overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м  У к р а ї н и

12
березня 2008 року
Єнакіївський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді                  Мірошкіна О.І.

при секретарі                       Панової
Л.В.

розглянувши у попередньому
судовому
засіданні у залі суду Єнакіївського міського суду справу за позовом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах
виробничої одиниці «Єнакієветепломережа» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення боргу  за спожиту
теплову енергію,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення з відповідачів боргу за спожиту теплову енергію за АДРЕСА_1, що
складає 4990 грн. 59 коп.

У
попередньому судовому
засіданні представник позивача підтримав свої вимоги, а відповідачі їх визнали.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому мають бути
задоволені, тому що відповідачами порушені умови договору житлового найму, при
якому вони зобов'язувались вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 130
ч.4 ЦПК України ухвалення судового рішення у попередньому судовому засіданні в
разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України.
За таких обставин, оскільки відповідачі позов визнають,
суд вважає постановити судове рішення в попередньому судовому засіданні.

Разом з тим, суд вважає, що позивач порушив строки позивної давності при
звернені до суду, а тому стягненню підлягає сума в межах строку давності, тобто
1028 грн. 05 коп.

Керуючись ст. ст.64, 68 ЖК України, ст.ст. 4, 5, 6, 10, 130, 174, 88ч.2,
280, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

В и р і ш и в :

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 , солідарно, на користь обласного комунального
підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці
«Єнакієветепломережа», що знаходиться за адресою: місто Єнакієве,
пр.Гірників,33 заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 1028 (одна
тисяча двадцять вісім) грн. 05 коп., повернення оплати за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 30 (тридцять) грн.  шляхом перерахування стягнутої суми на
розрахунковий рахунок № 6263 в ПІБ міста Єнакієве МФО 334215 ОКПО
05540925, а також мито у сумі 51 (п'ятдесят одна) грн. на користь держави.

Рішення може бути оскаржене
до Апеляційного суду Донецької області через Єнакіївський міський суд. Заява
про апеляційне оскарження має бути подана протягом десяти днів після його
проголошення, а апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя:
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

29
жовтня 2008 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Мельник І. Г.,

при секретарі - Кутана Т. Л.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2008 року позивачка звернулась до суду із
позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог
позивачка посилалась на те, що з відповідачем 12 лютого 2008 року зареєструвала
шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З відповідачем склались важкі
відношення. Розлад сімейного життя стався через суперечки та нерозуміння один
одного. Зараз проживають окремо, фактично шлюбні відносини припинені з липня
2008 року. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згодна.

У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги
у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнав повністю, на розірвання
шлюбу згоден.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити на попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст.
130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про
шлюб НОМЕР_1, виданим 12 лютого 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів
цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області,
актовий запис 71.

Шлюб другий.

Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України один із членів
подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Таким чином, визнання відповідачем позову про розірвання
шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Витрати по розірванню шлюбу, з урахуванням матеріального
становища сторін, суд покладає на позивача.

На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,
керуючись ст. ст. 130, 174 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований 12 лютого 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів
цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області,
актовий запис 71, - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути
державне мито у розмірі 25 гривень з ОСОБА_1, ОСОБА_2 - звільнивши від витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги.

Суддя
Справа№2-409/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28
серпня 2008  року
смт. Романів

Романівський
районний суд Житомирської області

В
складі: головуючої -     судді Кравчук
В.П.

при секретарі              Багінській В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в смт.
Романові

справу
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1.
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2.
про розірвання шлюбу,  посилаючись
на те, що спільне життя подружжя не склалося через те, що відповідачка
допустила подружню невірність. Позивач
просить винести рішення про розірвання шлюбу із відповідачкою,
неповнолітніх  дітей  залишити з матір'ю, на утримання дітей буде
надавати кошти, спору про поділ майна не заявляє.

В судове засідання позивач  не з'явився, згідно поданої заяви заявлений
позов про розірвання шлюбу підтримує повністю, просить справу слухати в його
відсутності.

Відповідачка  в
судове засідання не з'явилася, подала заяву, згідно якої заявлений позов визнає
повністю, просить справу слухати у її відсутність, витрати покласти на
позивача.

В судовому засіданні знайшло своє
підтвердження, що сторони перебувають   в
зареєстрованому шлюбі з 1 грудня 2004 року, мають двох неповнолітніх дітей -

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
знаходиться на утриманні відповідачки. Позивач просить шлюб з
відповідачкою розірвати, рахуючи, що збереження шлюбу по вині відповідачки
неможливе, та суперечить його інтересам та дітей.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст. 104 ч.2, 105
ч.3,110,112 Сімейного кодексу України.

Виходячи із
представлених доказів, суд приходить до висновку, що заявлений позов
обґрунтований та підлягає задоволенню.

Оскільки
сторони прийшли до єдиної думки про необхідність розірвання шлюбу, суд вважає,
що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам
сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати,  неповнолітніх дітей  залишити при матері, витрати по реєстрації
розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану покласти на
позивача.

Керуючись ст. ст.104ч.2, 105ч.3, 110, 112  Сімейного кодексу  України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213,  214, 215
ЦПК України, суд

Р і ш и в:

Шлюб зареєстрований виконкомом
Хижинецької  сільської ради Романівського
району Житомирської області  1 грудня
2004 року, актовий запис № 3, між
ОСОБА_1,  1975 року  народження, гр-ном України, та  ОСОБА_2, 1979 року народження, гр-кою України
- розірвати.

Неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити при матері.

Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання
шлюбу в органах  реєстрації актів
цивільного стану  в розмірі 17 грн.00 коп.
покласти на ОСОБА_1

ОСОБА_2
- від витрат звільнити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний
суд Житомирської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуюча
В.П. Кравчук.
Справа №2-297/08
Рішення

Іменем            України

29 жовтня  2008
року                                   Козельщинський
районний суд Полтавської області

в
складі: головуючого судді  - Оксенюк М.М.

при
секретарі - Пазій Г.В.

за
участю: позивачки - ОСОБА_1

відповідача
- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
смт. Козельщині  цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  -

встановив:

У жовтня 2008
року позивач ОСОБА_1  звернувся до
районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що
з відповідачем сімейне життя не склалося у зв'язку з тим, що між ними втрачені
почуття любові та прихильності.

В судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти
задоволення.

Суд, вислухавши
пояснення позивача та відповідача, вивчивши письмові докази по справі, вважає,
що позов підлягає  задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що сторони 16.10.1999 року зареєстрували шлюб у Солоницькій
сільській раді, Козельщинського району, Полтавської області за актовим записом
№5.

Від шлюбу мають
неповнолітню доньку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

У листопаді 2004
року сторони  припинили подружні стосунки
і не мають наміру примиритися.

Позивач та
відповідач  категорично відхиляють
пропозицію суду про примирення, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить
їхнім інтересам, що для них має суттєве значення.

Суд вважає, що можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами
втрачені, а тому шлюб підлягає розірванню, так як  подальше спільне проживання суперечить
інтересам сторін.

Майнового
спору між сторонами немає.

На підставі
викладеного і керуючись ст.ст. 4-14, 214, 213 ЦПК України, ст.ст. 104, 110- 112
СК  України, суд,  -

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Шлюб
зареєстрований 16.10.1999 рокув Солоницькій сільській раді, Козельщинського району,
Полтавської області за актовим записом №5. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -  розірвати.

Неповнолітня
донька ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матір'ю - ОСОБА_2.

При розірванні шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_1 держмито на користь держави в сумі 17 грн.

ОСОБА_2 від
сплати держмита звільнити.

Рішення
може бути оскаржене протягом  десяти днів
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження і протягом послідуючих двадцяти
днів шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області
через Козельщинський районний суд.

Рішення набуває
чинності після спливу строку на подання заяви про апеляційне оскарження , якщо
така  заява не подана.

Рішення
надруковане суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя

Козельщинського районного суду:                                                                   М.М.Оксенюк
Справа № 2-2392/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 жовтня 2008 року  Стрийський
міськрайонний суд Львівської області

в складі : головуючого-судді                     Микитчина І.М.

при секретарі                              Стельмах З.В.

з участю адвокатів                    ОСОБА_1., ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_3до
ОСОБА_4про визнання його таким, що втратив право на користування жилим
приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

Позивач просить визнати відповідача
таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку
АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що відповідач, який є його батьком, у 1998 році
подарував йому спірний житловий будинок, який він реконструював, де проживає
його сім'я і зареєстрованим є відповідач по справі. Відповідач, забравши свої
особисті речі, з 1992 року не проживає в цьому будинку без поважних причин, так
як проживає разом зі своєю співжителькою по вулиці АДРЕСА_2, але залишився
зареєстрованим у спірному будинку.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, суду пояснив,
що на даний час він є єдиним власником будинку АДРЕСА_1, має намір продати
його, і придбати інший будинок, однак відповідача по справі забезпечить житлом
у ньому.

Відповідач позов визнав частково, суду
пояснив, що дійсно в 1998 році подарував спірний будинок своєму синові ОСОБА_3.
і перейшов жити до своєї співмешканки по вул. АДРЕСА_2, де й проживає на даний
час. Однак, бажає зберегти за собою право на житло в будинку сина.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що
будинок АДРЕСА_1 належить позивачу на підставі договорів дарування від
30.01.1998 року та від 07.09.1998 року.

Згідно
з  довідкою КП ''Мрія'' № 2680 від
13.08.2008 року в будинку АДРЕСА_1 зареєстрованими є позивач ОСОБА_3. з сім'єю
в складі 4 осіб та відповідач ОСОБА_3.

Свідки з боку позивача ОСОБА_5.,
ОСОБА_6. суду показали, що вони є сусідами позивача, який реконструював
подарований йому батьком будинок. ОСОБА_3., який є колишнім власником будинку,
не проживає в ньому більше десяти років.

Відповідно до ст. 71 ЖК України особа
може бути визнана такою, що втратила право на житло, якщо вона не проживає в
жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин.

Відтак в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_3. понад шість
місяців  без  поважних причин не проживає в будинку № 34В
по вулиці Львівська в м. Стрию, а тому втратив право на користування вказаним
жилим приміщенням.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 212, 213,
215 ЦПК України, ст., ст. 71, 72, 157 ЖК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4таким, що втратив право на житло в будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з  дня його проголошення та апеляційної скарги -
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
І.М.Микитчин
Справа № 2-О-409/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 жовтня  2008р.                                                                       місто Одеса

Суворовський
районний суд міста Одеси, в складі:

Головуючого - судді Малиновського О.М.

при секретарі -   Стояновій І.О.

розглянувши в  судовому засіданні, в
залі суду № 20, в місті Одесі, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена
особа - управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси -
про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1
звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт належності трудової
книжки, оскільки її прізвище “ОСОБА_1” не збігається з прізвищем записаним у її
паспорті „ОСОБА_1”. Дана обставина стала підставою для відмови в оформлені
пенсії.

Посилаючись
на дані обставини заявниця просить задовольнити її заяву.

Представник
УПФ України в Суворовському районі м. Одеси у судове засідання не з'явився
направивши до суду лист про не заперечення задоволення заяви ОСОБА_1. Просив
розглядати справу у його відсутність.

Суд,
заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов
до наступного.

Матеріалами
справи встановлено.

Відповідно
до свідоцтва про народження  ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
а/з № 30 від 29.12.1958 року, по Белизаровскому бюро ЗАГС Роздільнянського
району Одеської області, прізвище заявниці записано російською мовою як
“ОСОБА_1”.

Згідно
представленої трудової книжки виписаної 12.05.1980р., прізвище заявниці записано
російською мовою “ОСОБА_1”, ім'я по батькові „ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1”.

Судом
встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України НОМЕР_1, виданого
Ленінським РВ УМВС України в Одеської області 31.05.2000р., прізвище  заявниці записано українською мовою як
“ОСОБА_1”.

Відповідно
до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту
належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої не збігається з
прізвищем зазначеним в паспорті.

Аналіз зазначених вище документів вказує на
те, що трудова книжка яка була виписана на ім'я „ОСОБА_1”, ІНФОРМАЦІЯ_1,
належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. На думку суду така розбіжність в буквах
прізвища заявниці сталося при заповненні трудової книжки в зв'язку з допущенням
помилки при її написанні.

На підставі встановлених у судовому засіданні
фактів, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності,  суд вважає доведеним з боку заявниці той
факт, що трудова книжка в якій не збігається її прізвище з прізвищем в
паспорті, належить саме їй.

На
підставі викладеного, керуючись п. 6 ст. 256, 259 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити
факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
трудової книжки від 12.05.1980 року, яка була виписана на ім'я “ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1”.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня оголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -  підпис

ВІРНО:

Суддя
-

Секретар
-
Справа
№2-287/2008
Ухвала

Іменем       України

22 жовтня 2008 року                                                                                                 смт.
Козельщина

Суддя Козельщинського районного
суду Полтавської області  Оксенюк М.М.
розглянувши матеріали позовної заяви Новогалещинського житлово-комунального
підприємства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

встановив
:

Пред'явлена
позовна заява ухвалою суду від 10 жовтня
2008 року була залишена без руху, оскільки до позивної заяви не подано
документів, що підтверджують сплату державного мита  та оплату витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Для
усунення цих недоліків судом був встановлений строк до 21 жовтня  2008 року, які позивачем частково усунуті.

Як
вбачається з матеріалів справи позивач сплатив лише витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що підтверджується
квитанцією, а в частині сплати державного мита надав до суду копію рішення
Новогалещинської селищної ради стосовно звільнення від сплати державного мита
на суму 25,26 грн. за подання позову до Козельщинського районного суду.

Відповідно
до ст. 6 Декрету «Про державне мито» вбачається, що державне мито  сплачується за місцем розгляду та оформлення
документів і зараховується до  бюджету  місцевого самоврядування,  крім державного  мита,
що  справляється  з
позовних  заяв.

Відповідно
до ст. 5 Декрету «Про державне мито» вбачається, що місцеві Ради народних  депутатів
мають  право  встановлювати додаткові пільги для  окремих
платників  щодо  сплати
державного мита, яке
зараховується  до  місцевих
бюджетів.

Із
наданого до суду рішення Новогалещинської селищної ради вбачається, що на
вісімнадцятій сесії п'ятого скликання було прийнято рішення про звільнення
Новогалещинське житлово-комунальне підприємство від часткової сплати державного
мита при подачі позову до Козельщинського районного суду порушуючи вимоги
ст.ст. 3,5,6 Декрету «Про державне мито».

Отже,
за таких обставин, суддя приходить до висновку, що  питання про звільнення від сплати державного
мита винесено не компетентним органом, оскільки державне мито сплачується до
бюджету Козельщинської селищної ради на території якої знаходиться районний
суд.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

ухвалив
:

Позовну заяву Новогалещинського
житлово-комунального підприємства до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за
комунальні послуги - визнати неподаною та повернути позивачеві.

Роз'яснити
позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із
заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для
повернення заяви.

Ухвала,
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської
області через Козельщинський районний суд шляхом подачі в 5 денний строк з дня
винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом  10 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя

Козельщинського районного суду                                                                  М.М.Оксенюк
Справа
№2-288/2008
Ухвала

Іменем       України

22 жовтня 2008 року                                                                                                 смт.
Козельщина

Суддя Козельщинського районного
суду Полтавської області  Оксенюк М.М.
розглянувши матеріали позовної заяви Новогалещинського житлово-комунального підприємства
до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості
за комунальні послуги, -

встановив
:

Пред'явлена
позовна заява ухвалою суду від 10 жовтня
2008 року була залишена без руху, оскільки до позивної заяви не подано
документів, що підтверджують сплату державного мита  та оплату витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Для
усунення цих недоліків судом був встановлений строк до 21 жовтня  2008 року, які позивачем частково усунуті.

Як
вбачається з матеріалів справи позивач сплатив лише витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що підтверджується
квитанцією, а в частині сплати державного мита надав до суду копію рішення
Новогалещинської селищної ради стосовно звільнення від сплати державного мита
на суму 2,54 грн. за подання позову до Козельщинського районного суду.

Відповідно
до ст. 6 Декрету «Про державне мито» вбачається, що державне мито  сплачується за місцем розгляду та оформлення
документів і зараховується до  бюджету  місцевого самоврядування,  крім державного  мита,
що  справляється  з
позовних  заяв.

Відповідно
до ст. 5 Декрету «Про державне мито» вбачається, що місцеві Ради народних  депутатів
мають  право  встановлювати додаткові пільги для  окремих
платників  щодо  сплати
державного мита, яке  зараховується  до
місцевих  бюджетів.

Із
наданого до суду рішення Новогалещинської селищної ради вбачається, що на
вісімнадцятій сесії п'ятого скликання було прийнято рішення про звільнення
Новогалещинське житлово-комунальне підприємство від часткової сплати державного
мита при подачі позову до Козельщинського районного суду порушуючи вимоги
ст.ст. 3,5,6 Декрету «Про державне мито».

Отже,
за таких обставин, суддя приходить до висновку, що  питання про звільнення від сплати державного
мита винесено не компетентним органом, оскільки державне мито сплачується до
бюджету Козельщинської селищної ради на території якої знаходиться районний
суд.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

ухвалив
:

Позовну заяву Новогалещинського
житлово-комунального підприємства до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за комунальні послуги - визнати неподаною
та повернути позивачеві.

Роз'яснити
позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із
заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для
повернення заяви.

Ухвала,
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської
області через Козельщинський районний суд шляхом подачі в 5 денний строк з дня
винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом  10 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя

Козельщинського районного суду                                                                  М.М.Оксенюк