У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 липня 2008 року                                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Патрюка М.В.,

суддів:                       Барсукової В.М.,   Жайворонок Т.Є.,

Луспеника
Д.Д.,   Лященко Н.П., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до громадського об'єднання “Товариство по
експлуатації індивідуальних гаражів № 1”, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання недійсним рішень правління товариства, договорів купівлі-продажу
нежилих приміщень,

за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17
січня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У січні
2006 року ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. звернулися в суд зі вказаним
вище позовом, посилаючись на те, що вони є членами ГО “Товариство по
експлуатації індивідуальних гаражів № 1”, правління якого відповідно до
протоколів від 25.09.2002 р. № 18 та від 2.10.2002 р. № 19 прийняло рішення про
зміну статусу приміщення майстерень і переведення їх в гаражні бокси за
номерами 290 і 291 і зобов'язано голову правління продати їх відповідно
ОСОБА_5. та ОСОБА_6. Після оформлення зміни статусу приміщення та оцінки,
головою правління товариства 24.10.2002 р. укладено угоду № 1 про продаж
гаражного боксу № 290 ОСОБА_5. і 26.10.2002 р. - угоду № 2 про продаж гаражного
боксу № 291 ОСОБА_6. за умови сплати ними вартості гаражних боксів (відповідно
6594 грн. і 6884 грн.) у рахунок погашення заборгованості за електроенергію.

Позивачі
вважали, що порушені їх права як членів товариства, так як вони також мали
право на придбання майна, яке підлягало реалізації, а ОСОБА_4. мав майнові
претензії до товариства. Крім того, правління товариства вийшли за межі своєї
компетенції, оскільки оспорені ними рішення вправі були вирішувати лише
загальні збори товариства.

У
зв'язку з наведеним просили про задоволення позову.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від
12 жовтня 2007 року позов ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4. задоволений в
повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 17
січня 2008 р. рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.,
посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення
апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК
України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом
норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того,
що позивачі не довели свого членства в ГО “Товариство по експлуатації
індивідуальних гаражів № 1”, а тому їх права оскаржуваними рішеннями та угодами
не порушені. Крім того, правління товариства прийняли рішення в межах своєї
компетенції.

Проте до таких висновків суд
апеляційної інстанції прийшов із порушенням вимог процесуального закону.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи
в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої
немає відомостей про вручення їй судової повістки.

З матеріалів справи вбачається, що проводячи судове засідання 9.01.2008 р.
апеляційний суд не мав відомостей про вручення судової повістки позивачу ОСОБА_2.
Оголошуючи перерву на 17.01.2008 р. і ухвалюючи в цей день судове рішення про
відмову в задоволенні позову, апеляційний суд порушив вимоги ч. 3 ст. 191 ЦПК
України, оскільки взагалі не повідомив осіб, які не з'явилися в судове
засідання, а саме - позивачів, про дату повторного судового засідання.

На зазначені доводи, як на підстави касаційної скарги, посилаються
ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 338 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому
скасуванню з передачею справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за
відсутності будь-кого з осіб, які беруть участь у справі, належним чином не
повідомлених про час і місце судового засідання.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не
може вважатися законним й обґрунтованим та підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до апеляційного суду, в ході якого слід усунути
зазначене вище та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17
січня 2008 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            М.В.
Патрюк

Судді:                                                                       В.М.
Барсукова

Т.Є.
Жайворонок

Д.Д.
Луспеник

Н.П.
Лященко