У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Лященко Н.П.,   Костенка А.В.,   Прокопчука Ю.В., -

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою і
виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа:
Третя Маріупольська державна нотаріальна контора Донецької області, про
визнання договору дарування частково недійсним і визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У вересні 2006 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом,
зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. На даний час в квартирі без
її дозволу проживає ОСОБА_2, яка добровільно звільнити квартиру не бажає.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила усунути перешкоди в користуванні
власністю шляхом виселення ОСОБА_2 зі спірної квартири.

У жовтні 2006 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання договору дарування частково недійсним і визнання
права власності. В обґрунтування позову зазначала, що з 1989 року вона
перебувала з ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах. У 1991 році у них
народилась донька ОСОБА_4 і вони вирішили придбати будинок, оскільки в її
однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 мешкати було тісно. За спільні кошти вони з
ОСОБА_3. придбали будинок АДРЕСА_3, який разом газифікували. В 1994 році вони
даний будинок продали та купили спірну квартиру, автомобіль “ВАЗ” та гараж у
кооперативі “Кристал”. Всі угоди були оформлені на ім'я ОСОБА_3 і лише влітку
2006 року їй стало відомо, що 12 листопада 1994 року ОСОБА_3 подарував належну
їм квартиру своїй матері ОСОБА_1. Тому, ОСОБА_2 просила вказаний договір
дарування спірної квартири визнати частково недійсним та визнати за нею право
власності на 1/2 частку квартири, автомобіля та гаражу.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11
квітня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 5 липня 2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено та виселено ОСОБА_2 зі
спірної квартири. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначені рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області
від  11 квітня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області від 5 липня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Н.П. Лященко

А.В.
Костенко

Ю.В.
Прокопчук