Справа № 2-106/2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2008 року                                                                                                           м.
Краснодон

Краснодонський міськрайонний суд
Луганської області в складі:  головуючого
судді - Дюбіна В.В. при секретарі - Попової Г.В розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м. Краснодона цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до відділення о дирекції Фонду соціального страхування від нещасного
випадку і професійного захворювання на виробництві у м. Краснодон і
Краснодонському районі Луганської області та до ВАТ «Краснодонвугілля» про
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду
з дійсним позовом 12.02.2007р., який був доповнений 19.12.07 р., в
обґрунтування якого вказав,  що тривалий
час працював на підприємствах ВАТ «Краснодонвугілля». 13.08.06 р. при виконанні
трудових обов'язків відбувся груповий нещасний випадок у зв'язку з чим позивач
був травмований. 21.11.2006 року обласна МСЄК встановила позивачу третю групу
інвалідності та 50% втрати працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом.  Стійка втрата працездатності, у зв'язку з трудовим каліцтвом, спричиняють позивачу моральні
та фізичні страждання. У зв'язку з
кашлем, задишкою, загальним недомаганням, у позивача звузилась можливість
нормальної життєдіяльності і коло його спілкування. Порушився встановлений у
сім'і спосіб життя, що призвело для позивача
значні незручності. У позивача виникло почуття неповноцінності, це викликає у
нього моральні страждання, що в свою чергу веде до появи нових інтенсивних
психологічних страждань та потребує значних зусиль для організації життя, чим
позивачу зазначена моральна шкода, яку він оцінює у 80 000 грн.  Зазначену суму моральної шкоди  позивач просить стягнути з відповідачів,
оскільки він вважає, що на підставі ст.ст. 1,5,6,13,21, 28 Закону України «Про
загально обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності»,
п. 12.8 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ВАТ
„Краснодонвугілля” на 2006 рік, п.12.17 „Галузевої угоди між Міністерством
палива та енергетики України та
профспілками вугільної промисловості України», Постанови КМУ від
18.07.94 р. за № 492, ст.. 171-1 КЗпП, п.2 п.п. 1 ст.23 та п.2 п.п.1 ст. 1167
ЦК України,  моральна шкода, заподіяна
умовами виробництва , повинна відшкодовуватися усім потерпілим, у тому числі у
випадках тимчасової, стійкої часткової чи повної втрати працездатності.                                                                                                                                                                                                              В судовому засіданні позивач та його
представник, підтримали заявлені позовні вимоги. Просили задовольнити позов в
повному обсязі.                                                                                                                     Представник
відповідача - відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасного випадку і професійного захворювання на виробництві у м. Краснодон і
Краснодонському районі Луганської області (далі по тексту ВВД ФССНВ) з позовом
не згодний і пояснив суду, що відшкодування моральної шкоди за страждання,
заподіяні працівнику у наслідок фізичного чи психічного впливу, що заподіяли
погіршення чи позбавлення можливості реалізації їм своїх звичок і бажань,
погіршення відносин з навколишніми, і інші негативні наслідки, здійснюються
підприємством на якому працював позивач - ВАТ „Краснодонвугілля”. Крім того п.22
ст.71 Закону України „Про державний бюджет України  на 2007 рік”
з метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим законом
призупинено дію абзацу 4 ст. 1  підпункт
„е” пункту 1. ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст.28 та ч. 3 ст.34, ч. 5 ст. 47  Закону України «Про загально обов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», якими
передбачені підстави та порядок відшкодування моральної шкоди, на даний час
зупинені. У задоволенні позову просить відмовити.                                    Представник відповідача - ВАТ
„Краснодонвугілля”, проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що позивачу
21.11.2006 року була встановлена втрата працездатності в зв'язку з трудовим
каліцтвом. Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладений на ВВД ФССНВ
згідно  Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійному захворюванні, що сприяло втраті працездатності». На
підставі ст. 9 Закону України Про внесення змін до Закону України «Про охорону
праці» від 01.01.2003 р. визначене, що відшкодування шкоди, заподіяної
працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я чи у випадку смерті працівника,
здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві  відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві і професійному захворюванні, що сприяло втраті працездатності».
Згідно рішення Конституційного суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004
року, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його
здоров'я чи у випадку смерті працівника, здійснюється ВВД ФССНВ. Крім того
позивачем пропущений строк звернення до суду - три місяці, і позивач не просить
суд поновити пропущений строк для звернення за захистом своїх прав. На підставі
чого просив в позові відмовити.                      Суд, вислухавши сторони,
пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши доказати, що були
зібрані за цією справою, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.                                                                                                                                                                                                            Судом
встановлено, що дійсно позивач  із січня
1978 року працював у вугільний галузі ВАТ „Краснодовугілля”, а з 05.09.1996
року і по дійсний час на шахті „Суходільська - Східна” ВАТ „Краснодонвугілля”.,
про що свідчить копія трудової книги позивача, яка додана до матеріалів справи.
Згідно  з висновком обласної МСЄК
позивачу  21.11.2006 року  було встановлено третю групу інвалідності та
50% втрати працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом.  Стійка втрата працездатності, у зв'язку з трудовим каліцтвом, спричиняють позивачу моральні
та фізичні страждання. Факт заповідання позивачу моральної шкоди, в наслідок
встановлення третьої групи інвалідності та 50% втрати працездатності у зв'язку
з трудовим каліцтвом підтверджує судова-медична експертиза за № 430/27  від 12.11.07 р.  та показання свідків : ОСОБА_2.,ОСОБА_3.                                                                                                                                  У
відповідності зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичній болі, фізичних і душевних стражданнях,
що особа зазнала у зв'язку з травмою чи іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження
здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати працездатності, заподіюють йому моральні і фізичні
страждання.                                                                                 З
урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку що позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у
фізичній болі внаслідок втрати професійної працездатності, у душевних
хвилюваннях з приводу   встановлення
стійкої втрати працездатності, у порушенні звичайного образу життя та кола
спілкування у зв'язку з необхідністю постійного медичного нагляду та лікування.                                                                      На
момент встановлення позивачу 50 %  втрати
профпрацездатності, тобто 21.11.06 року, і на момент його звернення з позовом
до суду - 12.02.2007р., який був доповнений 19.12.07 р., діяв Закон України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві і професійному захворюванні, що сприяло втраті працездатності»
який не передбачає строків звернення до суду із вимогами про стягнення шкоди.                                                                                                                                        Згідно
із  ст.ст.1, 21, 28 ,34, ч. 5 ст. 47
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійному захворюванні, що сприяло втраті
працездатності» обов'язок по відшкодуванні заподіяної працівнику моральної
шкоди покладено на ВВД ФССНВ.                                                                                                                                                                       Встановлений ст.. 3 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійному захворюванні, що сприяло втраті
працездатності» обов'язок ВВД ФССНВ на відшкодування моральної шкоди  є засобом реалізації потерпілим гарантованого
державою всім застрахованим громадянам забезпечення права в страхуванні від
нещасних випадків на виробництві і професійному захворюванні.                                                                                                                            Рішенням Конституційного Суду
України від 27.01.2004 року, обов'язковим для виконання на території України
дане роз'яснення положень ч.3 ст. 34
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві і професійному захворюванні, що сприяло
втраті працездатності» не позбавляє застрахованого працівника, що втратив
професійну працездатність, права на відшкодування моральної шкоди, заподіяної
умовами виробництва і не виключає обов'язок ВВД ФССНВ відшкодувати моральну
шкоду заподіяну умовами виробництва у випадках тимчасової чи стійкої втрати
потерпілим професіональної
працездатності.                                                                                                                                                                                                                                                                                           Посилання
представника відповідача ВАТ «Краснодонвугілля» на те, що позивачем пропущений
строк звернення до суду , є неспроможною, оскільки на данні спірні
правовідносини не поширюється строк позовної давності , т.я. згідно п.3 ч.1 ст.
268 ЦК України позовна давність не розповсюджується на вимоги щодо
відшкодування шкоди, що завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я чи
смертю. Аналогічні роз'яснення надані у пункті 16 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від
31.03.1995 року із змінами «Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди, який передбачає, що до інших  вимог про відшкодування моральної шкоди,
строки позовної давності не застосовуються.                                                                                                                          Розглядаючи
позов в частині стягнення суми компенсації моральної шкоди з ВАТ «Краснодонвугілля»
суд встановив, що позивач на час встановлення втрати професійної  працездатності , а це 21.11.2006 року,
знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Краснодонвугілля».                                                                Цей
факт сторонами не о спарюється.                                                                                                                                     На момент
встановлення позивачу втрати працездатності діяв Закон України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійному захворюванні, що сприяло втраті працездатності»(далі
Закон). На підставі ст..21 Закону  ВВД
ФССНВ робить усі виплати по відшкодуванню заподіяної шкоди здоров'ю працівника,
тому суд вважає, що посилання позивача та представника відповідача ВВД ФССНВ на
ст. 1167 ЦК України і те що моральну шкоду позивачу повинно відшкодовувати ВАТ
«Краснодонвугілля» є необґрунтованим, оскільки зазначені норми регламентують
відшкодування моральної шкоди всім іншим особам, які не є суб'єктами
страхування від нещасного випадку і на яких не поширюється дія Закону, в тому
числі працівникам що виконують роботу не на основі трудового договору, а на
інших підставах. Крім того, стаття 1167 ЦК України  носить загальний характер, а Закон України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві і професійному захворюванні, що сприяло втраті працездатності».є
спеціалізованим законом, у зв'язку з чим суд вважає, що саме цей Закон
необхідно використовувати при розгляді даної цивільної справи.  Суд вважає, що оскільки ВАТ
«Краснодонвугілля», яке є страхувальником позивача, своєчасно вносило необхідні
страхові суми до ВВД ФССНВ України, саме на Фонд був покладений обов'язок
відшкодовувати потерпілим на виробництві шкоду.                                                                                Також
суд вважає необґрунтованим посилання позивача на п. 12.8 Колективного договору
між адміністрацією та трудовим колективом ВАТ «Краснодонвугілля» на 2006 рік та
п. 12.17 «Галузевої тарифної угоди між Міністерством палива та енергетики
України та  профспілками вугільної
промисловості України» оскільки у заключних
частинах яких вказано: «Порядок відшкодування моральної шкоди визначається
нормативно-правовими  актами.». Таким
чином суд дійшов висновку що вказані пункти угод носять  відсильний характер на діюче законодавство по
відшкодуванню моральної шкоди працівникам., а саме до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійному захворюванні, що сприяло втраті працездатності»
згідно якого усі виплати по відшкодуванню шкоди працівнику проводить ВВД ФССНВ.
Беручи
до уваги викладене суд вважає що заявлені позивачем вимоги про стягнення з ВАТ
«Краснодонвугілля»  компенсації моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків
такими що, не підлягають задоволенню за необґрунтованістю вимог.

Однак,
згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійному захворюванні, що сприяло втраті працездатності» від
23.02.2007 року, який набрав чинності 26.03.2007 року, частину 3 ст. 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійному захворюванні, що сприяло втраті
працездатності» виключено, тобто з ВВД ФССНВ складено обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди потерпілим, постраждалим при виконанні трудових
обов'язків. Також суд встановив, що  ВВД
ФССНВ належним чином виконало покладені на нього обов'язку, призначило та
виплатило всі належні позивачеві суми по відшкодуванню шкоди.

Відповідно  Закону України „Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін  до
деяких законодавчих актів України”- відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків моральної(немайнової) шкоди застрахованим і
членам їх сімей незалежно від часу настання
страхового віпадку припиняється з 1 січня 2008 року.

Таким чином суд
вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з ВВД ФССНВ  компенсації моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків такими що, не підлягають
задоволенню за необґрунтованістю вимог.

Керуючись
ст..ст. 5-15, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійному захворюванні,
що сприяло втраті працездатності» від 23.02.2007 року, який набрав чинності
26.03.2007 року, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1до відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку і
професійного захворювання на виробництві у м. Краснодон і Краснодонському
районі Луганської області та до ВАТ «Краснодонвугілля» про відшкодування
моральної шкоди - відмовити за необґрунтованістю.                                                                                                             На
рішення може бути подана заява до апеляційного суду Луганської області про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня  оголошення рішення, та  подана апеляційна скарга протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, через Красно донський
міськрайонний суд.

Головуючий: