Справа № 2-502/08
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2008 року

Суворовський  районний суд міста
Одеси в складі:

головуючого    судді
-          Кисельова
В.К.

при
секретарі                 -                 Голованець Н.Б.

за
участю скаржника  - ОСОБА_1

представника
суб'єкта оскарження - Боржемського С.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання
неправомірними дій державних виконавців Першого відділу державної виконавчої
служби Суворовського районного
управління юстиції м. Одеси, про скасування постанов, про відновлення
виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся із скаргою   про визнання
неправомірними дій державних виконавців Першого відділу державної виконавчої
служби Суворовського районного
управління юстиції м. Одеси, про скасування постанов, про відновлення
виконавчого провадження. Заява обґрунтована тим, що 29.08.05р. було винесено
рішення суду  про стягнення з боржника
ОСОБА_2 боргу в сумі 7135 гривень  і
198,75 гривень на користь ОСОБА_1. 01.09.05р. ОСОБА_1 був виданий виконавчий
лист 15.09.05р. державним виконавцем була прийнята постанова про відкриття
виконавчого провадження. 02.11.2005р. стягувач направив лист до виконавчої
служби із проханням повідомити, які дії були зроблені за цей період, однак
відповіді не надійшло. 16.11.05р. державним виконавцем винесена постанова про
повернення виконавчого документу стягувачеві 05.12.05р. На дії державного
виконавця було направлено скаргу на ім'я начальника Державної   виконавчої
служби   у   Суворовському   районі
м.   Одеси   із проханням поновлення виконавчого
провадження. 23.12.05р. винесена
Постанова   начальника   Першої
Державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси,  в якій відмовлено   у
задоволенні   скарги.

Скаржник вважає, що своїми діями та
бездіяльністю державними виконавцями були порушені вимоги ст.ст. 4,5,
11-1,50,53,67,76,87 Закону України „Про виконавче провадження”, що призвело до
невиконання рішення суду.

Так, скаржник вважає, що при
виконанні рішення державним виконавцем не з'ясовано: 1) де і
ким працює боржник, якою підприємницькою діяльністю він займається; 2)  де
прописаний боржник і його права на майно, що знаходиться  за адресою АДРЕСА_1, оскільки  боржник, за думкою
скаржника,  має частку в майні, що
належить його батькам; 3) де проживає його дружина
ОСОБА_3, шлюб з якою зареєстрований 28.12.91р., і в якої може знаходитися його
майно;4) не було зроблений запит про
надання відомостей про майно, яке належить боржнику, що знаходиться у
боржника  за місцем проживання, чи у його
дружини; 5) не було виконане звертання
виконання  на заробітну плату й інші
доходи боржника;6) не  був  призначений
новий термін  для  виконання
і  не було  порушене клопотання
перед судом про кримінальну відповідальність; 7) не накладені штрафі, згідно
ст. 76 Закону України „Про виконавче
провадження”;8) не надано відповіді на лист стягувача від 02.11.2005р.

Скаржник також вважає, що постанова   начальника   Першої
Державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси від 23
грудня 2005р. також є незаконною, оскільки не булі встановлені порушення, які
допустив державний виконавець.

На
підставі викладеного, скаржник просить визнати неправомірними діяльність та
бездіяльність державної виконавчої служби та скасувати постанову державного
виконавця Медведєвої О.В.  від 16
листопада 2005р. „Про повернення виконавчого документу стягувачеві”   та постанову начальника  Першої державної виконавчої служби у
Суворовському районі м. Одеси Мидляра В.Є. (В-8/808)  від 23 грудня 2005р..

У
судовому засіданні скаржник підтримав заявлені вимоги та пояснив, що він
неодноразово звертався до суду зі скаргою на дії державних виконавців, однак у
зв'язку з неоднозначною позицією суддів провадження по справі не відкривались.
Заявник також пояснив, що державний виконавець нічого не зробив для виконання
рішення, і взагалі не повідомляв його про стан виконання рішення суду.

Представник
суб'єкта оскарження скаргу не визнав та пояснив, що державний виконавець
виконав всі необхідні дії, передбачені Законом України „Про виконавче
провадження”  для виконання рішення суду.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, на підставі фактів встановлених в судовому
засіданні.

Так,
судом встановлено, 12.09.2005р. до Першого відділу державної виконавчої служби
Суворовського районного управління юстиції м. Одеси надійшла заява від ОСОБА_1
про прийняття на виконання виконавчого листу від 01.09.2005р. виданого
Суворовський районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 7135
гривень. (а.с. 47)

15.09.2005р.
Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби
Суворовського районного   управління    юстиції м. Одеси   Медведєвою О.В. було відкрито виконавче
провадження № В-8/808 щодо виконання виконавчого листа 2-3032 від 01.09.2005р.
(а.с. 49)

На
теперішній час, державний виконавець Медведєва О.В. звільнена із ДВС у зв'язку
з досягненням граничного віку перебування не державній службі. Відповідно до
ст. 386 ЦПК України до      участі    в
справі притягнутий державний виконавець Боржемський С.І., якому доручено
представляти інтереси ДВС.

19
вересня 2005р. постанова про відкриття виконавчого провадження направлена
стягувачу та боржнику. (а.с. 48). В цей же день, державним виконавцем
направлені запити до КП „ОМБТІ і РОН”, ДПІ в Суворовському районі м. Одеси,
ВДАІ Суворовського РВ щодо встановлення наявності транспортних засобів, майна
та коштів, які  належать боржнику ОСОБА_2
(а.с 42-45). Згідно відповіді ДПІ Суворовського району м. Одеси боржник як
суб'єкт підприємницької діяльності на обліку не зареєстрований, розрахункових
рахунків в установах банку не має. (а.с. 40).. Крім того, згідно відповіді ВДАІ
Суворовського РВ вбачається, що транспортні засоби за боржником не
зареєстровані. (а.с. 38) Таким чином, відсутні порушення державним виконавцем
вимог ст. 53 Закону України „Про виконавче провадження” на які посилається
скаржник.

Судом
встановлено, що не відповідають
дійсності посилання скаржника на порушення ст.ст. 50, 67 Закону України
„Про виконавче провадження” щодо не встановлення виконавцем частки у праві
власності, яке належить боржнику, а також звернення  стягнення на доходи та майно
відповідача.  Так, державним виконавцем
було встановлено, що АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, батькові боржника, на праві
приватної власності. Вищевказана квартира була придбана ОСОБА_4 на підставі
договору від 11.03.1992р., укладеного з виконкомом Суворовського району м.
Одеси. Боржник ОСОБА_2 не має права власності на вищевказану квартиру, а також
на які-небудь об'єкти нерухомості, що підтверджується довідкою КП „ОМБТІ і
РОН”  (а.с.34-36).

15.11.2005р.
та 30.09.2005р.  державним виконавцем
проводились  перевірки за місцем
реєстрації боржника з метою встановлення наявності майна, на яке може бути
накладений арешт. Однак під час
перевірки майно, яке належить боржнику та яке підлягає опису не було
встановлено. (а.с. 30, 39). Крім того, боржник відмовився надавати державному
виконавцю відомості про трудову книжку.

Відповідно
до пояснень боржника ОСОБА_2 вбачається, що він ніде не працював, та  майно, яке належить йому  у АДРЕСА_1 відсутнє, про що державний
виконавець особисто переконався. Він також повідомив, що з колишньою  дружиною ОСОБА_3, він розлучився ще у 1994р.,
а трудова книжка знаходиться у ОСОБА_1

Таким
чином, не відповідають дійсності твердження скаржника, що державний виконавець
не  встановляв чи займається
підприємницькою діяльністю боржник, де прописаний боржник, чи є у нього частка
у власності на АДРЕСА_1, а також інше нерухоме майно, транспортні засоби.

Постановою
державного виконавця від 16.11.2005р. було повернуто виконавчий документ,
оскільки відсутнє майно та кошти боржника на яке можна звернути стягнення.
(а.с..8)

Суд
вважає, що вищевказана постанова є обґрунтованою, оскільки неможливо було
застосувати заходи примусового виконання рішень, передбачені ст. 4 Закону
України „Про виконавче провадження”, у зв'язку з відсутністю майна та коштів у
боржника.

Відповідно
до п. 2 ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження” виконавчий
документ,   прийнятий   державним
виконавцем  до  виконання,
за яким стягнення не провадилося
або  було  проведено
частково, повертається стягувачеві
якщо у боржника відсутнє майно,
на яке може бути звернено
стягнення,  і здійснені державним
виконавцем відповідно  до  цього
Закону    заходи    щодо
розшуку    такого    майна
виявилися  безрезультатними.

На
підставі викладеного, суд вважає, що державний виконавець у відповідності до
вимог п. 2 ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження” прийняла постанову
про повернення виконавчого документу стягувачу.

На
думку суду, державний виконавець при проведенні виконавчих дій здійснив
правомірно всі  свої повноваження,
передбачені ст. 5 ст.  Закону України
„Про виконавче провадження”.

В
судовому засіданні, не знайшли  свого
підтвердження посилання скаржника на порушення державним виконавцем ст.ст.
5,11-1 Закону України „Про виконавче провадження”, а саме, що на його лист не
було надано відповідь. Так листом від 16.11.2005р. Перший відділ ДВС на заяву
ОСОБА_1 від 02.11.2005р. повідомив заявника про те, що не встановлено майно
боржника, яке належить йому на праві особистої власності, а тому виконавчий
лист повертається. Стягувачу також було роз'яснено, про його право повторно
пред'явити виконавчий документ до виконання протягом трьох років з дня
повернення. (а.с.31)

Суд
також вважає, що в даному випадку не
було необхідності   для
застосування державним виконавцем ст.ст. 76, 87 Закону України „Про виконавче
провадження” щодо накладення штрафних санкцій, оскільки боржник не виконував
рішення,  у зв'язку з відсутністю коштів.

23.12.05р.
начальником   Першої   Державної виконавчої служби у Суворовському
районі м. Одеси на скаргу винесена
постанова, в якій відмовлено
у   задоволенні   скарги ОСОБА_1.   Суд вважає, що вищевказана постанова не
підлягає скасуванню, оскільки були відсутні підставі для задоволення скарги
стягувача.  (а.с. 22)

Необхідно
відзначити, що боржник можливо скривав своє матеріальне становище, однак
державний виконавець прийняв всі необхідні заходи щодо виконання рішення.

Крім
того, скаржник зберігає за собою право звернутись із заявою про прийняття до
виконання виконавчого документу, що передбачено п. 2 ст.  40 Закону України „Про виконавче
провадження”.

Суд
вважає, що клопотання скаржника про поновлення йому строків на оскарження дій
державної виконавчої служби підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску
строку є поважними.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5,11-1,50,53,67,76,87 Закону України
„Про виконавче провадження”, ст. ст.  10,
11, 209, 212-215, 383-389  ЦПК України,
суд  -

УХВАЛИВ:

1.
Поновити ОСОБА_1 строк для звернення зі скаргою на неправомірні дії державних
виконавців Першого відділу державної виконавчої служби Суворовського
районного  управління юстиції м. Одеси,
про скасування постанов  від 16.11.2005р.
та від 23.12.2005р.

2.  У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання
неправомірними дій державних виконавців Першого відділу державної виконавчої
служби Суворовського районного
управління юстиції м. Одеси, про скасування постанови державного
виконавця Медведєвої О.В.  від 16
листопада 2005р. „Про повернення виконавчого документу стягувачеві”   та постанови начальника  Першої державної виконавчої служби у
Суворовському районі м. Одеси Мидляра В.Є. (В-8/808)  від 23 грудня 2005р. - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження
даної ували суду може бути подано протягом п'яті днів з дня проголошення ухвали
через Суворовський районний суд м. Одеси. Апеляційна скарга подається протягом
десяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя