Справа № 2-27
2008 року       Томашпільський
районний суд  Вінницької   області
в складі головуючого:           Ставнійчука
при секретарі                          Ярош  Т.М.
адвокатів               ОСОБА_1 ,
розглянувши у  відкритому      судовому засіданні в смт. Томашпіль
справу за позовом  ОСОБА_3   до
ОСОБА_4  про  стягнення
матеріальної   і   моральної
липні     2007  року
ОСОБА_3   звернулася   до суду
,    посилаючись  на  те
,  який   розташований      в
АДРЕСА_1 і  належить  їй
на  праві  приватної
власності ,    ОСОБА_5
було      викрадено        дві
срібні  каблучки,    гроші
до  компютера в  кількості
також  ліцензійних   дисків
в  трьох упаковках. Під час  крадіжки
було  зламано    двері
року  позивачка  звернулась
скоєння     крадіжки    до
Томашпільського  РВ  УМВС
року       позивачці  прийшла
постанова  про  відмову
в  порушенні  кримінальної
справи,  стосовно  ОСОБА_5
за  малозначністю  та
відсутністю       в  його
діях    складу  злочину. Завдані  збитки
позивачці   так  і
ніхто  не  відшкодував. Крім  того
,    в  результаті
шахрайських  дій     ОСОБА_5
в  період    з
грудня   2006  року
по  даний  час
позивачка   знаходиться  в нервовому
стані   ,  в зв»язку
з  чим     вона
вимушена    була  підліковуватись  ,
що  кожен    місяць
складав - 69, 20 грн.Через
постійний  нервовий       стан        порушено      позивачки      звичний
ритм  життя    ,
а  саме  :
втрата    апетиту    ,
погіршення   сна,    загострення    гіпертонічної  хвороби
, виник   постійний  головний
біль    .

Окрім  витрат
на  лікування     позивачка
понесла     додаткові  витрати
по  ремонту      дверей ,
про  що  свідчить
складена      локальна     смета
на  суму  1102 грн. . При   скоєнні
крадіжки  було     викрадено     СД
диски    до  компютера
:   27   дисків
по  20  грн.  за
штуку  , що  складає
540   грн ( ліцензійні) ;    13
дисків     із  записом ,
на  загальну  суму
-  156  грн.;
80  дисків    по
2  грн. за  штуку
,  що складає              160  грн ;
2  каблучки    срібних
по   50  грн .
за   штуку  ,
тому  позивачка  звернулась
до  суду    і
просить    стягнути     з ОСОБА_5
2058  грн.  матеріальної
суми ,  3000 грн. моральної  шкоди ;
276, 80  грн.    витрат          понесених     на
лікування         , 400  грн .,
за  надання         юридичної
послуги  .

В
судовому   засіданні   ОСОБА_3
позовні  вимоги  підтримала
,  зіславшись  на
ті  ж  обставини
,  що  і  в
позовній  заяві  .

Відповідачка  ОСОБА_4
позов  визнала  частково
,  згодна   в
добровільному   порядку    відшкодувати матеріальну  шкоду
в  розмірі  400 грн.,
в  іншій  частині
заявлених  вимог  позовні
вимоги  заперечує  ,
так  як   такої
кількості  дисків    її син
не  викрадав  .

Крім  того
,  вхідні   двері
в  будинку    позивачки
,  які    були
пошкоджені  сином  при
проникненні   в  будинок
не  могли     бути
пошкоджені  настільки    ,
що  аж  потребують
повної  заміни   ,
а  не  ремонту
,   вартість  цих
робіт  не  може
складати   1102  грн .

Також  однією
із  причин   невідшкодування   нею
шкоди   є  важке
матеріальне  становище , так  як
вона  має  статус
матері-одиночки  ,  її
середньомісячний  заробіток  за
останні    шість місяців      2007
року    складає  лише
217  грн.

Будучи  допитаним
в  якості    свідка ,
неповнолітній ОСОБА_5,  не  заперечуючи           факту   пошкодження
майна     з  будинку
позивачки  ,  що
мало  місце        у
грудні  2006  року
,   однак  вважає
,  що  такої
кількості СД  дисків   до
компютера  ,  як
про  це  зазначено
в  позовній  заяві
,  він  не
викрадав.

Заслухавши  пояснення
сторін     ,  свідка
,  дослідивши  матеріали
справи  ,  суд вважає
позовні   вимоги  обгрунтованими,  які
в частині   відшкодування  матеріальних
збитків    підлягають    частковому
задоволенню  ,  в частині
відшкодування   моральної  шкоди
-  повному  задоволенню
з  наступних  підстав
.

Суд вважає  доведеним,
що  матеріальної  і моральної
шкоди   позивачці    заподіяно
вчиненням     ОСОБА_5,
малолітнім    сином   відповідачки
,  який  не
досяг  віку  ,
з  якого  можлива
кримінальна  відповідальність  ,
суспільно-небезпечного  діяння   ,
передбаченого  ст.185  ч.3  КК  України,
тобто  крадіжки  чужого
майна  поєднаного з   проникненням
у  житло  ,  що  стверджується
постановами   Томашпільського  РВ
УМВС  України  у
Вінницькій    області   від
22.12.2006   року   та
21.08.2007  року  (
після  скасування     попередньої  постанови
прокурором   Томашпільського  району
)  про  відмову
в  порушенні   кримінальної
справи   щодо  малолітнього
ОСОБА_5   саме  з
підстав    не  досягнення
ним  віку   ,
з  якого    наступає
кримінальна
відповідальність,  тобто  14  років  .

Згідно  вищезазначених  постанов
органу  дізнання   вбачається
, що  на  момент
вчинення
суспільно-небезпечного  діяння
,  тобто
на  11.12.2006  року
ОСОБА_5  досяг  віку
13  років    2
місяці   і  25
днів.

Зі
змісту  вищевказаних  постанов
встановлено   ,  що
під  час   крадіжки
ОСОБА_5  з  будинку
позивачки   дві   срібних
каблучки  ,  гроші
в сумі  188  грн.. ,
СД  диски  до
компютера   в  кількості
біля  40  штук ,
а  також    ліцензійні
диски  в  трьох
упаковках.

При
цьому     ,  суд
не  погоджується   з
твердженнями  відповідачки  ,
що  її   син не
викрадав  такої  кількості
майна  ,  як
про  це  зазначено
в  позовній  заяві
,  а  саме
, СД дисків   до  компютера
в  кількості    27
штук    по  ціні
20  грн.  за
одну  штуку  на
загальну  суму  540
грн, 13  дисків  із
записами   на  загальну
суму  156  грн., 80
дисків         по  2  грн.  за
одну  штуку   на
загальну суму  160  грн ..
,  оскільки  це
спростовується    матеріалами  справи,
а  саме     вищевказаними    постановами    про
відмову    в  порушенні
кримінальної  справи    про
викрадення   СД  -
дисків    в  кількості
біля  40 штук  (
тоді  як   27 +13 =
40  )  ,
ліцензійних  дисків   в
кількості   80   штук,
тоді   як  згідно
постанови    їх  було
викрадено     в  трьох
упаковках  , а  згідно
пояснень   ОСОБА_5,  які
містяться   у  відмовному
матеріалі  (а.с.24),  він й
сам    не знає  скільки дисків  викрав
взагалі  .

Суд
не  приймає  до
уваги   тверджень  відповідачки
,  що  сума
збитку  заподіяна  її
сином     при крадіжці       шляхом
пошкодження    вхідних дверей    веранди
при  проникненні   в
будинок ,  не  відповідає
дійсним  матеріальним  збиткам
,  оскільки   ці
твердження    спростувуються     актом
обстеження  вхідних  дверей
будинку  від  24.02.2008
року     та  локальним
кошторисом    на  будівельно-монтажні  роботи
( ремонт  вхідних  дверей)
від  31.01.2007  року
(а.с.40)  ,  згідно
яких   вартість  цих
робіт    становить  1102
грн.

Таким  чином
суд  вважає  доведеним
,  що  внаслідок
крадіжки   з  будинку
позивачки   їй  заподіяно
матеріальних  збитків    на
загальну  суму  2058 грн.,
що  складається  з
вартості   27  ліцензійних
СД  -  дисків
до  компютера  - 540
гривень,  13  дисків
із  записом  -156
гривень,   80  дисків
- 160  гривень,  двох
срібних  каблучок  -
100  гривень,  1102
грн. вартості    пошкоджених  дверей
і  лутки   до
них   ,  а
тому    ця  шкода
підлягає  відшкодуванню .

Разом  з
тим,  суд  вважає
не  доведеним    позивачкою
суми  збитків     ,
вартості   її  лікування
в  розмірі   276 ,80
грн  внаслідок   погіршення
стану  здоров»я ,  оскільки
ці  вимоги     не
підтверджені    будь-якими
доказами  ,   а тому
в  цій  частині
заявлених  позовних   вимог
повинно  бути відмовлено.

Відповідно  до ч.1
ст. 1156   ЦК України    ,
майнова  шкода   завдана
майну  фізичної  або
юридичної  особи  ,
відшкодовується    в  повному
обсязі  особою   ,
яка  її   завдала
.

В
судовому  засіданні   доведено
,що  шкоди  позивачці
заподіяв   ,  здійснивши
крадіжку    з  будинку
останньої     ,  малолітній
син    відповідачки  у  віці  до
14  років    .          Згідно    ч.1
ст. 1178  ЦК  України
,   шкода  ,
завдана  малолітньою  особою
(  яка  не досягла
чотирнадцяти років  )  ,
відшкодовується   її   батьками
(усиновлювачами)  або  опікуном
чи  іншою  фізичною
особою ,  яка  на
правових  підставах  здійснює
виховання   малолітньої  особи
, -  якщо  вони
не  доведуть,  що
шкода  не  є
наслідком    не  сумлінного
здійснення   або  ухилення
ними    від  здійснення
виховання та  нагляду   за
малолітньою   особою  .

Відповідно   до
ч.1  ст.   1167
ЦК  України,  моральна
шкода   завдана  фізичній
або  юридичній  особі
неправомірними  рішеннями   ,
діями  чи  бездіяльністю,  відшкодовується   особою
, яка  її  завдала
,   за  наявності
її   вини   …

Суд
вважає  доведеним,  що
внаслідок  крадіжки   позивачці
заподіяно    й  моральну
шкоду  ,  яка
полягає  у  порушенні
права   приватної  власності
на  майно  ,  не  бажанням
відповідачки  протягом  тривалого
часу   в   добровільному  порядку
відшкодувати  заподіяну  матеріальну
шкоду   ,  що
призвело  до  фізичних
та  моральних  страждань
позивачки    і  ,
виходячи  з  принципу
розумності   та  достатності
,  остання    правильно
визначила   розмір  моральної
шкоди  в  сумі
3000  грн.

Судом   не
можуть  бути прийняті  до
уваги    твердження  відповідачки ,  що
однією  з  причин
не відшкодування  нею    шкоди
є  її   важке
матеріальне  становище  -
має  статус   одинокої
матері   ,  її
середньомісячний  заробіток    становить
217  грн., оскільки  відповідно
до ч.4  ст.1193  ЦК України
,   суд  може
зменшити  розмір  відшкодування    шкоди
завданої  фізичною
особою  ,  залежно
від  її  матеріального
становища , крім  випадків   ,
коли  шкоди  завдано
вчиненням  злочину .

На  підставі
викладеного   ,  керуючись
ст.  1166, 1167 ,  1178, 1193
ЦК  України,  ст. 10,
60  ,  212-215  ЦПК
України   ,  суд
,-

В И Р І
Ш ИВ :

Позов   ОСОБА_3
до  ОСОБА_4      про
відшкодування     шкоди
завданої      малолітнім        сином        відповідачки     ОСОБА_5
, який      не  досяг
віку    ,  з
якого  можлива       кримінальна  відповідальність     ,
суспільно-небезпечного
діяння    ,  передбаченого      ст.185
ч.3  КК  України
,  в частині     стягнення      матеріальної      шкоди
задовольнити    частково ,  в частині
стягнення     моральної     шкоди- повністю  .

Стягнути    з
ОСОБА_4  на користь     ОСОБА_3
2058  грн (  дві
тисячі    п»ятдесят вісім   )
матеріальної  шкоди    ,
3000   грн  ( три
тисячі   )  моральної
шкоди     ,  430
грн.  судових  витрат
,  які   складаються         з 400
грн.   за  надання
юридичної  допомоги  ,  30  грн.
витрат       на  інформаційно-технічне   забезпечення     розгляду
справи     ,  а всього
5488   грн.(  п»ять
тисяч    чотириста      вісімдесят     вісім ).

В
іншій  частині   заявлених
позовних  вимог      відмовити      ,
як     незабезпечених     доказами.

Звільнити     ОСОБА_3
, ОСОБА_4    від  сплати
державного   мита    на
підставі      п.18  ст.4
Декрету  Кабінету  Міністрів
України     «Про  державне
мито» .

На
рішення  суду  протягом 10 днів з дня проголошення може
бути  подана заява     про
апеляційне  оскарження , а
апеляційна скарга  протягом 20 днів після
подання заяви , до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський
районний суд.

Суддя: