У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 січня
2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Охрімчук Л.І.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Іванковичівська сільська рада Васильківського
району Київської області, про визнання права власності на земельні ділянки; за
позовом ОСОБА_3до ОСОБА_2, треті особи: Іванковичівська сільська рада, ОСОБА_1, про визнання
недійсним державного акту на право приватної власності на землю, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2007 року та
рішення апеляційного суду Київської
області  від 5 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

в листопаді 2006 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2.,
треті особи - Іванковичівська сільська рада, ОСОБА_1., про визнання незаконним
державного акта на право приватної власності на землю. Позивачка зазначала, що
в 1991 році разом зі своїм братом ОСОБА_2. - відповідачем по справі -
успадкували по &frac12; частці будинку по АДРЕСА_1. Для обслуговування будинку та
господарських споруд, а також для ведення особистого підсобного господарства за
будинком була закріплена земельна ділянка площею 0,44 га, яка на підставі
чинного на час відкриття спадщини земельного законодавства також повинна була
перейти в порядку спадкування до них у рівних частках. Однак, в 2001 році
рішенням Іванковичівської сільської ради вся земельна ділянка передана у
власність брату ОСОБА_2, який тоді ж отримав державний акт на право власності
на неї, а в 2006 році частину земельної ділянки площею 0,171 га продав
ОСОБА_1та став перешкоджати їй у користуванні рештою земельної ділянки. За
таких обставин вона звернулася з адміністративним позовом до суду і постановою
Васильківського міськрайонного суду від 6 жовтня 2006 року рішення сільської
ради про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 визнано незаконним.
Посилаючись на зазначені обставини позивачка просила визнати незаконним і
виданий на підставі зазначеного рішення сільської ради на його ім'я державний
акт на право власності на землю.

В січні 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до      ОСОБА_2., треті особи - ОСОБА_3 та
Іванковичівська сільська рада, про визнання права власності на земельні
ділянки, посилаючись на те, що набув таке право на підставі укладених з
ОСОБА_2. договорів їх купівлі-продажу, однак останній не визнає за ним такого
права.

Ухвалою суду обидва позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду від 29 січня 2007 року позови
задоволено. Визнано за ОСОБА_1. право власності на земельні ділянки площею
відповідно 0,171 та 0,030 га, придбані ним на підставі договорів
купівлі-продажу в ОСОБА_2., та визнано недійсним державний акт на право
приватної власності на землю, виданий 23 серпня 2001 року на ім'я          ОСОБА_2.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 5 червня 2007 року зазначене
рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та змінити рішення
суду першої інстанції в частині вимоги про визнання недійсним державного акту
на право приватної власності на землю, визнавши даний акт частково недійсним, в
частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,22 га,
посилаючись на їх необґрунтованість та порушення судами норм матеріального та
процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд серед
іншого вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові ОСОБА_3, апеляційний суд виходив з
того, що державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим на
ім'я ОСОБА_2., право позивачки не порушено, оскільки відповідач продав частину
земельної ділянки, на неї отримав державний акт новий власник ОСОБА_1., а
ОСОБА_2. на порушення встановленого законом порядку після цього свого
державного акта не здав і нового не отримав.

Однак, з таким висновком погодитися не можна, оскільки позивачка,
звертаючись до суду з вимогою про визнання державного акта на землю незаконним,
фактично домагалася усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка
належить їй в порядку спадкування.

Суд на зазначене уваги не звернув та не з'ясував чи має позивачка право на
земельну ділянку в порядку спадкування з врахуванням положень ст. 106-1 ЗК
Української РСР 1970 року, який був чинним на час відкриття спадщини у зв'язку
зі смертю спадкодавця ОСОБА_4.ІНФОРМАЦІЯ_1, які її розміри та чи дійсно саме на
неї видано відповідачу державний акт.

З цим самих підстав не може залишатися в силі і рішення суду
першої інстанції, оскільки зазначених обставин не встановив і цей суд, хоча це має
значення для вирішення справи по суті.

Крім того, оскільки позивачкою пред'явлено вимогу про визнання
незаконним державного акта, а той видано Іванковичівською сільською радою, сільська
рада повинна бути залучена до участі у справі як відповідач.

Таким чином, судами допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 338 ЦПК України
є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з передачею справи на
новий розгляд суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду від 29 січня
2007 року та рішення апеляційного суду Київської  області
від 5 червня 2007 року в частині вирішення позову ОСОБА_3до ОСОБА_2 про визнання незаконним державного
акта на право приватної власності на землю скасувати і передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Л. Сенін

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М.
Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк