Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 2-346/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2008 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Нечуй Б.П.

при секретарі Гельвейчук І.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представників ОСОБА_2 , Шахматова

А.В., Губарця О.В., ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Лугини справу за позовом ОСОБА_1 до комерційного виробничого підприємства «Веснянка», треті особи: Лугинська районна рада, Лугинська районна державна адміністрація про визнання угоди договору купівлі-продажу приміщення такою, що відбулася та визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом в якому просив визнати правочин придбання ним приміщення будинку побуту та сараю, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 по договору купівліпродажу від 25 листопада 2002 року, укладеного між ним та комерційним виробничим підприємством « Веснянка» таким, що відбувся та визнати за ним право власності на зазначені приміщення будинку побуту та сарай.

Зазначені вимоги позивача, які ним та його представником ОСОБА_2 підтримані в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на те, що 18 листопада 2002 року відбулись торги та його було визнано переможцем торгів та відповідно було продано приміщення будинку побуту та сараю, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем було перераховано кошти в сумі 6900 грн. Відповідно до договору між ним та комерційним виробничим підприємством « Веснянка» від 25 листопада 2002 року укладено договір купівліпродажу зазначені приміщення будинку побуту та сараю було передано у його власність.

З 2002 року і по даний час використовується позивачем та переобладнано під кафе, де він як приватний підприємець здійснює в ньому торгівлю.

В 2006 році позивач звернувся до Лугинської державної нотаріальної контори з проханням посвідчити договір купівліпродажу від 25 листопада 2002 року, укладеного між ним та комерційним виробничим підприємством «Веснянка».

Однак зазначеною конторою позивачу було відмовлено в посвідчені вказаного договору посилаючись на те, що згідно ст.23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств ( малу приватизацію)» договір купівлюпродажу між покупцем та продавцем укладається не пізніш як у пятиденний термін з дня затвердження органом приватизації результатів аукціону.

Представник комерційного виробничого підприємства «Веснянка» Шахматов А.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Представники третіх осіб Лугинської районної ради та Лугинської районної державної адміністрації Губарець О.В. та ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечують щодо визнання правочину придбання ОСОБА_1 приміщення будинку побуту та сараю, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 по договору купівліпродажу від 25 листопада 2002 року, укладеного між ним та комерційним виробничим підприємством «Веснянка» таким, що відбувся та визнання за ОСОБА_1 право власності на зазначені приміщення будинку побуту та сарай.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши інші докази по справі, суд вважає, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Державного комунального підприємства Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації № 10717353 від 23.05.2006 року (а.с.5) нежитлова будівля, кафемагазин та сарай по АДРЕСА_1 належить на праві власності територіальній громаді сіл, селищ Лугинського району.

Копією рішення другої сесії XXIV скликання Лугинської районної ради від 06.06.2002 року «Про відчуження майна КДВП «Веснянка» (а.с.12) стверджується, що зазначена районна рада вирішила надати дозвіл на продаж КДВП «Веснянка» основних засобів: в т.ч. приміщення будинку побуту с. Липники.

У відповідності до договору купівлі продажу від 25.11.2002 року (а.с.6) КДВП «Веснянка» в особі директора ОСОБА_4 зобовязувалась передати у власність ОСОБА_1 нежитлову споруду будинку побуту та сарай, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а останній зобовязувався прийняти вказану споруду і сплатити ціну відповідно до умов, що визначені у зазначеному договорі; право власності на зазначену будівлю переходить до ОСОБА_1 з моменту перерахування коштів.

Згідно копій квитанцій № 174124 від 31.07.2002 року та № 184507 від 27.08.2002 року (а.с.7) позивачем сплачено в бюджет ( так як зазначене майно перебувало в податковій заставі) відповідно 3500 грн. та 3565 грн.

Копією статуту Лугинського комерційного виробничого підприємства «Веснянка», зареєстрованого державним реєстратором 15.02.2006 року стверджується, що зазначене підприємство створено відповідно до Указу Президента України від 18.04.1992 року № 265 «Про комерціалізацію підприємств і організацію сфери послуг» та рішення зборів трудового колективу від 16.02.1993 року на базі структурного підрозділу Лугинського комбінату побутового обслуговування населення і є його правонаступником.

Відповідно до копії повідомлення Лугинської державної нотаріальної контори від 15.07.2006 року №62 (а.с.9) державним нотаріусом зазначеної контори позивачу, який звернувся до вказаної державної нотаріальної контори з проханням посвідчити договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розяснено, що згідно ст. 23 Закону України « Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» договір купівліпродажу між покупцем та продавцем укладається не пізніше як у п`ятиденний термін з дня затвердження органом приватизації результатів аукціону.

Таким чином, між сторонами діють цивільні правовідносини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і правочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Судом встановлено, що зміст укладеного договору не суперечить вимогам цивільного законодавства, правочин укладений належними сторонами, при вільному волевиявленні його учасників та спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором, що відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину відповідно до ч. 1,2,3,5 ст. 203 ЦК України, а тому суд відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України може визнати такий правочин дійсним та визнати право власності на придбане майно за позивачем.

На підставі п. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з комерційного виробничого підприємства «Веснянка» в дохід держави 69,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 220, 328, 638, 639, 657 ЦК України та ст. ст. 10, 11, 14, 15, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним правочин придбання ОСОБА_1 приміщення будинку побуту та сараю, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 по договору купівлі-продажу від 25 листопада 2002 року, укладеного між ним та комерційним виробничим підприємством «Веснянка».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на приміщення будинку побуту та сарай, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з комерційного виробничого підприємства «Веснянка» в дохід держави 69,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий: