Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:           Прокопчука Ю.В.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до дочірньої компанії “Укртрансгаз” НАК
“Нафтогаз України” в особі Тернопільського лінійного виробничого управління
магістральних газопроводів філії “Управління магістральних газопроводів”
“Львівтрансгаз”, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення в жиле приміщення та визнання
недійсними ордерів; за зустрічним позовом Дочірньої компанії “Укртрансгаз” НАК
“Нафтогаз України” в особі Тернопільського лінійного виробничого управління
магістральних газопроводів філії “Управління магістральних газопроводів” до
ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право на користування жилим
приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козівського районного
суду Тернопільської області від 20 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 19 червня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2005 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до дочірньої компанії
“Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” в особі Тернопільського лінійного
виробничого управління магістральних газопроводів філії “Управління
магістральних газопроводів” “Львівтрансгаз”,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення її разом з неповнолітніми дітьми в
квартиру, яка знаходиться по АДРЕСА_1.
Позивачка посилалася на те, що у 1997 році вона зареєструвала шлюб з
ОСОБА_4, з яким вони мають двох дітей: дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
З лютого 1993 року ОСОБА_4 працював оператором в Тернопільському ЛВУМГ  і йому була надана для проживання в відомчому
будинку квартира по АДРЕСА_1, в яку позивачка посилилася після одруження з
Під час їх спільного проживання між ними постійно виникали сварки, у
зв'язку з цим вона вимушена була перейти проживати у будинок батьків.
У вересні 2003 року її чоловік звільнився з роботи за власним бажанням, ключі від квартири він передав своєму брату -
ОСОБА_2, який проживав з сім'єю у другій половині цього ж будинку.
Після звільнення чоловіка вона немала
можливості зайти в квартиру, оскільки вона була закрита на замок.
Позивачка неодноразово зверталася з заявою про вселення у спірне приміщення
до начальника Тернопільського ЛВУМГ, але в задоволенні її заяви було
відмовлено. Тому, вона вимушена проживати разом із дітьми в
будинку своїх батьків в
с. Козівка  Козівського району Тернопільської області.
Крім того, їй стало відомо про те, що 15 жовтня 2004 року
відповідач надав квартиру, в якій вона проживала разом з сім'єю,
ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_2, про що 10 лютого
2005 року були видані ордери № 26, № 29, які вона просила визнати
В процесі розгляду справи дочірньою
компанією “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” був поданий в суд зустрічний
позов про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право на користування спірним жилим приміщенням,
посилаючись на те, що вона добровільно залишила його та забрала речі.
Останнім рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 20
жовтня 2006 року у позові ОСОБА_1 до дочірньої компанії “Укртрансгаз” НАК
“Нафтогаз України” в особі Тернопільського лінійного виробничого управління
магістральних газопроводів філії “Управління магістральних газопроводів”
“Львівтрансгаз” про вселення в жиле приміщення та визнання недійсними ордерів
на жиле приміщення недійсними - відмовлено. Зустрічний позов дочірньої компанії
“Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” в особі Тернопільського лінійного
виробничого управління магістральних газопроводів філії “Управління
магістральних газопроводів” “Львівтрансгаз” до ОСОБА_1 про втрату права на
користування житловим приміщенням в с. Козівка Козівського району - задоволено.
Додатковим рішенням цього ж суду від 24 квітня 2007 року у позові ОСОБА_1
до дочірньої компанії “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” в особі
Тернопільського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії
“Управління магістральних газопроводів” “Львівтрансгаз”, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання ордерів недійсними на житлове приміщення по АДРЕСА_1 відмовлено. В
позові дочірньої компанії “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” в особі
Тернопільського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів
філії “Управління магістральних газопроводів” “Львівтрансгаз” до ОСОБА_1 про
втрату права на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 задоволено.
Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 19 червня 2007 року
рішення районного суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від               20 жовтня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 19 червня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Патрюк
М.В.

Судді:                                                                     Прокопчук Ю.В.

Пшонка М.П.