22 жовтня 2008 року                                           м. Київ
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :
Левченка Є.Ф., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до вищого
комунального навчального закладу Сумської обласної ради “Путивльський
педагогічний коледж імені С.В.Руднєва” про визнання незаконними наказів,
поновлення на роботі, стягнення різниці в заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи та відшкодування моральної шкоди,
року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він
працював у відповідача керівником фізичного виховання, наказом від 1 червня
2007 року його звільнили з роботи, однак за протестом прокурора такий наказ
було скасовано, проте наказом № 41-к від 27 червня 2007 року йому безпідставно
оголошено догану, а наказом № 61-к від 30 серпня 2007 року було незаконно
звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України та одночасно переведено
викладачем фізичного виховання, крім того, наказом № 90-к від                       14 листопада 2007 року
йому також без законних на те підстав оголошено догану; такими неправомірними
діями відповідача йому заподіяна моральна шкода.
визнати незаконними накази про оголошення йому доган та про звільнення й
переведення, поновити його на роботі керівником фізичного виховання, стягнути
різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи та 3000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.
Рішенням
Путивльського районного суду від 25 лютого 2008 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 22 квітня 2008 року, позов
задоволено частково, постановлено визнати незаконним наказ Путивльського
педагогічного коледжу імені С.В.Руднєва № 90-к від 14 листопада 2007 року про
оголошення ОСОБА_1 догани; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до
ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав для висновку, що судами при розгляді
справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які
передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому
доводи касаційної скарги в цій частині не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалені
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.
332, 336 ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення  Путивльського районного суду від
25 лютого 2008 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 22 квітня
2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:
Є.Ф.Левченко

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін