У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2008 року                                                          м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Луспеника Д.Д., Балюка М.І., Барсукової В.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - державна
нотаріальна контора Ірпінського  міського
нотаріального округу Київської області, про визнання заповіту дійсним, визнання
права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, виконавчого комітету Бучанської міської
ради Київської області, третя особа - державна нотаріальна контора Ірпінського  міського нотаріального округу Київської області,
про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно в
порядку спадкування за законом,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3на рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 19 лютого 2008 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 22 травня 2008 від року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, в якому просила визнати дійсним заповіт, укладений 15.02.2000 року на
її користь ОСОБА_4, посилаючись на те, що державна нотаріальна контора
Ірпінського міського нотаріального округу Київської області відмовляє їй у
видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, оскільки заповіт
посвідчений керуючою справами виконкому Бучанської селищної ради Київської
області, а не нотаріусом , який працював у даному населеному пункті.

ОСОБА_2 звернувся до
ОСОБА_1 із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним
вищезгаданий заповіт, посилаючись на те, що він оформлений з порушенням ст.37
Закону України „Про нотаріат” та п.1 Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних
дій посадовими особами”, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України
№22/5 від 25.08.1994 року, оскільки посвідчений не нотаріусом, що в  силу ст.48 ЦК УРСР є підставою для визнання
його недійсним, та визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку
спадкування за законом.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від
19 лютого 2008 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 травня 2008 від року,
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3
просять ухвалені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права, а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 37 Закону України „Про нотаріат” та п.1
Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами”,
затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №22/5 від 25.08.1994 року,
посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних
депутатів вправі посвідчувати заповіти лише в тих населених пунктах, де немає
нотаріусів.

З матеріалів справи вбачається, що з 1995 року на
території смт. Буча почали свою діяльність приватні нотаріуси (а.с.100), що
сторонами не заперечувалось.

За таких обставин суд правильно відмовив у задоволенні
позову ОСОБА_1, а зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнив.

Наведені в скарзі доводи скарги висновків суду не
спростовують, оскільки стосуються обставин справи та фактично зводяться до
переоцінки доказів, дослідження яких знаходиться поза межами повноважень суду
касаційної інстанції.

Відсутні й передбачені ст.338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.332, 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника
ОСОБА_3відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від
19 лютого 2008 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 травня
2008 від року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Д.Д. Луспеник

М.І.
Балюк

В.М.Барсукова