У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Лященко Н.П.,   Костенка А.В.,   Прокопчука Ю.В., -

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до нафтогазовидобувного управління “Чернігівнафтогаз”
відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” про поновлення роботі та
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У січні 2007 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом,
зазначала, що з 14 травня 1985 року вона перебувала в трудових відносинах з
відповідачем. Наказом № 1248-к від 12 грудня 2006 року вона була звільнена з
посади оператора заправних станцій 3 розряду служби автозаправних станцій бази
матеріально-технічного забезпечення на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у
зв'язку з втратою довіри через розкрадання товарно-матеріальних цінностей.
Вважає звільнення незаконним, оскільки в порушеній по факту нестачі
товарно-матеріальних цінностей кримінальній справі проводиться досудове
слідство, тобто на даний час не встановлено причини втрати матеріальних
цінностей та її вини в цьому.

Посилаючись на викладене, позивачка просила поновити її на роботі та
стягнути з  відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від                    10 квітня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 12 червня 2007 року
зазначене рішення суду змінено, в задоволенні позову відмовлено. Виключено з
наказу відповідача № 1248-к від 12 грудня 2006 року про звільнення позивачки з
роботи у зв'язку з втратою довіри через розкрадання товарно-матеріальних
цінностей, які знаходились у неї на обліку, що завдало збитків підприємству на
підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України термін “у зв'язку з втратою довіри через
розкрадання товарно-матеріальних цінностей, які знаходились у неї на обліку” та
визнано, що позивачка звільнена з роботи з 12 грудня 2006 року у зв'язку з
втратою довіри до неї на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України. Зобов'язано відповідача внести відповідні зміни в даний наказ.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 12 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Н.П. Лященко

А.В.
Костенко

Ю.В.
Прокопчук