Справа № 2н-0226-2008
у х в а л а

28 березня 2008 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді                                                        Дубіжанської
Т.О.

при секретарі
Рожко Я.С.

розглянувши заяву ОСОБА_1,ОСОБА_2
про скасування судового наказу, -

ВСТАНОВИВ:

28
лютого 2008 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська
постановлений наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_1,ОСОБА_2 на користь ВАТ по
газопостачанню і газифікації «Дніпрогаз» заборгованості за надання послуг по
поставці газу в сумі 285 грн. 53 коп., а також судових витрат в сумі 40 грн. 50
коп.

27
березня 2007 року боржники ОСОБА_1., ОСОБА_2подали заяву про скасування
судового наказу, мотивувавши її тим, що вони 25.03.2008 року сплатили
заборгованість за надання послуг по поставці газу в сумі 285 грн. 53 коп., про
що надали до заяви копію квитанції, а також посилалися на те, що судові витрати
за подачу заяви про видачу судового наказу розраховані і сплачені не у
відповідності до ст. 99 ЦПК України. Крім того, вони звернули увагу на те, що в
заяві про видачу судового наказу не вірно зазначено час відкриття їм особового
рахунку № 905914, а саме рахунок відкрито у 1997 році, а в заяві зазначено
31.01.1996 року. Вважають не вірними ствердження заявника про те, що вони
жодного разу не сплачували за спожитий природний газ. У зв'язку з цим, вони
просять скасувати судовий наказ.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява
задоволенню не підлягає з наступних підстав. В поданій заяві боржниками
не оспорюється наявність заборгованості в зазначеній судом сумі, а посилання
боржника на сплату заборгованості за надання послуг по поставці газу в сумі 285
грн. 53 коп., що підтверджено доданою до заяви копією квитанції 1/599 від
25.03.2008 року, являються безпідставними та необґрунтованими і не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки наказ суду видано 28.02.2008 року, а
заборгованість сплачена 25.03.2008 року, тобто вже після винесення судового
наказу.

Що стосується стверджень боржників про те, що судові витрати за подачу
заяви про видачу судового наказу розраховані і сплачені не у відповідності до
ст. 99 ЦПК України, то вони також являються безпідставними та необґрунтованими
і не можуть бути прийняті судом до уваги, з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його
сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до п. п.
а) п. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року № 7-93
«Про державне мито» із позовних заяв, що подаються до суду, судовий збір
сплачується в розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 3
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 ЦПК України за подання заяви про видачу судового
наказу сплачується судовий збір у розмірі п'ятдесяти відсотків ставки, яка
визначається з оспорюваної суми у разі звернення в суд з позовом у порядку
позовного провадження.

Згідно вимог ч. 2 ст. 81 ЦПК України розмір та порядок оплати витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи залежно від категорії справ
встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 21.12.2005 року № 1258 «Про затвердження Порядку оплати
витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з
розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів» в справах наказного
провадження  витрати з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи сплачуються в розмірі 15
грн.

При зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу заявник сплатив
судовий збір в сумі 25 грн. 50 коп. (51 грн. / 2) та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн., що
підтверджено квитанціями в матеріалах справи (а.с. 1, 2). Отже, заявником були
вірно сплачені судові витрати по справі, виходячи з суми заборгованості 285
грн. 53 коп., та які у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України були стягнуті з
боржників на користь заявника.

Що стосується посилань боржників про те, що в заяві про видачу судового
наказу не вірно зазначено час відкриття їм особового рахунку № 905914, а саме
рахунок відкрито у 1997 році, а в заяві зазначено 31.01.1996 року, то дані
посилання не являються підставою для скасування судового наказу від 28.02.2008
року, оскільки згідно розрахунку суми заборгованості від 12.02.2008 року (а.с.
6-7), заявником не була розрахована сума заборгованості за надання послуг по
поставці газу за 1996 рік, що виключає стягнення її за судовим наказом від
28.02.2008 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.
106, 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2 у
скасуванні судового наказу від 28.02.2008 року про стягнення солідарно з
ОСОБА_1,ОСОБА_2 на користь ВАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпрогаз»
заборгованості за надання послуг по поставці газу в сумі 285 грн. 53 коп., а
також судових витрати в сумі 40 грн. 50 коп.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання через Красногвардійський районний суд заяви про апеляційне оскарження
протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                                                   Т.О. Дубіжанська