У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                  Гнатенка А.В.,

суддів:                               Григор'євої
Л.І.,           Косенка В.Й.,

Барсукової В.М.,
Перепічая В.С.,  -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
казначейства України, Генеральної прокуратури України, Управління Служби
безпеки України  в Чернівецькій області
(далі - Управління СБУ) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної
незаконними діями правоохоронних органів, за касаційними скаргами  Державного казначейства України та
Генеральної прокуратури України  на  рішення
Шевченківського  районного  суду
м.   Чернівців     від
8 листопада 2007 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області
від 14 лютого 2008 року,

встановила:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що постановою старшого прокурора
відділу Генеральної прокуратури України від 12 жовтня 2005 року відносно нього було
порушено  кримінальну    справу
за      ознаками    злочинів,
передбачених    ч. 2 ст. 191 та  ч. 1 ст. 366 КК України. 18 листопада 2005 року
апеляційним судом Чернівецької області зазначену постанову скасовано. Вважав, що
незаконними діями Генеральної прокуратури України йому були завдані моральні та
душевні страждання, принижено його честь, гідність і ділову репутацію, що призвело
до порушення його нормальних життєвих та професійних зв'язків. Указував, що на момент
порушення кримінальної справи він працював на посаді судді Вижницького району Чернівецької
області, а незаконне порушення кримінальної справи відносно нього принизило його
честь, гідність та нанесло шкоду його діловій репутації як судді. Незважаючи на
те, що в постанові про порушення кримінальної справи не вказувалася посада, яку
він займає, прес-служба Управління СБУ надала такі дані засобам масової інформації,
унаслідок чого на шпальтах районних та обласних газет з'явилися статті про вчинення
ним злочинів. Просив суд стягнути на його користь компенсацію моральної шкоди за
незаконне порушення кримінальної справи в сумі 10 тис. грн. і за незаконне поширення  щодо нього інформації про порушення кримінальної
справи в сумі 10 тис. грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від
8 листопада 2007 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 компенсацію
моральної шкоди за незаконне порушення кримінальної справи в сумі 9 тис. грн., за
незаконне поширення інформації про вчинення ним злочинів у сумі 5 тис. грн. за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 14 лютого
2008 року рішення районного суду в частині відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5
тис. грн., завданої незаконним поширенням у друкованому засобі масової інформації
відомостей про нього, скасовано; у задоволенні позову в цій частині відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі Генеральна
прокуратура України  просить скасувати зазначені
судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

У поданій до Верховного Суду України
касаційній скарзі Державне казначейство України просить скасувати зазначені
судові рішення та ухвалити нове рішення, яким зменшити відшкодування моральної
шкоди, завданої позивачу, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Генеральної прокуратури підлягає задоволенню а касаційна
скарга Державного казначейства України - частковому задоволенню з таких
підстав.

Судами встановлено, що 12 жовтня 2005 року порушено кримінальну справу
відносно ОСОБА_1 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366
КК України.

18 листопада 2005 року ухвалою апеляційного суду Чернівецької області
постанову про порушення кримінальної справи скасовано у зв'язку з її
незаконністю.

17 листопада 2005 року прокуратурою Чернівецької області винесена постанова
про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_1 на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України за відсутністю в його діях складу злочину.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та стягуючи на його користь моральну шкоду в
розмірі 14 тис. грн. за рахунок коштів Державного бюджету України, суд першої
інстанції вважав доведеним факт заподіяння йому моральної шкоди діями органів
прокуратури у зв'язку з незаконним порушенням відносно нього кримінальної
справи, оціненої судом у 9 тис. грн., та за незаконне поширення інформації про
вчинення позивачем злочину в засобах масової інформації - у 5 тис. грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної
шкоди у зв'язку з поширенням інформації в друкованих засобах масової інформації
про вчинення позивачем злочину та ухвалюючи нове рішення про відмову ОСОБА_1 в
позові в цій частині, апеляційний суд обґрунтовано виходив із недоведеності
факту порушення його прав, передбачених ч. 2 ст. 32 Конституції України, ст. 23
Закону України “Про інформацію” і заподіяння йому моральної шкоди діями
Управління СБУ у зв'язку з публікаціями в засобах масової інформації, оскільки
зазначені публікації не містили конфіденційної інформації про особу позивача.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в іншій частині,
апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що на
підставі пп. 3 ч. 3 ст. 1167. ч. 6 ст. 1176 ЦК України державою повинна бути
відшкодована ОСОБА_1 моральна шкода, заподіяна органами прокуратури у зв'язку з
незаконним порушенням відносно нього кримінальної справи, та зазначив, що
посилання суду на Закон України “Про порядок
відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і суду”
є безпідставним, оскільки цей закон на спірні правовідносини не
поширюється.

Судові рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 підлягають скасуванню з
направленням справи в цій частині на новий розгляд з таких підстав.

Шкода, завдана фізичній особі внаслідок незаконних дій, рішень органу
дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, перелічених
у ч. 1 ст. 1176 ЦК України, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно
від вини посадових і службових осіб цих органів.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода завдана фізичній особі
внаслідок іншої, ніж визначено в ч. 1 цієї статті, незаконної дії або
бездіяльності, незаконного рішення цих органів, відшкодовується на загальних
підставах.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову
та   моральну    шкоду
в  деліктних  (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1
ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України.

Згідно із зазначеними нормами обов'язковими умовами такої відповідальності
є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку
між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди.

Крім   того,  виходячи з положень ст. ст. 56,  121
Конституції  України,  ст. 1 Закону України “Про прокуратуру”,
згідно з якими органи прокуратури є централізованою системою державних органів,
передбачена ч. 6 ст. 1176 ЦК України відповідальність на загальних підставах
означає, що шкода відшкодовується зазначеним у цій нормі державним органом, а
за недостатності коштів - відшкодовується державою.

Однак суди при вирішенні питання про покладення на державу обов'язку  відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду завдану
порушенням відносно нього кримінальної справи, не врахували положень зазначених
правових норм, належним чином не перевірили наявність чи відсутність загальних
підстав для такої відповідальності, розмір заподіяної шкоди, та не встановили
відповідальних за цю шкоду осіб.

Таким чином, ураховуючи, що судові рішення про відшкодування позивачу за
рахунок державного бюджету моральної шкоди, завданої незаконним порушенням
відносно нього кримінальної справи, ухвалені з порушенням норм матеріального і
процесуального права, вони підлягають скасуванню з направленням справи в цій
частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу Генеральної прокуратури України
задовольнити. Касаційну скаргу Державного казначейства України задовольнити
частково.

Рішення
Шевченківського    районного    суду
м.   Чернівців       від
8 листопада 2007 року та
рішення  апеляційного  суду Чернівецької області від 14 лютого 2008
року в частині відшкодування ОСОБА_1 моральної
шкоди   за   рахунок
коштів Державного бюджету України в розмірі 9 тис. грн. скасувати та в
цій частині передати справу на новий розгляд до Шевченківського районного суду
м. Чернівців.

У  решті -
рішення  Шевченківського  районного
суду   м. Чернівців   від
8 листопада 2007 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області
від 14 лютого 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.В. Гнатенко

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.М.
Барсукова

В.Й. Косенко

В.С. Перепічай