Ц.с.№2-102/08
РІШЕННЯ

іменем України

29 січня 2008 року Обухівський районний суд

Київської області в складі:

Головуючого судді - Кулініченко Г.В.,

при секретарі судового засідання - Наплети І.В.,

за участю представника - ОСОБА_1,

адвокатів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про спадщину недійсним, визнання права власності на спадкове майно, продовження строку на прийняття спадщини,

установив:

Позивач звернувся з позовною заявою до суду про визнання свідоцтва про спадщину недійсним та визнання за ним права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи поданий позов, позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати - ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 В права спадкоємця, без юридичного оформлення, вступив батько позивача -ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_2 року батько позивача помер і після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначене будинковолодіння, але позивач не зміг оформити спадщину після смерті батька, так як відбував покарання в місцях позбавлення волі. В 2007 році позивач взнав, що його племінніця отримала на спадкове майно відповідне свідоцтво, тим самим вона позбавила позивача спадщини, а тому позивач просить в судовому порядку задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримавши свій позов доповнив його вимогою про продовження йому строку на прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що відповідач порушуючи законодавство оформила спадщину, позбавила його майна, місця проживання та сприяло його проживанню в погрібі, без відповідних житлових умов, в зв'язку з чим просить в судовому порядку його позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, вказавши, що вона поховала батька позивача за власні кошти, позивач заподіяв тілесні ушкодження її чоловіку, що сприяло перебуванню позивача в місцях позбавлення волі, на її утриманні перебувають неповнолітні діти, а відповідач хворіє туберкулезом, в зв'язку з чим просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи - Обухівської міської ради, позов підтримав і просить його задовольнити, так як позивач і відповідач є рідними, а саме дядьком та племінніцею, ними неодноразово надавалась допомога даний родині, в зв'язку з їх скрутним матеріальним

становищем. Між сторонами по справі постійно існували неприязні стосунки. Позивач дійсно відбував покарання в місцях позбавлення волі, а тому не міг своєчасно оформити спадщину, на даний час проживає в погрібі, будь-якого іншого житла не має, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з'явилась, але подала письмове клопотання (а.с. 12), що просить справу розглядати в відсутності їх представника.

Суд заслухавши сторін по справі, їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився позивач, його батьками були - ОСОБА_7 та ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження, (а.с. 5)

ІНФОРМАЦІЯ_4 року народилась мати відповідача, сестра позивача - ОСОБА_8, батьками якої також були - ОСОБА_7 та ОСОБА_6; що підтверджується свідоцтвом про народження, (а.с. 29)

21 травня 1979 року ОСОБА_6, мати позивача, отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 що підтверджується копією свідоцтва, (а.с. 14, 39)

01 вересня 1979 року батьки відповідача одружилися і їм було присвоєне прізвище -ОСОБА_5, що підтверджується копією довідки відділу реєстрації актів громадянського стану Обухівського районного управління юстиції.(а.с. 32)

ІНФОРМАЦІЯ_5 року народився відповідач, матір'ю якої є ОСОБА_9, сестра позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження, (а.с. 30, 48)

01 лютого 1983 року мати відповідача одружилася повторно та отримала прізвище -ОСОБА_10, що підтверджується копією довідки відділу реєстрації актів громадянського стану Обухівського районного управління юстиції, (а.с.31)

19 травня 1989 року мати позивача та баба відповідача, ОСОБА_6, заповіла належній їй будинок на користь свого чоловіка - ОСОБА_7, що підтверджується копією заповіту, (а.с.38)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, мати позивача та баба відповідача, що підтверджується копією свідоцтва, (а.с. 37)

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_7, батько позивача та дід відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6, 27)

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_10, мати відповідача та сестра позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, (а.с. 28, 49)

28 листопада 2002 року позивач згідно вироку Обухівського районного суду Київської області за вчинення злочину передбаченого ст..296 ч.4 КК України, був засуджений до позбавлення волі, що підтверджується копією вироку.

05 грудня 2003 року відповідач звернулася до суду з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копією заяви, (а.с. 26)

19 грудня 2003 року відповідач, відповідно до статті 529 ЦК України, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме житловий будинок №21 по провулку Польовому в м. Обухові, що підтверджується копією свідоцтва на спадщину, (а.с. 8, 42)

04 листопада 2004 року позивач був звільнений з місця позбавлення волі - Ірпінської ВК-132 умовно-достроково, що підтверджується довідкою, (а.с. 7)

23 листопада 2005 року позивач був повідомлений листом нотаріальної контори, що відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину 10 грудня 2003 року, що підтверджується копією листа, (а.с.50).

Встановивши обставини справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач взнав про порушення своїх прав 23 листопада 2005 року, з довідки виданої нотаріальною конторою, а до суду звернувся 30 листопада 2007 року, що вказує на своєчасність його звернення.

Між сторонами виникли відносини щодо спадкування житлового будинку після смерті батька позивача та діда відповідача.

Дані правовідносини виникли до набрання чинності діючого Цивільного кодексу України, а тому суд, керуючись прикінцевими та перехідними положеннями до нього, вважає за необхідне при прийнятті рішення застосувати діючій на час існування правовідносин Цивільний кодекс України та діючий кодекс.

Сторони по справі є рідними - дядьком та племінніцією, що підтверджується матеріалами справи, визнається сторонами, а тому не підлягає доказуванню.

Згідно статті 524 ЦК України (в редакції 1963 року) та ст. 1217 діючого ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з матеріалів справи та пояснень сторін встановлюється, що заповіт по справі був відсутній, а тому спадкування відбулося за законом.

Відповідно до статті 525 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено, що «часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця», а статтею 526 даного кодексу встановлено, що «місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця», таким чином часом відкриття спадщини є, час смерті батька позивача та діда відповідача - ОСОБА_7, - ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а місцем відкриття спадщини -місто Обухів Київської області.

Статтею 527 ЦК України встановлено, що «спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті», а згідно статті 529 даного ж кодексу встановлено, що «при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого», в зв'язку з чим спадкоємцями за законом першої черги, після смерті ОСОБА_7, були позивач та його сестра - ОСОБА_10, мати відповідача.

Відповідач по справі була онукою спадкодавця і вона згідно статті 529 ЦК України мала б право на спадщину за законом першої черги, якщо б на час відкриття смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 року, не було б в живих її матери, але її мати на час відкриття спадщини була жива, тим самим на момент смерті спадкодавця - ОСОБА_7 відповідач не була спадкоємцем першої черги.

Згідно статті 548 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено, що «для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини», а згідно статті 549 цього ж Кодексу встановлено, що

«визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини», а з пояснень сторін, матеріалів справи вбачається, що поховання спадкодавця відбулося за рахунок відповідача, а речі спадкодавця були забрані позивачем, його сестрою, матір'ю відповідача, а деякі речі відповідач спалив.

При цьому суд враховуючи дані дії позивача та його сестри, матері відповідача, вважає за необхідне визнати, що вони проявили свою згоду на спільне отримання спадкового майна після смерті батька, а прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право, але позивач та його сестра, не змогли реалізувати проявлену ними згоду та своє право на спадщину, так як позивач був засуджений, а мати відповідача померла.

Засудження позивача відбулося за вчинення хуліганських дій та нанесення тілесних ушкоджень чоловіку відповідача в жовтні 2001 року, тобто до смерті спадкодавця і це сприяло виникненню та існуванню на час відкриття спадщини і розгляду справи неприязних стосунків між позивачем та відповідачем, в тому числі і щодо спадкового майна.

Смерть матері відповідача, відповідно до статті 551 ЦК України сприяла виникненню у відповідача спадкової трансмісії, яка повинна була бути здійснена протягом строку встановленого статтею 549 ЦК України, що залишився для прийняття спадщини її матір'ю, тобто до 13 грудня 2002 року, тобто менше трьох місяців, а тому згідно статті 551 ЦК України їй даний строк повинен був бути продовжений до трьох місяців.

Згідно статті 560 ЦК України встановлено, що «спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину», а згідно статті 561 ЦК України « свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини».

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернулася з заявою та отримала свідоцтво про право на спадщину поза строками встановленими статтями 549, 551, 560, 561 ЦК України, який в порушення статті 550 ЦК України судом продовжений не був.

Відповідача звернувшись з заявою про видачу свідоцтва про спадщину зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем, тим самим не повідомила про існування іншого спадкоємця -позивача, а також зазначила, що дочка спадкодавця, її матір, померла до відкриття спадщини, що також не відповідало дійсності, так як спадкодавець помер - ІНФОРМАЦІЯ_6 року, мати відповідача померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, а згідно статті 525 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця», в нашому випадку - ІНФОРМАЦІЯ_6 року, таким чином на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця його дочка, матір відповідача була жива, що вказує на не відповідність заяви відповідача обставинам справи.

При цьому відповідач обґрунтовуючи своє право на спадщину зазначив, що він прийняв спадщину, так як має Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, тобто подав тільки правоустановчий документ на земельну ділянку, але не підтвердив свого фактичного вступу в управління або володіння спадкового майна, як встановлено статтею 549 ЦК України.

Враховуючи вищезазначене, а саме подання заяви до нотаріальної контори поза встановлений строк, не повідомлення про існування спадкоємця, зазначення недостовірних даних,

щодо відсутності спадкоємців на час відкриття спадщини, відсутність фактичного підтвердження прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати свідоцтво про спадщину видане відповідачу 19 грудня 2003 року недійсним.

Згідно статті 562 ЦК України встановлено, що «поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину, при недосягненні згоди поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом», а тому суд визнаючи недійсним свідоцтво про спадщину видане відповідачу, враховуючи право позивача на спадщину, як спадкоємця першої черги за законом та спадкову трансмісію щодо відповідача, вважає за необхідне визнати за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частині на спадковий будинок.

Суд з врахуванням вищезазначених обставин не вбачає підстав для визнання позивача власником всього спадкового майна та необхідність в продовженні строку на прийняття спадщини.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому суд вважає за необхідне судовий збір стягнути з відповідача, а не сплачені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення покласти на позивача, згідно статті 88 ЦПК України.

При визначенні розміру судового розміру, який підлягає стягненню з відповідача суд враховує вартість 1/2 частини спадкового будинку, визначену в свідоцтві про спадщину, (а.с.8)

Керуючись ст.ст. 10, 15, 58, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548, 549, 551, 560, 561, 562 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 1217, Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати свідоцтво про спадщину видане державним нотаріусом Обухівської нотаріальної контори 19 грудня 2003 року на ім'я ОСОБА_5 недійсним.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину спадкового майна - будинку АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину спадкового майна - будинку АДРЕСА_1

В частині позовної вимоги про продовження строку на прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 30 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь ДП «Інформаційний центр».

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави державне мито в сумі 158 грн. 90 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд на протязі двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.