Справа
№ 2-86/08 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

22 квітня
2008 року      Калуський міськрайонний
суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді         Якиміва Р.В.

секретаря                 Заткальницької Н.І.

з участю: позивача-відповідача      ОСОБА_1.

представника
позивача-відповідача     ОСОБА_2.

відповідача-позивача                  ОСОБА_3.

представника
відповідача-позивача     ОСОБА_4.

представника третьої особи
Калуської міської Ради         Коцана
І.А.

представника третьої особи
виконавчого комітету Калуської міської Ради
Коцана І.А.

представника третьої особи
Садівничого товариства „Берізка”
Левенця І.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягненні завданої
відповідачем моральної шкоди та зустрічний позов ОСОБА_3до ОСОБА_1та
зацікавлених осіб Калуської міської Ради і Садівничого товариства „Берізка” про
визнання неправомірним рішення Калуської міської Ради № 232 від 28.02.2007 р.
щодо передання ОСОБА_1. у приватну власність земельної ділянки та Державного
акта на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1.,
вилучення у неї земельної ділянки та відміну рішення виконкому Калуської
міської Ради народних депутатів від 09.12.1988 р. № 201 суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1.
звернулась до Калуського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3. про усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягненні з відповідача моральної
шкоди в розмірі 2000,00 грн. В заяві вказує, що рішенням виконкому Калуської
міської Ради народних депутатів № 201 від 09.12.1988 р. їй надано земельну
ділянку для ведення садівництва площею 600 м.кв. в садівничому кооперативі
„Берізка” та оформлено 19.12.1988 р. акт відводу земельної ділянки та розбивки
споруд в натурі. В той же час відділ у справах архітектури та містобудування
видав їй документацію про надання земельної ділянки під сад-огород та
спорудження садогороднього будинку, а садівниче товариство „Берізка” видало їй
членську книжку про прийняття її у члени товариства. З того часу вона
користувалася земельною ділянкою. Вказує, що останніх два роки ї не було по
місцю проживання тому земельну ділянку не обробляла. У 2006 р. вирішила
приватизувати земельну ділянку, для чого звернулася із відповідною заявою до
Калуської міської Ради. 28.02.2007 р. отримала від міськради рішення за № 232,
яким їй передано у власність земельну ділянку площею 0,0608 га в с/т „Берізка”
в районі АТП в м. Калуш. У вересні 2007 р. виготовила державний акт направо
приватної власності на вказану земельну ділянку. В той же час сусіди по земельній
ділянці повідомили їй, що її земельну ділянку уже протягом декількох років
обробляють невідомі їм люди, які на запитання сусідів пояснили їм, що отримали
цю земельну ділянку в садівничому товаристві. В листопаді 2007 р. позивачка
зустрілась із вказаними людьми, які обробляли її земельну ділянку. Ними
виявились ОСОБА_3. та члени його родини, які пояснили їй, що отримали земельну
ділянку в садівничому товаристві „Берізка”. З цього приводу та з приводу
зникнення садово-городнього інвентарю ОСОБА_1. звернулась в Калуський райвідділ
внутрішніх справ, звідки отримала постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи та пораду звернутися за вирішенням свого питання до
Калуського міськрайсуду. Оскільки, ОСОБА_3. відмовився в добровільному порядку
звільнити належну їй земельну ділянку, пославшись на рішення правління
садівничого товариства „Берізка”, яким йому, як члену СТ, замінено його
земельну ділянку на іншу, яку раніше вилучено з користування у ОСОБА_1., вона
змушена звернутися до суду з позовом про примусове звільнення земельної
ділянки. Крім того, вважає, що неправомірними діями ОСОБА_3. по захопленню
земельної ділянки їй створенні перешкоди в користуванні останньою, дана
обставина змушує її відстоювати свої інтереси в різних державних інстанціях, що
завдає їй моральних страждань, які вона оцінює в 2000,00 грн. та дану суму
просить стягнути в якості моральної шкоди.

Позивач-відповідач
ОСОБА_1. в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала та просить суд
їх задовольнити. Зустрічний позов заперечила з тих підстав, що спірна земельна
ділянка є власністю Калуської міської Ради, а не садівничого товариства
„Берізка”, тому, рішення останнього щодо відібрання земельної ділянки та
передачі її іншому користувачеві в той час, як вона надана їй рішенням
виконкому Калуської міськради, є безпідставним та незаконним. Також стверджує,
що посилання відповідача на ту обставину, що вона нібито добровільно
відмовилась від користування земельною ділянкою, не відповідає дійсності,
оскільки, для такої добровільної відмови вона мала подати заяву про відмову від
користування земельною ділянкою на ім'я власника, однак, такої заяви вона не
подавала. Просить її позов задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного
позову відмовити повністю.

