Справа
№ 2-0981-2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

3 червня 2008 року Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючої
судді                                                                                   Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Рожко Я.С.

за участю представника позивача
Жили О.С.

за участю відповідача                                                                     ОСОБА_1

за участю представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ВАТ по
газопостачанню і газифікації «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2008 року позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за
використаний природний газ в сумі 1054 грн. 30 коп.,
а також судові витрати по справі в сумі 81 грн. В обґрунтуванні своїх вимог
позивач вказав на те, що він здійснює постачання природного газу
відповідачу за адресою: АДРЕСА_1. По особовому рахунку НОМЕР_1 відповідач був
зобов'язаний щомісячно погашати певні суми за використаний газ. Для здійснення
розрахунків йому було видано розрахункову книжку. Однак відповідач не
здійснював належним чином оплату за спожитий природний газ у зв'язку з чим за період з 31.05.1997 року по
29.02.2008 року виникла заборгованість в сумі 1054 грн. 30 коп., яку
добровільно відповідач не сплачує. Також, відповідач відмовився укласти з
позивачем договір про реструктуризацію заборгованості. У зв'язку з цим, позивач
вимушений звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позовні
вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача заборгованість за
надані послуги з газопостачання в сумі 1070 грн. 58 коп., а також судові витрати по справі в сумі 81 грн.,
посилаючись на підстави зазначені у позовній заяві. Крім того, вона вказала, що
заборгованість відповідача перед позивачем виникла за період з 31.05.1997 року
по 29.02.2008 року.

Відповідач та його представник у судовому засіданні
позовні вимоги визнали частково, просили застосувати позовну давність у три
роки, встановлену ст. 257 ЦК України. Крім того, вони зазначили, що відповідач
тільки з 08.11.2001 року став власником квартири АДРЕСА_1, згідно договору
дарування від 01.08.2001 року, і проживає в ній з 17.03.2003 року. Проте
позивач нарахував суму боргу відповідача за надані послуги з газопостачання за
період з 31.05.1997 року по 29.02.2008 року, що не відповідає дійсності.

Вислухавши представників сторін та відповідача, вивчивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю
на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно
ст. 162 ЖК України плата
за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у
встановленому порядку тарифами. Строки та
розміри оплати встановлюються згідно Правил надання населенню послуг з
газопостачання,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року. Відповідно до п. 11 вказаних Правил, у разі відсутності
лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до
встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Норми споживання встановлені постановою Кабінету
Міністрів України № 619 від 08.06.1996 року.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач з 08.11.2001 року є власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджено договором дарування, який зареєстровано 08.11.2001 року в
Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації за № 1222-415. (а.с. 20). Позивач здійснює постачання газу відповідачу
по особовому рахунку НОМЕР_1, а тому згідно Правил надання населенню послуг по
газопостачанню, затверджених постановою КМУ
№ 2246 від 09.12.1999 року,
відповідач з 08.11.2001 року зобов'язаний здійснювати оплату за використаний
газ.
Згідно розрахунку суми заборгованості за використаний газ
за період з 30.11.2001 року по 29.02.2008 року (а.с. 7), заборгованість відповідача складає 648 грн. 27 коп.

В судовому засіданні позивач та його представник заявили про застосування
до вимог позивача позовної давності у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст.
257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, з урахуванням строку позовної
давності, тобто з 31.03.2005 року по 29.02.2008 року (остання дата у розрахунку
суми заборгованості), сума заборгованості відповідача за надані послуги
з газопостачання складає 289 грн. 47 коп., яку
необхідно стягнути на користь позивача.

Відповідно до ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь
позивача також слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 51 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього
81 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 257,
267 ЦК України, ст. ст. 150, 162 ЖК України,
ст. ст. 10, 57-61, 79, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ВАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ по газопостачанню і газифікації
«Дніпрогаз» на р/р 055 в ЦВ «Промінвестбанк», МФО 305437, , в рахунок погашення збитку 192 грн. 56 коп., а також судові витрати
по справі у сумі 81 грн. на р/р 055 в ЦВ «Промінвестбанк», МФО
305437, .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя                                                                                                                                     Т. О. Дубіжанська