Справа №
Рішення ухвалено під головуванням

Категорія 44   Татарського В.О.

Доповідач Матківська М.В.

РІШЕННЯ

Апеляційного суду Вінницької області

від 8 лютого  2008 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого :
Матківської М.В.

Суддів :
Медяного В.М.,   Нікушина В.П.

При секретарі:
Сніжко О.А.

За участю : представника позивача Ямпільськогс Ю.В.,   відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від
31 жовтня 2007 року по справі за позовом Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про
знесення самочинно встановленого металевого гаража,   -

Встановила:

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 31
жовтня 2007 року позов Вінницької міської ради задоволено.

Зобов'язано
ОСОБА_1 демонтувати металевий гараж,
встановлений біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 та привести земельну
ділянку в первинний стан за його рахунок.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і закрити провадження
по справі.

Зазначив,   що
рішення суду є незаконним,   оскільки
воно прийнято з порушенням норм матеріального права; суд неповно і неправильно
встановив обставини,   що мають суттєве
значення для справи,   не в повній мірі

провів
дослідження доказів,  внаслідок чого
необгрунтовано та незаконно задоволив позовні вимоги.

Представник позивача заперечив апеляційну скаргу,  просив її відхилити,  а рішення суду залишити без змін.

Суд першої інстанції встановив,  що
відповідач ОСОБА_1 самочинно без відповідного дозволу встановив металевий гараж
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення,  яким
суд,  виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,  вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин,  на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,  підтверджених
тими доказами,  які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок,  будівля,
споруда,  інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,  якщо
вони збудовані або будуються на земельній ділянці,  що не була відведена для цієї мети,  або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту,  або з істотним
порушенням будівельних норм і правил.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні
дані,  які встановлюються на підставі
пояснень сторін,  третіх осіб,  їхніх представників,  допитаних як свідків,  письмових доказів,  речових доказів,  зокрема звуко- і відеозаписів,  висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень,  крім
випадків,  встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Як вбачається із матеріалів справи металевий гараж біля
будинку АДРЕСА_1 встановлений не відповідачем ОСОБА_1,
а встановлений в 1994 році за належним дозволом його
батьком ОСОБА_2,  який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Це підтверджено крім пояснень представника позивача та
відповідача також і письмовими доказами,
а саме: рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 796 від
28.10.1993 року та виданого на його підставі розпорядження виконавчого комітету
№ 466-р від 12.10.1994 року (а. с. 20) "Про порядок надання дозволу на
встановлення гаражів в дворах багатоквартирних будинків",  згідно яких надано дозвіл на встановлення
металевого гаража інваліду Великої Вітчизняної війни II групи
ОСОБА_2,  як власнику автомобіля з ручним
управлінням,  в районі будинку АДРЕСА_1.

Отже металевий гараж встановлений не відповідачем,  а іншою особою за наявності відповідного на
це дозволу.

Як встановлено по справі ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і його спадкоємцем за
законом є син ОСОБА_1,  відповідач по
справі,  який на даний час користується
спірним металевим гаражем.

В п. 2.1 рішення № 796 від 28.10.1993 року виконавчого комітету Вінницької
міської ради "Про порядок надання дозволу на встановлення гаражів в дворах
багатоквартирних будинків" передбачено,
що дозвіл не надає права на встановлення металевих гаражів і
користування ними членам сім'ї власників автомобілів з ручним управлінням.

Відповідно до ст. 1219 ЦК
України не входять до складу спадщини права та обов'язки,  що нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця,  зокрема: особисті немайнові
права.

Відповідно
до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню
власникам землі. Приведення земельних ділянок у придатний для використання
стан,  включаючи знесення споруд,  здійснюється за рахунок громадян,  які самовільно зайняли земельні ділянки.
Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Позивач не заявляв вимогу про повернення самовільно
зайнятої земельної ділянки,  а лише
заявив вимогу до відповідача про знесення ним самочинно встановленого
металевого гаража ( а. с. 1). По справі встановлено,  що спірний металевий гараж встановлений за
наявності належного дозволу; його встановлення проведено не відповідачем,  а іншою особою,  яка померла; до складу спадщини зазначене право
не входить.

Апеляційний суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

В світлі
вимог ст. 10,  11,  60 ЦПК України позивач не надав суду доказів
про правомірність заявлених позовних вимог до відповідача,  а суд першої інстанції в порушення вимог ч. 4
ст. 10 ЦПК України не сприяв сторонам у всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи. В наслідок чого суд неповно з'ясував обставини,  що мають значення для справи; допустив
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильно
застосував норми матеріального права.

Зазначені обставини згідно ст. 309 ЦПК України являються підставою для
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення по справі нового рішення.

Виходячи із наведеного колегія суддів прийшла до
висновку,  що суд першої інстанції
неповно встановив обставини в обґрунтування вимог і в їх заперечення,  та якими доказами це підтверджується і
неправильно застосував норми матеріального права. Такі порушення призвели до
неправильного вирішення даного спору.

За таких підстав
визнати судове рішення законним та обгрунтованим не можна,  тому воно підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в задоволенні позову виходячи із встановленого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307,  309,
313-314, 316 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 31 жовтня 2007 року
скасувати.

В задоволенні позову Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про знесення
самочинно встановленого металевого гаража відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до
Верховного Суду України протягом двох місяців.