У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Лихути Л.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою прокурора Орджонікідзевського району м. Маріуполя в інтересах
неповнолітніх                 ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання угоди купівлі-продажу квартири
недійсною; за зустрічними позовами: ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу квартири дійсним та недійсним;
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання дійсним біржового контракту та до
ОСОБА_3, ОСОБА_6, Універсальної Ново-Олександрівської товарної біржі про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 27 жовтня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької області                          від 28 грудня 2006
року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2004 року прокурор Орджонікідзевського району м. Маріуполя
звернувся в суд з заявою в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання угоди
купівлі-продажу квартири недійсною. Прокурор зазначав, що відповідно до
біржового контракту № 45 від 23 травня 2002 року, укладеному на Універсальній
Ново-Олександрівскій товарній біржі,
ОСОБА_3 продала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, в якій проживали її
неповнолітні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2, хоча орган опіки та піклування згоди на
продаж квартири не давав і діти іншим житлом забезпечені не були. Посилаючись
на те, що зазначеною угодою порушено права неповнолітніх, прокурор просив
визнати угоду недійсною.

Третя особа у справі - ОСОБА_6 заявив самостійні вимоги щодо предмету спору
та подав позов до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу квартири дійсним та визнання угоди недійсною, посилаючись на
те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю його та дружини - ОСОБА_3,
оскільки вони придбали її в 1996 році у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на Азовській
універсальній біржі за рахунок спільних коштів, перебуваючи в шлюбі. В
листопаді 2004 року йому стало відомо, що ОСОБА_3 23 травня 2002 року продала
квартиру ОСОБА_5. Оскільки своєї згоди на її продаж він не давав, вважає, що
відчуженням спірної квартири порушено його право власності на неї.

ОСОБА_5 подав зустрічний позов до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання угоди
дійсною, посилаючись на те, що 23 травня 2002 року він уклав на Універсальній
Ново-Олександрівській товарній біржі договір купівлі-продажу спірної квартири з
ОСОБА_3. Всіх умов зазначеної угоди було дотримано, а оскільки ОСОБА_3
ухиляється від її нотаріального посвідчення, просив визнати договір дійсним в
судовому порядку. Крім того, він звернувся до ОСОБА_3, ОСОБА_6, Універсальної
Ново-Олександрівскої товарної біржі з позовом про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, посилаючись на те, що
ОСОБА_3 ввела в оману брокерів біржі, а вони у свою чергу не перевірили
наявність згоди на продаж співвласника квартири - ОСОБА_6, що є підставою для
визнання укладеного договору недійсним. Оскільки за недійсним договором йому
повернуть сплачені за ним кошти, а за нинішніми цінами він за ці кошти
аналогічної квартири купити не зможе, просив стягнути з відповідачів завдану
йому матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 27 жовтня 2006
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 28
грудня 2006 року, заяву прокурора Орджонікідзевського району м. Маріуполя в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання угоди купівлі-продажу квартири недійсною і ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі продажу квартири
дійсним та визнання угоди недійсною задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 27 грудня 1996 року на Азовській універсальній
товарній біржі.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу зазначеної квартири, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 23 травня 2002 року на Універсальній
Ново-Олександрівській товарній біржі. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 14
600 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання угоди дійсною
та до ОСОБА_3, ОСОБА_6, Універсальної Ново-Олександрівської товарної біржі про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_6 та Універсальної Ново-Олександрівської товарної біржі про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з недоведеності такої
вимоги.

Однак, з таким висновком погодитися не можна, оскільки він невмотивований
та не ґрунтується на зібраних в справі доказах.

Правовідносини щодо діяльності товарних бірж на території України
регулюються Законом України “Про товарні біржі”. Статтею 6 зазначеного Закону в
редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири,
встановлено, що у статуті біржі визначається, зокрема, майнова відповідальність
членів біржі, а відповідно до ч. 3 ст. 17 зазначеного Закону у правилах
біржової торгівлі (які відповідно до ч. 2 зазначеної статті  затверджуються загальними зборами членів
товарної біржі або органом, ними уповноваженим) визначається також
відповідальність учасників та працівників біржі за невиконання або неналежне
виконання правил біржової торгівлі.

Звертаючись із зазначеної вимогою до суду, ОСОБА_5 зазначав, що по вині
ОСОБА_3, яка ввела в оману працівників біржі, подавши фіктивну згоду чоловіка
на продаж квартири, та працівників біржі, які неналежно виконали свої обов'язки
та не перевірили, чи дійсно ОСОБА_6 дає свою згоду на відчуження квартири,
договір купівлі-продажу квартири визнається недійсним. За недійсним договором
йому буде повернуто 14 600 грн., які він сплатив за квартиру. Оскільки за ці
кошти у зв'язку із ростом цін на нерухомість зараз він не зможе придбати
аналогічної квартири, йому завдано матеріальної та моральної шкоди. Позивач
просив стягнути з відповідачів 150 000 грн., що становить вартість аналогічної
квартири за існуючими на ринку житла цінами.

Судом цих доводів ОСОБА_5 не перевірено, статуту та правил біржової
торгівлі Універсальної Ново-Української товарної біржі не оглянуто, не
з'ясовано чи дійсно працівники біржі неналежно виконали покладені на них
обов'язки, чи зросли ціни на ринку житла з часу укладення спірної угоди,
відтак, чи завдано шкоди ОСОБА_5, чи є причинний зв'язок між неправомірними
діями ОСОБА_3 та працівників біржі зі шкодою, завданою ОСОБА_5

Зазначене має значення для вирішення справи, а тому ухвалення судом рішення
в цій частині без з'ясування вказаних обставин було передчасним.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування ухваленого судового рішення. Оскільки
зазначене порушення допущено судом першої інстанції і не було усунено
апеляційним судом, справу в цій частині слід передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В решті рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права, а тому в цій частині касаційну скаргу слід відхилити.

Керуючись п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 336,ст. 337, ч. 2 ст. 338, п.п. 1, 2 ч. 1 ст.
344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України,

у х в а л и л а :

касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 27 жовтня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 28 грудня 2006 року в
частині відмови у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, Універсальної
Ново-Олександрівської товарної біржі про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди скасувати і передати справу в цій частині на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В решті рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 27
жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 28 грудня
2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г.Ярема

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін