РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2008 року
Печерський  районний суд м. Києва
в складі:

Головуючого судді:                          Фінагєєва
В.О.

при  секретарі:
Кабанець О.С.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні  в м.
Києві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1
до Київського Національного лінгвістичного університету про стягнення грошової
допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2007 року
позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд винести рішення,
яким стягнути з відповідача - Київського
Національного лінгвістичного університету
на її користь грошову допомогу у розмірі
шести місячних посадових окладів в сумі 8047.78 грн. у зв'язку з виходом
на пенсію.

Свій
позов позивачка обґрунтовує тим, що  03.05.1980 року вона була зарахована на посаду
старшого викладача кафедри практики
та методики викладання російської мови Київського державного педагогічного інституту іноземних мов тимчасово до
проходження по конкурсу. 24.04.1981 року вона пройшла по конкурсу і була
зарахована на посаду доцента кафедри
практики та методики викладання російської мови КДПІІМ. З 2000 року вона
працювала доцентом кафедри загального та українського мовознавства Київського
державного лінгвістичного університету. Наказом по КДЛУ № 101-0 від 16.09.1994
року Київський державний педагогічний
інститут іноземних мов перейменовано в Київський державний лінгвістичний університет на підставі постанови
Кабінету Міністрів України № 592 від 29.08.1994 р. Наказом по КНЛУ № 153-0 від 21.08.2001 року
Київський державний лінгвістичний
університет перейменований в Київський національний лінгвістичний університет на підставі Указу
Президента № 59/2001 від 07.08.2001 р. В
серпні місяці 2007 року нею були подані дві заяви: про звільнення у зв'язку з
виходом на пенсію та про надання їй матеріальної допомоги у зв'язку з виходом на пенсію згідно із Законом України «Про
наукову та науково-технічну діяльність»,
передбачену статтею 24 «Про пенсійне забезпечення та соціальний захист
наукового працівника» вищезазначеного Закону України. Стаття 24 «Про пенсійне
забезпечення та соціальний захист наукового працівника» Закону України «Про
наукову і науково-технічну діяльність» зі змінами, внесеними до Закону 22
вересня 2006 року і набравшими чинності з 1 січня 2007 року, передбачає, що при
виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника
відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному)
працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням
надбавок і доплат за наявності стажу
роботи на посадах, зазначених у переліку посад Наукових (науково-педагогічних)
працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на
яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової
допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті,
затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків -
12,5 року для жінок - 10 років. Її стаж
науково-педагогічної роботи у КНЛУ складає більше ніж 27 років. При зверненні
із заявою від 23.08.2007 року до ректора КНЛУ з проханням про звільнення у
зв'язку з виходом на пенсію та надання грошової допомоги, їй було запропоновано
переписати заяву про звільнення з формулюванням: «звільнити за власним
бажанням». На другій заяві про надання
матеріальної допомоги у зв'язку з виходом на пенсію від 29.08.2007р. ректор учинив особисте розпорядження для
бухгалтерії: «Прошу пояснити доценту
ОСОБА_1, що грошей на вказані цілі в університеті немає». Вона не може погодитись з таким рішенням цього
питання і відмовою у виплаті їй
передбаченої законодавством грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію,
а тому звернулась до суду.

В судовому засіданні позивачка свій
позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити пославшись на
обставини викладені в позовній заяві та на докази, що були досліджені в
судовому засіданні.

Представники відповідача в судовому
засіданні позов не визнали, просили суд відмовити в його задоволенні через
безпідставність вимог позивача.

Розглянувши цивільну справу,
заслухавши пояснення позивачки, представників відповідача, дослідивши
надані  сторонами докази, суд приходить
до висновку, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як
пояснила позивачка в судовому засіданні
пенсія їй була призначене ще в 1995 році.

Після цього
до  Закону України «Про наукову та
науково-технічну діяльність» неодноразово вносились зміни і лише 22.12.1998
року статтю 24  зазначеного закону
викладено в іншій редакції та було доповнено
частиною  шостою, якою було
передбачено, що «при виході на пенсію науковому
працівнику видається грошова допомога у розмірі шести місячних посадових ставок
(окладів) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи науковим
працівником…».

16.05.2000
року до ст. 24 зазначеного закону знову були прийняті зміни, вказана стаття
була дововнена ч. 14 відповідно до якої «право на призначення пенсії відповідно
до цього Закону поширюється на всіх осіб, які вийшли на пенсію до набрання
чинності цим Законом та мають стаж наукової роботи…» в зв'язку з  чим позивачку з 08.09.2000 року було
переведено на пенсію відповідно до цього закону, про що суду надано довідку від
11.02.2008 року з Солом'янського районного управління Пенсійного фонду України.

В
своїх обгрунтуваннях позовних вимог позивачка посилається на те, що у
відповідності до ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну
діяльність» - при виході на пенсію з посади
наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону
науковому (науково-педагогічному) працівнику
видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку
посад Наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ,
організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на
яких дає право на призначення пенсії та виплату
грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті… , а також на положення  частини 14 ст. 24 даного закону у
відповідності до якої «положення цієї статті поширюються також
на пенсіонерів із числа наукових працівників, яким пенсія призначена до
набрання чинності цим Законом».

Однак
з такою позицією позивача суд погодитись не може, оскільки положення частини 15
ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність поширюються
на всі вище викладені частини статті
24, а саме на частини з 1 по 14 і не може поширюватись на  частину 18, викладену нижче по тексту,
відповідно до якої - При виході на пенсію з посади наукового
(науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому
(науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога у розмірі шести
місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат…

Таким
чином положення ч. 18 ст. 24 Закону україни «Про наукову та науков-технічну
діяльність» не поширюються на позивачку, яка вийшла на пенсію в 1995 році після
чого продовжувала працювати в
університеті за строковим договором і в 2007 році звільнилася за вланим
бажанням, як вона вважає в зв'язку з виходом на пенсію. Однак на думку суду
вийшла на пенсію позивачка в 1995 році, а не в 2007 році.

Крім того у відповідності до вимог ст.. 5 ЦК України -  акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними
чинності.  Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він
пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.  Якщо цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт
цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з
моменту набрання ним чинності.

Статею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи. А тому суд приходить до
висновку, що положення Закону України «Про наукову та науково-технічну
діяльність в частині виплати одноразової допомоги при виході на пенсію - були
прийняті після виходу позивачки на пенсію і не можуть бути підствою до виплати
їй допомоги, визначеної в ч. 18 ст. 24 зазначеного закону.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 209, 213-215, 218 ЦПК
України, ст. 5 ЦК України, ст. 58 Конституції України, Законом України «Про
наукову та науков-технічну діяльність, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного
суду м. Києва через Печерський   районний
суд протягом  10 днів з моменту його
проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження та апеляційної
скарги протягом 20 діб з моменту подачі заяви.

Суддя: