У х в а л а

і м е н е м
у к р а  ї н и

29 жовтня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,
Мазурка В.А.,   Лященко
Н.П.,             Перепічая В.С.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Друга Сімферопольська державна нотаріальна контора, про встановлення
факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення
факту проживання  зі спадкодавицею
ОСОБА_6 одною родиною більше п'яти років до часу відкриття спадщини та
своєчасного прийняття ним, як спадкоємцем четвертої черги за законом, спадщини
після смерті ОСОБА_7

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки Крим від
2 березня 2006 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від                     12 грудня 2007 року ухвалу
районного суду скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на розгляд
по суті.

У касаційній скарзі ОСОБА_5
ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду з підстав порушення
судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у
скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Залишаючи заяву без розгляду, суд
першої інстанції виходив із того, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що
має юридичне значення, пов'язана з вирішенням спору про право на спадщину.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд указав на
порушення судом положень п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

Однак з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна з
таких підстав.

Згідно із ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку
окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку
позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам, що вони мають право
подати позов на загальних підставах.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови            від 31 березня 1995 року № 5 «Про
судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»
із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від
25 травня            1998 року № 15, у
тому разі, коли буде виявлено, що встановлення
підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд
відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде
виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних
підставах.

Судом першої інстанції встановлено, і це не спростовано апеляційним судом,
що встановлення факту проживання однією сім'єю
з ОСОБА_6 заявнику було необхідно для вирішення питання про право на
спадщину після смерті ОСОБА_7 Проти права заявника ОСОБА_1 на спадщину після
смерті ОСОБА_7 заперечували заінтересовані особи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у
справі виник спір про право на спадщину, який повинен вирішуватись у позовному
провадженні, а тому ухвалу апеляційного суду слід скасувати та залишити в силі
ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись ст. 342 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня               2007 року скасувати, ухвалу Залізничного
районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 2 березня 2006
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко  Н.П. Лященко

В.А. Мазурок

В.С. Перепічай