Справа № 2-399/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

20 лютого 2008 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

Головуючого: судді  Калюжної В.В.,

при секретарі:  Тарасенко О.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду
у м.Запоріжжя цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4про вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_2. звернулися
до суду з позовом до відповідачів про вселення
та про визнання договору дарування недійсним,  зазначивши наступне. ОСОБА_4. є рідною
матір'ю позивача по справі ОСОБА_1. Позивач ОСОБА_1. вказує, що з  1997 року постійно проживав разом з матір'ю у
квартирі АДРЕСА_1, з 25.02.2003 року зареєстрований у вказаній квартирі
постійно як член родини. 13.02.2004 року позивач уклав шлюб з  ОСОБА_2, яка 08.02.2005 року зі згоди
відповідачки також була зареєстрована у вказаній квартирі і постійно у ній
проживала. Позивачі вказують, 18.09.2007 року відповідач ОСОБА_4. подарувала
квартиру ОСОБА_3., після чого  09.10.2007
року їх житлові права були грубо порушені відповідачем по справі ОСОБА_3., який
самовільно змінив замки на вхідних дверях квартири та  не пускає позивачів у квартиру, чинить
перешкоди у користуванні житлом. Позивачі
вказують, що іншого житла не мають, всі
їх особисті речі знаходяться у вказаній квартирі. У зв'язку з цим
позивачі просять суд вселити їх у квартиру АДРЕСА_1та визнати договір дарування
недійсним.

Ухвалою суду  від 24.01.2008 року позовні вимоги про
визнання договору дарування недійсним виділені в окреме провадження.

У судовому засіданні  позивачі та їх представник адвокат  ОСОБА_5.
підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві,  просять суд  задовольнити позов у повному обсязі та
вселити їх у  квартиру АДРЕСА_1

Відповідачі у судовому засіданні  позовні вимоги не визнали. З раніше наданих
пояснень відповідача ОСОБА_4. вбачається, що вона не надавала згоди на вселення
та прописку невістки у вказаній квартирі. Відповідач ОСОБА_3. не заперечує, що
самовільно змінив замки у квартирі, оскільки тепер являється її власником
та  пояснив суду, що позивачі не мають
доступу у квартиру. Заперечує проти вселення позивачів у квартиру,
оскільки  має намір у ній проживати разом
з матір'ю
та вважає за неможливе сумісне проживання у вказаній
квартирі.

Суд,
заслухавши пояснення  сторін,  вивчивши матеріали справи, вважає, що  позовні вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 2
від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України» при вирішенні спорів про  право користування
житловим приміщенням судам слід враховувати, чи була письмова  згода на вселення
у житло, чи  було приміщення постійним
місцем проживання   осіб, які вселилися
до наймача, тривалість часу їх проживання,
чи велося спільне господарство та ін.

Судом встановлено, що
позивачі ОСОБА_1. та ОСОБА_2. вселилися та зареєстровані у спірній
квартирі  зі згоди відповідача ОСОБА_4.,
яка на той час була власником квартири,
що  підтверджується   матеріалами справи та  спростовує пояснення  відповідача ОСОБА_4.

Пояснення позивачів про вселення в квартиру зі згоди ОСОБА_4.  та
проживання з нею однією сім"єю також   підтверджуються поясненнями
свідків  ОСОБА_6., ОСОБА_7.,
ОСОБА_8.,  та  наданими суду документами про сплату
комунальних послуг.

Родинні стосунки позивачів та відповідача ОСОБА_4.   підтверджується наданими суду документами:
свідоцтвом про народження ОСОБА_1. серії ЯЮ НОМЕР_1від 21.11.1951 року,  свідоцтвом про укладання шлюбу серії І-ЖС
НОМЕР_2від 13.02.2004 року.

Таким чином,  суд вважає доведеними
обставини, на які посилаються позивачі, а саме, що позивачі  вселились у вказане житло зі згоди власника
квартири як члени його сім'ї та набули права на житло, вказана квартира стала
їх постійним місцем проживання.

Відповідно до договору дарування від 18.09.2007 року, ОСОБА_4.
подарувала  належну їй
квартируАДРЕСА_1відповідачу по справі ОСОБА_3.

Із пояснень позивачів вбачається,  і
ця обставина не заперечується відповідачами, що після придбання квартири у
власність ОСОБА_3., він змінив замки  на
вхідних дверях  квартири, не пускає їх у
квартиру та позивачі були змушені проживати у іншому місці.

Відповідно до ч.3 ст. 9 ЖК
УРСР  ніхто
не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ст. 109 ЖК УРСР виселення з
займаних житлових приміщень допускається з підстав,  встановлених законом і проводиться в
добровільному чи судовому порядку.

Підставою для виселення  членів сім'ї власника квартири не може
бути  сам факт переходу права власності
на  житло до іншої особи.

Таким чином, позовні вимоги   про вселення є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами  справи і не
суперечать вимогам законодавства,  тому
підлягають задоволенню.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212,  214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги  ОСОБА_1, ОСОБА_2до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2в  квартиру
АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд
м.Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя                                                                                                       Калюжна
В.В.