Справа № 22ц-85/08
Головуючий у 1 інстанції - Дильний Г.М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  ВОЛИНСЬКОЇ
У Х В А Л А

23 січня
2008 року.
місто Луцьк.

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі :

головуючого    -
Шевчук Л.Я.

суддів               - Свистун О.В., Подолюка В.А.

при
секретарі   - Матюхіній О.Г.

з
участю  позивача - ОСОБА_1

представника відповідача -Гавінського
Т.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління агропромислового розвитку
Іваничівської райдержадміністрації про відшкодування моральної шкоди, з
апеляційною скаргою  позивача ОСОБА_1 на
рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 27 листопада 2007
року,-

В С Т А Н О В И Л А :

В
серпні 2007 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до управління
агропромислового розвитку Іваничівської районної державної адміністрації про
відшкодування моральної шкоди.

Позовні
вимоги мотивувала тим, що рішенням апеляційного суду Волинської області від 26
липня 2004 року, яке набрало законної сили, її звільнення з посади головного
спеціаліста - фінансиста відділу бухгалтерсько-економічної та ревізійної роботи
управління сільського господарства і продовольства Іваничівської районної
державної адміністрації, правонаступником якого по цій справі є відповідач,
було визнано незаконним, та поновлено її на роботі. Незаконними діями
відповідача їй завдано моральну шкоду, яку просила стягнути  з на її користь відповідно до ст.237-1 КЗпП
України в розмірі 5100 грн.

Рішенням Іваничівського районного суду від 27
листопада 2007 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено .

В
поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 покликаючись на порушення судом норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, просила
скасувати оскаржуване нею рішення з передачею справи на новий судовий розгляд
до суду першої інстанції.

Заслухавши
пояснення позивача ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу з підстав
наведених в ній, заперечення представника відповідача Гавінського Т.С.,
перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку, що скарга
не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно
до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судовим
рішенням від 26 липня 2004 року, яке вступило в законну силу , встановлено, що
позивач ОСОБА_1 була незаконно звільнена з роботи 28 березня 2003 року у
зв'язку з чим було задоволено її позовні вимоги про поновлення на попередньому
місці роботи.

Отже
судом встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виник у
відповідача  у зв'язку із моральними
стражданнями працівника із-за втрати ним нормальних життєвих зв'язків,
необхідності додаткових зусиль для організації свого життя внаслідок порушення
законних прав працівника пов'язаних із звільненням ОСОБА_1 з роботи.

Відмовляючи
в задоволені позову ОСОБА_1 суд першої інстанції мотивував свої висновки, що
вона була звільнена з роботи у березні 2003 року, судове рішення про поновлення
позивачки на роботі набрало законної сили 26 липня 2004 року, а звернулася до
суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним
звільненням з роботи, лише у серпні 2007 року у зв'язку з чим пропустила, без
поважних причин, строк на звернення до суду за захистом порушеного права.

Такі
висновки суду відповідають встановленим обставинам справи , зроблені з
додержанням норм матеріального та процесуального права, оскільки діючим
трудовим законодавством встановлений тримісячний строк для звернення до суду за
захистом порушеного права щодо відшкодування моральної шкоди.

Разом
з тим, судом першої інстанції в мотивувальній частині та резолютивній частині
рішення зазначено, що в позові ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди слід
відмовити за безпідставністю вимог. Оскільки мотивувальна частина судового
рішення містить обґрунтування відмови ОСОБА_1 у позові саме у зв'язку з
пропуском встановленого  строку для
звернення до суду, тому з мотивувальної частини та з резолютивної частини
рішення слід виключити мотиви відмови у позові ''…за безпідставністю ''.

Отже
підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не
вбачає. Не спростовують такі висновки суду і доводи апеляційної скарги.

Керуючись
ст.ст.313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Іваничівського районного суду Волинської області від 27 листопада 2007 року в
даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуючий
Л.Я.Шевчук.

Судді
:
О.В.Свистун.

В.А.Подолюк.