У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого   Патрюка М.В.,

суддів:                  Костенка А.В.,                      Прокопчука Ю.В.,

Лященко Н.П.,                   Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю (далі -
ТОВ) “Український промисловий банк” про стягнення боргу за договором
банківського вкладу та відсотків за користування коштами, за касаційною скаргою
ТОВ “Українській промисловий банк” в особі Рівненської філії на рішення
апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 21 квітня 2005 року між нею та відповідачем був укладений договір
банківського вкладу № 1/881005 на суму 5 тис. доларів США, з терміном дії
до 25 квітня 2006 року, з відсотковою ставкою - 10% річних.

Позивачка стверджувала, що не отримувала коштів за вкладом згідно із  заявою про видачу готівки № 001/95 від 28 квітня 2005 року,
тому відповідно до ст. ст. 509, 533, 536 ЦК України просила суд стягнути суму
боргу за договором банківського вкладу № 1/881005 від 21 квітня 2005
року та відсотки за користування коштами.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області
від 4 квітня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 14
червня 2007 року рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення про
задоволення позовних вимог.

У поданій касаційній скарзі ТОВ “Український промисловий банк” в особі
Рівненської філії просить скасувати ухвалене апеляційною інстанцією рішення та
залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального й процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачка не довела своїх вимог, від проведення почеркознавчої
експертизи на підтвердження таких вимог відмовилася.

Такий висновок районного суду є вірним, оскільки
ґрунтується на обставинах, які свідчать про те, що у зв'язку із достроковим
розірванням договору банківського вкладу № 1/881005 від 21 квітня
2005 року позивачка згідно із заявою про видачу
готівки № 001/95 від 28 квітня 2005 року (а.с. 56) отримала кошти за цим
договором у сумі 5 тис. доларів США (а.с. 58). Доказів на
спростування такого висновку позивачка суду не надала.

Скасовуючи це рішення та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1, апеляційний суд
усупереч наведеним доказам дійшов помилкового висновку про те, що 25 квітня
2005 року позивачка не зверталася до відповідача із заявою про дострокове
розірвання договору банківського вкладу № 1/881005 від 21 квітня 2005 року  відповідно до п.п. 2.4.4, 4.1
договору та не отримувала коштів за цим договором.

Наведене свідчить про те, що апеляційний суд
помилково скасував рішення  суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до вимог
ст. ст. 213, 214 ЦПК України, тому рішення суду апеляційної інстанції
підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції з
підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. 339 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а
л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю “Український промисловий банк” в особі Рівненської філії задовольнити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 14 червня 2007 року скасувати, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від                  4 квітня 2007  року залишити в силі.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко  Н.П. Лященко  Ю.В. Прокопчук  М.П. Пшонка