Справа
№2-1170/08
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м   У к р а ї н и

8 липня 2008 року                                                                                                        м.Алушта

Алуштинський
міський суд Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
судді - Любинецького М.В.,

при
секретарі - Ковригі А.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом прокурора м.Алушти в
інтересах держави в особі  відритого
акціонерного товариства «Крименерго» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, -

в с т а н о в и
в:

Прокурор м.
Алушти звернувся до суду з позовом в інтересах ВАТ „Крименерго” про стягнення з
ОСОБА_1 збитків у сумі 1117 гривень 08 копійок.
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач, яка мешкає у квартирі
АДРЕСА_1, 15 листопада 2007 року зробила порушення Правил користування
електричною енергією шляхом порушення пломби держповерителя. Відповідно до акту
експертизи в результаті цього порушення електроенергія відповідачем
споживалася, але лічильником недовраховувалася. На підставі Методики обчислення
збитків, спричинених енергопостачальнику внаслідок порушень споживачем Правил
користування електричною енергією проведено розрахунок збитків, спричинених
ОСОБА_1, які складають 1117 гривень 08 копійок.

У
судовому засіданні прокурор та представник ВАТ „Крименерго” позовні вимоги
підтримали у повному обсязі. Представник ВАТ «Крименерго» пояснила суду, що 15
листопада 2007 року електромонтерами Алуштинського району електричних мереж в
будинку АДРЕСА_1 проводилася планова заміна електролічильників. При заміні
електролічильника квартири ОСОБА_1 було встановлено, що на ньому обірвана
обвязка пломби держповеритиля. Електролічильник було відправлено на експертизу
до Ялтинських електромереж, якою було встановлено, що електролічильник
відкривався, на його диску виявлено сліди механічного примусового механічного
гальмування. Екпертизою зроблено висновок, що електроенергія в квартирі
відповідача споживалася, але лічильником недовраховувалася. Вважає, що
відкриття електролічильника та примусове гальмування його диску було зроблено
відповідачем ОСОБА_1, оскільки це електролічильник її квартири і вона
зацікавлена у меншій оплаті за спожиту електроенергію. Визнала, що пункт 7
Акту  №138711 від 15 листопада 2007 року
про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем
ОСОБА_1 не відповідає дійсності, оскільки елктролічильник споживачу для
доставлення на експертизу не вручався.

Відповідач
ОСОБА_1 у судовому засіданні факт відкриття електролічильника своєї квартири та
примусового гальмування його диску не визнала. Пояснила суду, що у вказаній
квартирі проживає з дочкою. Матеріально забезпечена, має змогу оплачувати
спожиту електроенергію і систематично її оплачує у розмірі 200-300 кіловат на
місяць, а тому у неї немає потреби втручатися в роботу електролічильника.
Електролічильник її квартири знаходився у металевому ящику на стіні в коридорі
будинку, а не в її квартирі, до цього електролічильника завжди був вільний
доступ, оскільки металевий ящик на замок не закривається. Хто і коли зірвав
обвязку пломби на електролічильнику та відкривав його їй не відомо, вона цього
не робила. 15 листопада 2007 року при знятті
електролічильника з металевого ящика вона не була присутня,
електромонтер приніс електролічильника до її квартири і повідомив, що обвязка
пломби розірвана. Лічильник їй не давали, хто і куди його возив їй невідомо.
Коли вона прийшла у лютому 2008 року до Алуштинського РЕМ для заміни книжки по
уплаті за електроенергію, то їй дали висновок експертизи по електролічильнику
та сказали, що до суду буде направлено позов про стягнення збитків.

Заслухавши
пояснення сторін, допитавши свідка ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позовні вимоги  про стягнення
з ОСОБА_1 збитків не підлягають
задоволенню у повному обсязі. При
прийнятті такого рішення суд виходить з наступного.

Відповідно
до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Суд
вважає, що позивачем та прокурором не надано ніяких доказів на підтвердження
того, що відповідач ОСОБА_1 відкривала електролічильник своєї квартири та
робила примусове механічне гальмування його диску з метою зменшення оплати за
спожиту електроенергію. В Акті № 581 експертизи електролічильника від 22
листопада 2007 року, на який позивач посилається як на доказ, вказано, що на
диску  видно сліди примусового
механічного гальмування (фарба порушена, подряпини). Але цією експертизою не
встановлено, що всередині електролічильника на момент його перевірки знаходився
сторонній  предмет, який міг гальмувати
диск. З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги, що заміна
електролічильника була проведена без попередження ОСОБА_1 і вона не мала змоги
зазделегідь припинити гальмування диску електролічильника, якщо вона це дійсно
робила, суд вважає що ствердження представника позивача про відкриття
електролічильника та гальмування його диску ОСОБА_1 є припущенням, яке нічим не
підтверджено.

Судом
також встановлено, і прокурором та представником позивача це визнано, що
електролічильник квартири відповідача ОСОБА_1 належить Алуштинському району
електричних мереж ВАТ «Крименерго» і знаходиться у нього на балансі, цей
лічильник було встановлено не в квартирі відповідача, а у коридорі загального
користування будинку, в металевому ящику, який на замок не закривається,
будинок АДРЕСА_1, у якому знаходиться квартира відповідача ОСОБА_1, належить
Алуштинській міській раді і знаходиться на балансі та обслуговуванні у комунального
підприємства ЖЕД № 2.

Відповідно
до вимог п. 11 Правил користування електричною енергією для населення,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №
1357 відповідальність за збереження приладів обліку, встановлених у квартирі,
на інших об`єктах
споживача, та пломб на них несе споживач. Відповідальність
за збереження поквартирних приладів обліку, встановлених на сходових клітках,
та пломб на них несе власник будинку або організація, у віданні якої
перебуває будинок. Таким чином, оскільки електролічильник квартири ОСОБА_1
не знаходився в її квартирі, то вона не може нести відповідальність за
збереження його та пломби на ньому.

Крім
викладеного, при прийнятті рішення про відмову у задоволенні позову, суд
приймає до уваги і той факт, що при складенні Акту про порушення ОСОБА_1 Правил
користування електричною енергією працівниками Аруштинського РЕМ ВАТ
«Крименерго» допущена фальсифікація документів. Так, в самому Акті № 138711 у
п. 7 вказано, що електролічильник в опломбованій упаковці вручено споживачу для
доставки на перевірку в комісію енергонагляду. Але як встановлено у суді, це не
відповідає дійсності і це визнали як представник позивача, так і свідок
ОСОБА_2, який складав цей акт, оскільки електролічильник ОСОБА_1 не вручався.
Яким чином електролічильник доставлявся на експертизу, чи була можливість у
працівників Алуштинського РЕМ його вскривати, невідомо.

Той
факт, що відповідач ОСОБА_1 підписала Акт про порушення Правил користування
електричною енергією, для вирішення даного спору значення не має, оскільки вона
і в суді не заперечувала, що електромонтер ОСОБА_2 приніс до її квартири
електролічильник з розірваною обвязкою пломби.

Відповідно
до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, на яку посилається прокурор як на
підставу задоволення його вимог, шкода, завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом не
встановлено, що відповідач ОСОБА_1 своїми діями завдала будь-яку шкоду ВАТ
«Крименерго».

На
підставі викладеного, керуючись п. 11 Правил користування електричною енергією
для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня
1999 року № 1357, ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 15, 60, 61,
212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У
задоволенні позовних вимог прокурора м.Алушти в інтересах держави в особі
відритого акціонерного товариства «Крименерго» відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає
законної сили у порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути
оскаржено до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до Апеляційного суду або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя                                                                                                             М.В.Любинецький