У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

24 липня 2008 року                                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі :

головуючого          -                    Прокопчука Ю.В.,

суддів :                                          Костенка А.В.,

Патрюка М.В.,

розглянувши справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету Бердянської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа - Бердянське міське управління земельних ресурсів про поновлення
строку на захист порушеного права, відновлення меж землекористування, визнання
частково недійсним рішення виконавчого комітету, угоди про поділ земельної
ділянки та визнання права власності на самочинно збудоване майно,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20
вересня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 20  грудня 2007 року, позов
задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення з позовом до суду; відновлено
суміжну межу земельної ділянки ОСОБА_1 і земельної ділянки ОСОБА_2 по задній
стінці сараю, розмірами 2,0 м на 5,5 м та 2,25 м на 4,15 м., виділивши ОСОБА_1
земельну ділянку площею 0, 0430 га згідно експлікації земельних угідь від травня
2005 року, складеної у зв'язку з приватизацією земельної ділянки; визнано
частково недійсним угоду про використання земельної ділянки, укладену між
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у частині розміру виділяємої їй земельної ділянки
і суміжних меж із земельною ділянкою ОСОБА_2, визнавши, що ОСОБА_1 виділяється
ізольована земельна ділянка площею 0,0430 га, включаючи і самовільно збудовані
сараї; визнано частково недійсним рішення виконавчого комітету Бердянської
міської ради від 21 грудня 2000 року № 720 у частині розміру виділяємої ОСОБА_1
земельної ділянки, визнавши, що її розмір складає 0,0430 га і суміжна межа із
земельною ділянкою ОСОБА_2 проходить за стінами самовільно збудованих нею
сараїв; визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудовані сараї літ.
“Ж”, “З”, що розташовані по вАДРЕСА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати постановлені судові рішення, посилаючись на їх необґрунтованість та
допущені при розгляді справи порушення норм процесуального права й неправильне
застосування норм матеріального права, а справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді справи суди допустили порушення  норм процесуального права або неправильно
застосували норми матеріального права, які передбачені ст. 338 ЦПК України, як
підстави для зміни або скасування судового рішення. Наведені у касаційній
скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 вересня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20  грудня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Cудді:

Ю.В.
Прокопчук

А.В.
Костенко

М.В. Патрюк