Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2008 року   Дворічанський районний суд Харківської
області у складі: головуючого - судді Ісаєвої І.А., при секретарі - Рябенко
Л.В., з участю позивача ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
смт. Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом   до
ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що їй на праві власності належала корова віком десять років, чорно-рябої масті
по кличці «Зоря», що підтверджується паспортом тварини № 7054 «А». 18 вересня
2007 року тварина випасалася пастухом ОСОБА_2, який її побив. Цього ж числа
було проведено клінічний огляд корови та складено акт ветеринарного обстеження.
При клінічному огляді було встановлено факт побиття тварини, встановлено сліди
побоїв палкою, було рекомендовано провести лікування, а при неефективності
лікування тварину запропоновано здати на забій. Вона стала лікувати корову, але
результату не було. При повторному обстеженні ветеринарами 20 вересня 2007 року
було запропоновано вибраковку тварини, враховуючи стабільне погіршення стану
тварини, неблагоприємний прогноз і вирішено, що подальше лікування тварини
недоцільне. За таких обставин вона була змушена здати корову на забій. 22
вересня 2007 року корову вагою 540 кг. вона продала за 2880,90 грн. Відповідач
визнає те, що він жорстоко побив корову, але не бажає відшкодувати шкоду.
Спочатку віддав свою корову їй, а потім забрав. Вана пенсіонерка, отримує
невелику пенсію, і щоб прожити вимушена утримувати у своєму господарстві
корову. Замість цієї корови вона має намір купити іншу корову такої ж ваги.
Вона звернулась в ПСП «Родіна» Дворічанського району Харківської області, але
грошових коштів від продажу корови Зоря недостатньо, бо вартість реалізації
корів молочного виробництва для населення становить 10,70 грн. за 1 кг. Різниця
в вартості становить (5778-2880,90=2897,10 грн.). Їй відомо, що вартість корів
така ж і в інших господарствах району.

Згідно
ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на її відшкодування. Збитками є витрати, яких особа
зазнала у зв»язку зі зниженням або пошкодженням речі, а також витрати, які
особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки).
Згідно ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.. 180 ЦК України
тварини є особливим об»єктом цивільних прав, на них поширюється правовий режим
речі. Крім того вона має право на відшкодування збитків(упущеної вигоди) тобто
доходів , які вона могла б реально одержувати за звичайних обставин , якби її
право не було порушене знищенням корови. В кожний день вона здавала по 10
літрів молока по ціні 2 грн. за 1 літр, на суму 20 грн. за день, сума упущеної
вигоди становить на день подачі позовної заяви в суд ( 20 грн.*48 днів=960
грн.) Загальна сума майнової шкоди становить (2897,10+960=3857,10 грн.)

ОСОБА_1
просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь майнову шкоду у
розмірі 3857,10 грн.

Відповідач  ОСОБА_2 та його представник позов не визнали
у повному обсягу,   обгрунтовуючи свої
заперечення тим, що позовна заява є безпідставною і не може бути задоволена.
18.09.2007 року він випасав корів, які належали жителям с. ст. Тополі.
Приблизно о 12 годині цього дня він гнав стадо корів в селище на обідню дойку.
По дорозі до селища одна з корів вийшла з стада і зайшла в болото. Злякавшись,
що корова може втонути він почав її виганяти з болота палко-хворостиною яка
була в нього в руках. Після того, як він її вигнав з болота, він разом з іншими
коровами відігнав її до селища де корів зустрічали їх господарі. Кому належит корова,
яка зайшла в болото , він тоді не знав.

Після
обідньої дойки він знову погнав корів на пасовище, в стаді була і корова, яка
заходила в болото. Пізніше він взнав, що вона належала гр. ОСОБА_1

В своїй
позовній заяві гр. ОСОБА_1 стверджує, що її корові 10 років. Але це не правда.
Згідно розписки ОСОБА_4 встановлено, що її батько ОСОБА_5 продав корову
«Зорьку» в 1998 році гр. ОСОБА_1, і на момент продажду корові вже було 5(п»ять)
років. Тобто на день коли він цю корову випасав їй було не 10 років як стверджує
позивачка, а 15(п»ятнадцять). Для корови вона вже стала старою.

Позивачка
звинувачує його в тому, що нібито він побив її корову навмисне. Але це не
правда. Якщо б він не вигнав з болота корову, вона б втонула. Він вигнав корову
з болота палкою-хворостиною і не міг її побити так, щоб її треба було в
подальшому віддавати на забій. Крім того, згідно Акту від 20.09.2007 року,
свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та інші підтвердили факт що до обіду, на
12:30 19.09.2007 року на корові «Зорька» господарки ОСОБА_1 слідів побоїв видно
не було.

Крім
того, гр. ОСОБА_1 влітку 2007 року висловлювала думку мешканцям селища, що вона
має намір віддати свою корову «Зорька» на забій, так як вона вже стара і дає
мало молока.

У своєму
позові позивачка стверджує, що її корова в день давала 10 літрів молока. Це є
також неправда. Коли її корова була на його подвір»ї в обідню дойку вона дала
тільки 2 літри молока.

Він бив
корову не навмисне, а за для того щоб врятувати її від загибелі. Про це
свідчить також і постанова дільничого інспектора міліції про відмову в
порушенні проти нього кримінальної справи.

Між ним
та позивачкою ніяких цивільно-правових угод щодо випасання та зберігання корови
укладено не було, не були виписані права та обов»язки сторін.

Просили
відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків,
дослідивши докази, надані сторонами та їх представниками в матеріалах справи,
вважає що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню  з таких підстав.

Судом встановлені наступні обставини і визначені  відповідно до них правовідносини.

17,18 та
19 вересня 2007 року ОСОБА_2 випасав тварин за добровільною домовленністю
співмешканців с. ст. Тополі Дворічанського району Харківської області, бо була
його черга.  Також  в зазначений час випасалася корова
ОСОБА_1  18 вересня 2007 року ОСОБА_2
побив корову «Зоря», яка належить ОСОБА_1 Вище зазначені обставини визнані
сторонами та іншими особами, які  беруть
участь у справі та відповідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають
доказуванню. 19  вересня 2007 року було
проведено клінічний огляд корови та складено акт ветеринарного обстеження. При
клінічному огляді було встановлено факт побиття тварини, встановлено сліди
побоїв, було рекомендовано провести лікування, а при неефективності лікування
тварину рекомендовано здати на забій. ОСОБА_1
стала лікувати корову, але результату не було. При повторному обстеженні
ветеринарами 20 вересня 2007 року було складено акт ветеринарного обстеження,
яким запропоновано вибраковку тварини, враховуючи стабільне погіршення стану
тварини, неблагоприємний прогноз і вирішено, що подальше лікування тварини
недоцільне. За таких обставин ОСОБА_1 була змушена здати корову на забій. 22
вересня 2007 року корову вагою 540 кг. вона продала за 2880,90 грн., що
підтверджується відповідною довідкою. Відповідач визнає те, що він побив
корову, але не бажає відшкодувати шкоду, бо вважає, що рятував корову, яка
могла втопитися у болоті, але як встановлено в судовому засіданні з показань
допитаного в якості свідка ОСОБА_9, 18 вересня 2007 року ОСОБА_9 бачив, як
ОСОБА_2  бив корову, яка належить ОСОБА_1
великою палкою, бив сильно та на великій відстані від водойому. Відповідач
віддав свою корову позивачу по даній справі та забрав її корову, але потім забрав
свою корову та повернув її корову, посилаючись на ту обставину, що корова, яку
він віддав належить не йому, а його дочці. Зазначиними діями ОСОБА_2 фактично
визнав свою вину у спричиненні майнової шкоди
ОСОБА_1, бо  добровільно намагався
відшкодувати заподіяну шкоду.

Згідно
ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа
зазнала у зв»язку зі зниженням або пошкодженням речі, а також витрати, які
особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки).

Згідно
ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.180 ЦК України тварини є особливим об»єктом
цивільних прав, на них поширюється правовий режим речі.

Згідно ч.3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи  в межах заявлених вимог та на підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні знайшла підтвердження вина ОСОБА_2 в заподіянні
майнової шкоди ОСОБА_1.

ОСОБА_1 пенсіонерка, отримує невелику пенсію, і щоб прожити вимушена утримувати
у своєму господарстві корову. Замість цієї корови вона має намір купити іншу
корову такої ж ваги. Вона звернулась в ПСП «Родіна» Дворічанського району
Харківської області, але грошових коштів від продажу корови «Зоря» відповідно
довідки ПСП «Родіна» недостатньо, бо вартість реалізації корів молочного
виробництва для населення становить 10,70 грн. за 1 кг. Різниця в вартості
становить (5778-2880,90=2897,10 грн.).
Суд вважає, що в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню.
ОСОБА_1  надала суду доказів на
обгрунтування своїх позовних вимог та
довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог
в цій частині.

Позивачка вважає, що має право на відшкодування збитків(упущеної вигоди)
тобто доходів, які вона могла б реально одержувати за звичайних обставин , якби
її право не було порушене знищенням корови. В кожний день вона здавала по 10
літрів молока по ціні 2 грн. за 1 літр, на суму 20 грн. за день, сума упущеної
вигоди становить на день подачі позовної заяви в суд ( 20 грн.*48 днів=960
грн.) Загальна сума майнової шкоди становить (2897,10+960=3857,10 грн.), але
суд вважає, що в цій частині  вимоги
позивача не підлягають задоволенню, бо ОСОБА_1
не надала суду доказів на обгрунтування своїх позовних вимог, не довела
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог в цій частині,
а саме: щодо кількості молока, яке давала вище зазначена корова та доходів, які
вона мала від реалізації цього молока.

ОСОБА_2 та його представником не надано доказів на обгрунтування своїх
заперечень.  У судовому засіданні не
доведені ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх  заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України,  суд стягує з ОСОБА_2  пропорційно до розміру задоволених позовних
вимог 38 грн. 30 коп. судового збору
та  22 грн. 53  коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи на користь
ОСОБА_1.

На підставі:   ст. ст. 22, 180, 1166
ЦК України та викладеного,   керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 61, ст.  88, ст.ст.
208, 209, 212-215,292,294, 296  ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2  на
користь ОСОБА_1  майнову шкоду в сумі
2897 грн. 10 коп.

Віншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2  на
користь ОСОБА_1  38 грн. 30 коп. судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_2  на
користь ОСОБА_1  22 грн. 53  коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до  апеляційного суду Харківської області через
Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний
строк  з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційного суду Харківської області,  або
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження в 10-денний строк
з дня проголошення рішення.

Суддя                                       І.А.
Ісаєва