Справа № 22ц-546/2008                            Головуючий у 1інст.
Доповідач - Скрипка А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2008 року

м.
Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого- судді

Хромець н.с.

суддів:

скрипки а.а., євстафіїва о.к.

при секретарі: з  участю:

ОСОБА_4
ОСОБА_2., ОСОБА_1., представника
позивача ОСОБА_3,
експертаОСОБА_7 Сторін

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові  апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Носівського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2008 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки ,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2007 року ОСОБА_2. звернулась
в суд з позовом до ОСОБА_1., в якому просила зобов'язати відповідача  повернути самовільно зайняту земельну
ділянку, шириною 2,8 метра від існуючого паркану, який розмежовує земельні
ділянки позивача та відповідача, в бік земельної ділянки відповідача, загальною
довжиною земельного наділу. Також позивачка просила  суд зобов'язати відповідача не чинити
перешкод у користуванні зазначеною земельною ділянкою.  Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що
29 травня 1968 року виконкомом
Носівської міської ради депутатів було прийнято рішення про виділення її
чоловіку -ОСОБА_5 і відповідно членам сім'ї , для індивідуальної забудови,
земельної ділянки. На підставі вказаного рішення виробничо-технічна група
архітектора Чернігівського обласного відділу комунального господарства видала
план земельної ділянки. Відповідного цього плану сім'ї позивачки було виділено
в натурі земельну ділянку. На даній земельній ділянці було побудовано жилий
будинок та інші споруди. В 1986 році помер чоловік позивачки. В 2004 році з метою
влаштування земельної ділянки, приведення її в належний стан, відновлення
огорожі, що розмежовує земельну ділянку позивача і відповідача, син позивачки
придбав будівельні матеріали та розпочав заміну паркану. На початку виконання
вказаних робіт було виявлено, що паркан був розташований на відстані 2,8 метра
від визначеної межі, а саме в бік земельної ділянки позивачки. Для з'ясування
обставин та отримання пояснень син позивачки звернувся до відповідачки, але
переговори з відповідачем до позитивного результату не привели. У зв'язку з чим
позивачка змушена була звернутися до суду.

Оскаржуваним
рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2008
року позовні вимоги ОСОБА_2. задоволені. Зобов'язано ОСОБА_1. перенести межу
між її присадибною земельною ділянкою вАДРЕСА_1 та присадибною земельною
ділянкою ОСОБА_2. в АДРЕСА_2 відповідно до плану експертизи. По червоній лінії
забудови, що проходить вздовж паркану по вул. Садовій відкласти 2.0. м від
точки А, якою показано кут, утворений парканом по вул. Садовій та фактичною
межею між присадибними земельними ділянками підНОМЕР_2та НОМЕР_1до точки А1.
По тильній межі присадибних земельних ділянок по вул. СадовійНОМЕР_2та
НОМЕР_1відкласти 0.5 м від точки В межею присадибними ділянками до точки В1.
За допомогою точок А1 і В1, створити нову основну межу.
Після створення нової межі, ширина присадибних земельних ділянок по червоній
лінії забудови становитиме: присадибної земельної ділянки по вул.
СадовійНОМЕР_2- 21.2 м та присадибної земельної ділянки поАДРЕСА_1- 23.7 м.
Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. в рахунок компенсації судових витрат:
17 грн. за сплату державного мита, 7 грн. 50 коп. за сплату витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1802 грн. 28 коп. сплати
за проведення судової будівельно-технічної експертизи, а всього - 1826 грн. 78
коп.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати
рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, що межа між земельними ділянками зміщувалася з 1980 року в
бік земельної ділянки відповідачки з ініціативи позивача. Як вказує апелянт, позивачка
неодноразово зверталася до органів місцевого самоврядування зі скаргами. В
результаті багатьох перевірок було встановлено, що умовна лінія, яка розділяє
земельні ділянки на рівні забудови, зміщена в сторону земельної ділянки
відповідачки на 0.5 м. Встановлена відстань від будинку позивачки до межі
земельної ділянки відповідача 2.4 м, а відповідно до плану від 1968 року - 2 м.
Відстань від будинку позивачки і будинком ОСОБА_6згідно плану 12 м, а фактично
- 7.7 м. На думку апелянта, зменшення земельної ділянки позивачки відбулося з
боку землекористувача ОСОБА_6., проте,
судом  та  судовим експертом  зазначені обставини  не досліджувалися і  не
перевірялися.

Заслухавши
суддю - доповідача, пояснення  учасників
судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає   задоволенню , а рішення суду
першої інстанції - скасуванню,  має місце
недоведеність обставин, що мають значення для справи , які суд першої
інстанції  вважав  встановленими та невідповідність висновків
суду обставинам справи .

Відповідно до положень ч.1 п. п. 2,3
статті 309 ЦПК України, дані обставини є підставами  для скасування  рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення.

За таких обставин апеляційний
суд  вважає за необхідне ухвалити нове
рішення по суті позовних  вимог, яким
відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_2.

Як встановлено судом  , і як вбачається з матеріалів справи,  первісно
виділені  земельні ділянки, які
перебувають  у користуванні ОСОБА_2 в
АДРЕСА_2  та ОСОБА_1.  вАДРЕСА_1
мали  форми   правильних прямокутників  та ширину
по 22, 0м  кожна  ( а. с. 9, 29), згідно  планів забудови відповідно від 21 травня  1968 року та 02 липня  1968 року.

В  даний час  земельні ділянки, як зазначено в
висновку  судової будівельно -  технічної експертизи № 899-901 ц  від 19 грудня 2007 року , які перебувають в
користуванні  ОСОБА_2.  вАДРЕСА_2 та ОСОБА_1.  в АДРЕСА_1
фактично мають неправильну
геометричну форму :  земельна
ділянка  ОСОБА_2. має ширину 19, 0 м (
від вулиці) , а  в кінці городу її   ширина
складає 17, 0 м; її довжина 50, 0 м та загальна  площа 905 кв. м , що не відповідає розмірам,
зазначеним  в  технічній документації  на землю.

Земельна ділянка  ОСОБА_1. має
неправильну геометричну форму :
шириною 25, 7м ( від вулиці)
,  а в кінці городу її   ширина складає 32, 5 м;  довжина
50,0 м  та загальна  площа - 1353 кв. м , що не відповідає розмірам
, зазначеним в технічній документації  на
землю.

Постановлюючи рішення про
задоволення позовних вимог, суд першої інстанції послався на висновок
проведеної по справі  судової будівельно
- технічної експертизи  № 899 - 901 ц
від  19 грудня 2007 року ( а. с. 58 -67),
згідно якого експерт допустив, що
земельна ділянка ОСОБА_2. в АДРЕСА_2
зменшилась внаслідок   самозахвату
зі сторони  ОСОБА_1. частини земельної
ділянки НОМЕР_2 ОСОБА_2. Експерт також зазначив , що на земельній ділянці відповідачки
під  НОМЕР_1згідно плану забудови ,
будинок повинен знаходитись  на відстані
12, 5 м від межі з земельною ділянкою позивачки під   НОМЕР_2 По факту    він знаходиться на відстані  15, 2 м від межі земельної ділянкиНОМЕР_2 (
а. с. 9, 29). На земельній ділянці НОМЕР_2 згідно плану забудови, будинок
повинен  знаходитись  на відстані
2, 0 м  від межі земельної  ділянки НОМЕР_1, від будинку  до межіНОМЕР_3  повинно бути 12, 0м ( а. с. 9). По факту
він  знаходиться на відстані  2,4
2,8 м  від межі земельної
ділянки  НОМЕР_1та 8, 5 м від земельної
ділянки НОМЕР_3. Експерт допустив, що
таке положення склалося тому, що межа земельної ділянки НОМЕР_1
перенесена на 2,0м  в бік  земельної ділянки НОМЕР_2

Зміна розмірів земельних
ділянок  відбулася до  1986 року, тобто, до виконання робіт  по геофотозйомці ( а. с. 39) .

Як вбачається з даного
висновку  судової будівельно - технічної
експертизи , він не містить в собі жодного категоричного висновку , висновок
відносно того, що  межа земельної
ділянкиНОМЕР_1  перенесена на 2, 0м  в бік
земельної ділянкиНОМЕР_2, і таким чином, земельна ділянка позивачки  зменшилась внаслідок  самозахвату зі сторони відповідачки  частини земельної ділянки НОМЕР_2ОСОБА_2.
зроблено на припущеннях.

Будь - які інші докази  порушення земельних  прав ОСОБА_2. відповідачкою в матеріалах
справи   відсутні.

Як в суді першої інстанції, так і
в  апеляційному суді  ОСОБА_1. категорично заперечувала  факт самовільного захоплення  нею частини присадибної  земельної ділянки позивачки ОСОБА_2.

З даних  геофотозйомки ( а. с. 39) вбачається, що між
господарською будівлею  ОСОБА_1 і межею
між  земельними  ділянками позивачки  і відповідачки  існує певна відстань, яка на теперішній час
фактично  відсутня.

Як регламентують положення
статті 60 ЦПК України , зокрема, ч. 1 зазначеної статті ,  кожна сторона
зобов'язана  довести ті обставини
, на які вона  посилається  як на підставу  своїх
вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають
значення  для ухвалення  рішення у справі  і щодо яких у сторін  та інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень статті 66 ЦПК
України,  висновок експерта є одним із
видів доказів, отже він не може грунтуватися на припущеннях. Суд  першої інстанції  в основу свого рішення  про задоволення позовних вимог поклав
висновок експерта, який ґрунтується на припущеннях, що суперечить
положенням   ч. 1 статті 60  ЦПК України.

Крім того, як зазначають
положення ч. 6  статті 147 ЦПК
України,  висновок експерта для суду не є
обов'язковим  і оцінюється судом  за правилами
, встановленими  статтею 212 ЦПК
України.

Таким чином , позовні вимоги
ОСОБА_2. задоволенню не підлягають, оскільки по справі не встановлено факту
самовільного зайняття відповідачкою частини земельної ділянки позивачки.

Керуючись
статтями  : 95, 96, 103, 106, 107, 152,
158  Земельного  кодексу
України, статтями :  303, 307, 309
, 313, 314, 316, 317,  319 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И
Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2008
року  скасувати.

В задоволенні  позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про повернення  самовільно зайнятої земельної ділянки  та усунення перешкод в її користуванні -
відмовити.

Рішення   набирає законної сили з моменту   його
проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним  законної сили.

Головуючий:

Судді :