Справа № 22ц-395/2008 рік.                                        Головуючий
Категорія 27                                                                    -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2008 року м.Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської
області у складі головуючого Ювшина В.І.

суддів:
Сіренка Ю.В., Скіця М.І.

при секретарі:            Наконечна
М.М.

з участю
адвоката      ОСОБА_1

позивача                    ОСОБА_2,

представника
позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від
14 грудня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі,
гідності, ділової репутації та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про захист честі, гідності,
ділової репутації та відшкодування матеріальної і моральної шкоди., посилаючись
на те, що 23 травня 2003 року в судовому засіданні Смілянського районного суду
під час слухання справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди ОСОБА_4 заявила відносно неї що за винагороду всі повинні
свідчити так, як вона захоче. Вважає дане твердження наклепницьким та таким, що
порочить її честь, гідність та ділову репутацію і викликали в неї сильне
хвилювання, переживання, гнів. Вона, ОСОБА_2, являється головою Смілянського
районного осередку Всеукраїнської громадської організації «Захист дітей війни»,
а тому розповсюджене ОСОБА_4 твердження принижує її перед членами осередку та
жителями району, в зв'язку з чим її заподіяна моральна шкода, яку вона після
уточнень визначила в розмірі 1700 гривень. Також вона

після
висловлювання ОСОБА_4 розхвилювалась та перебувала на лікуванні і понесла
витрати на придбання ліків в сумі 220 гривень, чим її причинено матеріальну
шкоду.. Просила суд зобов'язати ОСОБА_4 спростувати свою заяву, що принижує її
честь та гідність, проголошену нею в судовому засідання Смілянського районного
суду 23 травня 2003 року та зобов'язати її принести свої вибачення. Стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 220 гривень, 1700 гривень
моральної шкоди та 600 гривень витрат на проїзд до суду..

Рішенням
Городищенського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 судові витрати в сумі 650 гривень.

У
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Городищенського районного суду від
14 грудня 2007 року скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права, та постановити нове рішення, яким
повністю задоволити її позовні вимоги.

Розглянувши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність
висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом
норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія
суддів знаходить за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з
таких підстав.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови
від 29.12.1976 року №11 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення
для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими у судовому засіданні.

Рішення
суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що пояснення сторони по цивільній справі в
судовому засіданні не може вважитись поширенням неправдивих відомостей, так як
згідно з частиною п'ятою статті 55 Конституції' України «кожен має право
будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань».

Крім того, вислів ОСОБА_4 в судовому засіданні що за винагороду всі повинні
йти їй свідчить тільки так, як вона хоче не може бути віднесений до відомостей,
що порочать особу. Ст. 34 Конституції' України та ст. 10 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод, кожному гарантує право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, а тому підстав для
притягнення ОСОБА_4 до цивільної відповідальності немає.

обгрунтовано
відмовлено в позові. Розмір судових витрат визначено судом першої інстанції з
урахуванням наданих доказів. Повноваження адвоката ОСОБА_1 підтверджено належно
оформленим ордером та договором про надання юридичної допомоги.

Доводи
апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам
справи та неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права
висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки грунтуються на
невірному трактуванні апелянтом процесуальних норм.

Керуючись
ст. ст. 303,
308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3, поданої ним за дорученням та в інтересах ОСОБА_2, на рішення
Городищенського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2007 року
відхилити, а рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 14
грудня 2007 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її
проголопіення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі
двох місяців, починаючи з дня її проголошення.