УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 липня 2008 року                                                                                м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                 Патрюка
М.В.,

суддів:                          Барсукової В.М.,                Жайворонок
Т.Є.,

Лященко Н.П.,                    Луспеника Д.Д., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о
в и л а:

У жовтні 2004 року позивачі, звернувшись до суду з
указаним позовом, зазначали, що 6 січня 2001 року з вини відповідача ОСОБА_3.
сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль
«ВАЗ» під керуванням ОСОБА_4, який належить позивачу ОСОБА_2.

Крім того, пасажири вказаного автомобіля ОСОБА_1. та двоє
її малолітніх дітей одержали тілесні ушкодження різної ступені тяжкості.

Відповідач ОСОБА_3. був звільнений від кримінальної  відповідальності на підставі Закону України
«Про амністію».

Оскільки згідно висновку експертизи відновлення
пошкодженого  автомобіля визнано
недоцільним, ОСОБА_2.  просив стягнути з
ОСОБА_3. остаточну вартість автомобіля за відрахуванням суми, одержаної від
його реалізації на металобрухт, в розмірі 2 980 грн. 95 коп. та 5 тис. грн. на
відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1., посилаючись на те, що їй та її дітям внаслідок
ДТП  завдані тілесні ушкодження, у
зв'язку з чим вона вимушена нести додаткові
витрати на лікування та санаторне оздоровлення, просила стягнути з
ОСОБА_3. майнову шкоду в сумі 6 708 грн. 62 коп., 20 тис. грн. на відшкодування
моральної шкоди та судові витрати.

Судом в якості співвідповідача притягнуто ОСОБА_4, який
під  час ДТП за дорученням керував
автомобілем ВАЗ 21013.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області від 31 серпня 2006 року позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3. і ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1. майнову шкоду в сумі 6 708
грн. 62 коп., з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1. стягнуто 18 тис. грн. на
відшкодування моральної шкоди та судові витрати в розмірі 800 грн.. Стягнуто з
ОСОБА_3. і ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2. матеріальну шкоду в сумі 2 980
грн. 95 коп., з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_2. стягнуто 2 тис. грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 28
лютого 2007 року зазначене рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3. та
ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2. майнової шкоди в сумі     2 980 грн. 95 коп. скасовано і в цій
частині в позові ОСОБА_2. відмовлено. Рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_3. і ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1. майнової шкоди в сумі 300 грн.
і в частині стягнення з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1. судових витрат в сумі  800 грн. скасовано та в цих частинах в позові
ОСОБА_1. відмовлено. У частині стягнення з ОСОБА_3. і ОСОБА_4 солідарно на
користь ОСОБА_1. майнової шкоди та в частині стягнення з ОСОБА_3. на користь
ОСОБА_1. моральної шкоди рішення суду змінено та стягнуто з ОСОБА_3. і ОСОБА_4
солідарно на користь ОСОБА_1. майнову шкоду в сумі 6 407 грн. 72 коп. та з
ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1. стягнуто 5 тис. грн. на відшкодування моральної
шкоди. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1. і ОСОБА_2. просять
рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції і відмовляючи в
позові ОСОБА_2. про стягнення 2 980 грн. 95 коп. на відшкодування майнової
шкоди послався на те, що він пропустив строк позовної давності, заяву про
поновлення пропущеного строку не подавав і суд це питання взагалі не
обговорював.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним
судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями, встановленими Главою 1 Розділу V цього Кодексу.

Судом встановлено, що ДТП сталося 6 січня 2001 року.

Кримінальна справа відносно ОСОБА_3. закрита постановою суду від 16 липня
2004 року на підставі Закону України «Про амністію». ОСОБА_2. не був визнаний
потерпілим в кримінальній справі.

При розгляді справи апеляційним судом він просив поновити йому строк
позовної давності, посилаючись на те, що пропустив його з поважних причин,
оскільки є інвалідом, чекав закінчення розслідування кримінальної справи, а
заявляти позов у кримінальній справі не міг тому, що його не визнали
потерпілим. У матеріалах справи (а.с. 394) є письмове клопотання ОСОБА_2. про
поновлення строку позовної давності, однак апеляційний суд залишив його без
уваги і рішення з цього питання не прийняв.

Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони.

Апеляційний суд, відмовляючи позивачці у стягненні понесених витрат на
оплату правової допомоги в сумі 800 грн. послався на те, що ОСОБА_5. діяла в
суді на підставі довіреності, а не як адвокат або фахівець у галузі права.
Однак це твердження спростовується матеріалами справи. На а.с. 32, 33 є
посвідчення, що ОСОБА_5. є адвокатом і діє в справі на підставі довіреності.

Вирішуючи питання по відшкодування майнової шкоди, спричиненої ОСОБА_1. суд
першої інстанції та апеляційний суд виходили із солідарної відповідальності як
ОСОБА_3., так і ОСОБА_4.

Однак при цьому не звернули уваги на матеріли кримінальної справи, в якій
згідно з висновком транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи
від        2 березня 2004 року аварійна
ситуація була створена діями водія ОСОБА_3.

Стягуючи моральну шкоду на користь ОСОБА_1., суд зазначив, що ДТП сталося з
вини водія ОСОБА_3.

За таких обставин не можна погодитися з рішеннями судів щодо солідарної
відповідальності ОСОБА_3. та ОСОБА_4. Що стосується посилання суду на п. 3
постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» з
наступним змінами та доповненнями, то він не поширюється на правовідносини, що
виникли в даній справі.

Не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України і судові рішення щодо розміру
моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_2. та ОСОБА_1. в інтересах дітей.

Оскільки допущені порушення норм матеріального та процесуального права
призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від            31 серпня 2006 року та рішення апеляційного суду Донецької
області від 28 лютого 2007 року скасувати, а
справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        М.В.
Патрюк

Судді:                                                                                      В.М.
Барсукова

Д.Д.
Луспеник

Н.П.
Лященко

Т.Є.
Жайворонок