Справа № 2-814/2007 р.
№ 2-31/2008 р.
25 лютого 2008 року Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді Пономаренко В.Г.,
при секретарі - Шиєнко Ю.С.,
за участю представника позивачів - ОСОБА_1.,
представника співвідповідача - ОСОБА_2
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, співвідповідач ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1. позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити у повному обсязі.
Представник співвідповідача ОСОБА_6 ОСОБА_2., представляючи інтереси співвідповідача за довіреністю, позов визнав частково. Не заперечуючи розміру витрат понесених позивачами на поховання та суми шкоди заподіяної ушкодженням автомобіля, в іншій частині відшкодування матеріальної шкоди просив відмовити у звязку з не підтвердженням її належними доказами. Визнаючи факт заподіяння позивачам моральної шкоди, висловився про визначення її розміру в межах розумності та справедливості.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, матеріали кримінальної справи, які оглянуті судом у судовому засіданні, та дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вироком Кіровоградського районного суду від 11.07.2007 року.
Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК Кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України визначено, що якщо дією джерела підвищеної небезпеки моральна шкода завдана шляхом каліцтва , іншого ушкодження здоровя або смерті фізичної особи, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно до ст. 1168 ЦК України морально шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам) , дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сімєю.
Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992 року № 6 (зі змінами , внесеними постановами від 8.07.1994 року №7, від 30.09.1994 року № 11, від 25.05.1998 р. № 15 та від 24.10.2003 року № 9) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав(договору оренди, довіреності, тощо)
Так як будь-яких визначених чинним законодавством підстав звільнення стосовно зобовянь щодо відшкодування шкоди, заподіяної позивачам в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, власником якого є відповідач ОСОБА_5, судом не встановлено, обовязки по відшкодуванню шкоди, як матеріальної так і моральної, суд покладає на ОСОБА_5, як власника джерела підвищеної небезпеки, що не позбавляє його можливості звернутися до безпосереднього винуватця, яким є ОСОБА_6 , з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу.
При визначенні розміру відшкодування позивачам суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, відповідальна за смерть потерпілого зобовязана відшкодувати витрати на поховання та на спорудження памятника особі, яка понесла ці витрати.
Обгрунтованими, підтвердженими належними доказами і такими, що підлягають відшкодуванню суд вважає вимоги позивача ОСОБА_3. про відшкодування понесених ним витрат на поховання дружини ОСОБА_8: ритуальні послуги в сумі 3374.70 грн. (а.с. 15), витрат на поминальний обід 9.11.2006 року на 40 осіб в сумі 858.40 грн. (а.с. 61-62), та на спорудження памятника в сумі 5200 грн. (а.с. 72), а всього витрати на поховання та спорудження надгробного памятника в розмірі 9433.10 грн.
Обгрунтованими, підтвердженими належними доказами і такими , що підлягають відшкодуванню є також вимоги позивача ОСОБА_4. на спорудження надгробного памятника на могилі сина ОСОБА_7. в сумі 4550 грн. (а.с. 72).
В іншій частині вимоги позивачів: про відшкодування витрат на встановлення надгробних памятників, до складу яких входить облаштування могили оградою, столом, лавочкою та замощенням , а також вимоги позивача ОСОБА_3. про відшкодування витрат на поминальний обід 7.12.2006 року, задоволенню не підлягають, оскільки зазначені витрати виходять за межі витрат, відшкодування яких передбачено чинним законодавством. Не підлягають також задоволенню вимоги позивача ОСОБА_3. про відшкодування вартості газового балону з комплектом для його використання, вартості автомагнітоли з колонками, оскільки належних доказів знаходження зазначеного обладнання в автомобілі на час дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження його, позивачем суду не представлено, як і доказів про оплату послуг експерта на проведення автотоварознавчої експертизи. На підставі зазначеного у цій частині позову позивачам належить відмовити.
Так як вимоги позивачів, які при подачі позову звільнені від сплати судових витрат, задовольняються частково, витрати у справі на сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, пропорційно задоволених вимог, суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача ОСОБА_5
Керуючись ст.ст. 1167, 1168,1187, 1192,1201 ЦК України, ст.ст. 10,11, 209,212,213-215,218 ЦПК України,
Позов ОСОБА_3 і ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5на користь ОСОБА_4 4550 (чотири тисячі пятсот пятдесят) грн. на відшкодування витрат на спорудження памятника, 80 (вісімдесят тисяч) у відшкодування моральної шкоди.
У іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5на користь держави 546 грн. судового збору , 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.
Суддя