Відповідач-позивач
ОСОБА_3. в судове засідання з'явився, заявлений позов не визнав та подав
зустрічний позов до ОСОБА_1., треті особи Калуська міська Рада та садівниче
товариство „Берізка”. В зустрічному позові стверджує, що садівниче товариство
„Берізка” створене у 1988 р., а для його потреб йому виділені землі з резерву
радгоспу-комбінату „Прикарпатський”. Згідно статуту садівничого товариства всі
питання, пов'язані із володінням, користуванням землею товариством та його
членами, вирішувались правлінням товариства, а не міською Радою. У 2000 році
він став членом садівничого товариства та отримав в користування земельну
ділянку, однак, вона систематично затоплювалась, тому, просив правління
товариства замінити йому земельну ділянку. У 2005 р. рішенням правління йому
надано земельну ділянку № 33, яку раніше рішенням правління вилучено у ОСОБА_1.
через її систематичне невикористання на протязі 12 років, що викликало
засмічення земельної ділянки, заростання її бур'янами. Вказує, що є членом
садівничого товариства, систематично користується земельною ділянкою, сплачує
членські внески та земельний податок. Рішення Калуської міської Ради про
надання ОСОБА_1. спірної земельної ділянки у власність вважає таким, що не
відповідає вимогам закону, оскільки, для передання її у власність необхідне
волевиявлення садівничого товариства, у віданні якого знаходяться дані землі,
однак, такого волевиявлення при оформленні документів на право власності за
позивачкою не запитувалось. А, оскільки, рішення Калуської міської ради № 232
не відповідає вимогам закону, то суперечить йому і державний акт на право
приватної власності на земельну ділянку, виданий на підставі спірного рішення.
Просить суд визнати неправомірними рішення Калуської міської Ради № 232 від
28.02.2007 р. щодо передання ОСОБА_1. у приватну власність земельної ділянки,
Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_1 на ім'я
ОСОБА_1, рішення виконкому Калуської міської Ради народних депутатів від
09.12.1988 р. № 201 та вилучити в позивачки земельну ділянку. В задоволенні
первинного позову просить відмовити повністю.

Представник
третьої особи садівничого товариства Левенець І.Ф. пояснив, що працює головою
правління садівничого товариства „Берізка”. Вказав, що позивачка-відповідачка
ОСОБА_1. у 1988 р. стала членом садівничого товариства та отримала згідно
рішення виконкому Калуської міської Ради народних депутатів земельну ділянку
площею 600 м.кв. Як член садівничого товариства, мала обов'язки обробляти
земельну ділянку, вчасно сплачувати членські та інші внески. Однак, з 1993 р.
припинила обробляти земельну ділянку, не сплачувала членські внески. Отримана
нею ділянка заросла бур'яном та дикоростучими травами, там завелися гадюки, що
заважало іншим членам товариства користуватися суміжними ділянками. Питання
ОСОБА_1. розглядалося на правлінні товариства. Рішенням правління у 2005 р. у
ОСОБА_1. земельну ділянку вилучено з користування за систематичні порушення
вимог статуту товариства. В тому ж році земельну ділянку № 33 передано ОСОБА_3.
Покликається на розсуд суду.

Представник
третьої особи Калуської міської ради та представника третьої особи виконавчого
комітету Калуської міської Ради в судове засідання з'явився та пояснив, що
згідно положень Земельного кодексу України дані землі є власністю
територіальної громади, в даному випадку - Калуської міської Ради, яка своїм
рішенням може на безоплатній або оплатній основі передавати свої землі у
власність громадянам та юридичним особам. Дана земельна ділянка не є власністю
садівничого товариства „Берізка”, а тому останнє не може вирішувати питання
передачі її у власність іншій особі. Вважає рішення Калуської міської Ради
законним та просить в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Суд,
заслухавши пояснення позивачки-відповідачки, її представника,
відповідача-позивача, його представника, представників третіх осіб, вважає, що
первинний позов підставний та підлягає до часткового задоволення, а зустрічний
позов не підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у 1988 р.
позивачка-відповідачка ОСОБА_1. отримала згідно рішення виконавчого комітету
Калуської міської ради народних депутатів земельну ділянку для ведення
садівництва і городництва площею 600 м.кв. в садівничому товариства „Берізка” в
районі АТП в м. Калуш та супутню документацію на неї. У 2006 р. вона звернулася
до Калуської міської Ради з заявою про приватизацію даної земельної ділянки та
28.02.2007 р. рішенням Калуської міської Ради № 232 їй було передано дану
земельну ділянку у власність. 05.09.2007 р. на підставі даного рішення вона
виготовила Державний акт про право приватної власності на землю. Відповідно до
ч.1 ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України. Статтями 140-149 Земельного кодексу України
передбачено вичерпні підстави та порядок припинення права власності на земельну
ділянку. Відповідачем-позивачем в судовому засіданні не наведено жодних
обставин, що свідчили б про наявність підстав для позбавлення позивачки права
власності на земельну ділянку або про безпідставність чи незаконність набуття
нею такого права власності.

Відповідно
до ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є:
громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні
громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого
самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це
право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Оскільки, третьою особою та відповідачем позивачем не надано жодних доказів
належності даної земельної ділянки на праві власності садівничому товариству
„Берізка” та відповідно до положень ч. 4 ст. 35 Земельного кодексу України, де
землі загального користування садівницького товариства є його власністю. До
земель загального користування садівницького товариства належать земельні
ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами
та іншими об'єктами загального користування. В даному випадку слід визнати, що
спірна земельна ділянка на праві власності садівничому товариству не належала,
а отже, передавати її у власність іншій особі воно не може. Тому твердження
відповідача, що він набув право власності на земельну ділянку на підставі ст.35
ЗК України, безпідставне. Твердження відповідача, що позивачка втратила право
на користування земельною ділянкою на підставі рішення правління садівничого
товариства, теж не відповідає дійсності, оскільки, отримала вона дану земельну
ділянку не від садівничого товариства, а на підставі рішень виконкому Калуської
міської Ради народних депутатів про надання землі в користування та, в
наступному, Калуської міської Ради, яка є власником даної земельної ділянки та
в порядку ст. 118 Земельного кодексу України, про безоплатну передачу позивачці
спірної земельної ділянки у власність.

За
таких обставин слід визнати, що позивачка-відповідачка є власником земельної
ділянки площею 0,0608 га в районі АТП в м. Калуш, та у зв'язку із цим
користується усіма правами, наданими їй законом у зв'язку із виникненням у неї
права власності на земельну ділянку. У відповідності до ст. 152 Земельного
кодексу України та ст. 387 ЦК України власник має право на захист порушеного
права власності шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння. В
судовому засіданні встановлено, що відповідач-позивач ОСОБА_3. разом з членами
своєї сім'ї уже на протязі тривалого часу використовує дану земельну ділянку,
на вимоги позивачки про звільнення земельної ділянки не реагує, що порушує її
право власності на дану земельну ділянку та дає їй можливість звернутись до
суду за захистом порушеного права.

В
судовому засіданні встановлено, що позивачка-відповідачка неодноразово
зверталась до ОСОБА_3. з вимогою звільнити належну їй земельну ділянку, однак,
така вимога ним виконана не була. Оскільки, вимоги позивачки про звільнення
земельної ділянки ґрунтується на вимогах закону, а дії відповідача по відмові у
звільненні земельної ділянки свідчать про порушення останнього, то, в судовому засіданні
знаходять своє обґрунтування твердження позивачки, що внаслідок незаконних дій
відповідача нею перенесені моральні страждання та, відповідно до положень ст.
1167 ЦК України, позивачка має право на відшкодування моральної шкоди. Однак, в
судовому засіданні позивачкою не подано обґрунтування заявленої суми морального
відшкодування в розмірі 2000,00 грн. За таких обставин слід задовольнити її
вимоги частково.

За таких
обставин, керуючись ст. ст. 35, 80, 141-149, 152, 153 Земельного кодексу
України, ст. ст. 387, 1167 Цивільного кодексу України, ст. ст. 213-215 ЦПК
України, суд,

Р І Ш И В :

Позов
ОСОБА_1до ОСОБА_3про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та
стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати
ОСОБА_3звільнити земельну ділянку в садівничому товаристві “Берізка” в районі
АТП в м. Калуші № 31 площею 0,0608 га згідно державного акту від 05.09.2007 р.
та не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні даною земельної ділянкою.

Стягнути з
ОСОБА_3в користь ОСОБА_1 200 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та
16 гривень судових витрат.

В
зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи садівниче товариство
„Берізка” та Калуська міська Рада та виконавчий комітет Калуської міської Ради
про визнання неправомірним державного акту про право приватної власності на
земельну ділянку, вилучення земельної ділянки та визнання неправомірним рішення
Калуської міської Рад від 28.02.2007 р. № 232 та відміну рішення виконкому
Калуської міської Ради народних депутатів від 09.12.1988 р. № 201 відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. В разі подачі
заяви то апеляційне оскарження або апеляційна скарга не була подана у строк
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через Калуський міськрайонний суд.

Головуючий: