У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К
Р А Ї Н И

3 грудня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого  Патрюка М.В.,

суддів:
Лященко Н.П.,                                      Прокопчука
Ю.В.,

Перепічая В.С.,                                                Пшонки
М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Луганської області від 12 лютого
2008 року,

в
с  т  а
н  о  в
и  л  а :

У березні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те,
що                    24 грудня 2006 року
близько 17 години на перехресті вулиці Енгельса та автошляху
Красноармійськ-Артемівськ-Михайлівка сталася
дорожньо- транспортна пригода (далі - ДТП). ОСОБА_3,
керуючи автомобілем ГАЗ-2705, який належить на праві приватної власності
відповідачу, порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу
й зіткнувся з належним їй автомобілем “Тойота-Каріна”,
унаслідок чого її автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

У зв'язку із цим позивачка просила стягнути з відповідача
42 928 грн. 54 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди та 10 тис. грн. - моральної шкоди.

У жовтні 2007 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов про
стягнення з ОСОБА_1 11 063 грн. 92 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою Стахановського міського суду
Луганської області від                              15 листопада 2007
року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі
п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Стахановського міського
суду Луганської області від                           15 листопада 2007
року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Луганської області від 12 лютого 2008 року рішення міського суду скасовано й
ухвалено нове рішення про стягнення з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 42 928 грн. 54 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і
залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення
повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення апеляційного суду суперечить цим
нормам.

Задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд
виходив із доведеності вини ОСОБА_3 у порушенні Правил дорожнього руху,
відсутності таких порушень у діях водія ОСОБА_1
та з того, що розмір заподіяної шкоди знайшов своє підтвердження й підлягає
стягненню з відповідача в порядку                  ч. 1  ст. 1172 ЦК України, оскільки ОСОБА_3. виконував
свої трудові обов'язки на підставі трудової угоди з відповідачем ОСОБА_2

Проте з такими висновками погодитися не можна, оскільки
їх зроблено без повного з'ясування всіх обставин, без перевірки їх доказами, у
тому числі й наявними у справі.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги
і заперечення сторін та які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх
осіб,

допитаних
як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Суд дійшов висновку з питань обставин ДТП всупереч цим вимогам, оскільки
виходив із того, що висновком автотехнічного дослідження  № 2354/18 від 25 січня 2007 року підтверджено
вину водія ОСОБА_3 у скоєнні ДТП. При цьому суд відмовив відповідачу в
задоволенні клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи (а.с.
161, 172, 173) з посиланням на висновок автотехнічного дослідження № 2354/18
від 25 січня 2007 року, який, крім того, відсутній у матеріалах справи та не
досліджувався судом.

При визначенні розміру заподіяння матеріальної шкоди суд також обмежився
висновком автотехнічного дослідження, який теж відсутній у матеріалах справи та
апеляційним судом не досліджувався, і не перевірив вартість відновлювального
ремонту за документами, що підтверджували б дійсні витрати.

З урахуванням наведеного ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не
можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно як постановлене з порушенням
норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного
вирішення справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягає
скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. 338 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у
х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 12
лютого 2008 року скасувати, а справу передати на новий апеляційний розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

Н.П. Лященко  В.С. Перепічай  Ю.В. Прокопчук  М.П. Пшонка