Справа № 22ц-292 2008 р.                                          Головуючий
19                                                                  Зайончковська
в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"7"
лютого 2008 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                Храпко В.Д.

суддів                            Бурлаки В.О., Карпенко О.В.

при
секретарі               Петренко С.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства з іноземного інвестицією «Запорізький автомобілебудівний
завод» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 7
грудня 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ЗАТ «ЗАЗ», ВАТ
Українська страхова компанія «Гарант2Авто», з-я особа : ОСОБА_3 про стягнення
відшкодування збитків , завданих внаслідок ДТП, -

встановила:

ОСОБА_1,
ОСОБА_2 .3вернулися до суду з позовом до ЗАТ «ЗАЗ», ВАТ Українська СК
«Гарант-Авто» про відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП, посилаючись на
те, що 20.11.2005 р. близько 17 год.
30 хв. ОСОБА_3, який перебував у трудових відносинах з ЗАТ «ЗАЗ», керуючи
належним підприємству автомобілем КрАЗ-258 з причепом-цистерною, рухаючись по
трасі Київ-Луганськ-Ізварине в напрямку м. Сміла, здійснив вимушену зупинку
автомобіля на проїжджій частині дороги, не виставивши при цьому знак аварійної
зупинки, внаслідок чого автомобіль «ДЕУ-СЕНС» під керуванням ОСОБА_1 зіткнувся
з причепом вантажного автомобіля і отримав механічні пошкодження.

ОСОБА_1,
уточнивши свої позовні вимоги під час розгляду справи, просив стягнути з
відповідача залишок коштів в сумі 9503 грн. 83 коп. необхідних на проведення
відновлювального ремонту автомобіля, так як частково він отримав відшкодування
матеріальної шкоди від страхової компанії за договором добровільного
страхування автотранспорту, моральну шкоду в сумі 5000 грн. та витрати по
справі.

ОСОБА_2.,
яка знаходилась як пасажир в автомобілі «ДЕУ-СЕНС» просила суд стягнути
матеріальну шкоду у вигляді витрат на придбання ліків в сумі 500 грн. та
моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Рішенням
Смілянського міськрайонного суду від 7 грудня 2007 р. стягнуто з ЗАТ «ЗАЗ» на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9503 грн. 83

коп. та в рахунок моральної - 2000 грн., а також витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 181
грн.

Стягнуто
з ЗАТ «ЗАЗ» на користь ОСОБА_2. в рахунок
відшкодування моральної шкоди
2000 грн.

Стягнуто
з ЗАТ «ЗАЗ» на користь УДК в м. Сміла за ІТЗ
розгляду справи витрати в сумі 30 грн.

В
апеляційній скарзі ЗАТ «ЗАЗ» просить рішення Смілянського міськрайонного суду
від 7.12.2007 р. скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши
доповідача, представника ЗАТ «Запорізький автомобільний завод», ОСОБА_1,
вивчивши та обговоривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та
вимог апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга піддягає частковому
задоволенню, а рішення зміні зі слідуючих підстав.

Згідно
матеріалів справи 20.11.2005 р. о 17 год.
30 хв. на автодорозі Київ-Луганськ-Ізварине сталася дорожньо-транспортна
пригода, учасниками якої були ОСОБА_3, що керував автомобілем КрАЗ-258 р. н.
НОМЕР_1, належним
ЗАТ «ЗАЗ», та ОСОБА_1, який керував належним йому автомобілем «ДЕУ-СЕНС» р. н.
НОМЕР_2.

При
зіткненні автомобілів пасажир ОСОБА_2. отримала тілесні пошкодження.

За
висновком комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи технічного
стану транспортного засобу № 442/443 фактично не оприділено хто з сторін
порушив Правила дорожнього руху за відсутністю доказів, оскільки оговорено
порушення під умовою.

Так, в
даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_1 повинен був діяти у
відповідності з вимогами п. п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України , а
водій автомобіля КрАЗ-258 ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності з вимогами
п. п. 9.9, 9.10 «б», 9.11 «б» та 15, 14 Правил дорожнього руху України.

Тобто,
водій ОСОБА_1 повинен був в умовах недостатньої видимості вибирати швидкість
руху таку, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об'єктивно
спроможний виявити, він винен негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж
до зупинки транспортного засобу або безпечно для інших учасників руху об'їзду
перешкоди.

В даній
дорожній ситуації ОСОБА_1 явно не виконав вимоги п. 12.2 Правил дорожнього руху
України і внаслідок цього не зміг попередити зіткнення, оскільки рухався з
неналежною швидкістю.

Щодо дій
водія ОСОБА_3, то в справі дійсно відсутні докази того, що він після вимушеної
зупинки не мав можливості своєчасно ввімкнути сигналізацію, знак аварійної
зупинки.

Згідно
наданих документів в апеляційну інстанцію автомобіль КрАЗ-258 р. н. НОМЕР_1 при
виїзді з гаража находився у справному стані.

Постановою
Смілянського міськрайонного суду від 21.02.2006 р. ОСОБА_3 визнаний винуватим в
порушенні Правил дорожнього руху, але за пропуском строку притягнення до
адміністративної відповідальності справа провадженням закрита.

Пунктом
15.4 Правил передбачена заборона ставити транспортні засоби на проїжджій
частині в два ряди. Але в даній дорожній обстановці маються ознаки
надзвичайності, які охоплюються терміном «непереборної сили» (коментар до ст.
1187 ЦК України,
«Науково-практичний коментар до Цивільного законодавства України» під редакцією
В.Г.Ротань).

З
матеріалів ДТП, показів ОСОБА_3 та пояснення ОСОБА_4 вбачається, що ними
приймались заходи для безпечного руху автомобілів, але попередити зіткнення
вони не могли.

Відповідно
ст.ст. 1166, 1167, 1187 1188 ЦК
України цивільна відповідальність особи настає тільки при наявності вини.

Колегія
вважає, що в даній дорожній ситуації є часткова вина водіїв кожної із сторін,
оскільки позивач не вибрав швидкість автомобіля з урахуванням дорожніх
обставин, а водій відповідно забезпеченню безпеки дорожнього руху. І визначає
її в частках : позивач - 80 %, відповідач - 20 %.

Ст. 1188
ЦК України встановлено , що за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було
завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці, залежно
від обставин, що мають істотне значення.

Автомобіль,
належний ЗАТ, під керуванням водія ОСОБА_3, не пошкоджений.

Вартість
відновлювального ремонту ( невиплаченої суми) автомобіля, належного ОСОБА_1,
становить 9503 грн. 83 коп., що в процентному відношенні становить 80 відсотків
відповідно 7603 грн. 06 коп.

Відповідно
ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,
органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала,
якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я фізичній особі внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

З
урахуванням вини, отриманих тілесних пошкоджень у ОСОБА_2., що привели до
втрати працездатності у зв'язку з ДТП,
душевних та фізичних страждань, вимоги про відшкодування моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню в розмірі , встановленому судом першої
інстанції. Щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1, то її розмір не може
перевищувати 1000 грн.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова
колегія, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ЗАТ «Запорізький автомобільний завод» задоволити частково.

Рішення
Смілянського міськрайонного суду від 07.12.2007 р. змінити в частині
відшкодування суми матеріальної і моральної шкоди Шевченко Івану Васильовичу.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути
з ЗАТ «Запорізький автомобільний завод» на користь ОСОБА_1 у відшкодування
матеріальної шкоди, отриманої у зв'язку з ДТП,
7603 грн. 06 коп., 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 144 грн. 80
коп. судового збору.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення
може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі
2 місяців з дня проголошення.