Справа 22ц-19/2008 рік..
Категорія - цивільна                                           Головуючий  у
першій  інстанції - Карапута
Доповідач - Заболотний В.М.
і м е н е м       У к р а ї н и
ц і й н и й   с у д   Чернігівської  області
головуючого  -  судді
суддів
-  Заболотного В.М.,  Квача М.О.
секретарі  -  Вареник О.М.
-  позивача ОСОБА_5, адвоката
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 жовтня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання її та неповнолітніх
дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.10.2007 року позовні
вимоги ОСОБА_5 задоволені.  Визнано
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
такими,  що втратили право користування
житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Суд прийшов до висновку, що відповідачі понад шість місяців без поважних
причин не  проживали  у
вищезазначеній  квартирі.

В апеляційній скарзі представник
відповідачів ОСОБА_3 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове
про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та процесуального права.  Апелянт вказує,  що ОСОБА_1 в зв'язку з тяжким матеріальним
становищем тимчасово виїхала за кордон  з
метою працевлаштуватись, залишивши всі
свої речі  в спірній квартирі,  що є поважною причиною відсутності її в
спірному житлі  понад шість місяців.  Зазначені обставини були підтверджені заявами
ОСОБА_1 до КП ЖКГ „ЖРЕД-10” від 18.06.2004 року, поясненнями в судовому
засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10,  а також самої
ОСОБА_1  Будь-яких доказів
того,  що ОСОБА_1 та її неповнолітні діти
виїздили до Іспанії саме на  постійне
місце проживання,  а не тимчасово,  по справі не встановлено. Оскільки спірна
квартира була продана позивачем,  то
ОСОБА_1 та її діти не змогли повернутися до неї проживати. Іншого житла
відповідачка  та  її
діти  на  території
України  не  мають.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
перевіривши доводи скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до
висновку,  що  апеляційна
скарга  підлягає  відхиленню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

По справі встановлено, що сторони по
справі були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1.
Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано. Відповідачка в травні 2004 року
уклала шлюб з громадянином Іспанії та отримала від  позивача згоду на виїзд неповнолітніх дітей
за  кордон на  постійне місце  проживання.
Після цього,  в липні 2004
року,  ОСОБА_1  добровільно
залишила  спірну  квартиру
та  виїхала  разом
з  дітьми за  кордон
на  постійне  місце
проживання.

Обставини  щодо
відсутності  без  поважних
причин  у спірній  квартирі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6
підтверджується актом комісії КП ЖКГ „ЖРЕД-10” від 06.10.2005 року
(а.с.24),  поясненнями свідків, а також
ОСОБА_11,  яка була залучена  до участі
в справі в якості третьої  особи (а.с.131-139).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_5 не чинив відповідачам перешкод у користуванні спірною квартирою, і
останніми не надано жодних  доказів  на
підтвердження  створення  таких
перешкод з боку позивача.

Таким чином, наявними доказами
підтверджено, що відповідачка ОСОБА_1,  а
також її діти  ОСОБА_2  і
ОСОБА_6,  без поважних причин
понад шість місяців не проживали в квартирі АДРЕСА_1.  А тому суд обґрунтовано визнав їх такими, що
втратили право користування  вказаним  житловим
приміщенням.

Доводи  апелянта
стосовно  того,  що
ОСОБА_1  разом  з
дітьми  виїздила за  кордон
тимчасово,  лише  на
період  роботи,  не
можуть  бути  взяті
до  уваги.  Як
вбачається  з  нотаріально
посвідчених  заяв  ОСОБА_5
від 23.04.2004 року  та  26.05.2004 року,  на
клопотання  відповідачки  він
давав згоду  на  виїзд
своїх  неповнолітніх  дітей
за  кордон  саме
на  постійне  місце проживання (а.с.10-11).

За таких обставин, рішення суду
першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм
матеріального і процесуального
права,  а  доводи
апеляційної  скарги  не
дають  підстав  для його
скасування.

На
підставі  наведеного,  керуючись ст.ст.303, 307-308, 313-315, 317,
319, 324 ЦПК України,  апеляційний  суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити, а  рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 17 жовтня 2007 року -  залишити  без
змін.

Ухвала
набирає  законної  сили  з  моменту
її проголошення  і  може
бути  оскаржена  в
касаційному  порядку  до
Верховного  Суду  України
протягом  двох  місяців.

Головуючий:
Судді: