Справа
№22-ц-18    2008 р.                          Головуючий у 1-й інстанції Бондар
- 5                                                  Суддя-доповідач
е м     У к р а ї н и
лютого 2008 року      колегія суддів  судової палати  у
цивільних  справах  Апеляційного
суду  Сумської   області
суддів             -    Криворотенка В.І., Семеній Л.І.
секретаря судового засідання -
відкритому  судовому  засіданні
в приміщенні  апеляційного суду
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
районного суду м.Суми від 13 серпня  2007
року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики, матеріальних збитків та моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_2
до  ОСОБА_1 про визнання договору позики
Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 13 серпня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на його користь 528934 грн. 09 коп. боргу за договором позики та 1730
грн. судових витрат.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за їх необґрунтованістю.

В задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено за необґрунтованістю вимог.

Переглянувши
цю справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, колегія суддів  судової палати з   цивільних
справ  Апеляційного  суду
Сумської   області  своїм рішенням від 9 жовтня 2007 року змінила
рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми боргу за договором
позики, стягнувши з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 514652 грн. 39 коп. замість 528934 грн. 09 коп., як було
постановлено раніше.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене
рішення суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог про
стягнення збитків та моральної шкоди скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення зазначених позовних вимог.

При
цьому посилається на порушення норм матеріального права. Зокрема, зазначає, що
суд не врахував, що до збитків, понесених кредитором у зв'язку з неповерненням
боргу, окрім прямих збитків, які йому спричинені на 43381 грн. 24 коп.,
відноситься також і упущена вигода, розмір якої становить 378649 грн. з приводу
чого він надав суду переконливі докази, як і щодо заподіяння йому моральної
шкоди внаслідок порушення зобов'язання за договором позики також.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом
першої інстанції  вірно встановлено, що
згідно з письмовим договором позики від 7 червня 2006 року ОСОБА_1 передав
ОСОБА_2 460700 грн., що в еквіваленті відповідало 91500 доларів США, які
останній мав повернути в строк до 1 вересня 2006 року, однак так і не повернув
(а.с.5-6).

Як
вбачається з установлених судовими рішеннями
у цивільній справі обставин, за порушення грошового зобов'язання,
передбаченого договором позики, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 примусово стягнута
сума боргу.

У серпні
2006 року ОСОБА_1, діючи як приватний підприємець, укладав договори
купівлі-продажу різного товару (а.с.106-107, 112, 119, 126-127), які відповідно
до письмових повідомлень, були в односторонньому порядку розірвані його
діловими партнерами у зв'язку з непоставкою товару або непроведенням
попередньої оплати (а.с.111, 118, 125, 131).

Доводи
апелянта про те, що у зв'язку з неповерненням боргу відповідачем він змушений
був узяти в борг у ОСОБА_3 50000 грн. для ведення фінансово-господарської
діяльності, а потім - для повернення боргу ОСОБА_3 був змушений взяти кредит у
ВАТ КБ «Надра» в сумі 50000 грн., на які банк
нарахував відсотки та пеню за прострочення платежу в розмірі 43381 грн.
24 коп., крім того, в ході господарської діяльності від невиконання вищезазначених
договорів він неотримав прибуток на суму 378649 грн., не є підставою для
скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні
позовних вимог про стягнення збитків та моральної шкоди.

Висновки
суду про те, що нарахування банком відсотків та пені за несвоєчасне повернення
кредиту (а.с.103-105, 159, 161) жодним чином не пов'язано з неповерненням
ОСОБА_2 суми позики ОСОБА_1, а також про те, що неотриманий можливий прибуток
внаслідок невиконання приватним підприємцем ОСОБА_1 умов господарських
договорів не є збитками, завданими внаслідок неповернення ОСОБА_2 суми позики,
є законним і обґрунтованим, враховуючи відсутність причинного зв'язку між
невиконанням ОСОБА_2 зобов'язання за договором позики та негативними наслідками
для самого ОСОБА_1 у зв'язку з порушенням ним самим зобов'язань по укладених
договорах із суб'єктами підприємницької діяльності.

Посилання  апелянта на те, що  суд,
обґрунтовуючи відмову у стягненні недоотриманого прибутку тим, що,
укладаючи договори купівлі-продажу, він діяв як приватний підприємець, а
договір позики з відповідачем уклав як фізична особа, порушив вимоги ст.5
Закону України «Про підприємництво», є безпідставним, оскільки зазначена норма
втратила чинність з 1 січня 2004 року. Крім того, зазначений висновок суду не
суперечить ст.ст.50, 51, 52 ЦК України.

Також є
обґрунтованим висновок  місцевого суду і
про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його
користь моральної шкоди, так як умови її настання за порушення зобов'язання за
договором позики не передбачені ні відповідним договором, ні відповідним
законом.

Інші
доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Рішення
суду в оскаржуваній частині відповідає вимогам ст.ст. 611, 623, 625, 1050 ЦК
України.

Отже, як
законне і обґрунтоване рішення суду необхідно залишити без зміни, а  апеляційну скаргу - відхилити.

Керуючись
ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від
13 серпня 2007 року по даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно  і може
бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня її
проголошення  до Верховного Суду України.

Головуючий     -

Судді                  -