УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 січня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу
ОСОБА_3, про скасування виконавчого напису, повернення безпідставно отриманих
коштів; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних
збитків,

в с т а н о в и л а :

У березні 2004 року ОСОБА_1
пред'явив у суді позов до ОСОБА_2 про скасування виконавчого напису, повернення
безпідставно отриманих коштів.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2
звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків.

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 30 липня 2004 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: скасовано
виконавчий напис ВАМ № 404990 від 7 липня 2003 року про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 27 000 грн. завдатку та 270 грн. витрат, вчинений приватним
нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3; стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27 000 грн. отриманих грошей, 270 грн. за вчинення
виконавчого напису, 272 грн. 70 коп. державного мита, а всього 27 542 грн. 70
коп.  У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Печерського районного суду
від 30 серпня 2004 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для
усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду
м. Києва від 10 вересня 2004 року, залишеною без змін ухвалою  апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2004
року, апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати останні постановлені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій,
посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 139,
294 ЦПК України (у редакції 1963 року) суддя, встановивши, що апеляційну скаргу
подано без додержання вимог ст. 293 ЦПК України (у редакції 1963 року) ,
постановляє ухвалу про залишення її без руху, про що повідомляє відповідну
особу і надає строк для виправлення недоліків. Якщо автор скарги у встановлений
строк виправить недоліки, скарга вважається поданою в день первісного її
подання до суду.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2
без руху, суд першої інстанції виходив із того, що заявник сплатив державне
мито в розмірі, що не відповідає вимогам Декрету Кабінету Міністрів України
«Про державне мито».

З матеріалів справи вбачається, що на виконання ухвали суду ОСОБА_2
подав до суду нову квитанцію про сплату державного мита в розмірі 250 грн.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її
заявнику, суд виходив із того, що ОСОБА_2 не усунув у визначений строк
зазначені в ухвалі суду від 30 серпня 2004 року
недоліки.

У зв'язку з тим, що в ухвалі суду
від 30 серпня 2004 року не зазначено, в якому розмірі заявник повинен сплатити
державне мито, у суду не було підстав визнавати апеляційну скаргу неподаною та
повертати її суб'єкту подання, а тому оскаржувані
ухвали підлягають скасуванню як такі, що постановлені з порушенням норм
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду
м. Києва від 10 вересня 2004 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13
грудня 2004 року скасувати.

Справу направити до апеляційного
суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м.
Києва від 30 липня 2004 року.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка