Справа
№ 2-6508
31 січня 2008 року.             Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі:
судді Розман М.М.
з участю прокурора Беламут Ю.П. ,
позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника Тячівського РПТІ Русин
А.В., представника Тячівського МБТІ Джулай О.А., представника Тячівської
міської ради Візічканич В.І., представника відповідача ОСОБА_3.- ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Тячівського районного підприємства технічної
інвентаризації , Тячівського міського бюро технічної інвентаризації ,
Тячівської міської ради , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права
власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно ,
звернулась в суд з позовом до Тячівського районного підприємства технічної
інвентаризації , Тячівського міського бюро технічної інвентаризації ,
Тячівської міської ради , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права
власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно.
Позовні вимоги мотивує тим , що ОСОБА_5. 11 березня 1952 року був засуджений за
ст. 58 ч.2 КК УРСР до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна і на
підставі постанови президії Закарпатського обласного суду від 14 червня 1990
року був реабілітований на загальній підставі , а не як жертва політичних
до рішення виконкому Тячівської селищної ради від 16 червня 1959 року їй та її
чоловікові ОСОБА_6 було виділено комунальну квартиру по АДРЕСА_1 як
лікарям-спеціалістам , що були направлені на роботу в Закарпатську область.
Рішенням
Тячівського районного суду від 16 травня 1991 року у справі за позовом ОСОБА_7.
вказаний будинок знято з комунального балансу та передано на праві особистої
власності ОСОБА_7 , однак дане рішення постановою президії Закарпатського
обласного суду від 31 липня 1992 року скасовано.

23 квітня
1993 року рішенням комісії Тячівської районної Ради народних депутатів з питань
поновлення прав реабілітованих , спадкоємцям ОСОБА_7 повернуто конфісковане
майно їх батька ОСОБА_5. , а  10 червня
1994 року обласною комісією Закарпатської облради з питань поновлення прав
реабілітованих дане рішення скасовано та 19 травня 1994 року рішенням
Тячівського районного суду відмінено.

Ухвалою
Закарпатського обласного суду від 5 липня 1994 року рішення Тячівського
районного суду від 19 травня 1994 року було залишено без змін і на підставі
вказаних судових рішень спірний будинок 30 серпня 1994 року був
перереєстрований за Тячівським управлінням житлово-комунального господарства ,
а тому ОСОБА_7. станом на 30 серпня 1994 року власником даного спірного будинку
не являлася.

Власником
будинку №АДРЕСА_1 в м. Тячів була Тячівська міська рада і таким чином вказаними
судовими рішеннями фактично скасовано право приватної власності ОСОБА_7. на
спірний будинок та поновлено право користування квартирою за позивачкою.       18 травня 1995 року даний будинок на
підставі договору дарування переходить у власність ОСОБА_3., який 25 вересня
2002 року укладає договір дарування з гр.. ОСОБА_8.

Рішенням
Тячівського райсуду від 29 грудня 2004 року , залишеним в силі ухвалою
апеляційного суду Закарпатської області , вказані договори , в частині
дарування квартири №АДРЕСА_1 м. Тячів визнано недійсними.

Враховує
, що оскільки на момент укладення договору від 18.05.1995 року спірний будинок
рахувався за ОСОБА_7. лише на підставі ухвали Тячівського районного суду від
27.04.1995 року про відмову у перегляді рішення райсуду від 05.04.1994 року про
стягнення заборгованості по квартплаті за ново виявленими обставинами , то така
ухвала не могла бути юридичною підставою для реєстрації будинку за конкретною
особою і таким чином вважає , що право власності у гр.. ОСОБА_7. на будинок
№АДРЕСА_1 в м. Тячів відсутнє і повинно буди встановлено Тячівським РПТІ за
Тячівською міською радою.

Просить
зобов»язати Тячівське РПТІ скасувати у книзі реєстрації прав на нерухоме майно
, де зазначено право власності ОСОБА_7 на будинок по АДРЕСА_1 в м. Тячеві.

Скасувати
право власності ОСОБА_7. на квартиру №АДРЕСА_1 в м. Тячів та визнати право
комунальної власності на квартиру №АДРЕСА_1 в м. Тячів та зобов»язати Тячівську
міську раду взяти її на баланс.

Визнати
за позивачкою право власності на квартиру №АДРЕСА_1 в м. Тячів.

В
судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала посилаючись на
викладені в письмовій позовній заяві обставини і додатково пояснила , що в
даній квартирі вона проживає з 1959 року , коли ця квартира була виділена їм з
чоловіком як лікарям спеціалістам , що були направлені на роботу в Закарпатську
область. В 1991 році появилися проблеми і вона дізналася , що на квартиру
претендують ОСОБА_7. В 1993 році у неї перестали брати комунальні платежі.
Іншого житла вона немає. Наведеними діями відповідачів порушено її право на
житло , а тому просить зобов»язати Тячівське МБТІ скасувати у книзі реєстрації
прав на нерухоме майно , де зазначено право власності ОСОБА_7 на будинок по
АДРЕСА_1в м. Тячеві.Скасувати право власності ОСОБА_7. на квартиру №АДРЕСА_1 в
м. Тячів та визнати право комунальної власності на квартиру №АДРЕСА_1 в м.
Тячів та зобов»язати Тячівську міську раду взяти її на баланс.Визнати за нею право
власності на квартиру №АДРЕСА_1 в м. Тячів.

Представник
Тячівського РПТІ в судовому засіданні проти позову не заперечив і пояснив , що
на даний час утворено Тячівське МБТІ , яке займається обслуговуванням м. Тячева
з питань реєстрації нерухомого майна , а тому просить вирішити спір у
відповідності до діючого законодавства.

Представник
Тячівського МБТІ в судовому засіданні позов визнала і просить вирішити справу
відповідно до діючого законодавства.

Представник
Тячівської міської ради в судовому засіданні проти позову не заперечив і
пояснив , що у судових рішеннях про визнання недійсними договорів дарування не
зазначено наслідки припинення права власності ОСОБА_8..

Представник
відповідача ОСОБА_3. ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив ,
що спірний будинок конфісковано незаконно , оскільки він не належав ОСОБА_5., а
належав з 1924 року на підставі рішення Тячівського окружного суду від 21
грудня 1924 року його дружині і на даний час є власником цього будинку ОСОБА_9.
Всі мешканці в будинку проживають без відповідних документів на право зайняття
житла.

Крім
цього , ОСОБА_5. реабілітований , а тому конфісковане майно підлягає
поверненню.

Правовстановлюючих
документів на будинок на даний час його довіритель ОСОБА_3. як спадкоємець
ОСОБА_7. немає і він звернувся в суд з позовом про визнання права власності на
спадкове майно. Однак судом його позовну заяву повернуто через несплату
судового збору і він на даний час оскаржив цю ухвалу суду до апеляційного суду
Закарпатської області.

Просить
в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши
пояснення сторін , дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного
висновку.

У
відповідності до положень ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Згідно
до ст. 9 ЖК України житлові права громадян охороняються законом.

Відповідно
до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим
Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або
оспорюваних прав , свобод чи інтересів.

А згідно
до ст.. 60 цього Кодексу , кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків
звільнення від доказування.

В
судовому засіданні встановлено , що згідно до рішення Тячівського районного
суду від 24 грудня 2004 року , яке набуло законної сили згідно ухвали Судової
колегії в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 23
червня 2005 року , визнано недійсними договір дарування в частині дарування
квартири №АДРЕСА_1 м. Тячів , укладений 18 травня 1995 року між ОСОБА_7 і
ОСОБА_3 та договір дарування в частині дарування квартири №АДРЕСА_1 м. Тячів ,
укладений 25 вересня 2002 року між ОСОБА_3і ОСОБА_8.

Цими ж
рішеннями суду встановлено , що в кв. №АДРЕСА_1 м. Тячів проживає позивачка ,
оскільки вона набула право користування квартирою у спірному будинку на
підставі рішення виконкому Тячівської селищної ради від 16 червня 1959 року за
№357 « Про порядок виділення комунальних квартир  в селищі Тячів» , яким її чоловікові ОСОБА_6
виділено комунальну квартиру №АДРЕСА_1 , а вона була вселена в дану квартиру як
дружина ОСОБА_6, оскільки перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі.

Постановою
президії Закарпатського обласного суду від 27 липня 1992 року скасовано рішення
Тячівського районного суду від 16 травня 1991 року , яким було задоволено позов
ОСОБА_7. та спірний будинок був знятий з комунальної власності Тячівської
міської ради і переданий ОСОБА_7 , а заяву ОСОБА_7. залишено без розгляду.

Згідно
рішення комісії Тячівської районної ради з питань поновлення прав
реабілітованих від 23 квітня 1993 року будинок №АДРЕСА_1 м. Тячів був
повернений ОСОБА_7 як спадкоємниці її батька ОСОБА_5, який на той час помер.

10
червня 1994 року рішенням обласної комісії Закарпатської обласної ради народних
депутатів з питань поновлення прав реабілітованих вищезгадане рішення
Тячівської комісії було відмінене , так як ОСОБА_5. не був засуджений як жертва
політичних репресій і комісія допустила порушення Закону України « Про
реабілітацію жертв політичних репресій в Україні».

Крім
того , згідно рішення Тячівського районного суду від  19 травня 1994 року , яке набуло законної
сили , відмінено рішення  Тячівської
районної комісії з питань поновлення прав реабілітованих від 23 квітня 1993
року , так як ОСОБА_5. був засуджений за ч.2 ст.58 КК УРСР і реабілітований на
загальних підставах , а не як жертва політичних репресій.

Рішенням
Тячівського райсуду від 29 грудня 2004 року також встановлено , що даний
будинок 17.05.1995 року зареєстрований за ОСОБА_7. лише на підставі ухвали
Тячівського районного суду від 27.04.1995 року про відмову в перегляді рішення
Тячівського райсуду від 05.04.1994 року про стягнення заборгованості по
квартплаті за ново виявленими обставинами , яка не могла бути юридичною
підставою для реєстрації будинку за конкретною особою і не посвідчувала право
власності за нею , оскільки це є порушенням вимог пунктів 28-30 Переліку
правовстановлюючих документів , на підставі яких проводиться реєстрація
будинків , доданого до діючої на той час Інструкції про порядок реєстрації будинків
і будинковолодінь в містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня
1966 року , з наступними змінами і доповненнями , так як подібною підставою
могли бути тільки рішення суду про визнання за громадянами права власності на
будинок та ухвали суду про затвердження мирової угоди.

За
змістом ст. 61 ч.3 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ
обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній справі , що набуло
законної сили , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої
встановлено ці обставини.

Враховуючи
наведене , суд вважає , що оскільки вищенаведені обставини встановлені рішенням
Тячівського райсуду від 29 грудня 2004 року , яке набуло законної сили , і у
даній справі беруть участь також ті самі особи , то вказані обставини не
підлягають доказуванню при розгляді даної справи і є встановленими.

Разом з
цим , при постановленні рішення Тячівського районного суду від 29 грудня 2004
року хоча і був встановлений факт протиправної реєстрації спірного будинку за
ОСОБА_7. , однак питання про скасування цієї реєстрації не ставилося і рішення
з цього приводу не приймалося.

У
відповідності до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на
нерухоме майно , обмеження цих прав , їх виникнення , перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Таким чином , суд вважає , що вимоги позивачки
, яка на законних підставах набула право користування квартирою , щодо
скасування державної реєстрацію права власності ОСОБА_7 на квартиру №АДРЕСА_1
міста Тячів є підставними , в судовому засіданні доведені і підлягають
задоволенню.

Що
стосується заявлених позивачкою одночасно вимог
про визнання  право комунальної
власності на квартиру №АДРЕСА_1 в м. Тячів , зобов»язання Тячівську міську раду
взяти її на баланс і визнання за позивачкою права власності на квартиру
№АДРЕСА_1 в м. Тячів , то доводи позивачки з цього приводу належними і
допустимими доказами не стверджені , є передчасними і до задоволення не
підлягають , оскільки за змістом ст.. 9 ЖК України право власності на житло набувається
на підставах , передбачених законодавством України , в тому числі шляхом
приватизації.

Зокрема
, правові основи приватизації житла визначено Законом України « Про
приватизацію державного житлового фонду « , ст.. 8 якого врегульовано
організацію проведення приватизації та оформлення права власності.

Керуючись ст..ст. 3 , 4 , 10 , 11 , 60 , 61 ,
209-215 ЦПК України , ст. 47 Конституції України , ст. 9 ЖК України , ст.. 182
ЦК України , ст. 8 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду
« , суд ,

Р
І  Ш  И  В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права
власності ОСОБА_7 на квартиру №АДРЕСА_1 міста Тячів , зобов»язавши Тячівське
міське бюро технічної інвентаризацій провести відповідний запис у Книзі
реєстрації прав на нерухоме майно .

В решті позову відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський
районний суд шляхом подання заяви про його апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня його проголошення , з наступним поданням апеляційної скарги протягом
20 днів.

Головуючий:
М.М.Розман