Справа № 2-155/07
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді
Гарбуз О.А.

при секретарі
Пінчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Новоукраїнської міської ради
про визнання права власності на  самочинно
збудовані об”єкти нерухомості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинно
зведені за адресоюАДРЕСА_1об”єкти нерухомості.

В
судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і пояснила  суду,
що 07 грудня 2007 року було видано свідоцтво на право особистої
власності на жилий будинок розташований за адресою:АДРЕСА_1 на ім»я нині
покійного чоловіка ОСОБА_2.

Після
оформлення договору купівлі-продажу 21 квітня 1960 року, посвідченого державною
нотконторою Новоукраїнського району позивачкою спільно з її  чоловіком було здійснено забудову на
земельній ділянці без узгодження з відповідними органами місцевого
самоврядування необхідних для життя господарських будівель, а саме: сараю-
розміром 46 м.кв та лазню- розміром 9.8 м.кв.

Не дивлячись на те, що забудова
проводилась на земельній ділянці домоволодіння позивачки та її померлого
чоловіка та на їх кошти, вони з померлим чоловіком на правових підставах  не набули права власності на зазначені вище
об”єкти нерухомого майна.

З метою узаконення даних будівель
позивачка звернулась до Новоукраїнської міської ради, але при обстеженні
домоволодіння архітектором бюро було виявлено, що на земельній ділянці
побудовано господарські будівлі: сарай- розміром 46 м.кв та лазню- розміром 9.8 м.кв. без будівельних порушень, але з
порушенням умов надання відповідного дозволу на забудову.

Крім того, архітектором бюро
Новоукраїнської міської ради було зроблено висновок про можливість оформлення
документів, визначених чинним законодавством України, на самочинно забудовані
будівлі.

Оскільки добудову зазначених
будівель позивачки проводила разом зі своїм покійним чоловіком, на момент
забудови являлась його дружиною, а отже і співвласницею майна, та крім того
спадкоємницею померлого чоловіка, то має правові підстави  звернутись до суду із позовом про визнання
права власності на об”єкти самочинної забудови в порядку спадкування,
підтримавши позовні вимоги у повному обсязі.

Представник
відповідача в судове засідання не з”явився, надавши заяву про розгляд справи у
відсутність їх представника, заперечень відносно  позовних вимог не мають про визнання у
судовому порядку права власності на зазначенні самочинні будівлі за позивачкою,
як спадкоємцем.

Заслухавши
пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, відповідно до ст. 16
ч. 2 п. 1, ст. 331 ч. 1. ст. 392, п.2 ст.1299 ЦК України, суд дійшов висновку
про небхідність задоволення позову так, як в судовому засіданні встановлено
наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно
відомостей технічного паспорта на житловий будинок, договору купівлі-продажу
від 21 квітня 1960 року, посвідченого державною нотконторою Новоукраїнського
району та свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, від 07
грудня 2007 року розташований за адресою:АДРЕСА_1 належить чоловіку позивачки
ОСОБА_2, який померІНФОРМАЦІЯ_1(а.с. 5 -7 ).

Позивачка
є спадкоємцем 1 черги та прийняла спадщину, так як проживає в будинку АДРЕСА_1
та подала заяву до держнотконтори.

Згідно
схеми до акту обстеження земельної ділянки поАДРЕСА_1  проведеного 20 грудня 2007 року архітектором
архітектурно - планувального бюро і затвердженого архітектором міста (а.с.17)
на земельній ділянці, яка виділялася для обслуговування житлового будинку
поАДРЕСА_1 самовільно зведено
приміщення  сараю - розміром 46
м.кв та лазню- розміром 9.8 м.кв без будівельних порушень, але з порушенням
умов надання відповідного дозволу на забудову.

Вищевказані  об”єкти не зазначені в присадибному плані
(схемі) зареєстрованій в БТІ (а.с.9-14 ), дозвіл на їх будівництво спадкодавцю
не надавався, проектна документація не виготовлялася.

Однак,
самочинно зведені будівлі розташовані на земельній ділянці, яка надана
відповідачем спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, під час будівництва не було допущено грубих порушень ДБН
і Правил забудови.

Положенням
п.3 ст.376 ЦК України передбачено право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї
мети, за умови надання  земельної ділянки
у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідач не заперечив проти визнання
права власності на нерухоме майно за позивачем - спадкоємцем забудовника, вимог
про визнання права власності за собою або знесення нерухомого майна не ставив.

Статтєю
331 ч. 2 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення
будівництва).

Згідно  ст. 66-69 ЗУ “Про нотаріат”, п.216 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом
після  подання правовстановлючих  документів про належність цього майна
спадкодавцеві, а їх відсутність є обмеженням для вчинення нотаріальної дії.

На час
розгляду справи приміщення сараю- розміром 46 м.кв та лазні- розміром 9.8 м.кв.
біля домоволодіння, розташованого за адресою:АДРЕСА_1та через відсутність
дозволу на їх будівництво позивачка не може реалізувати право вільного
володіння та розпорядження отриманим в порядку спадкування майном, як
спадкоємцю, яким володіє на законних підставах, що підтверджується письмовими
доказами і не викликає сумніву та дає право встановлення права власності в
порядку спадкування на  самочинно
збудовані на території садиби об”єкти нерухомості за адресою:АДРЕСА_1сараю- розміром
46 м.кв та лазні- розміром 9.8 м.кв. у судовому порядку за позивачкою.

Відповідно
до  п. 2 ст.1299 ЦК України право
власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту реєстрації цього
майна, тому право власності на майно,  на
яке судом визнається право на спадщину
за позивачем може бути визнане після реєстрації в органах, які
здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

На
підставі встановленого та керуючись ст. 16 ч. 2 п. 1, ст. 331 ч. 1. ст.
392,  п.2 ст.1299 ЦК України,  ст. ст. 209, 213, 215, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2народження в порядку спадкування право
власності на самочинно збудовані на території садиби по АДРЕСА_1приміщення
сараю- розміром 46 м.кв та лазні- розміром 9.8 м.кв.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через
Новоукраїнський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та подачі апеляційної
скарги протягом наступних двадцяти днів після подання заяви.

Рішення суду набуває законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий :
О. А.Гарбуз