У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

22 січня 2008 року                                                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом відкритого
акціонерного товариства “Укрпластик” до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права
власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного
товариства “Укрпластик”, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору безпроцентної
цільової позики, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 17 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 28 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2006 року відкрите акціонерне товариство “Укрпластик” (далі - ВАТ
“Укрпластик”) звернулося в
суд із позовом до ОСОБА_1,                    ОСОБА_2 про визнання права власності.

Зазначало, що між ВАТ “Укрпластик” та ОСОБА_1 12
червня 2001 року був укладений договір безпроцентної цільової позики.

Відповідно до умов зазначеного договору ВАТ “Укрпластик”
надало ОСОБА_1 цільову безпроцентну позику у розмірі 320 500 грн. на
придбання квартири, її ремонт та облаштування.

ОСОБА_1 зобов'язався повернути позику у строк до 12 червня 2004 року.

ВАТ “Укрпластик”, починаючи з листопад 2002 року
утримував із заробітної плати відповідача по 440 грн., всього було утримано -
14 100 грн., заборгованість перед ВАТ “Укрпластик” складає 306 400 грн.

Посилаючись на те, що у визначений у договорі строк ОСОБА_1 не виконав свої зобов'язання за договором та, що
відповідно до умов договору у разі невиконання своїх зобов'язань ОСОБА_1, останній зобов'язаний передати придбану квартиру у власність ВАТ “Укрпластик”, просило визнати право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ВАТ
“Укрпластик”,          ОСОБА_1 про визнання недійсним договору безпроцентної цільової
позики.

Зазначала, що вона та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 1989
року по лютий 2004 року.

Посилаючись на те, що договір безпроцентної цільової
позики був укладений з метою приховати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, просила визнати недійсним договір безпроцентної
цільової позики.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17
квітня 2007 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва
від                    28 вересня 2007
року, позовні вимоги ВАТ “Укрпластик” задоволені, в задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог ВАТ
“Укрпластик” та задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 17 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28
вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко    Ю.Л. Сенін