Справа № 2-258/10
Провадження № б/п
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2008 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючого судді Усатова Д.Д. при секретарях Смик М.М., Гончарук Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину будинку, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2008 року позивачка звернулась з позовом до суду про визнання за нею права власності на 1/5 частину будинку №83 по вул.Димитрова у с.Софіївська Борщагівка. посилаючись на те, що на прохання відповідача нею була продана садиба в м.Ківерці Волинської області, та кошти були передані відповідачу, який їх використав для завершення будівництва, обіцяв передати право власності на частину будинку, але не зробив цього. У 2005 році, після продажу її будинку, позивачка переїхала до відповідача разом з речами та господарством, постійно проживала там, Але після конфлікту у 2008 році відповідач, її син, вигнав її з будинку та виніс її речі на вулицю. З того часу вона власного житла не має.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити.

Відповідач та його представники в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що основне спорудження спірного будинку завершилось влітку 2004 року, а тому він не витрачав на його будівництво кошти від продажу будинку позивачки.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2,- син позивачки ОСОБА_1, є власником земельної ділянки площею 0,0852 га по вул..Дімітрова, 83 в с.Софіївська Борщагівка на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2002 року.

Після придбання земельної ділянки відповідач розпочав на ній будівництво житлового будинку. На той час позивачка проживала у належному їй на праві власності будинку № 9 по вул.Луцькій у м.Ківерці Волинської області.

Як пояснила позивачка, на умовляння відповідача восени 2004 року вона продала свій будинок, а отримані від продажу кошти передала відповідачу, який в подальшому вклав їх в будівництво будинку вул.Дімітрова, 83 в с.Софіївська Борщагівка та пообіцяв позивачці після введення будинку в експлуатацію оформити на неї одну кімнату, як на співзабудовницю.

Дійсно, за договором купівлі-продажу від 18.10.2004 року належний їй будинок №9 по вул.Луцькій у м.Ківерці Волинської області позивачка продала.

Знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і твердження позивачки про те, що кошти від продажу будинку відповідач в день продажу поклав на свій рахунок, а потім на протязі місяця отримав їх зі свого ж карткового рахунку.

Як вбачається з виписки по договору SАМD № 5872 18.10.2004 року на депозит відповідача надійшли кошти в сумі 11700 долларів США, які були зняті з рахунку до 26.10.2004 року. Станом на 26.10.2004 року залишок коштів на рахунку становив 3.2 євро.

Як вказала позивачка, з квітня 2005 року вона проживала в спірному будинку, який на той час був недобудований, та приймала участь у будівництві, а саме: готувала їжу майстрам, обробляла город, гляділа за онукою- дочкою відповідача, а після конфлікту в березні 2008 року відповідач вигнав її з дому.

Даний факт підтверджується Актом, складеним депутатом Софіївсько- Борщагівської сільської ради від 27.03.2008 року, постановою Кисво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області про відмову в порушенні кримінальної справа 18.03.2008 року.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те. що на момент продажу позивачкою будинку № 9 по вул.Луцькій у м.Ківерці спірний будинок був вже повністю ним побудований, а тому він не витрачав на його будівництво кошти від продажу будинку позивачки, оскільки як вбачається з довідки Виконкому Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 01.12.2004 року станом на грудень 2004 року на земельній ділянці по ул.Дімітрова. 83 в с.Софіївська Борщагівка побудовано лише коробку, тобто каркас будинку.

Згідно довідки Києво-Святошинського БТІ № 2/2 від 12.01.2005 року готовність незавершеного будівництвом об`єкта нерухомого майна, що знаходиться в с.Софіївська Борщагівка, по вул..Дімітрова, 83, складає 74 % і його вартість 94608 грн.

Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи, в жовтні 2004 року спірний будинок знаходився на стадії будівництва. Більш того, згідно довідки Виконкому Софіївсько-Борщагівської сільської ради №252 від 20.05.2008 року будинок № 83 по вул.Дімітрова в експлуатацію не приймався.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків особи не спростували факт продажу будинковолодіння позивачки з наступним переїздом, разом з господарством: курми, собакою тощо до спірного будинку. В той же час свідки підтвердили наявність особистого майна позивачки, такого, як меблі, у спірному будинку. Пояснення свідків стосовно того, що кури здохли, а собаку через місяць розірвали сусідські, не знайшло підтвердження у судовому засіданні. Тому пояснення відповідача стосовно того, що мати до нього лише перевезла речі, сподіваючись проживати на іншій житловій площі, оцінюються судом критично.

Оцінивши всі докази в сукупності суд приходить до висновку, що дійсно позивачка передала відповідачу кошти від продажу свого будинку з метою інвестування їх в будівництво спірного будинку, а тому набула право власності на частину будинку. При цьому, виходячи з вартості будинку згідно інвентаризаційної справи та внеску позивачки, суд вважає за можливе визнати право власності позивачки на 20/100 частин будинку № 83 по вул.Дімітрова в с.Софіївська Борщагівка.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може грунтуватися на припущеннях. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то суд вважає їх недоведеними та необгрунтованими, оскільки жодного доказу на підтвердження моральних страждань, що позивачка нібито зазнала в зв`язку з невизнанням відповідачем її права власності на частину будинку, позивачкою не надано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 331 ЦК України, ст. ст. 10, 57- 58,60,208-209,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 20/100 частин житлового будинку №83 по вул.Дімітрова в с.Софіївська Борщагівка Києво- Святошинського району Київської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 80/100 частин житлового будинку №83 по вул.Дімітрова в с.Софіївська Борщагівка Києво- Святошинського району Київської області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області на протязі 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: