю 18578 гривень, в порядку спадкування за заповітом
після смерті діда ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення сторонами і зацікавленими
особами може бути внесена апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської
області протягом 20 днів після подання заяви про його апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження рішення
суду може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Справа № 2-477
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

«13» червня 2008 року Березнівський
районний суд Рівненської області

під головуванням судді Мельника
В.Я.

при секретареві              Середі       Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Березне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення
розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить в заяві від 18 квітня 2008 року стягувати з ОСОБА_2
аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи свою заяву тим,
що дитина в цьому році йде у школу і зросли його потреби, а тому сума, яку вона
отримує - 200 гривень, є на даний час недостатньою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої вимоги з підстав,
передбачених ст. 192 СК України. Просить винести рішення про збільшення розміру
аліментів, що стягуються з відповідача до 500 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 вимог позивачки ОСОБА_1 не визнав. Показав, що
позивачка працює за межами району, дитина багато часу проводить з ним, купує їй
одяг, піклується про неї. Не бачить підстав для збільшення розміру аліментів.

Вислухавши сторін, дослідивши надані ними докази, суд вважає що підстави
для задоволення позову відсутні.

У відповідності зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача
аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них.

На даний час відповідач по справі ОСОБА_2 не працює, шукає роботу, як
свідчить довідка Березнівського районного центру зайнятості від 12 червня 2008
року перебуває на обліку з цього приводу.

Позивачка ОСОБА_1 з грудня 2007 року працює в ДП «Чорнобильсервіс»,
отримує заробітну плату, яка є не нижчою від тих доходів, що вона отримувала на
час прийняття рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що зміни, які є підставою
для збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України, у сторін не
відбулися.

Суд вважає, що не є такими наведені позивачкою обставини - необхідність
витрат для проїзду на роботу і з роботи, поступлення дитини на навчання до
школи.

Розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_2, практично дорівнюють 30 відсоткам
прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що встановлений з 1 квітня
2008 року.

Отже, в позові ОСОБА_1 має бути відмовлено.

Керуючись ст.
ст. 10-11,212-215 ЦПК України, ст. 192 СК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

На рішення суду сторонами може бути внесена апеляційна скарга  до апеляційного суду Рівненської області
протягом 20 днів після подання заяви про його апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом 10
днів з дня його оголошення.

Суддя:
Справа № 2-1978/08 р.
І М ' Я М                  У К Р А Ї Н И
року   Первомайський міськрайонний суд
Харківської області  в складі  : головуючого - судді - Страхової І.П., при  секретарі - Лисенко Л.А., розглянувши  у
відкритому      судовому засіданні
у м. Первомайському Харківської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину, -
Позивачка просить задовольнити
позив посилаючись на докази:
Рішенням суду
призначена опікуном  неповнолітньої  дитини ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько  дитини не встановлений. Мати позбавлена
батьківських прав. Позивачка   наполягає
на стягненні аліментів у судовому порядку у розмірі-1/4 частини всіх видів
прибутку,  щомісяця.

Відповідач  у встановленому законом порядку повідомлявся
про час та місце слухання справи, про що свідчать  розписки про отримання судових повісток,
однак  до суду не прибув про причини
неявки суд не повідомив. Суд, вважає за можливе розглядати справу за відсутність
відповідача з постановою заочного розгляду на підставі доказів, що містяться в
матеріалах справи.

Позов
підлягає задоволенню.

Рішенням
Первомайського  міськрайонного суду
Харківської області від 09.02.2005 року
ОСОБА_2 була позбавлена батьківських прав відносно своєї неповнолітньої
доньки - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням  Первомайського міськвиконкому Харківської
області № 531 від 22.12.2004 року
позивачка була  призначена
опікуном  малолітньої дитини -
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина  проживає
разом з  позивачкою та перебуває на
її  утриманні/а.с.7/. Батько  дитини не встановлений.

Відповідно до
ст..180 СК України обов'язок по утримуванню дитини  покладено
на  його батьків. Ст.247 ч.2  СК України передбачає, що встановлення  опіки
та піклування  не припиняє  права дитини
на аліменти, пенсії  та інші
соціальні виплати.

Вимоги  позивачки законі та ґрунтуються на  доданих письмових доказах.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11 ГПК України,
ст.. 180, 181, 247СК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов
задовольнити.

Стягувати з
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Первомайський Харківської області ,мешканки
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти  на
утримання  неповнолітньої дитини
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1  у розмірі &frac14; частини всіх
видів прибутку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини

відповідного віку,
щомісяця ,  починаючи з 21.05.2008 року и
до повноліття дитини.

Стягнути
з відповідача на користь  держави  держмито - 51 гривню.

Стягнути
з відповідача на користь  Первомайського
УДК ГУДКУ в Харківській області, код 24134432, р/р 0019, МФО 851011,
банк одержувача  ГУДКУ в  Харківській області  витрати
з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ  у розмірі - 7гривень50копійок.

На
підставі ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у
межах суми платежу за один місяць.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом  двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження, безпосередньо до
Апеляційного суду Харківської області, через місцевий суд.

Суддя:
Справа №   2-2540/08
УХВАЛА

02.09.2008 року                                                                                                                                        м.
Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Супрун Г.Б., розглянувши
матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ВАТ «Українська страхова компанія
«Дженералі-Гарант» про захист прав споживача, зобов'язання виконати умови
договору страхування та відшкодування матеріальної і моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до Печерського районного суду м. Києва
про захист прав споживача, зобов'язання виконати умови договору страхування та
відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Мотивує позов тим, що між ним та
третьою особою 19.07.2006 р. було укладено кредитний договір. За кошти,
отримані в кредит, придбав автомобіль. 21.07.2006 р.  між ним та
відповідачем було укладено договір страхування вказаного автомобіля.
22.07.2006 р. стався страховий випадок, автомобіль викрали. В зв'язку з цим
було порушено кримінальну справу. Але страхове відшкодування страхова компанія
виплатити відмовилася, тому змушений звернутися до суду.

Дана заява не може бути
прийнята судом до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 119
Цивільно-процесуального кодексу України. В позовній заяві позивач
посилається на підстави для звільнення від сплати державного мита, які не
відповідають змісту його позовних вимог та договірним зобов'язанням між
сторонами.  Також відсутня
квитанція про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

На виконання даної ухвали
до суду представник позивача надав квитанції про сплату судового збору у
розмірі 613 грн. та витрат  ІТЗ у
розмірі 30 грн.

Згідно позовної заяви
ціна позову - 69 597,20 грн. (59597,20 грн. матеріальна шкода та 10 000 грн.
моральна шкода). Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне
мито» при подачі позовної заяви сплачується судовий збір у розмірі 1% від ціни
позову, але не менше 3 та не більше 100 неоподаткованих доходів громадян. Тобто
позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 695,97 грн.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 121 ЦПК України - якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк не усуне недоліки, то заява вважається
неподаною та повертається позивачу.

На підставі викладеного та керуючись
ч.2 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ВАТ «Українська страхова компанія
«Дженералі-Гарант» про захист прав споживача, зобов'язання виконати умови
договору страхування та відшкодування матеріальної і моральної шкоди вважати
неподаною та повернути заявнику.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати
обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд міста Києва на протязі
п'яти діб з моменту її отримання шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
та подачі апеляційної скарги протягом 10 діб з моменту подачі заяви.

Суддя:
Справа 2-1722/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

02 вересня  2008
року  Печерський  районний суд м. Києва  в складі:

головуючої
судді:              Супрун Г.Б.

при
секретарі:     Демченко Т.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні  в м. Києві  цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому   просить розірвати шлюб їх з відповідачем
шлюб. Мотивує заяву тим, що 21.10.2004 р. у відділі реєстрації актів цивільного
стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між ними було
зареєстровано шлюб, актовий запис № 561. Від шлюбу мають малолітню доньку
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Але подружнє життя не склалося, з 10.09.2007 р.
проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не
підтримують.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, надавши аналогічні
пояснення в обґрунтування позовних вимог. Також зазначив, що примирення між ним
та відповідачем неможливе, оскільки на даний час він проживає з іншою жінкою і
має намір створити з нею нову сім»ю. Відповідач, за час, що був наданий судом
для примирення, ніяких кроків для примирення не здійснювала.

Відповідач до суду не з'явилася, про день та час розгляду справи
повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Тому суд вважає
можливим розглядати справу за її відсутності.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до
наступних висновків.

21.10.2004 р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що
підтверджується  свідоцтвом про шлюб
(а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1., що
підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Дитина проживає разом з
відповідачем.

В судовому засіданні встановлено, що з 10.09.2007 року сторони разом не проживають,
спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують.

В попередньому судовому засіданні з метою збереження сім»ї сторонам
надавався строк на примирення, але до позитивного результату це не призвело.

Таким чином суд вважає
встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може
бути розірваним.

На підставі викладеного, керуючись. ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу
України, 8,11,130, 208, 212-215, 234 ЦПК України,  суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву  задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований  21.10.2004 р. у
відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління
юстиції у м. Києві, актовий запис № 561- розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу стягнути з
ОСОБА_1 держмито на користь держави у розмірі 17 грн., а  ОСОБА_2 від сплати звільнити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва  через Печерський районний суд  шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом  10 днів з дня його проголошення
та апеляційної скарги протягом 20 днів з моменту подачі заяви.

Суддя:
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2008 року
м.Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Лященко  Н.П., Жайворонок Т.Є., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державного
казначейства України на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської
області від 20 грудня 2007 року та рішення апеляційного суду Сумської області
від 25 березня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури м. Ромни,
прокуратури Сумської області, Державного казначейства України про відшкодування
моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства,

в с т а н о в и л а :

Рішенням  Роменського
міськрайонного  суду  Сумської
області  від 20 грудня 2007 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного казначейства України
за рахунок коштів державного бюджету на користь позивача 8 050 грн. моральної
шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.  Стягнуто з
прокуратури   м.Ромни на користь
держави                 8 грн. 50 коп.
судового збору.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 25 березня 2008 року  рішення
суду першої інстанції змінено: стягнуто з єдиного казначейського рахунку
Державного бюджету України на користь позивача 10 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства. З
Державного казначейства України списано у безспірному порядку на користь
позивача 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У частині стягнення з
прокуратури м. Ромни на користь держави судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп.
скасовано. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На зазначені судові рішення надійшла
касаційна скарга Державного казначейства України, в якій скаржник просить їх
скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Згідно ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судових рішень може бути лише неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну
скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного
казначейства України відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від
20 грудня 2007 року та рішення апеляційного суду Сумської області
від                 25 березня 2008
року  залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Н.П. Лященко

Т.Є. Жайворонок

Д.Д. Луспеник
У х в а л а

і м е н е м  у к р а ї н и

31 жовтня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:            Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Якимівської районної державної адміністрації, третя особа - Якимівський
районний відділ земельних ресурсів, про визнання рішення незаконним, за касаційною
скаргою заступника прокуратура Запорізької області на рішення Якимівського
районного суду Запорізької області від 25 вересня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 18 грудня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2006 року ОСОБА_1. звернулася в суд із позовом до Якимівської
районної державної адміністрації, третя особа - Якимівський районний відділ
земельних ресурсів, про визнання незаконним рішення Якимівської районної
державної адміністрації.

Позивачка посилалася на те, що у її власності знаходиться житловий
АДРЕСА_1, загальною площею 56,9 кв.м., розташований на земельній ділянці
площею   2 500 кв.м. 2 серпня 2006 року
вона зверталася до відповідача із заявою про передачу у її власність зазначеної
земельної ділянки, проте 17 серпня 2006 року Якимівський районний відділ
земельних ресурсів відмовив їй у безкоштовній передачі земельної ділянки,
посилаючись на ст. 121 Земельного кодексу України. Вважаючи таке рішення  незаконним просила зобов'язати Якимівську
районну державну адміністрацію виділити їй власність вказану земельну ділянку.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 25 вересня
2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від
18 грудня 2007 року, позов ОСОБА_1задоволено.

У касаційній скарзі заступник прокуратура Запорізької області просить
скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокуратура Запорізької області відхилити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 грудня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                  М.В. Патрюк

Судді:                                                                                    Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка
Справа № 2-178/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2008 р. Каланчацький районний суд

Херсонської області

в складі головуючого судді Прудкої Л.Г.

при секретарі Шаховій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
про розірвання шлюбу,

В с т а н о в и в :

Сторони перебувають в шлюбі з 13.06.1992 року, від якого мають неповнолітню доньку
ОСОБА_3
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Після народження дитини стосунки погіршилися, відповідач перестав цікавитися дружиною, самоусунувся від своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини. Починаючи з весни 2002 року фактично зі своєю сім»єю не проживає. Сторонам надавався строк для примирення, однак вони не помирилися.

Відповідач в судове засідання не з’явився, був належно повідомлений судовою повісткою про час і місце судового засідання, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13.06.1992 року, від якого мають одну неповнолітню доньку
ОСОБА_3
. Шлюбні відносини вони припинили з причин різних поглядів на сімейне життя. Починаючи з весни 2002 року фактично зі своєю сім»єю не проживає.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх дитини, сторони до збереження сім’ї не прагнуть, шлюб носить формальний характер.

Спору щодо виховання і утримання дитини та розподілу майна між сторонами не виникає.

Керуючись ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного Кодексу України ст.ст.

213, 214-215, 224, 226 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Розірвати шлюб між
ОСОБА_2
та
ОСОБА_1
, зареєстрований
ІНФОРМАЦІЯ_2
року Мирненською селищною радою Каланчацького району Херсонської області, актовий запис
НОМЕР_1
.

При оформленні розлучення в органах реєстрації актів цивільного стану стягнути судовий збір в розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян з позивачки. Відповідача від сплати мита звільнити.

Дитину
ОСОБА_3
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження залишити на вихованні у матері
ОСОБА_1

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: