Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

03
жовтня 2008 року               Хортицький
районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді                         Бондаренко
І.В.

при секретарі                                      Биковій
С.Б.

з участю адвоката                             ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Запорізька міська Рада, ОП
«ЗМБТІ», приватні нотаріуси Тарасова А.П. та Корицький Є.Д., про визнання
договорів дарування та купівлі-продажу квартири недійсними, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати
недійсними: договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 12.10.2004 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та договір купівлі-продажу вказаної квартири, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 29.10.2005 року, оскільки вважає укладення обох цих
договорів фіктивним, з метою позбавлення його житлових прав на спірну квартиру,
просить повернути сторони у первісний стан.

Відповідач
ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечила та пояснила, що подарувала квартиру
своїй доньці ОСОБА_3 з метою забезпечення її житлом та для можливості виплати
молодіжного кредиту, а ОСОБА_3 продала цю квартиру ОСОБА_4, за що отримала
гроші.

Відповідач
ОСОБА_4 з позовом не погодилась та пояснила, що при купівлі спірної квартири їй
не було відомо про наявність спору щодо цієї квартири, що вона купила квартиру
у ОСОБА_3 та заплатила їй грошову суму більшу, ніж зазначено у договорі
купівлі-продажу. Зважаючи на це вважає себе добросовісним покупцем майна і
просить залишити їй квартиру.

Відповідач
ОСОБА_3 з позовом погодилась та пояснила, що договори дарування квартири та її
продажу були укладені за вказівкою її матері ОСОБА_2 з однією метою -позбавити
ОСОБА_1 права на житло. ОСОБА_3 також пояснила, що покупця ОСОБА_4 знайшла її
мати, що ОСОБА_4 ніяких грошей за купівлю квартири їй не давала, оскільки їй
було відомо про фіктивність цієї угоди, вона не збиралась жити в цій квартирі,
мала повернути квартиру ОСОБА_2 після закінчення судових розглядів справи. Крім
того, сама ОСОБА_3 не вступила в користування квартирою після її дарування, усі
документи на квартиру знаходились у її матері, вона тільки оформила своє право
власності на квартиру за вказівкою матері, проте в квартирі не жила.

Представники
третіх осіб - Запорізької міської Ради та ОП «ЗМБТІ» в судові засідання не
з»явились, про час засідань повідомлялись належним чином, жодних заяв не
надіслали.

Від
приватних нотаріусів Тарасової А.П. та Корицького Є.Д. надійшли письмові заяви
про розгляд справи у їх відсутності.

В
судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 знаходився у шлюбі з ОСОБА_2 з  22.12.1990 року по  11.03.2001 року /а.с.7/.

13.02.2001 року ОСОБА_1 був зареєстрований у АДРЕСА_1 на підставі рішення
Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.01.2001 року/а.с.10/.

В червні 2003 року ОСОБА_2 без відома ОСОБА_1 зняла його з реєстраційного
обліку за вказаною адресою та 29.07.2003 року приватизувала спірну квартиру на
своє ім»я /а.с.23-26/.

Дізнавшись про порушення своїх житлових прав, в липні 2004 року ОСОБА_1
подав до суду позов про визнання приватизації недійсною.

12.10.2004 року, тобто в ході розгляду справи судом, ОСОБА_2 уклала договір
дарування спірної квартири своїй доньці ОСОБА_3, який посвідчила нотаріус
Тарасова А.П./а.с.198/.

ОСОБА_3 оформила своє право власності на вказану квартиру за вказівкою
матері, проте в квартиру не вселилась, в ній не зареєструвалась, оплату
комунальних послуг не здійснювала.

29.10.2005 року ОСОБА_3 за вказівкою ОСОБА_2 уклала договір купівлі-продажу
даної квартири ОСОБА_4, яку пришукала для вказаної цілі ОСОБА_2 разом зі своїм
представником по справі ОСОБА_6. Договір посвідчений нотаріусом Корицьким Є.Д.,
в договорі вказано, що продаж квартири здійснена за 29926 грн., які отримані
продавцем до підписання договору /а.с.111/.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.03.2007 року
розпорядження Хортицької райадміністрації
№1352 від 11.07.2007 року про приватизацію ОСОБА_2 вказаної квартири
було скасоване, скасоване також свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на
вказану квартиру, а ОП «ЗМБТІ» зобов»язане анулювати реєстрацію цього
свідоцтва. За ОСОБА_1 визнано право користування спірною квартирою та він
вселений в цю квартиру /а.с.226-227/.

Цим рішенням було встановлено факт підробки підписів ОСОБА_1 на заяві про
зняття його з реєстрації в спірній квартирі від 09.06.2003 року /а.с.186-190/.

Крім того, цим рішенням задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
недійсними договорів дарування та купівлі-продажу спірної квартири.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.06.2007 року рішення
Хортицького суду було частково скасоване - в частині вирішення позовних вимог
ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу спірної
квартири. Апеляційний суд вказав на необхідність дослідження конкретних
обставин укладення цих договорів, встановлення фактичної суми угоди
купівлі-продажу, а також на те, що судом першої інстанції не розглянуті вимоги
про повернення сторін у первісний стан /а.с.290-293/.

В іншій частині рішення залишене без змін.

Таким чином, на теперішній час спірна квартира належить Запорізькій міській
Раді.

В квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який знову зареєструвався в
ній 21.01.2004 року.

ОСОБА_1 вселений в квартиру в ході примусового виконання рішення
Хортицького суду від 29.03.2007 року про його вселення, на цей час там і
проживає /а.с.414-416/.

ОСОБА_2 в квартирі  не проживає.

ОСОБА_4 періодично з»являється в квартирі, там не зареєстрована.

ОСОБА_4 оформила своє право власності на квартиру, 14.02.2006 року уклала з
КП «ВРЕЖО-6» договір про участь в утриманні будинку та прибудинкової території
/а.с.198а/, оформила абонентську книжку
по розрахункам за електроенергію /а.с.198а,249/.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є сестрою позивача, знає і ОСОБА_2.
Зі слів останньої їй відомо, що ОСОБА_2 подарувала квартиру своїй доньці для
того, щоб квартира не дісталась ОСОБА_1.

Свідку відомо, що після угод дарування та купівлі-продажу квартири ні
ОСОБА_3, ні ОСОБА_2 житло собі не придбали, ОСОБА_3 з дитиною живе на з»йомній
квартирі, ОСОБА_2 живе також у родичів, вона має борги, і свідку невідомо, щоб
хтось з них отримав будь-які гроші.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є співробітницею ОСОБА_3, зі слів
якої їй відомо, що вона була власницею квартири тільки на папері, мати
утримувала у себе усі документи на квартиру, та займалась продажем квартири. В
день укладення угоди купівлі-продажу квартири свідку стало відомо, що ОСОБА_3
не отримала жодних грошей. ОСОБА_3 знімає квартиру, мати відмовилась прописати
навіть її неповнолітню дитину, у спірній квартирі ОСОБА_3 після дарування не
проживала.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_2, і зі слів
останньої їй відомо, що та мала намір позбавити житла спочатку ОСОБА_3, яку
виписала за рішенням суду, а потім ОСОБА_1. З цією метою ОСОБА_2 спочатку
подарувала квартиру ОСОБА_3, проте ОСОБА_3 фактично не стала її власницею, а
потім знайшла ОСОБА_4 в якості покупця квартири, примусила ОСОБА_3 оформили
договір продажу цієї квартири, а в подальшому квартира мала бути повернута
ОСОБА_2.

Свідок пояснила, що ОСОБА_3 в квартирі не проживала, не користувалась нею,
жодних коштів за її продаж не отримала, живе на з»йомній квартирі з дитиною, і
свідку не відомо, щоб якісь гроші отримувала і ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_10 - батько ОСОБА_3 - суду пояснив, що його донька жодних
грошей за продаж квартири не отримувала, і квартиру не продавала.

Свідок ОСОБА_11 - син ОСОБА_1 - суду пояснив, що зі слів ОСОБА_3 йому
відомо, що вона ніяких грошей за продаж квартири не отримувала, а ОСОБА_2
оформила продаж квартири з метою позбавлення його батька житла. Крім того,
свідок бував в квартирі, зараз там живе ОСОБА_1, а також ОСОБА_4 з чоловіком. В
квартирі дуже грязно, неохайно, знайомі ОСОБА_4 провокують ОСОБА_1 на сварки.

Свідок ОСОБА_12 - сестра ОСОБА_13 - суду пояснила, що її донька ОСОБА_14-
племінниця ОСОБА_4 - в 2005 році продала будинок, який був спадком після смерті
їх з ОСОБА_4 матері, яка заповіла цей будинок сину ОСОБА_14. Будинок продала за
40 тисяч доларів, потім купила будинок по АДРЕСА_2. Проте цей будинок вона
купила за гроші свого чоловіка, а 40 тис. доларів за дім матері зберігались у
ОСОБА_12, яка потім віддала їх ОСОБА_4 для придбання спірної квартири. При
цьому свідок вважає, що ця квартира повинна була належати її онуку, якому
бабуся власне і заповіла свій будинок, проте в цей час онук у спірній квартирі
не зареєстрований. Жодних розписок про зберігання нею грошей та передачу
будь-якої суми ОСОБА_4 немає.

Свідок ОСОБА_15 - племінниця ОСОБА_13 - суду пояснила,  що її бабуся і мати ОСОБА_13 при житті не
заповіла свій будинок ОСОБА_4, оскільки її чоловік пив і міг спонукати її
продати будинок, але бабуся взяла слово з них про те, що за рахунок цього
будинку ОСОБА_4 буде забезпечена житлом. Влітку 2005 року за 40000 доларів вони
продали бабусин будинок і гроші в сумі 37000 доларів віддали ОСОБА_4 на
придбання спірної квартири. При цьому, ОСОБА_4 живе з тим же чоловіком, ніяких
розписок про передачу їй грошей немає. Крім того, свідок разом з чоловіком
придбали за 20000 доларів півбудинку для себе, як пояснює свідок - за гроші
чоловіка.

В обґрунтування своїх заперечень по позову ОСОБА_2 суду пояснила, що вона
подарувала квартиру доньці ОСОБА_3 і після того в квартирі не проживала,
продажем квартири не займалась, грошей не отримувала.

Проте, у своїх поясненнях в судовому засіданні від 11.08.2006 року /а.с.178
оборот/ суду пояснила, що завдаток при купівлі-продажу квартири від ОСОБА_4
дійсно отримала особисто, а квартиру також особисто продала за 27000 доларів.

В судовому засіданні 23.01.2007 року /а.с.222оборот,223/ ОСОБА_2 суду
пояснила, що гроші за продаж квартири в сумі 26900 доларів отримала ОСОБА_3,
вони поділили ці гроші і вона отримала з них 13450 грн..

ОСОБА_3 суду пояснила, що квартиру їй мати подарувала фіктивно, з метою
позбавлення квартири ОСОБА_1, що вона не займалась продажем квартири, квартирою
не користувалась, грошей за продаж квартири не отримувала. ОСОБА_3 також
заявила, що ОСОБА_4 є подругою представника її матері, яка приймала участь у
перших судових засіданнях - ОСОБА_6, і спочатку ОСОБА_6 хотіла оформити цю
квартиру на свого сина, а потім все помінялось і знайшлась ОСОБА_4./а.с.223/.
ОСОБА_6 обіцяла ОСОБА_3 за вказані угоди купити однокімнатну квартиру.

Як в судовому засіданні при новому розгляді цієї справи, так і в судовому
засіданні 11.08.2006 року /а.с.178 оборот/ відповідач ОСОБА_4 пояснила, що про
купівлю-продаж домовлялась саме з ОСОБА_2, а не з ОСОБА_3, саме ОСОБА_2 їй
показувала квартиру, з ОСОБА_2 ж обговорювала вартість квартири, квартиру
купила за 27000 доларів /а.с.178 оборот/. ОСОБА_3 ж тільки була присутня в
нотаріальній конторі при оформленні договору.

При цьому, в судовому засіданні 23.01.2007 року ОСОБА_4 вказує, що квартиру
купила за 28000 доларів /а.с.223/, крім того, гроші були віддані після
укладення договору, власницею квартири вона вважала ОСОБА_2, а про ОСОБА_3
дізналась лише в нотаріальній конторі/а.с.223/.

Крім того, допитана в судовому засіданні 23.01.2007 року свідок ОСОБА_16
суду пояснила, що у ОСОБА_13 не було матеріальної можливості купувати квартиру
/а.с.224/.

В судових засіданнях нового розгляду ОСОБА_4 вказує, що отримала для
купівлі квартири від сестри 40000 доларів, купила - за 37000 доларів, в
договорі була вказана менша сума, пояснює, що гроші були передані в нотаріальній
конторі після підписання договору купівлі-продажу.

Крім того, суду надана розписка ОСОБА_3 про те, що вона зобов»язується до
15.11.2005 року виписатись з спірної квартири, вивезти свої речі та погасити
заборгованість по квартплаті та комунальним послугам /а.с.247/, при цьому
розмір заборгованості не вказаний, і ОСОБА_4 суду пояснила, що вона не
цікавилась її розміром,а також кількістю зареєстрованих в квартирі осіб.

Жодних розписок про отримання ОСОБА_4 грошей в сумі 40000 доларів або 37000
доларів від своїх родичів для купівлі спірної квартири суду не надано, розписок
про отримання ОСОБА_3 або ОСОБА_2 вказаної або іншої суми грошей від ОСОБА_13
за купівлю квартири суду також не надано.

Крім цього, ОСОБА_4 надала суду оригінал постанови від 06.06.2008 року про
порушення у СВ ЛВ на станції «Запоріжжя-1» ЛУ УМВС України на залізничному
транспорті кримінальної справи за її заявою відносно невідомих осіб за фактом
їх шахрайських дій при укладенні ОСОБА_4 договору купівлі-продажу спірної
квартири 29.10.2005 року, за ознаками ст. 190 ч.2 КК України /а.с.432/.

З постанови вбачається, що заяву про порушення кримінальної справи до ОВС
ОСОБА_4 подала тільки в кінці травня 2008 року.

На цей час винні особи по справі не встановлені, про що пояснила ОСОБА_4.

На питання суду чому цю заяву ОСОБА_4 подала не до Хортицького РВ - за
місцем знаходження спірної квартири - ОСОБА_4 пояснила, що подала заяву за
місцем свого проживання, а чому таку заяву вона подала тільки в 2008 році -
ОСОБА_4 не змогла нічого пояснити.

Вислухавши сторони, свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд
приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню
з наступних підстав.

У відповідності до ч.5 ст.203 ЦПК України правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦПК України підставою недійсності правочину є
недодержання в момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені п.5 ст.203
ЦПК України.

Стаття 234 ЦПК України передбачає, що правочин є фіктивним, якщо його
вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим
правочином.

Суд вважає встановленим той факт, що договір дарування АДРЕСА_1  між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений
фіктивно, тобто з метою позбавити ОСОБА_1 права на вказану квартиру.

Вказаний факт безумовно підтверджує відповідач ОСОБА_3, а також  свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Це також підтверджується обставинами, встановленими рішенням Хортицького
районного суду м.Запоріжжя від 29.03.2007 року в тій його частині, яка набрала
законної сили. Так, рішенням встановлено, що ОСОБА_2 незаконно зняла ОСОБА_1 з
реєстраційного обліку вказаної квартири та незаконно приватизувала її на своє
ім»я, умисно порушивши житлові права ОСОБА_1.

Досліджуючи обставини укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири
ОСОБА_4, суд вважає недоведеним той факт, що або ОСОБА_3 або ОСОБА_2 при
продажу вказаної квартири отримали будь-які грошові кошти від ОСОБА_13.

Суд вважає доведеним, що договір купівлі-продажу спірної квартири від
29.10.2005 року був укладений з тою ж метою - позбавити ОСОБА_1 права на житло
в цій квартирі, і не був направлений на реальну продаж квартири ОСОБА_4.

Ці обставини підтверджує ОСОБА_3, і об»єктивно підтверджують ті ж свідки.
Як встановлено судом, після продажу вказаної квартири ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_2
будь-якого житла собі не придбали, хоча ОСОБА_2 обґрунтовувала дарування
квартири доньці тим, що донька бажала купити собі квартиру, для чого хотіла
отримати молодіжний кредит.

Як ОСОБА_3, так і ОСОБА_2 на цей час, виходячи з їх пояснень, та з пояснень
допитаних судом свідків, мають кожна скрутне матеріальне становище, ОСОБА_3 з
дитиною знімає квартиру, ОСОБА_2 живе також у знайомих і має борги. Ці
обставини свідчать про те, що грошей, за які можна продати квартиру, жодна з
них не отримувала.

Як встановлено в судовому засіданні, перед купівлею спірної квартири і
ОСОБА_4 не мала таких доходів, які б дозволили їй купити будь-яке житло,
принаймі, суду не надано об»єктивних доказів наявності у неї  таких доходів.

Даючи оцінку поясненням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15 - сестри та племінниці
ОСОБА_13 - які нібито підтверджують те, що передали ОСОБА_4 гроші для купівлі
спірної квартири, суд враховує те, що вказані особи є найближчими родичками
ОСОБА_13.

Крім того, обставини, якими вони обґрунтовують передачу їй коштів,
виручених з продажу будинку матері, суд ставить під сумнів: будинок мати
заповіла онуку, він був проданий і замість купівлі житла онуку ці гроші
передали ОСОБА_4. Пояснення свідків про те, що мати не заповіла відповідачці
свій будинок, але взяла з них слово забезпечити ОСОБА_4 житлом, оскільки її
чоловік міг «пропити» кошти з продажу спадку, не витримують ніякої критики,
оскільки ОСОБА_4 і на час купівлі спірної квартири, і на цей час продовжує
проживати з тим же чоловіком, а доводи свідків про те, що ОСОБА_4 мала залишити
цю квартиру тому  онуку, також об»єктивно
в судовому засіданні нічим не підтверджені /онук не зареєстрований у квартирі,
квартира йому не подарована, тощо/.

Крім того, ОСОБА_12 і ОСОБА_15 називають різні суми, передані ОСОБА_4 -
одна називає 40000 доларів, друга - 37000 доларів. При цьому, жодних письмових
розписок в отриманні цих грошей ОСОБА_4 немає.

Суд фактично був позбавлений об»єктивно встановити грошову суму, яка нібито
була сплачена ОСОБА_4 за спірну квартиру.

Так, в договорі купівлі-продажу від 29.10.2005 року вказана сума 26926
грн., яка отримана продавцем до підписання договору.

ОСОБА_3 категорично заперечує факт
отримання нею будь-яких грошей за квартиру, проте пояснює, що після
нотаріальної контори якісь гроші ОСОБА_4 передавались гр-ці ОСОБА_6.

ОСОБА_2 спочатку категорично заперечує те, що вона займалась продажем
квартири, потім визнає, що отримала завдаток в сумі 500 доларів, а квартиру
продала за чи за 26900 грн., чи за 27000 доларів, проте гроші забрала ОСОБА_3,
а їй віддала лише 13400 грн..

ОСОБА_4 ж запевняє, що квартиру було куплено за значно більшу суму, ніж
вказана у договорі купівлі-продажу квартири, і ця сума складає більше 30000
доларів.

При цьому, ОСОБА_4 плутається в поясненнях щодо вартості купленої нею
квартири, в різних судових засіданнях називаючи різні грошові суми.

Після пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15, ОСОБА_4 остаточно назвала суму
37000 доларів, проте не змогла пояснити, чому у судових засіданнях при першому
розгляді цієї справи в 2006-2007 роках вона не послалась на походження цих
грошей від вказаних осіб, та не заявила про необхідність їх допиту з цього
приводу.

Не встановленим є і час передачі грошей за спірну квартиру: в договорі
вказано, що вони отримані ОСОБА_3 до підписання договору, ОСОБА_3 це заперечує
та пояснює, що якісь гроші ОСОБА_2 були передані після виходу сторін з
нотаріальної контори, ОСОБА_4 також пояснює, що гроші передавались та
перераховувались після підписання угоди, хоча її представник наполягає на тому,
що слід вважати моментом передачі грошей те, що вказане у договорі.

Жодних розписок від ОСОБА_3 про отримання нею будь-якої суми  грошей за продану квартиру суду не надано.

Крім цього, суд вважає доведеним той факт, що продажем спірної квартири в
жовтні 2005 року займалась не ОСОБА_3, а саме ОСОБА_2, що фактично підтвердили
і ОСОБА_2, і ОСОБА_4, саме з ОСОБА_2 ОСОБА_4 обговорювала усі пов»язані з
цим  питання, а про те, що квартира є власністю
ОСОБА_3, ОСОБА_4 дізналась лише у нотаріальній конторі.

Усі вказані обставини ставлять під сумнів позицію ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про
те, що угода купівлі-продажу спірної квартири була не фіктивною, що вона мала
наслідком перехід квартири у власність ОСОБА_4 і отримання грошей продавцем.

Враховуючи усі обставини цієї справи, а також встановлений рішенням
Хортицького суду від 29.03.207 року факт умисного порушення з боку ОСОБА_2
житлових прав ОСОБА_1, а також суперечливі та мінливі пояснення ОСОБА_2 та
ОСОБА_13 щодо обставин укладення договору купівлі-продажу квартири від
29.10.2005 року та суми грошей, суд приходить до висновку що цей договір також
був фіктивним, тобто укладеним без наміру створення правових наслідків.

Суд вважає недоведеним факт сплати ОСОБА_4 ОСОБА_3 будь-якої суми грошей за
купівлю квартири.

Той факт, що ОСОБА_4 відповідним чином оформила своє право власності на
спірну квартиру та вселилась туди, а ОСОБА_2 виселилась з неї, суд не може
приймати, як реалізацію правових наслідків купівлі-продажу квартири, оскільки
як на час укладання договорів дарування і купівлі-продажу, так і на теперішній
час спірна квартира продовжує бути предметом судового спору між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, і ОСОБА_2, в тому числі і за допомогою ОСОБА_13, продовжує
реалізовувати свої наміри щодо позбавлення ОСОБА_1 права на проживання в цій
квартирі.

Суд, також критично відноситься до факту порушення кримінальної справи за
заявою ОСОБА_13 за фактом нібито шахрайських дій з боку невідомих осіб при
продажу їй спірної квартири, оскільки усі сторони цього договору є сторонами по
справі, вони відомі і допитані у судових засіданнях, тому незрозуміло, чому з
червня по жовтень 2008 року - за 4 місяці - органи досудового слідства не
встановили цих осіб і не закінчили досудове слідство.

Суд вважає таку заяву ОСОБА_13, подану в ОВС, до речі, тільки через 2,5
роки після укладення договору купівлі-продажу квартири, хоча позивач ставив
позовні вимоги до ОСОБА_13 про визнання цього договору недійсним з початку 2006
року, поданою з метою затягнути судовий розгляд цієї справи и приховати
фіктивність оспорюваної угоди.

Крім того, суд не бере до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_13
про те, що ОСОБА_1 не має права оспорювати договорі дарування та
купівлі-продажу, так як не є стороною цих договорів, оскільки попередніми рішеннями
суду першої інстанції та апеляційної інстанції встановлено, що при приватизації
та подальшому даруванні та продажу спірної квартири були порушені житлові права
ОСОБА_1.

У відповідності до ст.216 ЦК України
у разі недійсності правочину кожна з сторін повинна повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала за виконання цього правочину.

Як передбачено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в редакції
25.05.1998 року, в разі визнання угоди мнимою /фіктивною/, суд постановляє
рішення тільки про визнання такої угоди недійсною, без застосування будь-яких
наслідків.

При вирішення питання про повернення сторін у первісний стан після визнання
договорів дарування та купівлі-продажу спірної квартири недійсними, суд
враховує фіктивність обох вказаних угод, а також те, що приватизація вказаної
квартири на ім»я ОСОБА_2 визнана судом недійсною.

Таким чином, на цей час квартира АДРЕСА_1 має бути повернута у власність
Запорізької міської Ради, а реєстрація права власності ОСОБА_13 на цю квартиру
має бути скасована.

Крім того, суд у відповідності до ст.11 ЦПК України розглядає справи тільки
в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Жодних позовних вимог зі свого боку ОСОБА_4 в ході розгляду даної справи не
заявила.

Керуючись ст.ст.10,11,60,208,212-218 ЦПК України, ст.ст.203,215, 216, 234
ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування від 12.10.2004 року квартири
АДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Тарасовою А.П..

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 29.10.2005 року квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом
Корицьким Є.Д..

Повернути сторони у первісний стан, повернувши АДРЕСА_1 Запорізькій міській
Раді, зобов»язавши ОП «ЗМБТІ» анулювати реєстрацію права власності ОСОБА_4 на
АДРЕСА_1.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана заява
про його апеляційне оскарження, а апеляційна скарга - протягом 20 днів з дня
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя