справа№2- 1649/08
Кіровський районний суд м.Кіровограда
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2008року Кіровський районний суд м.Кіровограда

в складі головуючого судді Кабанової В.В.

при секретарі Трофименко О.М.

розглянувши позовну заяву ВАТ «Кіровоградобленерго» до
ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію,

ВСТАНОВИВ:

До суду з цивільним позовом звернувся представник ВАТ «Кіровоградобленерго» до
ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 356,51 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідачу було відкрито особовий рахунок №
НОМЕР_1
. представник позивача посилається на те, що між сторонами склались фактичнв договірні правовідносини згідно до яких позивач зобов»язується надавати, а відповідач (споживач) оплачувати одержану електричну енергію за діючими тарифами у терміни передбаченими договором.

Представник позивача посилається на те, що з 24 травня 2005 року по 24 листопада 2007 року спожито електричної енергії на загальну суму 916,78 грн., та плачено лише 356,51 грн. , що підтверджується обліковими даними контрольних обходів та проведених платежів по особовому рахунку. Представник позивача зазначає, що відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов»язань заборгував Енергопостачальнику суму 356,51 грн.

Представником позивача 28 жовтня 2008 року надав заяву про збільшення позовних вимог, та просить стягнути з відповідача 451,94грн. Представник позивача обгрунтовуючи позов зазначає, що засади для організації та експлуатації енергосистем визначаються ЗУ «Про електроенергетику».

В поясненнях в судовому засіданні представник позивача послався на те, що споживач
ОСОБА_3
., який працює суддею апеляційного суду Кіровоградської області, відповідно до п. 9 ст. 11 ЗУ "Про статус суддів", має відповідне право на 50% знижку по оплаті за спожиту електричну енергію, проте вказана норма Закону не встановлює механізм та не надає йому права, в рамках діючої цивільно-правового договору
,

тлумачити норму закону, самостійно визначати суму платежу за фактично спожиту електричну енергію на побутові потреби
,
всупереч встановленого в державі порядку,

а також визначати джерела фінансування вказаної пільги та суб'єкт господарської діяльності, за рахунок якого вона буде компенсуватися

Представник позивача посилається на те, що чинне законодавство України не встановлює обов'язку щодо

фінансування, утримання та надання відповідних пільг професійним суддям, які гарантовані державою, за рахунок господарського товариства -ВАТ "Кіровоградобленерго", яке в свою чергу не може нести відповідальність по зобов'язаннях держави.

До того, надання пільги гр.
ОСОБА_1
за рахунок коштів ВАТ «Кіровоградобленерго» є неможливим, оскільки це суперечить принципам фінансування органів державної влади, бюджетному законодавству, в тому числі Закону України "Про судоустрій України".

З метою реалізації положень законів України в частині надання певних гарантій, компенсацій та пільг за професійними ознаками, в тому числі і Закону України "По статус суддів", відповідно до вимог Законів України про державний бюджет України, Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 року №426 затверджено "Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу". Вказана постанова є чинною, оскільки її не скасовано і не визнано в установленому законом порядку недійсною. Відповідно до п.2,3,5,8 вказаного Порядку,

пільги, компенсації і гарантії, на які мають право пільговики, надаються шляхом відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном, комунальними послугами та за проїзд.

Відшкодування зазначених витрат провадиться щомісяця або раз на квартал за рішенням керівника установи. Видатки на відшкодування витрат за надані пільговику послуги здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ. Для відшкодування фактичних витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за користування житлом (квартирнуплату), паливом, телефоном і за комунальні послуги у строк, за який здійснюється відшкодування (аб.2 п.2 Порядку), а також довідку про склад сім'ї (раз на рік). Грошовий еквівалент наданих пільг, компенсацій виплачується пільговику установою разом з іншими щомісячними виплатами (заробітна плата, грошове забезпечення, надбавки, премії, матеріальна винагорода тощо).

Таким чином, представник позивача вважає, що для відповідача визначений порядок відшкодування коштів по оплаті комунальних послуг, та він зобов»язаний здійснювати оплату підприємству позивача в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, в заяві зазначає, що у відповідності до ст.44 ЗУ»Про судоустрій» має право на 50%знижко по оплаті спожитої електроенергії.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції є принцип рівних можливостей, згідно з яким кожна зі сторін під час розгляду справи повинна мати рівні можливості і жодна зі сторін не повинна мати будь-яких істотних переваг над протилежною стороною.

Представник позивача під час розгляду справи позовні вимоги не змінила та просить суд розглянути справу в рамках заявлених вимог.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між підприємством позивача ВАТ «Кіровоградобленерго» та відповідачем
ОСОБА_1
склалися фактичні договірні правовідносини, у відповідності до яких Енергопостачальник зобов»язується постачати споживачеві електричну енергію, а Споживач в свою чергу зобов»язується своєчасно оплачувати одержану електричну енергію.

Відповідно до пояснень представника позивача, останньому достаменно відомо, що відповідач обіймає посаду судді Апеляційного суду Кіровоградської області, а тому згідно ч.2 ст.61 ЦПК України дані обставини не потребують доказування.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив, що представник позивача посилається на загальне визначення заборгованості при цьому не надаючи розрахунок помісячної заборгованості.

В даному випадку без детального дослідження порядку та підстав нарахування оплати за використану електричну енергію з посиланням на вимоги норм чинного законодавства, суд позбавлений можливості щодо дослідження правильності та порядку нарахування суми наявної заборгованості. Надання до суду виписки перевірки електролічильника контролерами енергопостачальної організації, не можуть бути свідченням правильності розрахунку заборгованості, надані до суду розрахунки є загальними та носять формальний характер.

У відповідності до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина,закріплені Конституцією, не є вичерпними.Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

ЗУ «Про статус суддів», а саме ч.3 ст.11 визначено, що гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.

Згідно з ст.44 ЗУ «Про статус cуддів» визначено иатеріальне та побутове забезпечення суддів, яка виражається в наданні суддям 50-відсоткової знижки плати за займане ними та членами їх сімей житло, комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія, установка і користування індивідуальним домашнім телефоном).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України. Відповідно до ч.3 ст.22, ст.64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Європейській соціальній хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Не може розглядатись судом посилання представника позивача на видатки на відшкодування витрат за надані пільговику послуги які здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 року №426 затверджено "Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу"

Для відшкодування фактичних витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії

квитанцій про оплату за користування житлом (квартирну плату), паливом, телефоном і за

комунальні послуги у строк, за який здійснюється відшкодування та грошовий еквівалент наданих пільг, компенсацій виплачується пільговику установою разом з іншими щомісячними виплатами (заробітна плата, грошове забезпечення, надбавки, премії, матеріальна винагорода тощо). Видатки на відшкодування витрат за надані пільговику послуги здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ.

Посилання представника позивача на зазначену постанову є помилковим, оскільки дана постанова визначає порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.

В судовому засіданні представником позивача не надано обгрунтування можливості здійснення виплати компенсацій бюджетних установ, де як вважає позивач, судді відносяться саме до цієї категорії. Представник позивача не заперечує щодо встановлення пільг у відповідності до чинного законодавства, але зважаючи на те, що на сьогодні не визначений безпосередній порядок відшкодуванню підприємству енергопостачальнику коштів за надану послугу необхідно керуватись саме Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 року №426.

Виходячи з вищевикладеного суд дійшов висновку, що позивач не надав достатніх доказів в підтвердження заявлених позовних вимог, крім того визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів спрямовані на забезпечення здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим, та саме ЗУ «Про статус суддів» визначає гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, а тому позовні вимоги позивача необхідно залишити без задоволення.

Керуючись Конституцією України, ст.11,44 ЗУ «Про статус суддів», ст. 88,213-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ВАТ «Кіровоградобленерго» до
ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію- залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Кіровського районного суду

м.Кіровограда В.В.Кабанова