Справа
№2-19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 лютого 2008року            Дружківський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого              судді Панової Т.Л.

при секретарі                       Костіної І.В.

з участю позивача                ОСОБА_1

представника позивача        ОСОБА_2

відповідача                           ОСОБА_3

представника відповідача     ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка Донецької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

У
жовтні 2007 року ОСОБА_2 звернулася до Дружківського міського суду в інтересах
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, в
якому зазначив, що між ОСОБА_1 та відповідачем 09 квітня 1997року був укладений
договір довічного утримання, зареєстрований у реєстрі №2-681 в державній
нотаріальній конторі м. Дружківка.

При
яких обставинах було укладено договір між ОСОБА_1 та його донькою ОСОБА_3,
ОСОБА_1 не пам'ятає.

Після смерті
дружини в 1998році з його згоди в будинку стала мешкати його онука ОСОБА_5
разом із чоловіком ОСОБА_6, які саме й доглядали його, годували, вбирали в
квартирі, він і вони сплачували всі комунальні послуги за квартиру, коли він
знаходився на лікуванні в лікарнях міста, то за ним знову ж таки доглядали
ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_6, які відвідували його в лікарнях, приносили їжу,
одежу, медикаменти.

Відповідач
ОСОБА_3 не виконувала свої зобов'язання по договору довічного утримання, а
саме, вбирання в квартирі, догляд за одежею, готування їжі, сплати комунальних
послуг.

Просить
розірвати договір довічного утримання, укладений 04.04.1997року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1та його представник підтримали позовні
вимоги. ОСОБА_1 пояснив, що 09 квітня 1997року він уклав договір довічного
утримання зі своєю донькою ОСОБА_3., відповідно до якого донька отримала у
власність його квартиру АДРЕСА_1. Відповідачка не виконує умови договору: не
забезпечує його харчуванням, не придбає одяг. Фактично доглядом займалася його
онука ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_6, з якими він постійно мешкав, поки між ним
та відповідачем стали виникати сварки, і спілкування було припинено.
Відповідачка вигнала онуку з чоловіком із його квартири. Він сам готує собі
їжу, сам пре, зашиває, придбає одяг. Він завжди сплачував усі комунальні
послуги по квартирі. Він користується 50% пільгою по оплаті послуг.
Відповідачка ніколи не компенсувала йому його витрати у розмірі пільги. Він і
за онуків сплачує послуги. Він ніколи не допускав виникнення боргу за
послугами. З чоловіком онуки він не сварився. Один раз був скандал, зять його
штовхнув і він упав. Але конфлікти бувають у кожній родині. Він не ображається
на нього. Міліцію з цього приводу він особисто не викликав.  Викликала відповідачка. Підтвердив, що
відповідачка збудувала на подвір'ї новий гараж, але він не давав згоду на це;
викликала швидку допомогу йому, купувала якісь ліки, але він їх викинув, бо
недовіряє їй; писала скарги на головного лікаря з приводу надання неналежної
медичної допомоги йому, у лікарні відвідувала його іноді; в літку
2007р.поновила паркан у дворі; для встановлення лічильників обліку  до водоканалу і міськгазу зверталася
відповідачка, але на придбання лічильників він давав гроші. У нього завжди була
гарна пенсія і матеріально він був забезпечений. Відповідачка брала з нього
кошти навіть за маленьку пляшку горілки, яку випивала разом  з ним. За весь цей час вона купувала йому
тільки носки, на день народження - одеколон; один раз ремонтувала підкладку на
його пальто, за що він заплатив близько 10 грн. Приносила йому куртку, але це
була не нова куртка. На при кінці вересня 2007р. він заборонив дочки приходити до нього, не
бажає спілкуватися з нею і до будинку не пускає. Раніше не звертався про розірвання
договору, бо вважав себе власником будинку. При яких обставинах був укладений
договір довічного утримання він не пам'ятає, і не може впевнено сказати, що
саме його підпис стоїть в договорі. ОСОБА_5 з дитинства жила у цій квартирі.
Про те, що квартира буде в майбутньому належати його онуці ОСОБА_5, було
вирішено вже давно. Його син ОСОБА_7 ніколи не заперечував проти цього. Після
смерті дружини ніхто не згадував про договір довічного утримання. Враховуючі
свій вік та стан здоров'я, він хотів переоформити квартиру на онуку. Став
шукати документи, але їх не знайшлось. Потім з'ясувалося, що їх забрала
відповідачка, крім документів на квартиру, вона також забрала ощадні книжки.
Для повернення документів він був змушений звертатися до міліції. Вважає, що думка
позивачки, про те, що зять має намір заволодіти цією квартирою є безпідставною.
Зять не вимагав у нього переоформлення квартири. Це відповідачки було завжди
мало грошей і вважає, що вона може позбавити онуку житла, продавши квартиру.
Просить розірвати договір довічного утримання.

Представник
позивача ОСОБА_2просить задовольнити позов, оскільки вважає, що відповідачкою
ОСОБА_3. порушені норми Цивільного кодексу, щодо виконання умов договору
довічного утримання. Всупереч вимогам ст. 227ЦК України (1963р), що також
зазначено в тексті договору довічного утримання, ОСОБА_3 не зареєструвала його
в БТІ, і як він вважає, зробила це навмисно, щоб ОСОБА_1 забув і не знав про
його існування, також, щоб їй не сплачувати комунальні витрати по його
утриманню. Відповідачка не надала суду доказів щодо належного виконання умов
договору.

Відповідач
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і вважає, що вона
виконувала умови договору в повному обсязі. Пояснила, що дійсно її дочка, разом
з чоловіком ОСОБА_6, після смерті її матері, з січня 1998року мешкають разом з
її батьком у квартирі, яка перейшла їй на праві власності за договором
довічного утримання від 09.04.1997р., але дочка ніяку допомогу йому не
надавала. Протягом 10років вона кормить батька, купувала йому одяг, ліки,
прала, викликала швидку допомогу у разі необхідності, відвідувала його у
лікарні. Перед народженням її онука, вона зробила у квартирі ремонт. Після
цього ремонт більш не робився. Ні дочка, ні зять не слідкували за станом будинку
і подвір'я.  Паркан став не придатним,
труба на будинку розламалася і вона в літку 2007р. привела все це у порядок.
Збудувала новий гараж, і її батько допомагав їй в цьому. У 2004році вона
встановила водяний лічильник у квартирі батька, ще раніше встановила газовий
лічильник. Між батьком та зятем часто відбувалися сварки. Було таке, що він
розбив у домі скло, побив батька, після чого вона у березні 2007року сказала
дітям, щоб шли жити окремо на квартиру.
Виганяв їх батько, а вона його в цьому підтримала. Зять став вимагати у
ОСОБА_1 переписати квартиру на онуку ОСОБА_5 з тим, щоб  потім закласти її у банк під заставу, бо він
приватний підприємець і часто бере кредити у банку. Вони не дають їй
спілкуватися з онуком, а позивачу з правнуком. Ствердження ОСОБА_1, що тільки
її дочка за ним доглядала є неправдивим, оскільки дочка не може за ним
доглядати належним чином в силу свого стану здоров'я: не чує і не розмовляє. У
листопаді 2007року, коли вже поміняли замки на калітки,  йому було погано, вона бігала до аптеки
купувала йому ліки і приносила до нього.

Вона
дійсно не сплачувала комунальні послуги по утриманню квартири, оскільки
договором це не передбачено, а раз в квартирі жила її донька зі своєю сім'єю, а
батько користується пільгою по сплаті комунальних послуг, вона вважала, що діти
повинні сплачувати послуги якими користуються. Вона також не сплачувала ніколи
земельний податок, оскільки батько як пенсіонер звільнений від сплати податку.
А на данний час і вона пенсіонер. Договір в БТІ не реєструвала, оскільки не
надала цьому увагу, а нотаріус не казав що це є обов'язковим. Вона не збирала
чеки протягом 10 роки на придбані для батька ліки, одяг, оскільки не гадала, що
може таке статися.  Просить відмовити в
задоволені позову.

Представник
відповідачки ОСОБА_4 просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає,
що відповідачка ОСОБА_3 виконувала умови договору, що підтверджується
показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 в судовому засіданні. Укладаючи у 1997році договір довічного
утримання з ОСОБА_1, ОСОБА_3 мала дві мети: доглянути батька і забезпечити на
майбутнє житлом свою дочку-інОСОБА_3да з дитинства. Такі мети вона має і зараз,
пропонуючи переселитися до батька, надавши квартиру в якій вона мешкає своїй
дочки з чоловіком, або забрати батька до себе, надавши доньки квартиру, в якій
мешкає ОСОБА_1.

Нотаріус
Дружківської державної нотаріальної контори Алексєєва В.Є. в судовому засіданні
пояснила, що із матеріалів нотаріальної справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1
була спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1. В 1997році  дружина позивача надала свою згоду ОСОБА_1 на
відчуження її частки у сумісній власності на квартиру і 9 квітня 1997року був
укладений договір довічного утримання між ОСОБА_1 і ОСОБА_3., який посвідчений
державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори Ігнатенко В.Л.
Накладено заборону на відчуження указаної у договорі квартири. Особу сторін
встановлено, їх дієздатність, а також належність відчужувачу квартири, що
відчужується перевірено. Відповідно до діючого на той час Цивільного
законодавства, договір підлягав реєстрації у Дружківському БТІ.

Дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 доОСОБА_3
підлягають задоволенню.

Згідно
п.4 перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003р цей кодекс   застосовується  до
цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних
відносин,  які виникли  до
набрання  чинності Цивільним кодексом України,
положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що
виникли  або  продовжують
існувати після
набрання ним чинності.

Згідно
ст.755 ЦК України 2003р. договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний
за рішенням суду: на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного
виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини, а також на
вимогу набувача.

Згідно
ст. 749 ЦК України, якщо  обов'язки
набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення  потреби
забезпечити  відчужувача  іншими
видами матеріального
забезпечення  та  догляду
спір  має  вирішуватися відповідно до засад
справедливості та розумності.

Згідно
ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом
встановлено, що 09 квітня 1997року між позивачем та відповідачем був укладений
договір довічного утримання, згідно якому позивач передає, а відповідач отримує
у власність квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 64,60кв.м., взамін чого відповідач зобов'язується довічно
утримувати позивача, забезпечуючи його харчуванням, одягом, доглядом,
необхідною допомогою і залишити в його безоплатному довічному користуванні
вказану квартиру №2.

Вартість
щомісячного матеріального забезпечення (харчування, одяг, догляд і необхідна
допомога) визначено сторонами у розмірі
50грн.

Судом
встановлено, що з січня 1998року в квартирі разом з позивачем відповідачка
поселила свою дочку ОСОБА_5 із її чоловіком ОСОБА_6 , що підтверджується
поясненнями сторін та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_7 та ін. При
цьому сама відповідачка пояснює, що її батько спочатку заперечував проти того,
щоб онучка із зятем жили разом з ним, а позивач пояснює і зазначає про це в
позові, що онука з його згоди стала проживати в квартирі після смерті його
дружини.

Однак,
після поселення своєї дочки разом із позивачем відповідачка не звертається до
нотаріуса про внесення змін у договір довічного утримання щодо визначення кімнати,
яка залишилася в довічному користуванні позивача.

Аналізуючи
такі обставини, суд вважає що відповідачкою не виконана умова договору
довічного утримання щодо залишення в довічному користуванні вказану в договорі
квартиру №2, оскільки посиляючи у квартиру дочку, було обмежено право позивача
щодо користування всією квартирою.

Судом
встановлено, що під час дії договору довічного утримання, то б то з квітня
1997року і до теперішнього часу позивач за свої кошти здійснює оплату
комунальних послуг за утримання квартири АДРЕСА_1, переданої у власність
відповідачкі згідно договору довічного утримання, що підтверджується
поясненнями обох сторін, та довідками відповідних коммунальних служб із яких
вбачається, що особові рахунки АДРЕСА_1
по електропостачанню, газопостачанню, водопостачанню, вивозу побутового
сміття, відкриті на ім'я ОСОБА_1

Така
обставина, суд вважає, свідчить про невиконання умов договору щодо залишення
квартири в безоплатному довічному користуванні, і не може погодитися з
думкою відповідачки, що в договорі не зазначено її обов'язок щодо здійснення
саме нею оплати комунальних послуг, оскільки вважає, що до набувача квартири,
яким є відповідачка ОСОБА_3, в цілому переходять усі обов'язки, які були на
відчужувачеві по утриманню квартири, з сплати комунальних послуг, ремонту,
сплаті страхових внесків та інших податків, а також права передбачені статтями
358,360,361 ЦК України.

Отримуючи
квартиру у власність у 1997році, позивачка
не зареєструвала договір ні  в
БТІ, ні в організаціях, які надають послуги газо-водопостачання,
електропостачання та ін. Крім того, про наявність договору довічного утримання
відповідачка не повідомляла ні своїй дочки ОСОБА_5, ні рідному брату ОСОБА_7,
які підтвердили в судовому засіданні, що їм не було відомо про існування такого
договору. Ніколи не нагадувала про його існування батькові - позивачеві по
справі, який
має похилий вік. Такі свої дії обгрунтовує тим, що бажала, щоб батько
почував себе власником  і не думав, що
він позбавлений житла.   Однак суд
вважає, що такі обставини свідчать про небажання відповідачки взяти на себе
обов'язки щодо утримання майна, яке перейшло їй у власність за
договором.

Суд
вважає, що відповідачка не надала суду доказів, що протягом 10 років, вона
належним чином виконувала умови договору щодо забезпечення одягом позивача.
Відповідачка зазначила в суді, що вона купувала позивачу рубашки, брюки, шорти,
футболки, куртку, ремонтувала пальто. Позивач підтвердив  тільки факт ремонту пальто і  придбання не нової куртки. В якості доказів
понесених витрат, відповідачка надала суду
товарний чек від 12.10.2006року на суму 75грн про придбання у ПП
ОСОБА_16 куртки, брюк, шортів, футболки, та чек від 27.12.2006р. про вартість
робіт щодо заміни подкладки, ремонт куртки, підшивання брюк на суму 75грн, в
якому не зазначено ким він виданий. При цьому свідок  ОСОБА_15 поясняла у судовому засіданні, що
відповідачка зверталася до неї з приводу ремонту одягу для дідусі, протягом
року близько 3раз. Вона міняла підкладку на пальто дідусі, за що відповідачка
заплатила 40грн. Також приносила їй брюки, сорочки позивача для ремонту. Вона
особисто заносила готовий одяг дідусі додому, оскільки їй було по путі до дому.
Влітку, чи восени  2007р. вона була у
дворі дідуся по вул. Енгельса, і позивач водив її по двору і хвалився, що
ОСОБА_5 навела порядок у дворі. Також казав, що зять його побив і він їх
вигнав. Відповідачка торгувала у ларьку ОСОБА_6 одна, тому неодноразово
зверталася до неї приглянути за товаром, поки вона збігає за продуктами,
мотивуючи тим, що треба кормити дідусю. З яких причин ОСОБА_3 не працює у
ларьку, їй не відомо.

Суд
вважає, що надані докази не свідчать про те, що відповідачка протягом 10 років
забезпечувала одягом  позивача.

Відповідачка на підтвердження виконання умов
договору посилається на показання свідків ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_17,
ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14.

Свідок
ОСОБА_13  в судовому засіданні пояснила,
що вона є сусідкою  позивача з самого
заселення у будинки. Після смерті дружини позивача, він став проживати разом з
онукою ОСОБА_3  та її чоловіком
ОСОБА_6.  Протягом цього часу вона часто
бачила відповідачку у дворі позивача по декілька разів на день, але було і
таке, що тижнями вона не приходила. Відповідачка їсти готувала, коли ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 були на роботі. Це їй відомо, бо ОСОБА_5 приходила до неї за дрібними
продуктами: цибулинку, сіль та інше просила. Хто придбав продукти їй невідомо.
Не відомо також, хто прав, прибирав у ОСОБА_1 Вони всі жили дружно, поки в
2007році не почали сваритися між собою і тоді їй стало відомо про існування
договору довічного утримання.

Свідок
ОСОБА_8 пояснив, що він є сусідом позивача через стіну, мешкає у квартирі
АДРЕСА_2.  Проживає по сусідські вже
більш 7років. Про договір довічного утримання йому нічого невідомо. У 2007р
точний час не пам'ятає,  до нього
звернувся позивач з проханням допомогти йому укласти шифер на каркас для
винограду. Коли він йому допомагав ОСОБА_ розповідав, що прогнав ОСОБА_6,
оскільки останній пропонував дідусі в заставу будинок віддати для кредиту.
Відповідачку він бачив часто у ОСОБА_1, практично кожного дня. На городі
працювали і ОСОБА_3 і ОСОБА_6 Діти припинили проживання з дідусем з початку
2007року. Йому не відомо чи придбала одяг для ОСОБА_1 відповідачка.

Свідок
ОСОБА_18      також повідомила, що бачила
відповідачку пошти кожного дня у позивача до осені 2007р. Все у них було
дружно. ОСОБА_5 готувала їжу для дідусі, бо вона часто бачила, як ОСОБА_3несе
каструльки зі своєї квартири до дідуся. Цим літом ОСОБА_5 поміняла паркан.
Раніше вони все робили разом.

Свідок
ОСОБА_9 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_3. В 2001-2002р. вона працювала
прибиральницею у терапевтичному відділені міської лікарні. У листопаді-грудні
2001року і у 2002році, точніше не пам'ятає, позивач перебував на лікуванні у
відділені, лежав 13 палаті, у нього завжди була їда. Вона бачила, що
відповідачка передавала дідусі у лікарню їжу, обігрівач, телевізор. У 2007році
вона з чоловіком за проханням відповідачки допомагали садити картоплю у дворі
дідусі. Коли ОСОБА_3 не було вдома по вул. Юрченко, вона її завжди шукала у
дідусі.

Свідок
ОСОБА_10 пояснила, що вона є сусідкою відповідачки, мешкає в одному будинку по
вул. Юрченко і як сусіди підтримують дружні відносини. Позивач  мешкає рядом з їхнім будинком і вона його
знає вже близько 10 років. Неодноразово вона його бачила у відповідачки. Літом
2007року вона була у дворі дідусі, збирали полуницю і дідусь був усім
задоволений. 2-3 рази на тиждень вона бачила, що відповідачка носила їду до
дідусі. Дочка відповідачки ОСОБА_5працює на «ВЕСКО», а ОСОБА_5 вранці вже
біжить до дідусі. Хто прибирав, прав у квартирі дідусі їй не відомо, але одного
разу вона бачила, що ОСОБА_5 прала дідові речі у своїй квартирі.

Свідок
ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що з відповідачкою у неї дружні стосунки
протягом 20 років. Останні декілька років вона працює у м.Москва, тому
спілкується з ОСОБА_3 рідко. А раніше вона могла бувати у дворі дідуся  раз на тиждень, оскільки її дочки приносила
косметику «Орифлейм», і коли ОСОБА_3 не було у неї дома, вона її могла знайти
завжди у дідуся. Був такий випадок, що вони разом ходили до головного лікаря
міста зі скаргою. Після чого приїжджали зі швидкої допомоги і вибачалися перед
дідусем за погане обслуговування. Зі слів відповідачки, їй відомо, що зять
Віталій побив дідуся і той їх вигнав. І відповідачка і її донька доглядали за
дідусем. ОСОБА_5на роботі, і до її приходу ОСОБА_3 все наготує. У вихідні дні
ОСОБА_5готувала.

Свідок
ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що у 2004році ОСОБА_3 звернулася до
водоканалу з приводу установки водяного лічильника у її батька по АДРЕСА_1,
сплатила надані їй послуги у сумі 127грн. У жовтні 2007р. вона також зверталася
до водоканалу для повірки лічильника за цією ж адресою. Після повірки
встановлювали лічильник безоплатно.

Свідок
ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що він працює водієм на станції швидкої
допомоги і неодноразово 2-3 рази на рік йому приходилося виїжджати на виклик за
адресою АДРЕСА_1  до позивача ОСОБА_1.2
рази забирали його до терапевтичного відділення, а то фельдшер на дому надавав
медичну допомогу. Коли вони приїжджали, завжди дома була відповідачка ОСОБА_3.
Відповідачка на станції швидкої допомоги відома, оскільки дуже вимоглива до
фельдшерів і завжди з ними свариться з приводу неналежного обслуговування. Був
випадок, коли він її підвозив до аптеки, оскільки в  лікарні просили щось купити.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні
підтвердила, що позивача у терапевтичному відділені лікарні провідували як
відповідачка ОСОБА_3 так і її діти ОСОБА_5 з ОСОБА_6, син позивача приходив
ОСОБА_1. Приносили ліки, їжу, а хто саме вона не знає.

Свідок
ОСОБА_11 пояснив, що в липні 2007р. він за проханням ОСОБА_3.    виконував роботи щодо встановлення паркану
у дворі дідуся по АДРЕСА_1. За виконанні роботи ОСОБА_3 їм заплатила гроші. Під
час виконання робіт вона їх годувала у себе на квартирі по вул. Юрченко. Дідусь
кушав разом з ними.

Аналізуючи показання вказаних свідків,
вбачається, що про існування договору довічного утримання їм не було відомо,
хто саме прав, придбав одяг для позивача, також не відомо. Тому суд вважає, що
ці свідки не підтверджують факт придбання відповідачем одягу позивачу протягом
10 років.

Суд не
може погодитися з думкою відповідачки та її представника, що ОСОБА_3 протягом
10 років слідкувала за станом квартири. Оскільки сама відповідачка пояснювала в
судовому засіданні, що ремонт у квартирі був нею зроблений багато років назад
перед народженням її онука. Більше нічого в домі не робилося: труба
розвалилася, паркан також прийшов у непридатність. І тільки в 2007році
вона  відремонтувала паркан, трубу.

Той
факт, що відповідачка збудувала новий гараж, суд вважає не свідчить про
дослідження нею за станом будинку, оскільки у власність відповідачки була
передана квартира, а не гараж. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що
гараж був нею збудований проти волі відповідача, що підтверджується поясненнями
позивача та свідка ОСОБА_13, яка підтвердила, що ОСОБА_1 не погоджувався на
перебудову гаражу.

Свідок
ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона мешкала з дитинства з бабусею і
дідусем у спорній квартирі. Коли вийшла заміж, вони з чоловіком жили разом  з відповідачкою, а після смерті бабусі
переїхали знову до дідусі у січні 1998р.. Перед народженням у неї дитини ремонт
у будинку робили її чоловік  ОСОБА_6 та
дідусь, а відповідачка купувала шпалери, фарбу. Оскільки вона зі своєю сім'єю
мешкала в квартирі, то вона і прибирала в ній. Готувала їжу і дідусь завєжди
був з ними. Позивач продукти покупав сам. Він вміє готувати. Відповідачка не
прибирала,  і не прала, іноді готувала
борщ, жарила котлети. Вона знала, що дідусь під доглядом. Крім того, три роки
тому їй чоловік подарував на день народження пральну машинку, після чого прання
у неї не викликає труднощів. Коли дідусі було пагано, вона дзвонила матері і та
приходила викликала швидку допомогу. Між дідом та її чоловіком не було сварок.
Навпаки, це відповідачка настраювала дідусю проти зятя. Вони покинули квартиру
дідуся приблизно в лютому- березні 2007року, оскільки їх вигнала відповідачка.
Між її чоловіком ОСОБА_6 та відповідачкою стався конфлікт із-за роботи. Вона
була реалізатором у нього на торгівельній точки. У січні 2007року чоловік
відмовив їй в роботі, і почався конфлікт. Вона стала казати, що вона власниця
дідусевої квартири, і якщо ОСОБА_6 повернить її на роботу, вона їм віддасть цю
квартиру. Підтвердила, що її чоловік виплачує зараз у банку кредит, але він
сплачує своєчасно і ніяких боргів у банку у них не має. У неї добрі стосунки з
чоловіком. Після того як вони покинули дідусю, він приходив до них і просив,
щоб вони повернулися до нього.

Свідок ОСОБА_6 дав аналогічні пояснення. Також
підтвердив, що звертався до відповідачки про можливість застави її квартири, а
коли звернувся до банку, там пояснили, що він може в заставу надати машину, для
придбання якої брав кредит. Тому необхідність у заставі квартири відпала. І до
дідуся він не звертався з таким питанням. Відповідачка пропонувала йому
оформити на неї машину, яку він купував у кредит. Про договір довічного
утримання йому нічого не було відомо, поки дільничний міліціонер не повідомив
їм про це.

Свідок
ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він є сином позивача. Підтвердив той
факт, що ОСОБА_5 виросла в квартирі його батьків. І після смерті бабусі стала
проживати в квартирі разом з його батьком. Йому ніколи не було відомо, що був
укладений договір довічного утримання з батьком і його рідною сестрою ОСОБА_3.
Завжди вважав, що батько бажає залишити квартиру своїй онучки і ніколи проти
цього не заперечував.

Свідки
ОСОБА_20 і ОСОБА_21, у яких кумівські відносини з  ОСОБА_6 і ОСОБА_3, ОСОБА_22 - мати ОСОБА_6 в
судовому засіданні засвідчили, що відповідачка ОСОБА_3 часто провокувала на
безпричинні сварки в їх родині.

Суд не
може погодитися з думкою відповідачки, що факт того, що її зять ОСОБА_6
користується кредитом у банку, може бути підставою вважати, що він має намір
заволодіти квартирою позивача і позбавити житла її доньку, оскільки такі
обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а ствердження
відповідачки про такий намір,  суд
вважає,  є голослівними, належними
доказами не підтверджено і ґрунтується на неприязних стосунках, які виникли між
нею та зятем ОСОБА_6

Таким
чином, суд вважає встановленим, що відповідачкою неналежним чином виконувалися
умови договору довічного утримання від 09 квітня 1997року, укладеного між
позивачем та відповідачем, а саме щодо забезпечення позивача одягом, залишення
в його безоплатному довічному користуванні
вказану в договорі квартиру, що є підставою для його розірвання.

На
підставі ст. ст. 88,84 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача
на користь позивача, оплачені судові витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн. та судовий збір у сумі 65грн
(а.с.1,2, 6,7),  а також витрати на
правову допомогу у сумі 500грн.(а.с.7а).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 131, 88, 84, 209,
212-215, 223 ЦПК України, на підставі ст. ст. 744, 749, 755 Цивільного кодексу
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати
договір довічного утримання, який
укладено 09 квітня 1997року в м. Дружківка між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
посвідченого державним  нотаріусом  Дружківської державної нотаріальної контори
Гнатенко В.Л.  зареєстрованого в реєстрі
за № 2-681.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1  витрати по
сплаті судового збору у сумі 65 (шістдесят п'ять)грн , витрати на інформаційно
технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30(тридцять) грн., та витрати на
правову допомогу у сумі 500(п'ятьсот) грн.

Рішення набирає законної сили через десять днів з дня
його  проголошення, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано, або через двадцять днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга не була подана у цей
строк, або  після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його  не
скасовано.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний
суд Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, або
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: