Справа №2-16772008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ    У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2008 року
місто Лозова

Лозівський
міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням
- судді Жмуд Н.М., за участю секретаря судових засідань: Яценко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського
міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про розірвання шлюбу",

В С Т А Н О В И В :

07 серпня 2008 року,
позивач звернувся до суду з позовом  до
відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем він
знаходиться в шлюбі з 28 січня 1995 року, який був зареєстрований відділом
РАГС, м. Лозова, Харківської області, актовий запис № 39. Від шлюбу вони мають
неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Підставою для розірвання шлюбу,
позивач вказав, що визнаний інвалідом другої групи, що не влаштовує відповідача
і вона не бажає підтримувати з позивачем подружні відносини в подальшому.
Суперечок про розподіл майна не мають. На підставі викладеного, позивач прохає
суд розірвати шлюб з ОСОБА_2., витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу
в органах РАЦС покласти на нього.

У судовому засіданні, позивач підтримав свої
позовні вимоги і вказав, що примирення між ним і відповідачем, вже не можливо,
оскільки вони проживають окремо, і спільного господарства не ведуть, між ними
не має взаємо порозуміння. Спору відносно місця проживання дитини та розподілу
сумісно нажитого майна, між ними не має. Крім того, позивач подав до суду
письмову заяву, якою прохав суд не стягувати на його користь з відповідача,
понесені ним при зверненні до суду судові витрати.

Відповідач позов
позивача визнала в повному обсязі, про що подала до суду відзив на позовну
заяву в якій зазначила, що  згодна на
розлучення, оскільки сімґю зберегти вже не можливо; строку для примирення не
потрібно; спору відносно місця проживання дитини та розподілу сумісно нажитого
майна, між ними не має; шлюбу у них обох перший.

Згідно з ч.4 ст.174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені
такі факти та відповідні їм правовідносини.

З 28 січня 1995 року сторони перебувають у
шлюбі, який був зареєстрований відділом РАГС, м. Лозова, Харківської області,
актовий запис № 39 (а.с№10). Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.№11). Шлюб в обох сторін перший. Позивач являється
інвалідом другої групи (а.с.№9).

Відповідно до
пояснень, які надано позивачем та відповідачем, судом було достовірно
встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не
змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався,
подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведеться.

Відповідно до ч. 2
ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них, що має істотне значення.

Судом було з»ясовано,
що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця
проживання дітей, якщо шлюб буде розірвано.

Таким чином, оцінивши
зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід
розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Витрати по оплаті
державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає
можливим покласти на позивача, а відповідача від вказаних витрат - звільнити,
згідно письмової заяви позивача.

Згідно до п. 6 ч.1
ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити
між сторонами судові витрати.

З огляду на матеріали
справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму
в 07 грн. 50 коп. (а.с.№1). Однак, як вже вище було вказано, у судовому
засіданні, позивачем було подано заяву, в якій він прохав суд, не стягувати з
відповідача на його користь, понесені ним при зверненні до суду судові витрати.

Відносно сплати
судового збору позивачем при зверненні до суду з даним позовом, судом було
зґясовано, що позивач є інвалідом з дитинства і йому встановлено другу групу
інвалідності., отже, відповідно до п.18 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів
України від 21.01.1993 «Про державне мито» №7, він звільнений від сплати державного
мита.

Відповідно до ч.3
ст.88 ЦПК України, визначено, що якщо позивача, на користь якого  ухвалено рішення звільнено від сплати
судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Із відзиву на позовну заяву, судом вбачається, що відповідач, не
користується ні якими пільгами з держави, які б звільняли її від сплати
судового збору, отже, на підставі викладеного, відповідно до ст.3 Декрету
Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 «Про державне мито» №7, суд стягує з
відповідача на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10,
11, 57, 60, 79, ч.1 ст. 88, 174,  209,
212-214, 215, 217, 218, 223, ЦПК України, ст.ст. 110, 112 СК України; ст.ст.3,
4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 «Про державне мито»
№7,  -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про
розірвання шлюбу ” - задовольнити.

Розірвати шлюб між
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем с. Кочеток Чугуївського району Харківської
області та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки місто Лозова Харківської області,
зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Лозова
Харківської області, 28 січня 1995 року, актовий запис № 39.

При реєстрації
розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_1 на користь держави державне
мито у розмірі 17 (сімнадцять) гривень 00 копійок, а ОСОБА_2 від сплати
державного мита  - звільнити.

Не стягувати з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, згідно письмової заяви позивача.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь держави судовий збір 08 (вісім) гривень 50 копійок.

Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам
Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.
4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений ст. 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий

у судовому засіданні

Суддя:
Н.М. Жмуд