Номер справи: 2-448
Категорія: 46
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2008 року Маневицький районний суд Волинської області
в складі: головуючого-судді Невара О.В.,
при секретарі Каращук В.С.,
з участю позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
14 серпня 2008 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27 вересня 1996 року у Маневицькому районному відділі РАГСу Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилося троє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які є неповнолітніми. Син ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_4, був позивачем усиновлений. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Останнім часом відносини в сім'ї значно погіршилися. Систематично почали виникати сварки. По багатьох питаннях сімейного життя сторони не можуть дійти спільної думки. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. Фактично їх сім′я розпалася, шлюб збережений бути не може. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив шлюб з відповідачем розірвати, дітей залишити проживати з ним.
В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у поданій до суду заяві, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому настоює на його розірванні, дітей просив залишити на проживанні з відповідачем.
Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснивши, що спільне життя з позивачем у них не склалося, вони втратили взаєморозуміння та повагу одне до одного. Вона переконана, що їх сім'я розпалася повністю, а тому проти розірвання шлюбу не заперечує. Спору про їх місце проживання та місце проживання неповнолітніх дітей між ними немає.
Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення.
Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
В судовому засіданні встановлено, що сім'я між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, їх наполягання на розірванні шлюбу, а також те, що вони фактично проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання та місце проживання неповнолітніх дітей між ними немає.
Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сім'я між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей.
Виходячи із інтересів неповнолітніх дітей і враховуючи бажання батьків, суд вважає за доцільне залишити дітей після розірвання шлюбу на проживанні у відповідача ОСОБА_2
Державне мито в розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян при реєстрації в органах РАЦСу розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача ОСОБА_2
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 7 грн. 50 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених позивачем при поданні позову.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -
Шлюб, зареєстрований 27 вересня 1996 року у Маневицькому районному відділі РАГСу Волинської області, актовий запис № 55 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати, від шлюбу є троє неповнолітніх дітей.
Неповнолітніх дітей: ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишити на проживанні з ОСОБА_2.
Державне мито в розмірі 17 гривень при реєстрації в органах РАЦСу розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 (сім) гривень 50 копійок судових витрат.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана заява про апеляційне оскарження. Якщо подається заява про апеляційне оскарження, рішення набирає законної сили протягом двадцяти днів, якщо не буде подана апеляційна скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: