Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :
Левченка Є.Ф., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,
в попередньому судовому засіданні справу за позовом Запорізької обласної
кредитної спілки “Довіра” до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Запорізької обласної кредитної спілки “Довіра” про визнання кредитного договору
кредитна спілка “Довіра” звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись
на те, що ОСОБА_1 на підставі кредитного договору від 22 лютого 2002 року
отримала кредит в сумі 1400 грн., того ж дня із ОСОБА_2 та ОСОБА_3було укладено
договори поруки в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1., однак остання
належним чином своїх обов'язків по договору не виконала.
стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом та відсотками.
із зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору від 22 лютого
2002 року, посилаючись на те, що такий договір укладено з порушеннями вимог
закону, вона повернула спілці усі необхідні кошти.
Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23
травня 2007 року в задоволенні позову Запорізької обласної кредитної спілки
“Довіра” відмовлено, зустрічний позов задоволено, постановлено визнати
недійсним договір № 201 від
22 лютого 2002 року про надання кредиту, укладений між Запорізькою
обласною кредитною спілкою “Довіра” та ОСОБА_1., стягнути з ОСОБА_1. на користь
кредитної спілки 95 грн.

Ухвалою
Апеляційного суду Запорізької області від 14 серпня 2007 року рішення суду
першої інстанції залишене без змін з уточненням в мотивувальній та резолютивній
його частині номеру договору від 22 лютого 2002 року - № 61.

У касаційній скарзі Запорізька
обласна кредитна спілка “Довіра” просить скасувати ухвалені в справі судові
рішення та передати справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до
ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав для висновку, що судами при розгляді
справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які
передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому
доводи касаційної скарги в цій частині не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалені
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу Запорізької
обласної кредитної спілки “Довіра” відхилити, рішення Ленінського районного
суду м.Запоріжжя від 23 травня 2007 року та
ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 серпня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:
Є.Ф.Левченко

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін