Справа № 2-320/2007року.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2008 року Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області
в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

при секретарі  Порпленко Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Корсуні-Шевченківському справу за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася у суд  з даним
позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування
квартироюАДРЕСА_1.

Свій позов позивачка мотивує тим, що 27.03.2001 року нею на підставі
договору купівлі - продажу було придбано трикімнатну квартиру зазначеною
адресою. Після розлучення з відповідачем, останній у строк понад шість місяців
не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальних платежів, добровільно
перейшов жити в інше житло.

В суді позивачка та її представник ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримали.

Відповідач у суді позов не визнав і показав, що спірна квартира є його
сумісною власністю з позивачкою, оскільки придбана під час шлюбу, а тому
позбавлення його права користування даною квартирою порушить його право
власності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає,
що  позов не підлягає до задоволення.

В суді достовірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі в період з 24.03.1990 року по 12.05.2006 року. В зазначений період, тобто
27.03.2001 року позивачкою було придбано трикімнатну квартируАДРЕСА_1. Вказана
квартира на момент придбання не відносилася
до роздільного майна подружжя. На даний час у спірній квартирі постійно
проживає лише позивачка.

За таких обставин суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки
згідно вимог ст.22 КпШС України, який діяв на час придбання позивачкою спірної
квартири, встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і
розпорядження цим майном. За змістом вказаної статті таке право має і той з
подружжя, який не мав самостійного заробітку.

Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належить право
володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено непорушність права власності,
оскільки ніхто не може бути  протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи, що у суді не встановлені обставини, які б вказували на те, що
зазначена квартира відносилася до роздільного майна подружжя, як і інших
підстав для позбавлення відповідача права власності на спірну квартиру, суд
приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову через
відсутність законних підстав для його задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд залишає судові витрати за позивачкою.

Керуючись ст.ст.22, 23 КпШС України, ст.ст.317,321 ЦК України, ст.ст. 10,
11, 57, 58, 59, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України,

Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим
приміщенням, - відмовити.

Рішення  суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про його апеляційне оскарження або
апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження
може бути подана протягом 10 днів після проголошення даного рішення до
Апеляційного суду  Черкаської області
через Корсунь-Шевченківський  районний
суд Черкаської області з наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів
через той же суд.

Апеляційна скарга може бути подана протягом
10 днів після проголошення даного рішення до Апеляційного суду  Черкаської області через
Корсунь-Шевченківський  районний суд
Черкаської області.

Головуючий -