Справа
№ 2 - 12/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

30
січня  2008 року                                          Лебединський районний суд

Сумської області

У
складі: головуючого - судді Гура А.О.

при
секретарі - Ткаченко Я.О.

за
участю представника позивачів ОСОБА_1

представників відповідачів: ДБМП «Лебединпромбуд» Хобота
В.С. та ВАТ «Сумбуд»    Ємельяненка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Лебедині справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ДМБП «Лебединпромбуд» та ВАТ
«Сумбуд» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, зобов'язання відновити
тепло- та водопостачання до двох житлових кімнат №210, санвузла та кухні в
гуртожитку,  розташованому по АДРЕСА_1 зі
встановленням електроплити, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом до
відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1987 року вони проживали в
гуртожитку, що розташований в АДРЕСА_1.

15.02.2001 року за вказівкою начальника ДБМП
«Лебединпромбуд» Хобота В.С. в їхній кімнаті було відключено електропостачання.

03.05.2001 року обласною прокуратурою був винесений
припис  Хоботу В.С. про віднолення
електропостачання в кімнаті № 210. Замість того, щоб виконати вищевказаний
припис, Хобот В.С. дав розпорядження зняти електролічильник, через який
здійснювалось електропостачання в кімнати позивачів, а також відключити та
вивезти електроплити. Крім того, він розпорядився відключити тепло- та
водопостачання, а на вхідні двері до під'їзду була поставлена металева решітка
із замком, ключі від якого знаходились лише у Хобота В.С., тобто фактично
припинився доступ до квартири позивачів. Внаслідок неправомірних дій Хобота
В.С., 17.12.2004 року, 24.12.2004 року та 09.03.2005 року невстановленими
особами з кімнати відповідачів були викрадені та пошкоджені речі, чим завдано
матеріальної шкоди на суму 8000 грн., а також моральної шкоди, яка виразилася у
принижені честі й гідності, переживаннях, розладі стосунків з оточуючими
людьми, а також стражданнями, викликаними викраденням майна з їхньої кімнати,
яку вони оцінюють в розмірі по 10000 грн. кожному.

Після 1 березня 2006 року, коли гуртожиток, що
розташований в АДРЕСА_1, був переданий на баланс ВАТ «Сумбуд», позивач
ОСОБА_1., звернувся до голови правління ВАТ «Сумбуд» із письмовою заявою з
проханням відновити до кімнати, в якій він проживав, електропостачання,
водопостачання, теплопостачання та забезпечити вільний доступ до неї. Але до
цього часу відповіді на своє звернення так і не отримав, тому позивачі просять
суд стягнути з відповідачів в примусовому порядку завдану їм шкоду, а також
зобов'язати голову правління ВАТ «Сумбуд» відновити до їхньої квартири
електропостачання, водопостачання, теплопостачання та забезпечити вільний
доступ до неї.

У судовому засіданні представник позивачів частково
підтримав позовні вимоги: а саме: просить зобов'язати відповідача ВАТ «Сумбуд»
відновити тепло- та водопостачання до його квартири, санвузла та кухні в
гуртожитку,  а також стягнути моральну
шкоду з обох відповідачів порівну по 10 тис. грн. на користь кожного з позивачів
та стягнути з ДБМП «Лебединпромбуд» матеріальну шкоду, яку зменшив до 2979
грн., так як саме така шкода встановлена товарознавчою експертизою. Від
зобов'язання про відновлення електропостачання та вільного доступу до квартири
відмовився, оскільки ці питання були вирішені відповідачами в добровільному
порядку і суд своєю ухвалою від 19.12.2007 року припинив провадження у справі в
цій частині.

Відповідачі позовні вимоги не визнали, при цьому
представник  ДБМП «Лебединпромбуд»
посилався на те, що за розпорядженням виконкому Лебединської міської ради №45
від 16.02.2000 року ДБМП «Лебединпромбуд» був наданий дозвіл на реконструкцію
гуртожитку, розташованого в АДРЕСА_1, де проживали відповідачі, в зв'язку з чим
останнім, як і іншим мешканцям гуртожитку, адміністрацією  ДБМП пропонувалось рівноцінне житло, а саме:
відповідачам була запропонована однокімнатна
квартира, розташована в АДРЕСА_2, житловою площею 16 кв. м., однокімнатна
квартира АДРЕСА_3, житловою площею 17 кв. м., та дві кімнати в гуртожитку по
ОСОБА_4, загальною площею 33 кв. м.,
але вони відмовилися від них. Оскільки мешканців в гуртожитку вже не
було, 15.02.2001 р. було відключено електро-, тепло- та водопостачання
до гуртожитку і з метою збереження майна відповідачів від розкрадання, на
вхідних дверях було поставлено решітку, ключі від замка якої зберігались у
коменданта гуртожитку і відповідачі в будь-який час могли ним користуватись.
Однак, з незалежних від адміністрації ДБМП «Лебединпромбуд» причин, шляхом
розбиття вікна в гуртожитку, з квартири позивачів в грудні 2004 року та березні
2005 року невстановленими особами було викрадено частину майна позивачів, а
решта майна було пошкоджено. За вказаними фактами Лебединським МРВ УМВС України
було порушено кримінальну справу, але винних не встановлено, тому в даний час
розслідування у справі зупинено.

З цих підстав адміністрація ДБМП «Лебединпромбуд» не
вбачає своєї вини в спричиненні матеріальної та моральної шкоди позивачам, а
також вважає правомірними дії по відключенню тепло- та водопостачання від
гуртожитку, оскільки підприємство мало борги за надані послуги постачальникам,
а гуртожиток підлягав реконструкції з подальшим перепрофілюванням під житло на
викуп, з індивідальними послугами по опаленню.

Представник співвідповідача - ВАТ «Сумбуд» своє
невизнання позову пояснив тим, що гуртожиток тільки з березня 2006 року
перебуває на балансі підприємства, а тому підприємство не може нести
відповідальність за дії адміністрації ДБМП «Лебединпромбуд», в користуванні
якого знаходився гуртожиток, розташований в АДРЕСА_1. На даний час відновлення
тепло- та водопостачання не можливе, оскільки вказані комунікації були
підключені до централізованих систем міста, які зараз проведені в обхід
гуртожитку. Крім того, підприємство не має можливості, із-за відсутності
необхідних асигнувань, відновити водопостачання до квартири позивачів, оскільки
ця система повністю непридатна до використання і потребує повної заміни.  Він також наполягає на застосуванні судом
ст.267 ЦК України, оскільки на час звернення позивачів до суду сплив строк
позовної давності і просить суд відмовити позивачам в задоволенні позову.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка колишній
комендант гуртожитку ОСОБА_5 ствердила, що приблизно в 2001 році підприємство
«Лебединпромбуд» отримало дозвіл Лебединського міськвиконкому на реконструкцію
гуртожитку під індивідуальні квартири і відразу адміністрація підприємства
попередила мешканців гуртожитку про відселення, вона особисто розносила ці
попередження, в тому числі і ОСОБА_1. Всі мешканці через деякий час були
відселені, крім ОСОБА_1. таОСОБА_2., які відмовились від запропонованих їм
трьох квартир і певний час ще проживали в гуртожитку, а потім іноді з'являлись
в гуртожиток за своїми речами, які залишили в кімнаті гуртожитку. Коли в
гуртожитку почались крадіжки, адміністрація поставила металеву решітку при
вході в гуртожиток, ключі від замка знаходились у неї, а іноді вона залишала їх
у орендарів приміщення гуртожитку, щоб ОСОБА_1. мав доступ до своїх речей, що
він іноді і робив. Електоро-, тепло- та водопостачання до гуртожитку були
відключені в зв'язку з реконструкцією та відсутністю мешканців.

Вислухавши покази сторін, свідків та дослідивши надані
сторонами докази,  суд дійшов до
наступного:

Даний спір між
сторонами виник з договірних правовідносин, які регулюються Законом України
«Про захист прав споживача», ст.101,132
Житлового кодексу Української РСР, ст. 23, 24 Закону України «Про планування і
забудову територій», Примірним Положенням про гуртожитки, а також  ст. 1166, 257, 267 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1. та
ОСОБА_2  на підставі ордера, виданого
трестом «Сумхімбуд», правонаступником якого являється ВАТ «Сумбуд», з
17.09.1987 року проживали в кімнаті №210 гуртожитку, що розташований в
АДРЕСА_1.

Вказаний гуртожиток перебував на балансі ДБМП
«Лебединпромбуд» до 01.03.2006 року, хоч на праві власності згідно довідки БТІ
від30.08.2007 року ( а.с. 22) належить ВАТ «Сумбуд» з 16.04.2004 року.

Рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради №
45 від 16.02.2000 р. ДБМП «Лебединпромбуд» було надано дозвіл на проведення
реконструкції будівлі гуртожитку, розташованого в АДРЕСА_1 під квартири
індивідуального користування.

На час проведення реконструкції гуртожитку позивачам була запропонована однокімнатна квартира
розташована в АДРЕСА_2, житловою площею 16 кв. м., однокімнатна квартира в
АДРЕСА_3, житловою площею 17 кв. м., та дві кімнати в гуртожитку по ОСОБА_4,
загальною площею 33 кв. м.,   але вони
відмовилися від них і ще певний час
проживали в гуртожитку, поки не відключили комунальні послуги.

15.02.2001 р. за вказівкою начальника ДБМП
«Лебединпромбуд» Хобота В.С. в кімнаті позивачів було відключено
електропостачання.

03.05.2001 року обласною прокуратурою був внесений припис
Хоботу В.С. про відновлення електропостачання в квартирі № 210.  Замість того, щоб виконати вищевказаний
припис, Хобот В.С. дав розпорядження зняти електролічильник, через який
здійснювалось електропостачання в кімнати позивачів, а також відключити та
вивезти електроплити з кухні загального користування. Крім того, він
розпорядився відключити тепло- та водопостачання до гуртожитку, а на вхідні
двері до під'їзду була поставлена металева решітка із замком.

Відповідно до ст. 24. Закону України «Про планування і
забудову територій» у разі, якщо фізична або юридична особа не розпочала
будівельні роботи протягом двох років від дня отримання дозволу на будівництво
об'єкта містобудування, цей дозвіл втрачає чинність. Поновлення дозволу
відбувається в такому ж порядку, як і його надання.

З повідомлення виконавчого комітету Лебединської міської
ради від 03.09.2007 р., вбачається, що дозвіл на проведення реконструкції
гуртожитку в АДРЕСА_1 повторно не видавався.
Власник будівлі не звертався до виконавчого
комітету Лебединської міської ради з клопотанням про обстеження вищевказаного
гуртожитку на відповідність санітарно-технічним нормам і вимогам та
непридатності для проживання. Вказаний факт підтвердив в судовому засіданні
свідок ОСОБА_6 - начальник управління архітектурно-будівельного контролю Лебединської
місьради.

Відповідно до ст. 101, 132 Житлового
кодексу Української РСР, особи, які проживають у гуртожитках, підлягають
виселенню у разі переобладнання будинку (жилого приміщення). При цьому
виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення. У
разі відмови наймача від переселення в інше жиле приміщення наймодавець може
вимагати переселення його в судовому порядку.

Відповідач ДМБП «Лебединпромбуд» після того, як позивачі відмовилися від
запропонованого житла, не звертався до суду з заявою про їх виселення, а тому і
на даний час позивачі не позбавлені права користування кімнатою в гуртожитку та
комунально-побутовими послугами: електропостачанням, теплопостачанням та
водопостачанням ( п.16 Примірного положення
про гуртожитки).

З відповіді голови Лебединського міськвиконкому від
01.01.2006 року № 31 (а.с.50) на звернення позивача ОСОБА_1 вбачається, що
позивачам роз'яснено, що теплопостачання гуртожитку призупинене в зв'язку з
розірванням договору на даний вид послуг адміністрацією ДБМП «Лебединпромбуд»,
а перед початком опалювального сезону було проведено реконструкцію теплової
мережі в обхід гуртожитку, так як згідно технічних умов опалювання збудованих
квартир буде здійснюватись індивідуально кожній квартирі.

Таким чином, проаналізувавши надані суду докази, суд
дійшов висновку про те, що дії адміністрації ДМБП «Лебединпромбуд» по
відключенню тепло- та водопостачання від кімнати №210 гуртожитку є
неправомірними. Однак, враховуючи, що факт відключення тепло- та водопостачання
мав місце в травні 2001 року, про що було відомо позивачам особисто, але вони
звернулись до суду з позовом про відновлення надання їм послуг по тепло-,
водопостачанню тільки в липні 2007 року, а звернення їх до інших інстанцій не
перериває перебігу позовної давності, як того вимагає ст.264 ЦК України, суд
вважає, що  на час звернення позивачів до
суду закінчився строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України і
представники відповідачів наполягають на застосуванні строку позовної давності,
на підставі ст. 267 ч.3 та ч.4 ЦК України, суд вважає необхідним відмовити в
задоволенні позову про відновлення тепло- та водопостачання, а також стягненні
моральної шкоди, викликаної неправомірними діями адміністрації ДБМП
"Лебединпромбуд" за спливом позовної давності.

В судовому засіданні також встановлено, що крім того, в
кімнату, в якій проживали позивачі, в період часу з 17.12.2004 р. по  10.12.2005 р.,  тричі проникали невстановлені особи і
здійснювали викрадення та пошкодження майна, що належало позивачам і по даному
факту 14.03.2005 року була порушена кримінальна справа № 05110075 по ч. 3 ст.
185 КК України відносно невстановлених осіб. Внаслідок викрадення з квартири
позивачів: килима розміром 1,40 х 2 метри; пилососа «Ракета - 12»; покривала
гобеленового, двоспального; дублянки чоловічої; баяна «КРЕМІННЕ»; стола
дерев'яного, виготовленого на замовлення; набору стаканів у кількості 12 шт.;
нової клейонки на цупкій основі розміром 10 х 1,5 метри; освітлювальної лампи
денного світла; ліжка дерев'яного, полуторного з металевою сіткою; пральної
машинки «Таврія»; двох комплектів чайних сервізів; велосипеда «Люкс»; стола
полірованого, розкладного; дверей дерев'яних; двох врізаних замків; навісного
замка; акордеона «Україна»; програвача на пластинках; магнітофона «Весна»;
люстри підвісної на п'ять ламп; настільної лампи; дерев'яної вішалки з полицею
для взуття; тумбочки дерев'яної для білизни; два дзеркала без оправи розміром
65 х 35 см.; дзеркала навісного у дерев'яній оправі розміром 60 х 50 см.; чашок
фаянсових у кількості 18 шт.; тарілок фаянсових у кількості 20 шт., ОСОБА_1. та
ОСОБА_2 була завдана матеріальна шкода, яку вони оцінили в розмірі 8000 грн.
Але при розслідуванні вищевказаної кримінальної справи була проведена
товарознавча експертиза, згідно з висновком якої, залишкова вартість
викраденого та пошкодженого майна, належного
позивачам, складає 2979 гривень, з чим погодилися позивачі.

Відповідно до п. 29 «Примірного
положення про гуртожитки», гуртожиток відповідає за збереження майна громадян,
яке знаходиться у відведених їм приміщеннях, хоч би це майно, крім грошей і
дорогоцінностей, не було особою здано на збереження гуртожитку.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода,
завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної особи
відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала за наявності її
вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Оглядом в судовому засіданні кримінальної справи №
05110075 по факту викрадення майна у ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із гуртожитку
поАДРЕСА_1 встановлено, що справа  була
порушена 14.03.2005 року по ч. 3 ст. 185 КК України відносно невстановленої
особи, 28.05.2005 року досудове слідство у справі зупинене в зв'язку з не
встановленням особи, яка вчинила злочин, а 13.09.2007 року судове слідство
поновлене в зв'язку з необхідністю призначення товарознавчої експертизи.
Проведеною 18.09.2007 року товарознавчою експертизою № 996 ( а.с.24-26)
встановлено, що залишкова вартість майна, викраденого та пошкодженого у гр..
ОСОБА_1 на час скоєння злочину, тобто на 17.12.2007 року з урахуванням зносу,
могла становити 2979 грн.

З рішення виконавчого комітету Лебединської міської ради
№ 45 від 16.02.2000 р. вбачається, що ДБМП «Лебединпромбуд» було надано дозвіл
на проведення реконструкції будівлі гуртожитку, розташованого в АДРЕСА_1 під
квартири індивідуального користування.

На час проведення реконструкції гуртожитку позивачам була запропонована однокімнатна квартира,
розташована в АДРЕСА_2, житловою площею 16 кв. м., однокімнатна квартира в
АДРЕСА_3, житловою площею 17 кв. м., та дві кімнати в гуртожитку по ОСОБА_4,
загальною площею 33 кв. м.,   але вони
відмовилися від них і продовжували ще деякий час проживати в гуртожитку, а коли
вже не проживали - відмовились вивезти свої речі з гуртожитку, періодично
наглядаючи за ними.

Аналізуючи вищевказані докази, суд дійшов висновку про
те, що в діях відповідача - ДМБП «Лебединпромбуд» відсутня вина в заподіянні
позивачам прямої дійсної шкоди та причинний зв'язок між порушенням і шкодою,
яка мала місце внаслідок крадіжки  та
пошкодження майна невстановленою особою, а дії позивачів, яким було відомо про
проведення реконструкції гуртожитку та було запропоновано три інші квартири для
відселення, а надання інших обмежено в умовах міста Лебедина, свідчать про
грубу необережність позивачів, яка сприяла виникненню шкоди ( ст..1193 ЦК
України). Тому підстав для стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2979 грн. з
відповідачів суд не знайшов.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 32,
58 - 60, 88,  209, 212 - 215 ЦПК України,
Закону України «Про захист прав споживача», ст. 1166, 257, 267 ЦК України , ст. 101, 132 Житлового кодексу Української РСР, ст. 23, 24
Закону України «Про планування і забудову територій»,  -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ДМБП
«Лебединпромбуд» та ВАТ «Сумбуд» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
зобов'язання відновити тепло- та водопостачання до двох житлових кімнат №210,
санвузла та кухні в гуртожитку,
розташованому по АДРЕСА_1 зі встановленням електроплити відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Сумської області через Лебединський райсуд шляхом подачі в
10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції, або в порядку
ч. 4 ст. 295  ЦПК України.

Суддя

Лебединського райсуду                                            А.О.Гура