Справа №22ц-38/08
Головуючий у 1 інстанції - Самрук Ф.В.
Доповідач - Русинчук М.М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

9 січня 2008 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Сівчука Є.І.,

суддів:  Мудренко Л.І., Русинчука
М.М,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_2  на рішення
Старовижівського районного суду від 7 листопада 2007 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Старовижівського районного суду від 7 листопада 2007 року позов
задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної
шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, та в дохід держави 10 грн. судових
витрат.

В апеляційній скарзі відповідач порушив питання про скасування вказаного
судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову в позові з підстав
недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, та невідповідності
наведених в рішенні висновків обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено і це відповідає обставинам справи, що 20 листопада 2006
року біля будинку ОСОБА_2, що знаходиться по АДРЕСА_1, утримувана ним сторожова
собака породи ротвейлер вкусила ОСОБА_1 за ліву руку, заподіявши рвані рани 1,
2, і 3 пальців, що в наступному призвело до їх посттравматичної контрактури
часткового атрофування м'язів лівої руки, з приводу чого лікувався стаціонарно
і амбулаторно з 21 листопада по 29 грудня 2006 року (а. с. 5-9).

Собака хоч і утримувався на прив'язі, однак на той час, коли позивач
прийшов на подвір'я відповідача, до нього був вільний доступ, оскільки, ворота,
за якими знаходився собака, були відкриті, що робило непомітною розміщену на
них  таблицю з попереджувальним написом
про наявність собаки.

Не забезпечивши повної ізоляції контрольованої собакою території від
вільного доступу на неї людей,
відповідач порушив вимоги підпункту «в» пункту 3 Правил тримання собак,
котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених
Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського
господарства УРСР, Головним державним санітарним лікарем Української РСР 17-18
червня 1980 року, за яким дозволяється тримати собак у населених пунктах - у
вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території, на прив'язі або
без неї, та припис ч. 8 ст. 9 Закону України від 21.02.2006 року «Про захист
тварин від жорстокого поводження», щодо обов'язку осіб, які утримують домашніх
тварин, не допускати порушення прав і законних інтересів інших фізичних осіб та
не створювати загрози безпеці людей.

Доводи ОСОБА_2, які зводяться до заперечення факту укусу ОСОБА_1 собакою
відповідача і його вини в цьому, спростовуються наведеними обставинами, які в
свою чергу підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а. с.
39-40), котрі бачили позивача у згаданий день із вкушеними ранами лівої руки і
від нього довідались, що його покусав собака ОСОБА_2, коли він зайшов за
відкриті ворота, щоб знайти господаря.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували зазначені обставини
та показання названих свідків.

За таких обставин суд першої інстанції відповідно до положень 1167 ЦК
України правильно дійшов правильного висновку про покладення на ОСОБА_2
цивільно-правової відповідальності за спричинену з його вини ОСОБА_1 моральну
шкоду, завдану ушкодженням здоров'я останнього.

Розмір вказаної шкоди у 1000 грн. суд визначив з додержанням вимог ст. 23
цього Кодексу щодо розумності і справедливості, врахувавши при цьому характер допущеного
відповідачем правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань позивача,
який у віці старше 80 років піддався нападу досить небезпечної собаки.

Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а наведені в ньому висновки відповідають обставинам
справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2відхилити, а рішення Старовижівського
районного суду від 7 листопада 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: