Справа №2-7/2008 р.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2008 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого-судді Стальнікова В.М.
при секретарі Роковіцан Н.В.
Адвоката Вишня-Чижова Т.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про захист честі та ділової репутації, та стягнення моральної шкоди.
ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про захист честі та ділової репутації і стягнення моральної шкоди посилаючись на те, що 6 квітня 2004 року відповідачі у приміщенні суду, а саме у судовому засіданні принизили її честь та людську гідність, заявивши, що вона не має права на компенсаційні виплати, так як ОСОБА_5не є її батьком. Що відповідач ОСОБА_4 заявив у судовому засіданні наступне: хто-хто, а ти не маєш права отримувати компенсацію за нашого батька». А відповідач ОСОБА_3обзивала її в судовому засіданні «аферисткою», а її батька,- поліцаєм. «Твій батько був поліцаєм, а ти хочеш отримати грошову компенсацію на нашого батька, який гнив в таборах». ОСОБА_5 тобі не батько». Вказує, що головуюча у судовому засіданні судді ОСОБА_12.робила ОСОБА_3зауваження та вивела ОСОБА_3із залу засідання через її непристойну поведінку.
Також вказує, що про те, що вона не являється рідною донькою ОСОБА_5майже ніхто з родичів та сусідів не знали, що її батько,-ОСОБА_6 був офіцером РККА і має нагороди за участь у бойових діях ВВВ, і привселюдна образа завдала їй душевну травму, зганьбила честь та гідність. Після такої образи зверталася у лікарню за медичною допомогою, в неї погіршився стан здоров»я, з»явилися сильні головні та серцеві болі, безсоння. На підставі наведеного просить суд зобов»язати відповідачів спростувати відомості, що зганьбили її честь і гідність, зобов»язавши відповідачів принести їй привселюдно вибачення у судовому засіданні Новоукраїнського районного суду в присутності її родичів, і стягнути з відповідачів солідарно на її користь моральну шкоду в розмірі 9500 грн.
Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала.
Відповідачка ОСОБА_3у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що у судовому засіданні 6 квітня 2004 року вона позивачку не ображала, не називала її аферисткою, а її батька поліцаєм. Вона тільки говорила, що вона не мала ніякого права ділити гроші, отримані як компенсацію за те, що їх батько,- ОСОБА_5був ув»язнений німцями у таборі. Пояснила, що в їхній родині всі знали про те, що позивачка не є рідною дочкою їх батька, а її батьком був ОСОБА_7, а вона була у 1957 р.усиновлена ОСОБА_5.Пояснила, що під час розгляду попередньої справи її видаляла суддя ОСОБА_12 із залу через те, що вона шаруділа пакетом, а не ображала ОСОБА_2. Пояснила, що їхня сестра,-позивачка по даній справі, вже давно і часто хворіє, що в їх сім»ї всі хворіють на гіпертонічну хворобу, і те, що позивачка знаходилася на лікуванні у квітні 2004 року ніяк не пов»язане із судовими засіданнями.
Відповідач ОСОБА_8 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що 6 квітня 2004 року відбувалося судове засідання за його позовом і ОСОБА_3 до ОСОБА_9 про стягнення коштів, які отримала ОСОБА_9 як компенсацію за знаходження їх батька у таборах, однак йому та ОСОБА_3вона їхні частки з отриманої компенсації не давала. Суд погодився з їхніми вимогами і стягнув з ОСОБА_9 1/6 частину коштів від отриманої компенсації. У вказаному судовому процесі ОСОБА_2 не була стороною по справі, а тільки допитувалася як свідок. Пояснив, що він ОСОБА_2 не ображав, не обзивав її батька,- ОСОБА_6 поліцаєм. Пояснив, що між ними,- ОСОБА_4 і ОСОБА_6 були нормальні стосунки, що ОСОБА_6 приїздив до них додому коли були живі і ОСОБА_5 і їх мама, що у родині знали, що ОСОБА_2 їх батько ОСОБА_5удочирив у 1957 році, і що вона про це знала, бо вже була дорослою дівчинкою і це розуміла.
ОСОБА_8 заперечив і те, що ОСОБА_3 обража позивачку. Пояснив, що йому відомо, що позивачка дійсно тоді хворіла, що вона хворіє досить часто, і він теж хворіє, і те, що вона знаходилася у травні місяці 2004 р.на лікуванні ніяк не пов»язане із судовим процесом за їхнім із ОСОБА_3позовом до ОСОБА_9, що даний позов надуманий, і має на меті таким чином повернути кошти, стягнуті тоді з ОСОБА_9
В судовому засіданні також були допитані в якості свідків ОСОБА_10,ОСОБА_9, ОСОБА_11.
Заслухавши пояснення сторін, свідків по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не обгрунтовані і задоволенню не підлягають з таких підстав.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що дійсно відповідачі у судовому засіданні, що відбувалося у квітні 2004 р., ображали ОСОБА_2.,що ОСОБА_3 обізвала її аферисткою, заявляли, що її батько,- ОСОБА_6 був поліцаєм, і що вона не має права на компенсацію за ОСОБА_5, який її усиновив. Вказала, що вона до того часу не знала, що ОСОБА_2 була усиновлена їхнім батьком,- ОСОБА_5.
Свідок ОСОБА_9 у суді заявила, що під час розгляду справи суддею ОСОБА_12.6 квітня 2004 р., по якій вона була відповідачем, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 ображали ОСОБА_2.,вказували, що ОСОБА_5не є її рідним батьком, що він її усиновив, а тому вона не має права на компенсаційні виплати. Що за недостойну поведінку ОСОБА_12.видаляла ОСОБА_3їз залу суду.
Відповідачі ОСОБА_8та ОСОБА_3 заперечили той факт, що вони ображали ОСОБА_2., вказали, що тоді розглядалася справа не до неї, а до ОСОБА_9, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10дали такі свідчення тому, що рішенням суду від 25.05.2004 р.із ОСОБА_9на їх користь було стягнуто по 5732 грн.компенсації, що заявивши даний позов, ОСОБА_2,інтереси якої також були затронуті вказаним рішенням від 25.05.04 р.,намагається повернути втрачені кошти.
Також позивачка не надала суду доказів, що вона зверталася безпосередньо після судового засідання 6 квітня 2004 р.за медичною допомогою, а свідок ОСОБА_11.лише вказала, що ОСОБА_2зверталася до неї особисто у квітні 2004 р., однак коли, точно не пам»ятає, що вона була вдома, і тому звернення ОСОБА_2 вона ніяк не задокументувала. Пояснила, що вся сім»я ОСОБА_5, а це і позивачка, і відповідачі, хворіють на гіпертонічну хворобу і періодично звертаються за лікуванням.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р.за №4 «Про судову практику в справах про відшкодуваня моральної шкоди», «...суд повинен впевнитись в наявності душевних страждань, наявності вини осіб, які завдали моральних страждань і вона є підставою для відшкодування». У даному судовому засіданні позивачка не довела в чому виражається моральна шкода, які втрати немайнового характеру понесла позивачка, в чому полягає вина відповідачів у душевних стражданнях позивачки.
Тому з таких підстав суд у позові відмовляє.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.213,214,215 ЦПК України,ст.1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», суд-
ВИРІШИВ:
У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди,- відмовити за необгрунтованістю.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 20 днів, з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка, в свою чергу, може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Суддя В.М.Стальніков