Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 2-77/08
Овруцький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді Білоусенка І.В.
з секретарем Косіциною Н.П.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Овруцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із позовом до виконкому Овруцької міської ради про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який згідно свідоцтва № НОМЕР_1 від 23.11.73 про право особистої власності відділу комунального господарства виконкому Овруцької міської ради, виданого на підставі рішення №228 від 25.09.73 р. виконкому Овруцької міськради, належав померлій ОСОБА_2 , матері позивача, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_2 , якій належав вказаний будинок. Спадкоємцем першої черги є позивач. Позивач спадщину фактично прийняв, так як на час відкриття спадщини і на даний момент проживав і проживає в спадковому будинку. При зверненні із заявою про прийняття спадщини до ДНК, останньому в оформленні було відмовлено, оскільки ОСОБА_2 не виготовила свідоцтво про право власності на будинок.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був завчасно повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.
Суд, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 17.02.2005 року.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав останній на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на будову №253 від 23.11.73 р.
Позивач є сином померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 19.04.55 р.
Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач являється спадкоємцем першої черги за законом.
Відповідно до ч.І ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно довідки виконкому Овруцької міської ради №1444 від 01.11.07 p., позивач по день смерті ОСОБА_2 проживали разом.
Відповідно до ч.З ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).
Статтею 1299 ЦК України визначено, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.
ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на домоволодіння при житті не виготовила, а тому позивач не може оформити спадщину, маючи на це право.
Сторони від сплати судового збору звільнені згідно закону.
Позивачем сплачено витрати на ІТЗ в сумі 30 грн. добровільно.
Керуючись ст.ст.3, 1261, 1268, 1270, 1299 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 60, 196, 212-215, 218, 226, 227, 228 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Про перегляд заочного рішення може бути подана заява протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до Овруцького районного суду протягом 10 днів з моменту оголошення рішення, а апеляційна скарга може бути подана протягом послідуючих 20 днів до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд.
суддя : І. В. Білоусенко