Справа № 2 - 268 / 2008 року
22 вересня 2008 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в складі :
головуючої судді                                Зайончковської
при секретарі                                      Діхтяренко
з участю адвоката                              ОСОБА_1.
у відкритому судовому засіданні  в залі
суду в м. Сміла справу за позовом ОСОБА_2 до Смілянського міського відділу
освіти про відшкодування матеріальної шкоди,
9 листопада 2000 року під час уроку фізкультури
в ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка позивачки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, впала з
турніка та отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому
тіла 11-12 грудних хребців.
Рішенням Смілянського міськрайсуду від 15
квітня 2004 року задоволено позов ОСОБА_2. та стягнуто зі Смілянського міського
відділу освіти на відшкодування матеріальної шкоди 2874 грн.47 коп., моральної
шкоди - 1500 грн. та 100 грн. судових витрат.

Позивачка в даному позові просить
стягнути з відповідача витрати, які вона продовжує нести в зв'язку з лікуванням
дитини, а саме: проїзд в обласну лікарню на консультацію - 26,25 грн., поїздка
в санаторій „Одеський” - 437,63 грн., поїздка в санаторій „Іскра” (2006 р.),
-391,65 грн., поїздка в Черкаське управління статистики - 10,50 грн.,
індексацію несвоєчасно сплачених сум за попереднім рішенням суду - 828,49 грн.,
поїздка в санаторій „Іскра” (2007 р.) - 532,35 грн., придбання медикаментів -
1089,58 грн., масаж - 350 грн., що в загальній сумі становить 3687,25 грн. В
судовому засіданні позивачка збільшила своїх вимоги та просила стягнути
матеріальну шкоду з врахуванням інфляції в сумі 431,39 грн в зв'язку з
розглядом справи з 14 лютого 2008 року по теперішній час, а також стягнути
витрати на проїзд в м. Черкаси 20 березня 2008 року в сумі 31 грн. та втрачений
заробіток за цей день в сумі 43,33 грн. Крім того вона просила відшкодувати їй
судові витрати по оплаті ІТЗ та на надання юридичної допомоги в сумі 600 грн.

Представник відповідача позов визнав
частково, посилаючись на те, що одноразові суми, до яких відносяться виплати за
рішенням суду та позовні вимоги, індексації не підлягають, на деяких квитках
відсутні дані про дату, час, пункт призначення, дати перебування в санаторії не
збігаються з датами на квитках, проїзд в м. Луганськ не був пов'язаний
з санаторно-курортним лікуванням, закупка бензину не свідчить про його
використання саме в зв'язку з травмою, відсутнє підтвердження сплати внеску в
сумі 80 грн. в санаторії „Іскра”.

Заслухавши позивачку, представників
сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 1172, 1195 ЦК
України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час
виконання ним трудових обов'язків, юридична особа, яка завдала шкоду здоров'ю,
зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати на санаторно-курортне
лікування, придбання ліків, сторонній догляд, тощо.

На підтримку своїх вимог позивачка
посилалась на те, що дитина продовжує лікуватися, приймає ліки, проходить курси
масажу, потребує санаторно-курортного лікування, консультацій обласних
спеціалістів, обстеження в Київському інституті педіатрії, акушерства та
гінекології. Також присуджена за попереднім рішенням сума відшкодування
сплачувалась частками, а тому відбулось її знецінення, яке підлягає індексації,
як і сума позову.

В судовому засіданні встановлено, що
дитина отримала травму у 2000 році. В 2004 році рішенням суду на користь
позивачки було стягнуто витрати понесені на лікування дитини за вказаний
період. З медичних документів вбачається, що у дитини є залишкові явища
перенесеної травми, а також внаслідок неї розвивається поперековий
остеохондроз. На консультаційному прийомі у обласного невролога 20 березня 2008
року погоджена госпіталізація в ПАГ, на чому наполягала саме позивачка,
рекомендовано санаторне лікування в м.м. Одеса, Євпаторія, МРТ нижньогрудного
та поперекового відділів хребта.

Таким чином, суд вважає доведеним
причинний зв'язок між отриманою травмою та витратами на лікування, які
підлягають відшкодуванню.

Проте при вирішенні питання про розмір
відшкодування суд враховує пояснення лікаря невропатолога Смілянської дитячої
поліклініки, у якого перебуває на обліку ОСОБА_3 про те, що при проведенні МРТ
у 2002 році ніяких змін хребта не виявлено, остеохондроз може розвинутись у
дитини незалежно від наявності травми, а також його прояв  може бути спровокований навантаженнями та
недотриманням необхідного режиму. Направлення на санаторно-курортне лікування
видається всім дітям, що перебувають на обліку в зв'язку з хворобами, незалежно
від наявності у них травм.

Також в рішенні суду від 15 квітня 2004
року зазначено про отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень та те, що
отриманню травми сприяла необачна поведінка самої потерпілої.

ЗУ „Про індексацію грошових доходів
населення” від 3 липня 1991 року з послідуючими змінами в ст.2 визначає які
саме доходи громадян підлягають індексації і до них відносяться лише періодичні
платежі, а тому вимоги позивачки щодо індексації коштів за переднім рішенням та
даних позовних вимог задоволенню не підлягають. Крім того відповідач є
державною та бюджетною установою, яка не має самостійних коштів, а тому кошти
на виплати за рішенням суду повинні були бути закладені в кошторисі та отримані
з бюджету і не могли бути виплачені, згідно бюджетного законодавства, з інших
рахунків.

Закупівля бензину 11 березня 2004 року,
згідно наданих чеків не є підтвердженням його використання саме на поїздку в
обласну поліклініку.

З врахуванням віку дитини та
спеціалізації медичного закладу суд не вбачає підстав для стягнення
неотриманого заробітку за час перебування позивачки разом з дитиною в санаторії
„Одеський”. Крім того на квитку „Сміла-Одеса” взагалі не вказана дата, а на
квитку „Одеса-Сміла” вказана дата 16 травня 2004 року, хоча дитина перебувала
на лікуванні з 15 по 30 травня 2004 року та позивачка просила стягнути кошти по
заробітній платі, так як перебувала там з дитиною.

Також не можуть бути прийняті до уваги
витрати на проїзд позивачки в м. Луганськ, оскільки це не пов'язано
з заподіяною шкодою.

Так як не підлягає відшкодуванню
індексацію присуджених сум, то не можуть бути відшкодовані і витрати на
отримання відповідної довідки.

Що стосується квитанції на придбання
дитячих милиць, то з пояснень позивачки вбачається, що ці витрати вона понесла
ще до постановлення рішення 15 квітня 2004 року, а тому вона мала можливість
такі вимоги заявити ще під час попереднього розгляду справи.

Решта позовних вимог, в тому числі і
заявлені в останньому судовому засіданні щодо поїздки на консультацію 17-20
березня 2008 року в м. Черкаси та втрати позивачкою заробітку за цей час в сумі
43,33 грн. підлягають задоволенню, як і вимоги щодо відшкодування судових
витрат по справі в загальній сумі 630 грн.

На підставі ст. ст. 1166, 1172, 1195 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 213, 215 ЦПК України, суд, -

в
и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути зі Смілянського міського відділу
освіти на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2331,02
грн., а також витрати по справі у вигляді оплати інформаційно-технічного
забезпечення її розгляду в  сумі 30 грн.
та за надання правової допомоги в сумі 600 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом
подачі в 10 денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне
оскарження та поданням протягом 20 днів після подання такої заяви - апеляційної
скарги. Апеляційна скарга може бути подана і в 10 денний строк з дня
проголошення рішення без попереднього подання
заяви про його оскарження.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуюча :
/підпис