У Х В А Л А

Іменем  України

19 серпня 2008
року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г.,
Жайворонок Т.Є., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
закритого акціонерного товариства “Страхова група “ТАС” (далі - ЗАТ “СК України
“ТАС”), третя особа - Харківське обласне управління відкритого акціонерного
товариства “Державний ощадний банк України” про визнання договору частково недійсним
та стягнення суми, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Харківської області
від 13 березня 2008 року,

встановила:

У червні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що одержав від Харківського
обласного управління відкритого акціонерного товариства “Державний ощадний банк
України” кредит для придбання автомобіля в сумі 93 тис. грн. В цей же день між
ним та ЗАТ “СК України “ТАС” був укладений договір добровільного страхування
наземного транспорту в розмірі повної вартості зазначеного автомобіля. В період
дії договору він потрапив у ДТП, внаслідок якої автомобіль був пошкоджений
більш як на 80%. Вартість завданого матеріального збитку була оцінена в 91 140
грн.  25 січня 2007 року ЗАТ “СК України
“ТАС” склало акт, в якому визначило суму страхового відшкодування в розмірі 10
511 грн. 42 коп., які були перераховані на його рахунок. Просив суд стягнути з
ЗАТ “СК України “ТАС” майнову шкоду в розмірі 82 332 грн. 03 коп., 80 тис. грн.
моральної шкоди та визнати ч. 2 п. 14. 10 договору добровільного страхування
наземного транспорту недійсним, оскільки він суперечить Конституції України та
Закону України “Про захист прав споживачів”.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 5 жовтня 2007 року позов
задоволено частково. Визнано недійсним ч. 2 п. 14.10 договору добровільного
страхування  наземного транспорту № ДСНТ
- 21/192164222 від 25 липня 2006 року, стягнуто з  ЗАТ “СК України “ТАС” на користь ОСОБА_1 82
332 грн. 03 коп. та 10 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2008 року
зазначене рішення районного суду скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати   рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права й порушення
норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи
не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального або процесуального
права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України підстави для скасування
вказаних судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну
скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1  відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

Т.Є.
Жайворонок