Справа №2-965/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 червня 2008р.  Самарський районний суд м.Дніпропетровська у
складі:

головуючий, суддя
Сухоруков А.О.,

при  секретарі                                                     Шамета І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
також в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 і ОСОБА_3до Дніпропетровської
міської ради, треті особи - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації», про визнання права власності на 1/4 частину квартири у порядку
спадкування,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2008 року позивач звернулася до суду з позовом
до Дніпропетровської міської Ради, треті особи - Восьма
дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання права
власності на 1/4 частину квартири у порядку спадкування,

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що у 1996
році ОСОБА_1, її мати ОСОБА_4 та її неповнолітні діти ОСОБА_2, 1993 року
народження, ОСОБА_3, 1996 року народження, приватизували квартиру за адресоюАДРЕСА_1.
У свідоцтві про право власності на квартиру зазначено, що вона належить всім
чотирьом власникам на праві спільної сумісної власності.

27 липня 2007 року ОСОБА_4 померла, після її смерті
відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на частку
приватизованої квартири.

Позивач, мешкаючи постійно зі спадкодавцем, прийняла
таким чином спадщину, проте внаслідок відсутності визначення часток у праві
спільної сумісної власності на квартиру, нотаріус Восьмої ДДНК 29 січня 2008
року не зміг оформити спадщину. Зазначені обставини явилися причиною звернення
до суду із цим позовом.

Позивач у судовому засіданні свій позов підтримала.

Відповідач, Дніпропетровська міська рада, представник
якої у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Представник Восьмої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори у судове засідання не з'явився. 28.05.2008 р. на адресу
суду надійшли письмові пояснення третьої особи, згідно з якими остання не
заперечувала проти позову та просила розглянути справу за відсутності її
представника. КП «ДМБТІ» також повідомлене про час та місце розгляду справи.

Суд,
вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою  померлої ОСОБА_4, про що свідчить копія
свідоцтва про народження (а.с. 9).

Позивачу, її матері та дітям на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло
(а.с. 7).

27 липня 2007 року
ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.
12).

29.01.2008 року ОСОБА_1 зверталася до Восьмої
Дніпропетровської  нотаріальної контори
із заявою про видачу ій свідоцтва про право на спадщину за законом на належну
померлій частку спірної квартири, проте того ж дня їй було відмовлено через те,
що на момент смерті не була визначена частка померлої у спільній сумісній
власності (а.с. 15).

Згідно письмового пояснення нотаріуса, витягів із
спадкового реєстру, заповітів ОСОБА_4 не складала, інших спадкоємців немає
(а.с. 37-43)

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним
кодексом України.

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за
заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття
спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені
живими після відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 залишився лише один спадкоємець, а
саме позивач, оскільки є донькою померлої.

У відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,
вважається таким, що прийняв спадщину.

Як було встановлено судом, позивач вчасно звернулася до
нотаріуса з відповідною заявою, а також мешкала у зазначеній квартирі,
прийнявши спадщину.

Проте, як видно з матеріалів справи, позовних вимог,
немає спору щодо права власності на спадщину після сметрі ОСОБА_4, позивач
ОСОБА_1 не може реалізувати своє право внаслідок відсутності визначення часток
у праві спільної сумісної власності на квартиру.

В силу ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність
вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна
власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві
спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за
домовленістю співвласників або законом.

З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку ані
договором, ані законом не встановлено спільну сумісну власність позивача її
матері та дітей на квартиру, щодо права спільної сумісної власності зазначено у
свідоцтві про право власності на квартиру (а.с. 7), а тому можна вважати, що ця
квартира належала їм на праві спільної часткової власності, отже, за правилом
ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки кожного з власників були рівними, по &frac14; кожному.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх
сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню, оскільки встановлення часток у праві спільної
сумісної власності необхідно позивачеві для реалізації свого права на
спадкування за законом у встановленому порядку.

Керуючись ст.ст. 355, 357 ЦК України, ст.ст.4-8, 10, 11,
18, 57-60, 131, 169, 209, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити
частково.

Встановити, що квартира
АДРЕСА_1належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3, по &frac14; частці кожному.

Визнати, що частка власності померлої ОСОБА_4на квартиру АДРЕСА_1становила одну четверту.

Право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1припинити.

В іншій частині позовних вимог про визнання права
власності в порядку спадкування на &frac14; частину квартири АДРЕСА_1за ОСОБА_1, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було
подано.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя             (підпис)                                 А.О. Сухоруков

З оригіналом згідно.

Суддя                                                 А.О.
Сухоруков

Рішення набрало законної сили 01 липня 2008 року.

Суддя                                                 А.О.
Сухоруков