Справа № 2-422
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2 квітня 2008 року
Замостянський районний суд м. Вінниці

в складі:  головуючого - судді Байдака В.Г.,

при секретарі
Галайко Т.Г.,

за
участю: представника органу опіки та піклування Крот В.Б.,

позивача
- відповідача ОСОБА_1.,

представників позивача - відповідача ОСОБА_2.,                        ОСОБА_3.,

відповідачки
- позивачки ОСОБА_4.,

представника
відповідачки - позивачки

адвоката ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_4про встановлення місця проживання дитини та припинення стягнення
аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_4до ОСОБА_1про визначення місця проживання
дитини та відібрання дитини, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - відповідач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4. про
встановлення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він з ОСОБА_4. з 1998 року по
17.11.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року. На даний час він проживає зі своєю співмешканкою
ОСОБА_2. і його донька ОСОБА_6 проживає разом з ними, оскільки відповідачка
ОСОБА_4. вигнала її з дому, при цьому ще й не дала одягу і взуття. Відповідачка
ОСОБА_7. не спілкується з дитиною і оскільки донька виявила бажання проживати з
ним, а відповідачка фактично проти цього не заперечує, тому він був змушений
звернутись до суду з даним позовом. Крім того, зазначив, що згідно рішення суду
він сплачує на користь ОСОБА_4. аліменти на утримання доньки, але оскільки
донька проживає разом з ним і всі витрати по її утриманню несе він, то вважає,
що стягнення з нього аліментів слід припинити.

Відповідачка - позивачка ОСОБА_7. звернулась до суду з зустрічним позовом
до ОСОБА_1. про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини,
стягнення моральної шкоди в сумі 5000 гривень.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 13.03.1998 р. по 17.11.2006 р. перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, від спільного життя мають доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Рішенням Ленінського районного суду міста
Вінниці від 22.12.2006 року з ОСОБА_1. стягнуто аліменти на її користь на
утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно.
З цього часу з боку ОСОБА_1. на її адресу постійно надходили погрози та
намагання заставити її відмовитися від отримання аліментів. Колишній чоловік з
серпня 2007 року став намовляти доньку ОСОБА_6 жити разом з ним, водити її в
кафе, купувати подарунки та обмовляти матір. Він ніколи не цікавився розвитком
дитини, її навчанням, після розірвання шлюбу взагалі з нею не спілкувався. Вона
ж вимагала від доньки серйозного ставлення до навчання, перевіряла домашні
завдання, старалася контролювати режим її дня.

Таке ставлення відповідача до дитини та
використання її в своїх корисливих інтересах призвело до того, що ОСОБА_6стала
грубити, недбало відноситися до навчання, обманювати, і це при тому, що дитині
виповнилося лише 8 років. З 18 листопада 2007 року ОСОБА_1. утримує ОСОБА_6 у
себе, до неї не допускає, поміняв номер мобільного телефону. Він самочинно, без
її згоди змінив місце проживання доньки, яка проживала разом з нею на підставі
закону, а тому вважає, що неправомірними діями відповідача їй завдано величезну
моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 грн. ОСОБА_1.  намагається розлучити її з дитиною, негативно
вплинути на донечку, обмовити, принизити, виставити в негативному світлі перед
усіма знайомими та друзями.

Відповідачка
- позивачка ОСОБА_7. вважає, що необхідно визначити місце проживання дочки
разом з нею, оскільки відповідач негативно впливає на розвиток та виховання
дитини. Він зобов'язаний повернути дитину та передати її на виховання матері,
виходячи з інтересів самої ОСОБА_6, оскільки мати має належні умови
проживання, постійне місце роботи, позитивно характеризується, любить
свою дитину й бажає її ростити та виховувати, не бажає щоб позивач
та його співмешканка травмували дочку, негативно впливали на її виховання та
розвиток. ОСОБА_1. проживає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_2 та її
дворічною дитиною, житлом не забезпечений, працює в УМВС України у Вінницькій
області, має ненормований робочий день, тобто дитина не буде мати постійного нагляду.

В судовому засіданні позивач - відповідач ОСОБА_1. та
його представники ОСОБА_2. і ОСОБА_3. повністю підтримали свій позов,
заперечили проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_4., суду пояснили, що
ОСОБА_1. на даний час стоїть на черзі по отриманню житла, майнові права дитини
будуть захищені. 18 листопада 2007 року мати дитини дійсно вигнала її з дому,
допомагала збирати речі, ОСОБА_1. забрав дитину за її згодою, відповідачка не
бажає вирішити спір мирним шляхом.

Відповідачка - позивачка ОСОБА_7. та її представник позов
ОСОБА_1. не визнали, заперечили проти його задоволення, наполягали та
підтримували свій позов, суду пояснили, що батько дитини не забезпечений
житлом, проживає зі своєю співмешканкою, квартира в якій вони проживають
знаходиться у її спільній власності разом з бувшим чоловіком, позивач є
працівником міліції і у нього ненормований робочий день, дитиною піклується
фактично стороння особа, дитина стала замкнутою.

Малолітня ОСОБА_6суду пояснила, що їй важко визначитись з
ким їй краще проживати, на даний час вона більше хоче жити з батьком, більше
його любить, не хоче йти до мами після того, як вона вигнала її з дому.

Свідок ОСОБА_8., який працює охоронником на роботі батька
дитини, суду пояснив, що дитина часто прибігала перед школою та після школи до
батька на роботу провідати, а з вересня 2007 року заходила постійно. Дитина
постійно навчається в школі № 2, ОСОБА_6 завжди чекала, коли батько її забере,
був певний час коли вона не заходила до батька на роботу, батько завжди їй щось
купляв.

Свідок ОСОБА_9. - працівник міліції, суду пояснив, що
восени 2007 року, коли він був на чергуванні надійшов виклик до чергової
частини на вул. Баженова про те, що там з дому виганяють дитину, він здивувався
та під'їхав, зустрів позивача з дитиною, ще була жінка, сказали, що дитину
вигнали, він зайшов разом з позивачем до квартири забрати речі, речі були
зібрані аби як, відповідачка то давала речі, то ні, вони забрали лише необхідні
речі та книги. Дитина плакала та знервувалась, грубила мамі. Мати не заперечувала,
щоб дитина йшла з дому, мабуть вона заважала спільному проживанню жінки з
чоловіком.

Свідок ОСОБА_10. - працівник міліції, суду пояснив, що
йому було доручено в грудні 2007 року провадження по скарзі відповідачки
ОСОБА_4. на колишнього чоловіка у зв'язку з тим, що він перешкоджає їй
спілкуватись з дитиною, він викликав позивача на співбесіду та роз'яснив, що
спір необхідно вирішувати у судовому порядку. Спілкувався також з заявницею, з
дитиною старався не спілкуватись, вона була стурбована, дитина кмітлива. У
нього склалось враження, що ОСОБА_1. опір у спілкуванні не чинив.

Свідок ОСОБА_11. -
колишня сусідка сторін, суду пояснила, що коли сторони проживали разом, між
ними бували сварки, щось не ладилось, дитина хвилювалась. Свідок вважає, що дитина
підкупна, завжди казала, хто з батьків і що їй купляв, батьки робили все для
неї. Коли сім'ю почали виселяти з гуртожитку, позивач зібрав речі та поїхав,
мати з дитиною два дні жили без світла, а потім переїхали до нового чоловіка
відповідачки. Їй дивно, що позивач тоді залишив дитину та пішов. Дитина деякий
час називала батьком нового чоловіка ОСОБА_4, їй не було погано з ними, коли
щось робила не так, мати робила зауваження, дитина любила і тих, і тих, зараз
дитина змінилась, вона не здоровається, ніби боїться.

Свідок ОСОБА_12. суду пояснила, що знає сім'ю ОСОБА_4з
першого класу, весь другий клас дитина була охайна, були гроші, бутерброди,
казала мамочка - мамуся, розказувала де живе, про батька не говорила. В першому
класі ОСОБА_6 казала, що папа б'є маму. На даний час дитина змінилась в гірший
бік, не здоровається, може прибрехати, казала, що мама знає де вона живе. Мати
завжди цікавилась дитиною, на день народження приносила торти. Вважає, що
дитину чимось купили, вона боїться.

Свідок ОСОБА_13. - теперішній чоловік відповідачки, суду
пояснив, що вони проживали разом з дитиною, спільну мову знайшли одразу, купили
квартиру, все було нормально, дитина розвивалась, були репетитори, танці, доки
дитина не почала спілкуватись з батьком, приходила знервована, стала
неслухняною, стала казати що хоче жити з батьком, він приїхав та забрав її. До
вересня 2007 року батько не спілкувався з дитиною доки вони проживали у його
батьків. 18 листопада 2007 року приїхав ОСОБА_4разом зі своєю співмешканкою та
якимось чоловіком, сказав дитині щоб збирала речі, зібрали все необхідне та
пішли. Він з дружиною думали, що через декілька днів все буде добре, але дитина
не приходила, телефон не відповідав, жінка ходить до школи, щоб побачитись з
дитиною.

Свідок ОСОБА_14. - вчителька початкових класів, суду
пояснила, що навчає ОСОБА_6 третій рік, перші два роки дитина була довірлива,
здібна, потім змінилась, пов'язано з проблемами у сім'ї, дитина замкнулась, у
дитини агресія до мами. Після розлучення батько часто заходив, потім стало все
спокійно. Восени 2007 року все змінилось, дитина не хоче навіть вийти до мами,
стала заляканою, не хоче спілкуватись з мамою та ріднею.

Представник органу опіки і піклування Вінницької міської
ради Крот В.Б. зазначила, що всі члени опікунської ради визначились про те, що
справа не проста, на цьому етапі ОСОБА_6 близька до батька, мати дуже
переживає, дитина переживає, категорично відмовляється від розмови без батька,
але розглянувши всі документи, вислухавши ОСОБА_6, враховуючи її вік та
емоційний стан, прийшли до висновку про те, що дитина повинна проживати разом з
матір'ю.

Вислухавши
пояснення сторін, їх представників, думку представника органу опіки та
піклування Вінницької міської ради, дослідивши матеріали цивільної справи суд
вважає, що в позові ОСОБА_1до ОСОБА_4про встановлення місця проживання дитини
та припинення стягнення аліментів слід відмовити, а позов ОСОБА_4до ОСОБА_1про
визначення місця проживання дитини та відібрання дитини, стягнення моральної
шкоди слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 13
березня 1998 року по 17 листопада 2006 року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі. Їх донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, завжди
була ввічлива, охайна, слухалась батьків. Після розірвання шлюбу між сторонами
дитина дуже переживала, але, проживаючи з матір'ю та її новим чоловіком,
залишалась охайною, ввічливою, добре навчалась у школі, мати завжди про неї
піклувалась, що підтверджується показами свідків ОСОБА_11., ОСОБА_12.,
ОСОБА_14., даними ними в ході судового розгляду.

Після розлучення батько дитини тривалий час, а саме: до
вересня 2007 року вихованням дитини не займався, практично не спілкувався з
дитиною, сплачував на її утримання аліменти. Дитина проживала з матір'ю, її
чоловіком та його ріднею. На протязі вказаного часу жодних конфліктів та
непорозумінь по питанню виховання та утримання дитини не виникало.

Лише з серпня 2007 року ОСОБА_1. став цікавитися дитиною,
відвідувати її в школі, між батьками дитини почали виникати конфлікти.

18 листопада 2007 року ОСОБА_1. забрав дитину у матері і
з цього часу дитина проживає разом з ним та його співмешканкою, матері дитини
чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною. Питання визначення місця проживання
дитини з органом опіки та піклування ОСОБА_1. не погоджувалось.  Лише після звернення ОСОБА_4. до органу опіки
і піклування вказаний орган став займатись даним питанням.

Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 самовільно без згоди
на це матері дитини забрав дитину і визначив її місце проживання без згоди
матері та погодження вказаного питання з органом опіки та піклування.

До вказаного висновку суд прийшов на підставі оцінки
письмових доказів, що наявні в матеріалах справи, показів свідків.

При вирішенні питання про визначення місця проживання
дитини суд взяв до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських
обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають значення для справи.

Суд врахував, що батько і матір дитини проживають в
належних умовах в окремих квартирах з усіма зручностями, в квартирах є
необхідні меблі та побутова техніка, батько дитини проживає в квартирі
співмешканки, власного житла не має, зареєстрований в гуртожитку, перебуває на
обліку осіб, які потребують отримання житла. А тому суд вважає, що мати дитини
в більшій мірі  може забезпечити належний
розвиток дитини.

При винесенні рішення судом враховано, що батько ОСОБА_1.
після розірвання шлюбу дитиною не цікавився, не піклувався нею та не виконував
інші батьківські обов'язки. Лише в листопаді 2007 року батько фактично
самовільно забрав дитину та без урахування думки інших зацікавлених осіб
визначив місце проживання дитини та почав збирати докази з метою звернення з
відповідним позовом до суду. Це підтверджено як показами свідків, так і
зазначено в висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої
ОСОБА_6., відповідно до якого учителями ОСОБА_6 відмічено, що після розірвання
шлюбу між батьками активність батька в шкільному житті доньки стала меншою,
однак з вересня 2007 року він регулярно приходить в школу, цікавиться домашніми
завданнями дочки, консультується з вчителями.

Судом враховано думку малолітньої ОСОБА_6, яка не
визначилась щодо свого місця проживання та на даний час бажає проживати разом з
батьком. При прийнятті рішення судом враховано її емоційний та психологічний
стан, пов'язаний з віком та з подіями, які відбуваються в її житті. Відповідно
до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6.
малолітня ОСОБА_6 висловила бажання проживати з
батьком. На даний час має  місце
емоційна близькість малолітньої з батьком. Однак, враховуючи вік дитини, а
також те, що мати дитини має позитивний досвід виховання дитини , позитивно
характеризується і прагне налагодити стосунки з дочкою, орган опіки і
піклування вважає доцільним в інтересах дитини визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_6. з матір'ю ОСОБА_4.

Висновок органу опіки і піклування Вінницької міської
ради було підтверджено в судовому засіданні представником Крот В.Б., яка зазначила,
що на цьому етапі ОСОБА_6 близька до батька, мати дуже переживає, дитина
переживає, категорично відмовляється від розмови без батька, але розглянувши
всі документи, вислухавши ОСОБА_6, враховуючи її вік та емоційний стан, комісія
прийшла до висновку про те, що дитина повинна проживати разом з матір'ю.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позов
ОСОБА_1. задоволенню не підлягає, а позов ОСОБА_4. в частині визначення місця
проживання дитини та відібрання дитини слід задовольнити.

Частково задовольняючи
зустрічний позов та відмовляючи в частині стягнення моральної шкоди, суд
виходив з того, що місце проживання дитини за відсутності згоди батьків
визначається в судовому порядку. Тому діями батька, який не позбавлений
батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини, спрямованими на
самостійне визначення місця проживання дитини, не було заподіяно моральної
шкоди матері. Суд вважає, що батько не бажав заподіяти шкоди дитині, а
діяв  з батьківських спонукань. При цьому
суд врахував, що за період перебування доньки в батька, він займався її
вихованням, забезпечував її розвиток та матеріальні потреби.

Виниклі правовідносини
врегульовано ст. ст. 150, 151, 153, 160, 161 Сімейного кодексу України.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,
ст. ст. 150, 151, 153, 160, 161 Сімейного
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1до ОСОБА_4про встановлення місця проживання дитини та
припинення стягнення аліментів відмовити.

Позов ОСОБА_4до ОСОБА_1про визначення місця проживання дитини та відібрання
дитини, стягнення моральної шкоди в сумі 5000 гривень задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, з матір'ю ОСОБА_4.

Відібрати малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, у батька
ОСОБА_1та передати на виховання матері ОСОБА_4.

В інший частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької  області протягом десяти днів з дня його
проголошення  шляхом подачі заяви про
його апеляційне оскарження та в подальшому шляхом подачі апеляційної скарги
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або без
подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення..

Головуючий