Справа № 22 -
Оскаржуване рішення ухвалено під
Категорія 15      головуванням  Голоти Л.О.
Доповідач :  Колос С.С
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 лютого 2008
року    м. Вінниця

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у
складі :

Головуючого
: Колоса С.С. Суддів
Іващука В.А.,  Ковальчука О.В. При
секретарі: Липач Ю.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за
апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 19 листопада 2007 року за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору оренди транспортного засобу
дійсним,  -

Встановила :

Рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниця від 19 листопада 2007 року в позові
ОСОБА_2. про визнання договору оренди транспортного засобу дійсним -
відмовлено.

Своє
рішення суду першої інстанції мотивував тим,
що позивачем не доведено,  що
відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору оренди,  хоча така обставина є обов"язковою для
визнання договору дійсним. Відносини,  що
склались між сторонами є такими,  що
регулюються трудовим законодавством .

В
апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої
інстанції,  ухвалити нове,  яким вимоги позивача задовольнити,  мотивуючи тим,  що судом при його постановлені порушено
вимоги матеріального та процесуального законодавства.

Дослідивши
матеріали справи в їх сукупності,
заслухавши представника позивача,
який просить скаргу задовольнити з підстав зазначених в ній,  відповідача,
який покладається на розсуд суду,
колегія суддів вважає,  що
апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав .

2

Відмовляючи
в позові,  судом першої інстанції
неналежним чином дано оцінку зібраним по справі доказам .

Відповідно
ст.. 21 КЗпП
України трудовий договір є угода між працівником і власником,  за якою працівник зобов"язується
виконувати роботу,  визначену цією
угодою,  з підляганням внутрішньому
трудовому розпорядкові,  а власник
зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови
праці,  необхідні для виконання
роботи,  передбачені угодою. З справи
вбачається,  що між сторонами укладено не
трудовий договір,  а договір оренди (
а.с. 4 - 5 ). Твердження відповідача про те,
що між сторонами укладено трудовий договір безпідставні та
спростовуються наступним. Так,  трудовий
договір передбачає обов'язок дотримуватись трудового розпорядку. Підлягання
внутрішньому розпорядку означає,
те,  що робочий час встановлюється
не особою,  яка за угодою має виконувати
роботу,  а роботодавець. В матеріалах
справи відсутні докази,  що робочий час
встановлював ОСОБА_2. Навпаки
вбачається,  що відповідач по

Стаття 8
ЗУ " Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності " визначає осіб,  які підлягають обов'язковому страхуванню від
нещасного випадку. Позивач,
враховуючи,  що укладено договір
оренди,  ОСОБА_3 не застрахував,  обов'язкові кошти для цієї мети не
перераховував. Не перераховував і інших обов'язкових коштів,  а саме в пенсійний фонд,  фонд зайнятості і т. д.. Відповідачем не
надано доказів,  які б підтвердили
перерахування цих коштів,  щоб довести
наявність трудового договору .

Особливістю
трудового договору є також те,  що оплата
за виконану роботу у формі заробітної плати проводиться регулярно,  в установлені для її виплати строки. В той же
час з пояснень ОСОБА_3 вбачається,  що за
кожен фактичний робочий день він,  не
залежно від отриманих коштів,  90 гривень
віддавав ОСОБА_2,  що передбачено договором оренди. Ця обставина спростовує
твердження відповідача,  щодо наявності
трудового договору та отримання заробітної плати згідно його умов.

Враховуючи
вище викладене колегія,  суддів
вважає,  що відносини,  які склались між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
випливають з договору оренди,  а не з
трудових,  як зазначено в рішенні суду
першої інстанції.

З
матеріалів також вбачається,  що ОСОБА_2
після укладення договору оренди ухилявся від нотаріального його
посвідчення,  а тому його слід визнати
дійсним.

Враховуючи
вище зазначене,  колегія суддів вважає
необхідним рішення суду першої інстанції скасувати,  ухвалити нове,  яким позовні вимоги задовольнити .

Керуючись ст.ст.
307, 309, 314, 316 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

Вирішила :

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1
-задовольнити .

3

Рішення
Ленінського районного суду м. Вінниця від 19 листопада 2007 року
скасувати,  ухвалити нове,  яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати договір оренди транспортного засобу № 46 / 06 - 99 від 9 жовтня 2006
року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - дійсним .

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення.

Протягом
двох місяців з моменту проголошення рішення на нього може бути подана касаційна
скарга до Верховного Суду України .