Справа № 22ц-445-2008р.                                                        Головуючий
із земельних                                                                               - Мунько Б.П.
правовідносин                                                                           Доповідач
інстанції - Карпенко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

21 лютого 2008 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого - Храпка В.Д.

суддів                  - Карпенко О.В., Бурлаки В.О.

при секретарі -
Пономаренко Ю.І.

з участю
адвокатів - ОСОБА_5, ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційні скарги
ОСОБА_1 та його представника -
ОСОБА_2 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою,

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_2, які підтримали
апеляційні скарги; представника ОСОБА_3
-ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5, які просили апеляційні скарги
відхилити, колегія суддів ,
-

встановила:

ОСОБА_3
звернувся в жовтні 2006 року до Черкаського райсуду Черкаської області із
позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в
якому зазначав, що рішенням Мошнівської сільської ради Черкаського району від
29.09.1991 року йому була наділена земельна ділянка розміром 0, 29 га для
будівництва та обслуговування будинку з надвірними спорудами. У відповідності
до Державного акту на право приватної власності на землю від 13 листопада 2000 року йому
належить земельна ділянка розміром 0,
28 га, яка розташована в АДРЕСА_1.
ОСОБА_3 вказує,
що відповідач ОСОБА_3
є суміжним землекористувачем. Позивач зазначає, що земельна ділянка має
чітко визначені межі із суміжними землекористувачами, що відображено в Державному
акті на право приватної власності на землю, проте, ОСОБА_1 весною 2006 року,
самочинно порушив існуючу між їх земельними ділянками межу, захвативши частину
належної позивачеві земельної ділянки і побудувавши бетонну площадку, яку
використовує як стоянку для машин. Вода, яка попадає на бетонну площадку,
стікає на земельну ділянку позивача і забруднює її, у зв»язку із чим всі
городні культури, які він висаджує, знищуються. Факт порушення відповідачем меж
суміжного землекористування підтверджується обстеженнями Мошнівської сільської
ради від 15.06.2006 року та актом

2

від 11.09.2006 року. Розміри
його земельної ділянки, що були захвачені відповідачем, зазначає позивач,
відображені в плані до акту від 11.09.2006
року, тому ОСОБА_3
просив поновити його порушені права власника та землекористувача шляхом постановления судового
рішення.

11 січня 2007 року ОСОБА_1, у
свою чергу, звертається до Черкаського районного суду із аналогічними позовними
вимогами до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в
якому зазначив, що він 23
лютого 2006 року на
підставі договору купівлі-продажу став власником недобудованого житлового
будинку по АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_1, вважаючи, що ОСОБА_3 порушив межу на 1, 3 м. та самовільно
здійснив захват частини його земельної ділянки на 1, 3 м , що призвело до
порушення його права на користування належною йому земельною ділянкою площею 0,
12 га. Також ОСОБА_1 вказує, що приватизація земельної ділянки ОСОБА_3 була
проведена із порушенням вимог діючого земельного законодавства, без отримання
відповідних підписів суміжних землекористувачів в акті узгодження, тобто є
незаконною, тому, з метою усунення порушень своїх прав, ОСОБА_1 просив
постановити судове рішення, яким покласти на ОСОБА_3 обов»язок щодо усунення існуючих
перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою
Черкаського районного суду від 31
січня 2007 року
вказані позови були об»єднані в одне провадження.

Рішенням
Черкаського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2007 року позов
ОСОБА_3 -задоволений. Зобов»язано відповідача ОСОБА_1 усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення межі між земельною ділянкою
відповідача ОСОБА_2 по АДРЕСА_1
та земельною ділянкою позивача ОСОБА_3
по АДРЕСА_1 у відповідності до Державного акту на право приватної
власності на землю, виданого 13
листопада 2000 року на
підставі рішення виконкому Мошнівської сільської ради від 29.08.1997 року № 46 та зобов»язано
відповідача ОСОБА_1 демонтувати бетонну площадку на 1 метр від їх
спільної межі та паркан побудовані на належній позивачеві ОСОБА_3 земельній
ділянці. Покладено зобов»язання на ОСОБА_1 щодо влаштування технічних засобів
для запобігання стоку води з його земельної ділянки на земельну ділянку ОСОБА_3

Стягнуто
із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати, а саме: 8
грн. 50 коп -державне мито, 7, 50  грн.  - інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, 1200
грн. - за надання юридичної
допомоги.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовлено.

В
апеляційних скаргах ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 просять рішення суду
першої інстанції скасувати як постановлене при неповному з»ясуванні обставин,
що мають суттєве значення для вирішення спору по суті, із порушенням вимог
матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким повністю
задоволити його позовні вимоги, а ОСОБА_3 відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши
думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши
законність і обгрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення в
межах доводів поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги, подані ОСОБА_1 та його представником - адвокатом ОСОБА_2
підлягають відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно
вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті
і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

3

При
розгляді справи суд першої інстанції правильно встановив факти і відповідні їм
правовідносини, постановив рішення із дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, яке ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши
які в сукупності, райсуд
прийшов до правильного висновку про підставність заявлених ОСОБА_3 вимог та
необхідності їх задоволення та відсутності підстав для задоволення позовних
вимог ОСОБА_2

Згідно
вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень. З боку ОСОБА_2 на адресу суду не було
надано об»єктивних доказів порушення його прав із сторони ОСОБА_3, приватизація
земельної ділянки була проведена ОСОБА_33 урахуванням вимог діючого
законодавства, межові знаки його земельної ділянки відповідають плану меж
земельної ділянки згідно Державного акту на право приватної власності серії ЧР
17-10-117, чітко визначені на місцевості.

Посилання
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно поклав
на нього обов»язок щодо усунення перешкод в користуванні ОСОБА_3 своєю
земельною ділянкою є необгрунтованими, оскільки, як вбачається із наявних
матеріалів справи, дійсно ОСОБА_1, згідно висновків земельної комісії
Мошнівської сільської ради від 6.07.2006 року /а.с. 5/ та акту обстеження
земельної ділянки від 11 вересня 2006 року /а.с. 6/ порушив спільну межу шляхом
побудови огорожі та бетонної площадки, вимоги щодо відновлення межі у
відповідності із земельним актом, не виконав.

Згідно
вимог ст. 143 ЦПК
України для з»ясування обставин, що мають значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо суд
призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Будь-які заяви
з цього приводу, висловлені ОСОБА_1 чи його представником - ОСОБА_2, в
матеріалах справи відсутні, тому є безпідставними посилання представника
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції необгрунтовано
відмовив в задоволенні клопотання щодо призначення і проведення по справі
відповідної експертизи з метою усунення тих протирічь, які маються в наданих
сторонами документах.

Інші
доводи поданих апеляційних скарг є несуттєвими і не дають підстав для зміни або
скасування постановленого рішення.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 314 ЦПК
України, колегія суддів ,
-

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та його представника -
ОСОБА_2 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2007 року - відхилити,
зазначене судове рішення -
залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності одразу після проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців.