Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Лященко Н.П.,                             Прокопчука Ю.В.,  Костенка А.В.,                         Пшонки М.П., -
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ)
“Спеціалізоване будівельно-монтажне управління “Тунельбуд” про стягнення
заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, витрат на
правову допомогу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного
суду м. Харкова від 7 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 24 травня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до         ВАТ “Спеціалізоване
будівельно-монтажне управління “Тунельбуд” про стягнення заборгованості із
заробітної плати, компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням
строків її виплати, середнього заробітку за
час затримки розрахунку, витрат на оплату послуг адвоката при складанні
позову та моральної шкоди.
У ході судового розгляду позивач уточнив свої позовні вимоги та просив
стягнути з відповідача 816 грн. 09 коп. заборгованості із заробітної плати,
4 192 грн. 56 коп. середнього заробітку за час затримки
розрахунку та 150  грн. витрат  на
Позивач посилався на те, що з 1 квітня 2002 року до 31 травня 2006 року
працював на посаді сторожа у ВАТ “Спеціалізоване будівельно-монтажне управління
“Тунельбуд”. Наказом № 10-к від 22 травня 2006 року він був звільнений із
займаної посади за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. З грудня
2005 року до травня 2006 року йому не виплачувалася
заробітна плата, сума заборгованості з якої на день звільнення складала                 3 091 грн. 77 коп. У
жовтні 2006 року, після звернення до суду, відповідач частково виплатив йому заборгованість у сумі 2 275 грн. 68 коп. У
зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача заробітну плату за
травень 2006 року в сумі 816 грн. 09 коп., середній заробіток за час затримки
до дня розрахунку в сумі 4 192 грн. 56 коп., за період з червня 2006 року до
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 7 березня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від             24 травня 2007 року, позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з відповідача на його користь
заборгованість із заробітної плати за травень 2006 року в сумі 816 грн. 77
коп., витрати на правову допомогу в розмірі 150 грн. В іншій частині позову
відмовлено у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності дня
звернення до суду.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування
ухвалених у справі судових рішень, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку, суд першої інстанції виходив із того, що
позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду, передбачений ч. 1 ст.
233 КЗпП України, і підстав для його поновлення
суд не має.

З таким висновком погодився апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін.

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна, оскільки суди дійшли їх із порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Судами було встановлено, що позивач звільнився із займаної посади              31 травня 2006 року,
заборгованість із виплати заробітної плати почалася з грудня 2005 року, частину
якої відповідач погасив у жовтні 2006 року.

За уточненими позовними вимогами ОСОБА_1 просив
стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати за травень
2006 року в сумі             816 грн. 77
коп. та середній заробіток за час затримки
виплати цієї суми розрахунку при звільненні з
31 травня 2006 року до 7 березня 2007 року (день винесення рішення) на загальну
суму 4 192 грн. 56 коп., 150 грн. за надання правової допомоги.

Вимога позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні відповідає нормам діючого законодавства, а саме
положенню ст. 117 КЗпП України.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо
працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір
сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган
в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

У порушення вищезазначених норм відповідач не провів кінцевий розрахунок, не виплатив належну позивачу
заробітну плату за травень 2006 року в сумі 816 грн. 77 коп.

Враховуючи, що з позивачем не був проведений кінцевий розрахунок при
звільненні, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України відповідач повинен
сплатити його середній заробіток за весь час
затримки на день фактичного розрахунку, при цьому відсутність грошових коштів не звільняє відповідача
від відповідальності.

Крім того,
відповідно до ч. 5 п. 25 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 “Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці” непроведення розрахунку з працівником у
день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після
його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування
відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного
строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення
зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Як убачається з
матеріалів справи, позивач звернувся з позовом у суд до проведення з ним
кінцевого розрахунку, оскільки відповідач на цей час не сплатив суму
заборгованості з виплати основної заробітної плати за травень 2006 року.

Таким чином,
перебіг тримісячного строку звернення до суду ще не розпочався, середній
заробіток розраховується до дня винесення рішення.

За таких обставин колегія суддів визнає, що при вирішенні справи судом
неправильно застосовані норми матеріального права, а тому постановлені у справі
судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог у частині стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні позивача з поданим ним обґрунтованим
розрахунком.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 7 березня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2007 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та при
звільненні позивача скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Спеціалізоване
будівельно-монтажне управління “Тунельбуд” на користь ОСОБА_1 4 192 грн. 56
коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку та в дохід держави  41 грн. 92 коп.
державного збору.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В.
Патрюк

Судді:

Н.П. Лященко

А.В.
Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка