№2-42/2008p.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2008року Харцизький м
іський суд Донецької області
у складі: Головуючої судді Хо
мінець І.В. При секретарі Пара
монової А.Ю. З участю сторін

розглянувши у відкритому с
удовому засіданні в місті Ха
рцизьку цивільну справу за п
озовом ОСОБА_1 до ДП «Шахт
арськантрацит» ВП «шахта Іло
вайська» про стягнення боргу
та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Ха
рцизького міського суду з по
зовом до відповідача про стя
гнення боргу за недопоставле
не відповідачем вугілля 19889 гр
н. 84коп. та моральну шкоду у сум
і 200 тис. грн. , посилаючись на те
, що її чоловік ОСОБА_2 отри
мував , хоча й не регулярно, ву
гілля на шахті Іловайській з
1977р.до 2004р., після чого йому відм
овили в виділенні вугілля ун
аслідок чого утворилася забо
ргованість в 13 нормах вугілля
, що в ціновому відображенні с
кладає позовну суму. ОСОБА_
2постійно вів перемови з ві
дповідачем з приводу вугілля
, але в вересні 2004р.він помер і т
епер вона, як його дружина , вв
ажає, що відповідач повинен ї
й сплатити суму цього боргу.В
ідповідач добровільно не баж
ає це зробити, посилаючись на
те, що її чоловік пішов на пен
сію з іншої шахти - № 12 імені Дзе
ржинського , що не входить до с
кладу ДП «Шахтарськантраит»
.Але діючим законодавством п
ередбачено , що шахтарі-пенсі
онери мають право отримувати
безкоштовне вугілля за місц
ем проживання З листів, надан
их нею суду, вбачається, що шах
та Іловайська визнавала її ч
оловіка своїм пенсіонером та
видавала безкоштовне вугілл
я. З цих же листів вбачається,
що борг складає 13 норм вугілля
, це 38 тон 350 кг., виходячи з норми
2 тони 950 кг.Вартість 1 тони вугі
лля 518 грн. 64 коп.
Вона просить стягнути суму
позову на її корить, а також 200т
ис. грн. моральної шкоди.Вона д
овгий час вимушена вимагати
задоволення її права. Мораль
ні страждання тривають більш
е 10 років, як підприємство ста
ло відмовляти чоловіку в отр
иманні вугілля і він вимушен
ий був постійно звертатися д
о керівництва шахти та в інші
інстанції.Вони на невеликі п
енсії вимушені були постійно
покупати вугілля , щоб не жити
в холоді.Все це було дуже важк
о.Сума моральної шкоди склад
ає 200 тис грн. ., тому що за 13 років
це 13 розмірів і моральні стра
ждання вона відчуває до наст
упного часу, бо шахта Іловайс
ька не бажає сплатити їй борг
.
В судовому засіданні предс
тавник позивачки ОСОБА_3 п
ідтримав позов позивачки та
пояснив, що чоловік позивачк
и працював на шахті Іловайсь
кій в 1957-1959р.р.після чого став пр
ацювати на шахті ім..Дзержинс
ького м. Брянка Луганської об
л.. і з того підприємства пішов
на пенсію та переїхав жити в м
. Іловайськ, де за місцем прожи
вання звернувся на шахту Іло
вайську з питання отримання
побутового вугілля і йому ша
хта якийсь час надавала вугі
лля. Приблизно з 1994р.шахта стал
а відмовлятися від свого обо
в»язку Чоловік його доверите
льки неодноразово звертався
в різні установи з цього пита
ння і з листування видно, що ша
хта Іловайська повинна була
давати йому как

2
шахтарю-пенсіонеру вугіл
ля, борг складає 13 норм вугілл
я. Ця обставина підтверджуєт
ься листом № 17-10/05-2766 за підписом
в.о. директора шахти Іловайсь
кої. Чоловік позивачки помер
в 2004р., тому тепер вона вимагає
повернення боргу в грошовій
сумі як члену сім"ї пенсіонер
а.З 2004р.ії чоловік був поставле
ний на чергу для отримання по
бутового вугілля в Луганськв
углереструкторизації , але в
зв"язку з його смертю рішення
м суду вартість вугілля було
стягнуто на її користь. Він вв
ажає, що право позивачки отри
мати борг за недопоставлене
відповідачем вугілля , перед
бачено Гірним законом Україн
и, Інструкцією про порядок за
безпечення вугіллям та ст. 1227 Ц
К України, згідно якої всі нал
ежні померлому виплати та не
отримані ним за життя, повинн
і бути сплачені членам його р
одини.Позивачка є його жінко
ю, що ніким не оскаржується.Во
на у нотаріуса отримала спад
щину після смерті чоловіка, а
щодо вугілля нотаріус поясн
ив, що воно не входить в спадко
ву масу, тому вона вимушена бу
ла звернутися до суду.
Представник відповідача
Леонов В.Ю. позов не визна
в та пояснив, що вимоги позива
чки не базуються на діючому з
аконодавству і просить в поз
ові відмовити, тому що позива
чка не довела свог права вима
гати від них таких дій, а саме
сплачувати вартість начебто
недоотриманого її чоловіком
і нею побутового вугілля.Крі
м того, нею не надано доказів т
ого, що її чоловік мав право на
отримання вугілля за місцем
мешкання., тому що згідно діюч
ого законодавства пенсіонер
и-шахтарі мають право на отри
мання побутового вугілля на
шахтах, звідки вони вийшли на
пенсію.Вони не оскаржують то
го факта, що ОСОБА_2 мешкав
в м. Іловайську, в 1957-1959р.р. працюв
ав на шахті Іловайській, яка н
е є юридичною особою, а входит
ь в склад ДП „Шахтарськантра
цит".Не виключає, що керівницт
во шахти Іловайської, яка вхо
дить в структуру ДП
„Шахтарськантрацит", надав
ало іноді вугілля чоловіку п
озивачки з власного розсуду,
але це ніяк не підтверджує об
ов'язків відповідача сплачув
ати позивачці вартість вугіл
ля, яке начебто недодало їхні
й родині.В матеріалах справи
є лист на ім. "я чоловіка позив
ачки, з якого вбачається, що вж
е в січні 2004р.йому було офіційн
о повідомленого він має прав
о отримувати вугілля на підп
риємстві, з якого пійшлов на п
енсію. І, як видно з пояснень п
редставника позивачки, вона
з 2004р. Забезпечена грошовою ко
мпенсацією за вугілля з боку
Луганськреструкторизації-п
ідприємства, що сплачує борг
и ліквідованих шахт, в тому чи
слі шахти ім..Дзержинського, з
якої ОСОБА_2 пішов на пенс
ію.Також в матеріалах справи
є листування, з якого видно, щ
о ОСОБА_2 багато разів зве
ртався до відповідача та в ін
ші установи з питання забезп
ечення побутовим паливом , ал
е отримував відповіді, що йом
у необхідно звертатися на ша
хту ім..Дзержинського. ДП"Шахт
арськантрацит" зверталися до
керівництва шахти Іловайськ
ої з проханням вирішити це пи
тання, але шахта відмовилася
від постановки ОСОБА_2на
чергу.Також звертає увагу су
ду на те, що ні шахта 1ловайськ
а, ні відповідач ніколи не виз
навали боргу по вугіллю пере
д ОСОБА_2.Крім того, діюче з
аконодавство не передбачає г
рошову компенсацію для члені
в сім'ї померлого шахтаря-пен
сіонера, який не працював на д
анній шахті. Також безпідста
вні вимоги позивачки згідно
ст. 1227 ЦК України, бо там йдетьс
я зовсім про інші відносини.К
рім того, позивачка звернула
ся до суду тільки в вересні 2007р
., хоча вже в січні 2004р. Знала про
відмову шахти надавати безо
платне вугілля.Питання про п
оновлення термінів для зверн
ення до суду з позовом нею не с
тавиться . Вимоги позивачки п
ро стягнення з відповідача м
оральної шкоди не обґрунтова
ні ніякими документами, а так
ож не наведено закон, яким пер
едбачено ці вимоги. На підста
ві викладених доводів просит
ь в позові відмовити.
Суд, вислухавши сторони, дос
лідивши матеріали справи, вв
ажає позов таким, що не підляг
ає задоволенню з наступних п
ідстав.

3
Згідно ст. 43 Гірного закону
України право на отримання б
езоплатного вугілля на побут
ові потреби мають пенсіонери
, яки пропрацювали на підприє
мстві на підземних роботах 10 т
а більше років.
Судом встановлено і предс
тавником позивачки не оскарж
увався той факт, що ОСОБА_2
відпрацював на підземних ро
ботах більше 10 років та вийшов
на пенсію з шахти № 12 ім. Дзержи
нського м. Брянка Луганської
обл..
Згідно Інструкції про поря
док забезпечення працівникі
в підприємств і організацій
Мінвуглепрома України палив
ом на побутові потреби затве
рдженої 22.05.1995р.Міністром вугіл
ьної промисловості України,
правом безкоштовного отрима
ння вугілля користуються пра
цівники шахт„зараховані в шт
ат на постійну роботу; пенсіо
нери, які пропрацювали на під
земних роботах не менше 10 рокі
в. В випадках неможливості ви
ділення палива в його натура
льному вигляді особам, які ви
їхали з вугільного басейну і
мають потребу в паливі на нов
ому місці проживання, компен
сують вартість вугілля і ком
пенсацію здійснює підприємс
тво по рахунку паливно-поста
чальної організації і заяви
особи, що має потребу в паливі
.
Таким чином встановленого
ОСОБА_2 мав право на отрим
ання безоплатного палива на
побутові потреби на підприєм
стві , де він відпрацював необ
хідний стаж на підземних роб
отах та вийшов на пенсію.
Згідно Галузевої угоди між
Мін палива та енергетики Укр
аїни і всеукраїнськими профс
пілками вугільної промислов
ості України від 03.07.2001р. /з допов
неннями та змінами за 2002-2004р.р./.п
. 12.10 и 12.12 закріплені такіж норми
, як і в названій Інструкції...

Згідно ст..48 Гірного закону У
країни після ліквідації гірн
ичого підприємства забезпеч
ення вугіллям на побутові по
треби здійснюється в межах т
арифної угоди правонаступни
ком непрацюючим пенсіонерам
і пр.Зазначені категорії кор
истуються правом на безоплат
ну доставку вугля.Фінансуван
ня таких заходів провадиться
за рахунок коштів , виділених
на ліквідацію або консервац
ію гірничого підприємства, п
ісля закінчення такої роботи
-правонаступником.
ДП "Шахтарськантрацит"не є п
равонаступником шахти № 12 ім.
Дзержинського м. Брянка Луга
нської обл.., тому вимоги позив
ачки до відповідача виконати
перед нею забов"язання щодо в
иплати вартості вугілля, яке
начебто підприємство повинн
о було надати її чоловіку в ро
змірі 13 норм вартістю 19889 грн. 84 к
оп.безпідставні.Позивачкою н
е надано доказів того, що такі
правовідносини між її чолов
іком , а після його смерті - між
нею та відповідачем мали міс
це, а також того, що відповідач
визнава її вимоги на будь-яко
му етапі /до смерті ОСОБА_2
чи після/.
Суд критично відноситься д
о ствердження представника п
озивачка відносно того, що ли
ст № 17-10/05-2766 від 08.10.04р. підтверджує
те, що відповідач визнавав за
собою борг передОСОБА_2 в
розмірі 13 норм вугілля, бо з те
ксту листа цього не вбачаєть
ся.
Аналізуючи викладене, суд в
важає, що позивачка не довела
законність своїх вимог, тому
в позові їй слід відмовити в п
овному обсязі.
Керуючись Гірним Законом У
країни, Інструкцією про поря
док забезпечення працівникі
в підприємств і організацій
Мінвуглепрома України палив
ом на побутові потреби, Галуз
евою угодою..., суд

ВИРІШИВ:

4
В позові ОСОБА_2 до ДП „Ш
ахтарськантрацит" про стягне
ння боргу та моральної шкоди
-відмовити.
Рішення може бути оскаржен
е до апеляційного суду Донец
ької обл.. шляхом подачи у 10 ден
ний строк заяви про апеляцій
не оскарження , після чого шля
хом подачи у 20 денний строк ап
еляції з надісланням її копі
ї в апеляційний суд , або у пор
ядку, передбаченому ч.4 ст. 295 ЦП
К України.