Справа
№ 2-15/2008 р.
М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
18 грудня 2008 року        Гайсинський районний суд Вінницької
головуючого-судді С.К.Медвецького
при секретарі У.Ю.Ратушняк
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Гайсині справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах
та в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та
моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, -
складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у
обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд
вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.
Керуючись ст.10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
суд -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 33 956 (тридцять три
тисячі дев'ятсот п'ятдесят шість) грн.35 коп. матеріальної шкоди, 4 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, 250 грн. за проведення експертизи, 1 097 грн.34
коп. сплаченого державного мита.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 500 грн. на
відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди відмовити через безпідставність вимог.
Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Гайсинський районний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.

Суддя

Справа
№ 2-15/2008 р.

Р
І Ш Е Н Н Я

І
М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 грудня 2008 року        Гайсинський районний суд Вінницької
області

в складі:
головуючого-судді С.К.Медвецького

при секретарі У.Ю.Ратушняк

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Гайсині справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах
та в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та
моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, -

встановив:

У липні 2005 року
ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, вказуючи, що 03.07.2005 року близько 1
год. на автодорозі Львів-Кіровоград-Знам'янка, в районі с. Н. Обіходи
Немирівського району ОСОБА_4, керуючи автомобілем “ВАЗ-2106”

НОМЕР_1 виїхав на смугу
зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем „ФОЛЬКСВАГЕН” НОМЕР_2 під
його керуванням, внаслідок чого йому завдана майнова та моральна шкода, а його
дітям - моральна шкода.

У грудні 2005 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом,
вказуючи, що 03.07.2005 року близько 1 год. на автодорозі
Львів-Кіровоград-Знам'янка, в районі с. Н. Обіходи Немирівського району
ОСОБА_1, керуючи автомобілем „ФОЛЬКСВАГЕН”

НОМЕР_2 не врахував дорожню
обстановку, не контролював рух в темну пору доби, при виникненні небезпеки для
руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного
засобу, допустивши зіткнення з автомобілем “ВАЗ-2106” НОМЕР_1 під його
керуванням, внаслідок чого йому завдана майнова та моральна шкода.

Ухвалою суду від 28.02.2005 року дані цивільні справи були
об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні
ОСОБА_1, збільшивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його
користь 34 804,70 грн. на відшкодування майнової шкоди завданої пошкодженням
автомобіля “ФОЛЬКСВАГЕН”, транспортуванням автомобіля до

м. Хмельницький, витрат
пов'язаних з явкою в судові засідання, 5 000 грн. моральної шкоди, якої він
зазнав внаслідок пошкодження належного йому майна - автомобіля,

5 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди, якої зазнала його неповнолітня дочка ОСОБА_2 внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, а також судові витрати по справі.

Пояснив, що 02.07.2005 року разом з дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_2
виїхав на відпочинок в АР Крим. 03.07.2005 року близько 1 год., рухаючись
територією Немирівського району, побачив як на його смугу руху виїхав
автомобіль, внаслідок чого сталося зіткнення. Винуватцем дорожньо-транспортної
пригоди вважав відповідача, оскільки останній, на його думку, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, не справився з керуванням і виїхав на зустрічну
смугу руху. Внаслідок цієї аварії він і його дочка зазнали моральних страждань
у виді психологічного стресу, неможливості вести звичний спосіб життя в зв'язку
з пошкодженням транспортного засобу, а також не було оздоровлено його
неповнолітню дочку.

Вимоги зустрічного позову не визнав зовсім, оскільки єдиним
винуватцем дорожньо-транспортної пригоди вважав ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_3, пояснила, що внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталась з вини ОСОБА_4 її, на той час, неповнолітній син зазнав
моральних страждань у виді психологічного стресу, неможливості належним чином
провести відпочинок та оздоровлення, тому вимагала стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_3 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_4, зменшивши позовні вимоги,
просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 10 220,78 грн. на відшкодування
майнової шкоди завданої пошкодженням автомобіля “ВАЗ-2106”, 15 000 грн.
моральної шкоди, якої він зазнав внаслідок отриманих в дорожньо-транспортній
пригоді тілесних ушкоджень, а також судові витрати по справі.

Пояснив, що 03.07.2005 року близько 1 год., рухаючись
власним автомобілем по автодорозі Львів-Кіровоград-Знам'янка біля повороту на
с. Н.Обіходи автомобіль почало різко тягти вліво, внаслідок чого він виїхав на
зустрічну смугу руху, зупинився та включив аварійну сигналізацію. В цей час
ОСОБА_1, керуючи автомобілем “ФОЛЬКСВАГЕН” не врахував дорожню обстановку, не прийняв
мір до зменшення швидкості руху аж до зупинку транспортного засобу і допустив
зіткнення з його автомобілем.

Вимоги позову ОСОБА_1, ОСОБА_3 не визнав зовсім, оскільки
єдиним винуватцем у дорожньо-транспортній пригоді яка сталася вважав
відповідача.

У подальшому ОСОБА_4 в судові засідання не з'явився,
надіслав письмові заяви про розгляд справи у його відсутність та відсутність
його представника.

З'ясувавши позицію сторін, допитавши свідка, оглянувши
матеріали справи та матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи №
638/22, суд вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково,
позов ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з таких міркувань.

За змістом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено,
що 03.07.2005 року близько 1 год. на автодорозі Львів-Кіровоград-Знам'янка, в
районі с. Н. Обіходи Немирівського району ОСОБА_4, керуючи автомобілем
“ВАЗ-2106” НОМЕР_1 в порушення вимог п.п.10.1, 11.3 ПДР України виїхав на смугу
зустрічного руху, не пересвідчившись у безпечності маневру іншими учасниками
дорожнього руху, де допустив зіткнення з автомобілем „ФОЛЬКСВАГЕН” НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_1

У результаті зіткнення
транспортні засоби “ВАЗ-2106” НОМЕР_1 та “ФОЛЬКСВАГЕН” НОМЕР_2 були технічно
пошкодженні.

По факту
дорожньо-транспортної пригоди неодноразово проводились перевірки та постановою
заступника прокурора Немирівського району від 28.07.2006 року відмовлено в
порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за відсутністю в їх діях
складу злочину, передбаченого ст.286 КК України. При цьому, у зазначеній
постанові вказано, що єдиним винуватцем у даній дорожньо-транспортній пригоді є
водій автомобіля “ВАЗ-2106” НОМЕР_1 ОСОБА_4 (а.с.231-233 матеріали про відмову
в порушенні кримінальної справи)

03.07.2006 року щодо ОСОБА_4 складено протокол
про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП (а.с.191 відмовний
матеріал). Зазначений протокол був оспорений ОСОБА_4 в суді, однак постановою
Немирівського районного суду від 12.002.2007 року йому відмовлено в задоволенні
позову про скасування протоколу про адміністративне правопорушення (т.3,
а.с.98).

Як видно з постанови
Немирівського районного суду від 17.10.2006 року в діях ОСОБА_4 вбачається
склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак в
притягненні до адміністративної відповідальності відмовлено за пропуском
строку, провадженні в справі закрито (т.3, а.с.105).

Свідок ОСОБА_5
пояснив, що 03.07.2005 року в районі с. Н.Обіходи автомобіль під керуванням
ОСОБА_4 виїхав на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення з автомобілем
“ФОЛЬКСВАГЕН” під керуванням ОСОБА_1

У результаті
дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль “ФОЛЬКСВАГЕН” НОМЕР_2,
що належить ОСОБА_1 (а.с.15 відмовний матеріал). Згідно висновку
автотоварознавчого дослідження № 159 від 13.07.2005 року, яке проведено за
заявою ОСОБА_1, за згодою і за участю представника відповідача ОСОБА_4,
матеріальна шкода завдана власнику автомобіля “ФОЛЬКСВАГЕН” НОМЕР_2 складає 33
070,35 грн. (т.2, а.с.6-8).

Для транспортування
автомобіля “ФОЛЬКСВАГЕН” в м. Хмельницький ОСОБА_1 були сплачені кошти в сумі
700 грн. (т.2, а.с.9), а також сплачено кошти за складання дефектної відомості
в сумі 186 грн. (т.2, а.с.11).

Як вбачається з
пояснень позивача та свідка ОСОБА_5 на момент ДТП в автомобілі “ФОЛЬКСВАГЕН”
знаходились його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яких позивач віз на оздоровлення в АР
Крим.

Згідно довідки
Немирівського МРЕВ ДАІ ОСОБА_4 керував автомобілем “ВАЗ-2106” НОМЕР_1 на
підставі тимчасового реєстраційного талону, термін дії тимчасового талону з
05.06.2003 по 10.07.2005 року (т.2, а.с.179-180).

Згідно ч.1 ст.1166
ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1167 ЦК
України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини
фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч.2 ст.23 ЦК
України розмір грошового відшкодування визначається залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних страждань та інших обставин, які мають істотне
значення з врахуванням вимог розумності і справедливості; моральна шкода
відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню і
непов'язана з розміром цього відшкодування.

За змістом ст.1187
ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання
якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1192 ЦК
України передбачає, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на
момент розгляду справи  або виконання
робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки єдиним
винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.07.2005 року є
ОСОБА_4, то з метою належного відшкодування шкоди ОСОБА_1 необхідно стягнути з
відповідача на його користь 33 956,35 грн. майнової шкоди.

Розмір майнової шкоди
складає вартість відновлювального
ремонту автомобіля  “ФОЛЬКСВАГЕН”,
яка визначена автотоварознавчим дослідженням, витрати на транспортування
автомобіля та складання дефектної відомості, заперечень щодо зазначених доказів
відповідач суду не надав.

В частині відшкодування витрат за явку в судові засідання
позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки ці витрати не підтвердженні
жодними допустимими доказами.

Визначаючи розмір моральної шкоди заподіяної ОСОБА_1, суд
виходить з обсягу та характеру переживань у зв'язку з порушенням передбаченого
ст.41 Конституції України його права володіти, користуватися і розпоряджатися
своєю власністю, оскільки було пошкоджено майно (автомобіль) позивача,
внаслідок чого він не мав можливості тривалий час використати його для ведення
звичного способу життя і був вимушений вживати додаткових заходів для
організації життя своєї сім'ї, тому з урахуванням глибини і тривалості
страждань, вимог розумності і справедливості суд оцінює моральну шкоду на суму
2 500 грн. Моральна шкода підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_4

Визначаючи розмір моральної шкоди заподіяної ОСОБА_3,
ОСОБА_2 внаслідок отриманої ними психологічної травми під час
дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з обсягу та характеру душевних
страждань, їх глибини і тривалості, засад розумності і справедливості, а також
вимог Закону щодо відшкодування такої шкоди і оцінює моральну шкоду в сумі 3
000 грн. ( 1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди заподіяної ОСОБА_3 та 1
500 грн. - ОСОБА_2).

Враховуючи те, що ОСОБА_2 неповнолітня, то завдану їй
моральну шкоду в сумі 1 500 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1

Посилання ОСОБА_4 на те, що він не винуватий в
дорожньо-транспортній пригоді і те, що він виїхав на зустрічну смугу з
незалежних від нього причин, суд не може прийняти до уваги, так як в судовому
засіданні відповідач не надав доказів про його не винуватість, а зібрані у
справі докази свідчать саме про наявність його вини у даній ДТП.

Оскільки єдиним винуватцем у дорожньо-транспортній
пригоді, яка мала місце 03.07.2005 року є ОСОБА_4 і це встановлено викладеними
вище доказами, то в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що з
ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 250 грн. за проведення
експертизи, 1 097 грн.34 коп. сплаченого державного мита.

Керуючись ст.10, 11,
209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 33 956 (тридцять три
тисячі дев'ятсот п'ятдесят шість) грн.35 коп. матеріальної шкоди, 4 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, 250 грн. за проведення експертизи, 1 097 грн.34 коп.
сплаченого державного мита.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 500 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди відмовити через безпідставність вимог.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Гайсинський районний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.

Суддя-підпис.   Рішення законної сили не набуло.

Оригінал рішення знаходиться в
цивільній справі Гайсинського районного суду

№ 2-15/08 р.

Копія вірна.

Голова Гайсинського

районного суду                                                                       В.М.Ковчежнюк