Справа №2-12/2008 р.
21 січня   2008 року          Полтавський районний суд     Полтавської області в складі:
головуючого судді Стрюк Л.І.
при секретарі Недавній Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири
Позивач в жовтні 2007 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання договору дарування квартири недійсним.
Позов обґрунтовується тим, що восени 2004 року ОСОБА_2, яка є онукою
позивача, в зв'язку з її похилим віком та незадовільним станом здоров'я,
запропонувала позивачу фізичну та матеріальну допомогу. Через правову
необізнаність та безмежну довіру до онуки, перебуваючи в розпачі після смерті
єдиного сина - ОСОБА_3, не розібравшись в юридичних тонкощах, 04.10.04
підписала договір дарування квартириАДРЕСА_1, маючи на увазі договір довічного
отримання. Після відчуження квартири до квітня 2005 року проживала разом із
ОСОБА_2 у її квартирі в м. Краснограді Харківської області.  Через те, що її не влаштовували нові
умови  проживання, змушена була
повернутися в свою колишню квартиру в с. Біологічне, де і проживає до цього
часу.  В 2005 році її стан здоров'я різко
погіршився, в зв'язку з чим вона стала потребувати сторонньої допомоги, в
наданні якої ОСОБА_2 відмовляє. Після укладення договору дарування квартира
фактично не вибувала з її володіння, і вона продовжує нею користуватися та
утримувати - сплачує комунальні послуги, тепло-, електро- та газопостачання, а
також зареєстрована в ній. Таким чином, володілець квартири з укладенням
договору дарування не змінився, що свідчить про внутрішню волю сторін укласти
саме договір довічного утримання, а не договір дарування.
Просила визнати недійсним договір дарування від 04.10.04 квартириАДРЕСА_1,
укладений між нею та  ОСОБА_2; повернувши
сторони в первинний стан, визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру
В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала в повному
обсязі,  підтвердивши обставини,
викладені в позовній заяві,  і просила
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила. За
таких обставин, відповідно до статті 224 ЦПК України, за згодою позивача,
проводиться заочний розгляд справи.
Представники третіх осіб - Гожулівської сільської ради, Полтавської
районної державної нотаріальної контори та КП «БТІ та містобудування
Полтавського району» - в судове засідання не з'явилися, надавши суду заяви про
розгляд справи без їх участі
Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.
Судом встановлено, що 04.10.04 між сторонами по справі укладено договір
дарування, згідно п.1 якого  ОСОБА_1
подарувала, а  ОСОБА_2 прийняла у дар
квартиру АДРЕСА_1(а.с.5).
Згідно статті 215 частини 1 ЦК України підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які
встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України; згідно статті 203
частини 3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Як вбачається з наданих суду доказів - розрахункових книжок за користування
електроенергією, газопостачання, договорів про надання послуг з водопостачання
та водовідведення, про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової
території(а.с.44-47), показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, квартира АДРЕСА_1 фактично не вибувала з володіння позивача; при
укладенні договору дарування позивач помилялася щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, маючи  намір укласти
договір довічного утримання.
Відповідно до статті 229 ЦК України, якщо особа,  яка вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом
Таким чином, помилка ОСОБА_1. щодо природи договору дарування, прав та
обов'язків сторін,   є підставою для
визнання договору  дарування від 04.10.04
квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, недійсним  як такого, що
вчинений під впливом помилки.
Згідно статті 216  ЦК України, у разі
недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Таким чином, слід застосувати наслідки недійсності правочину, визнавши за
ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.
На підставі викладеного та керуючись 203, 215, 216, 229  ЦК України ст.10, 11, 39, 88, 209, 212,
214-215, 218, 224, 226  ЦПК України,
Визнати недійсним договір дарування від 04.10.04 квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Повернути сторони в первинний стан - визнати за ОСОБА_1 право власності на
Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк
з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційного суду або
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя