Справа № 2-33808
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2008 року

Борщівський районний суд
Тернопільської області

в складі:
головуючого      Денисової Т.С.

з участю секретаря         Барладина П.М.

представників позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_5, ОСОБА_6

позивачів    ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника позивачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_7

відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Борщеві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за
позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного
майна та вішкодування заподіяної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до
ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, вказуючи,
що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 8 серпня 1947 року. Від шлюбу
мають четверо дітей. Під час шлюбу він
разом з дружиною на спільні кошти і спільною працею побудували житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Рішенням
Борщівського районного суду шлюб між ними розірвано і 11 березня 2008 року ним
отримано свідоцтво про розірвання шлюбу.

Вважаючи
реальний поділ домоволодіння в співвідношенні 12 до 12 частини можливим, просить
визнати за ним право власності на Ѕ частини
жилого будинку, виділивши в житловому будинку житлову кімнату 1-3 площею 15,10
кв.м., кухню 1-4 площею 12,50 кв.м., коридор 1-5 площею 3,20 кв.м., коридор 1-6
площею 7,20 кв.м., кладовку 1-7 площею 4,90 кв.м., кладовку 1-9 площею 3,40
кв.м., а всього разом площу 46,3 кв.м. вартістю 29134 грн. 30 коп.

Відповідачці ОСОБА_4 просить залишити у
власності Ѕ частини житлового будинку, виділивши ванну 1-1 площею 4,20 кв.м.,
коридор 1-2 площею 4,30 кв.м., житлову кімната 1-8 площею 13 кв.м., житлову
кімната 1-10 площею 23,80 кв.м., кухню 1-11 площею 11,50 кв.м., а всього разом
площею 56,8 кв.м. вартістю 35741 грн. 70 коп., із господарських будівель
залишити у власності гараж вартістю 7016 грн.

Також просить судові витрати по справі
покласти на відповідачку: суму держмита 324 грн. 38 коп., інформаційно-технічні
витрати - 30 грн., витрати на правову допомогу - 700 грн., а всього на загальну
суму 1054 грн. 38 коп.

23 вересня 2008 року у зв»язку з виконанням судової будівельно-технічної
експертизи позивач ОСОБА_1 в додатковій позовній заяві, уточнив варіант поділу
будинковолодіння та вказав вартість відповідно до висновку експертизи.

3
листопада 2008 року позивач ОСОБА_1 подав другу додаткову позовну заяву в якій виклав вимогу:
провести реальний поділ
домоволодіння в співвідношенні 12 до 12 частини. Визнати за ним право власності на Ѕ частини жилого
будинку, виділивши в житловому будинку житлову кімнату 1-3 площею 15,10 кв.м.
вартістю 23071 грн.; кухню 1-4 площею 12,50 кв.м. вартістю 19099 грн.; коридор
1-5 площею 3,20 кв.м. вартістю 4889 грн.; коридор 1-6 площею 7,20 кв.м.
вартістю 11001 грн.; кладовку 1-7 площею 4,90 кв.м. вартістю 7487 грн.;
кладовку 1-9 площею 3,40 кв.м. вартістю 5195 грн.; а всього разом площу 46,3
кв.м., підвал вартістю 7273 грн., стайню вартістю 13000 грн., кладову вартістю
6400 грн., а всього на загальну суму 97415 грн., що складає 46,3100 ідеальних
долі.

Відповідачці ОСОБА_4 просить залишити у
власності Ѕ частини житлового будинку, виділивши ванну 1-1 площею 4,20 кв.м.
вартістю 6417 грн.; коридор 1-2 площею 4,30 кв.м. вартістю 6570 грн.; житлову
кімната 1-8 площею 13 кв.м. вартістю 19863 грн.; житлову кімната 1-10 площею
23,80 кв.м. вартістю 36364 грн.; кухню 1-11 площею 11,50 кв.м. вартістю 17571
грн; а всього разом площею 56,8 кв.м., гараж вартістю 21800 грн., а всього на
загальну суму 108585 грн., що складає 53100 ідеальних долі.

Різницю вартості поділеного майна подружжя в сумі 5585
грн. просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 в користь позивача ОСОБА_1

Також просить судові витрати по справі
покласти на відповідачку: суму держмита 324 грн. 38 коп., інформаційно-технічні
витрати - 30 грн., витрати на правову допомогу - 700 грн., оплату вартості
проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 1500 грн., а всього на
загальну суму 2554 грн. 38 коп.

19 листопада 2008 року в суд із позовом звернулися
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна, а
саме, житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1, посилаючись на те,
що ОСОБА_2 як член сім»ї відповідачів, а саме, їх син, має право на рівну із
батьками частку у спільному майні - домоволодінні, будівництво якого розпочато
в 1966 та закінчено в 1975 році. Вказав, що будинковолодіння зведено за кошти
виручені з продажу будинковолодіння у с.Верхняківці, і він, як член колгоспного
двору, має право на його частку. А також він своєю працею та коштами на рівні з
батьками зводив спірне будинковолодіння. Окрім того, саме позивачі своїми
коштами та працею, починаючи з 1981 року, добудували до житлового будинку
кухню, ванне приміщення, а також збудували гараж.

Окрім цього, просять стягнути в їх користь з ОСОБА_1
матеріальну шкоду, яку вони понесли в результаті оплати за виготовлення
проектної документації спірного будинковолодіння.

Ухвалою суду від 26 листопада 2008 року вказані позови
об»єднані в одне провадження.

Представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в судовому
засіданні позовні вимоги викладені в позовній заяві від 3 листопада 2008 року
підтримали. Позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не визнали і просять в його задоволенні
відмовити за безпідставністю.

Зокрема представник позивача ОСОБА_8 пояснив, що отримати
акт здачі здійснених добудов в експлуатацію, позивачу ОСОБА_1 не вдалося,
оскільки головою комісії йому відмовлено в прийнятті документів через
відсутність Державного акта на право власності на землю. Право власності на
земельну ділянку для обслуговування будинку позивач має згідно законодавства,
що діяло до 2002 року. Виготовивши Державний акт зараз, після поділу бкдинковолодіння
він змушений буде виготовляти ще раз на частину земельної ділянки. Позивач
понесе чималі матеріальні затрати, а тому просить рішення прийняти по справі по
наявних у справі документах. ОСОБА_2 в судовому засіданні не доведено, що сума
коштів, отримана від реалізації господарства у с.Верхняківці, була повністю
вкладена в будівництво нового будинку у м.Борщеві, не доведений розмір
отриманої суми коштів. Також не доведено належними доказами його участь в
будівництві як житлового будинку так і в зведенні ним одним добудов.

ОСОБА_6 зокрема пояснила, що на час будівництва спірного
будинку усі діти проживали з батьками, до 1975 року стали повнолітніми,
працювали і допомагали матері коштами з своїх заробітних плат, а будівництвом
займався лише батько. Добудови в господарстві також проведені лише
батьками.

Даючи пояснення
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги викладені в позовній
заяві від 3 листопада 2008 року підтримав повністю, а позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3
не визнав і пояснив, що земельну ділянку у м.Борщеві по вул.Новаторів він
отримав в 1965 році для будівництва житлового будинку та господарських
будівель. Будівництво вів із дружиною. Ніхто з дітей йому не допомагав, а тому
частки в майні не може мати. Закінчив будівництво в 1975 році. Усі діти, коли
виросли, а їх у нього є четверо, залишили його житловий будинок, окрім ОСОБА_2.
Син ОСОБА_2 привів в дім дружину, має своїх дітей. Через негаразди в сімейному
житті він з дружиною розлучився і тепер, на старість років, не хоче залежати від
будь-кого, хоче мати своє власне відокремлене житло. Добудову до житлового та
господарського будинків здійснював він сам.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також їх представник
ОСОБА_7 свої позовні вимоги підтримали повністю та просять задовольнити.

Зокрема представник ОСОБА_7 пояснив, що кошти, отримані з
продажу господарства у с.Верхняківці були усі вкладені ОСОБА_1 в будівництво.
Оскільки то був колгоспний двір, а станом на 1 липня 1990 року у спірному
будинку залишалися проживати лише троє його членів - батьки та ОСОБА_2, а тому
станом на 15 квітня 1991 року вони троє стали його власниками.

Позивач ОСОБА_2 пояснив, що він один своєю працею та
коштами допомагав батькам в будівництві житлового будинку. Мати не працювала,
брат ОСОБА_9 не прецював по стану здоров»я, сестри були ще неповнолітні. Коли
він з дружиною добудовував гараж, ванну та кухню, батько йому не заперечував.
Суму 1870 грн. він заплатив за виготовлення документації на добудови після
того, як представник ОСОБА_8 запропонував йому укласти мирову угоду. Оскільки
умови мирової угоди ними не погоджено, просить стягнути з ОСОБА_1 зайво
оплачені ним кошти.

Відповідачка ОСОБА_4 вимоги позивача ОСОБА_1 не визнала і
пояснила, що окрім неї та її бувшого чоловіка, частку у майні має їх син -
позивач ОСОБА_2 А тому позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнала повністю. Пояснила, що
ОСОБА_2 допомагав своїми коштами та грішми в будівництві спірного будинку, а
згодом, разом із дружиною добудував до будинку ванну кімнату, кухню та гараж.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, докази, надані сторонами в повному обсязі, вважає, що змінені 3
листопада 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя
підлягають до часткового задоволення, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна та
вішкодування заподіяної шкоди слід відмовити за безпідставністю, виходячи з
наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 8 серпня 1947 року.

Від шлюбу мають четверо дітей: сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження. Усі діти повнолітні.

Реєстрація розірвання шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_4
проведена 11 березня 2008 року, актовий запис № 32.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати
спільним майном подружжя будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому Борщівської
міської ради депутатів трудящих від 14 грудня 1965 року №195 ОСОБА_1 відведено
земельну ділянку розміром 600 кв.м для будівництва жилого будинку по АДРЕСА_1.

У відповідності до акту приймальної комісії від 19 лютого
1975, затвердженого рішенням виконкому від 26 лютого 1975 року, будівництво
визнано закінченим та введено в експлуатацію житловий будинок

У
відповідності до реєстрового напису на договорі від 23 лютого 1966 року про виділення земельної
ділянки в безстрокове
користування, зазначений
у договорі житловий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в
Чортківському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої
власності за ОСОБА_1 та зареєстровано в реєстрову книгу №1 за реєстровим № 131
19 березня 1975 року.

Згідно ст.22 КпШС України та ст.ст.60,63 Сімейного
кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю.

Оскільки будівництво спірного будинковолодіння велось у
період шлюбу позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_4, суд вважає, що жилий
будинок з надвірними будівлями та спорудами у зв»язку з цим є їх спільною
сумісною власністю.

Доводи позивача ОСОБА_2 щодо належності йому 13 частини
спірного будинковолодіння, як члена бувшого колгоспного двору, суд вважає
безпідставними.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в постанові
«Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»
від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15
квітня 1991 року Закону «Про власність», застосовується чинне на той час
законодавство. Зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному
двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що
втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років
підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (п.6).

Сім»я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали у с.Верхняківці
Борщівського району в господарстві ОСОБА_12 з часу одруження, з 1947 року.

В погосподарській книзі с.Верхняківці за 1947-1949 роки
голова колгоспного двору ОСОБА_12 змінений на ОСОБА_1.

Як встановлено в судовому засіданні, в 1966 році подружжя
ІНФОРМАЦІЯ_5 розпочали будівництво будинку у м.Борщеві і з 1969 року стали
разом з дітьми в ньому проживати.

Господарство у с.Верхняківці подружжям було продане в
1966 році, а отже припинило своє існування. Новостворений у 1975 році у
м.Борщеві двір не відносився до суспільної групи двір колгоспника.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Позивач ОСОБА_2 не довів суду, що будівництво спірного
будинковолодіння було розпочато за домовленністю між батьками та ним, а також
що будівництво велось за рахунок спільної праці членів сім»ї, а тому стало
спільною сумісною власністю батьків та його, в рівних частинах.

На час початку будівництва, 23 лютого 1966 року ОСОБА_1
була виділена земельна ділянка, лише старшому сину ОСОБА_9 виповнилося 18
років. В 1969 році навесні уся сім»я перейшла проживати в уже збудований
житловий будинок.

Згідно записів в трудовій книжці на ім»я ОСОБА_2, до 1969
року ОСОБА_2 працював лише 4 місяці 27 днів в 1966 році майстром парихмахером у
м.Борщеві, і 1 місяць парихмахером в смт.Товсте Заліщицького району. А також в
1968 році 2 місяці 15 днів водієм Борщівського автотранспортного підприємства.
З 20 листопада 1970 року по день прийняття будинковолодіння в експлуатацію, 19
лютого 1975 року, пропрцював 4 роки 3 місяці, 28 днів водієм.

Як пояснили в судовому засіданні опитані як свідки діти
подружжя ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_13, усі діти в сім»ї стали працювати до
виповнення 18 років. Усі допомагали батькам по господарству, зароблені кошти
віддавали матері, яка поралася по господарству. Однак ніхто з дітей, вони та
брат ОСОБА_9, не ставлять вимоги батькам про виділення їм частки в
домоволодінні. Одружившись, ОСОБА_9 в 1972 році, ОСОБА_6 в 1973 році, ОСОБА_13
в 1975 році, з сім»ями продовжували жити у будинку батьків.

Опитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що
усі діти допомагали батькам в господарстві, коли перейшли жити в новозбудований
будинок навесні 1969 року. Сини ОСОБА_9 та ОСОБА_2 допомагали в будівництві,
підносили пісок, цемент, подавали дошки та інший будівельний матеріал, доньки
допомагали матері.

Інших доказів щодо ступеня трудової участі у створенні
спільної сумісної власності на спірне будиноволодіння позивач ОСОБА_2 в
судовому засіданні не навів.

В судовому засіданні з»ясовано, що з часу здачі спірного
житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в експлуатацію, без
відповідного дозволу була проведена добудова ванної кімнати, кухні та гаражу.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять виділити їм зазначені
добудовані приміщення та визнати за ними право власності на ці приміщення, вказуючи,
що саме вони проводили будівництво цих приміщень.

Суд вважає такі вимоги позивачів безпідставними.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року № 7, зазначено, що члени
сім»ї власника жилого будинку, якщо вони брали участь лише у будівництві
підсобних будівель (літньої кухні, сараю тощо) і підсобних приміщень, вправі
вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат
на будівництво, якщо допомогу забудовнику вони надавали не безоплатно.

Позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не представлено документів
про виділення їм для будівництва земельної ділянки, не надано дозволу виконкому
міської ради на проведення добудов до житлового та господарського будинків.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні лише пояснив, що
виготовляв в 1982 чи в 1983 роках до кухні у спірному будинку двері та двоє
вікон. За роботу гроші йому приносив ОСОБА_2

А свідок ОСОБА_16 пояснив, що на будівництві бачив більше
ОСОБА_2, аніж його батька ОСОБА_1 Не раз бачив як ОСОБА_2 привозив у
господарство майстрів, що проводили будівництво.

Інших доказів з приводу трудової чи матеріальної участі в
будові гаражу, веранди та кухні позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суду не
надали.

Зі зведено-оціночного акту по будинковолодінню АДРЕСА_1
станом на 1 квітня 2008 року рахуються: житловий будинок, гараж, господарський
будинок, відмостка, ворота, дві огорожи, дійсною вартістю 64876 грн.

Під час розгляду справи в суді рішенням виконавчого
комітету Борщівської міської ради від 25 січня 1990 року № 14 надано дозвіл на
добудову до житлового будинку розміром 2,8 х 2,4 м після одержання погодженої
проектної документації та інше.

Рішенням виконкому Борщівської міської ради від 24
листопада 2008 року № 360 надано дозвіл ОСОБА_1 на приведення у відповідність
до державних стандартів, норм і правил проведеної добудови до існуючого
житлового будинку ванни і кухні розміром в плані 2,57 х 6,65 х 3,77 м загальною
площею 19,79 кв.м, а також добудови гаражу до існуючого господарського будинку
розміром в плані 5,50 х 4,07 м загальною площею 18,04 кв.м.

На виконання даного рішення
ОСОБА_1 виготовлено в ліцензованій проектній організації документацію на
житловий та господарський будинки.

Звернувшись до державної комісії для прийняття добудов в
експлуатацію, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі «Акта державної приймальної
комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта» по
причині відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

За договором від 23 лютого 1966 року на підставі рішення
від 14 грудня 1965 року виконком Борщівської міської ради депутатів трудящих
надав ОСОБА_1, як забудівнику, виділену земельну ділянку в безстрокове користування.
Договір посвідчений 1 листопада 1966 року державним нотаріусом Р № 1081.

Право власності набувається з підстав, що не заборонені
законом. На новостворене нерухоме майно зазначене право виникає з моменту
завершення будівництва, а якщо законом передбачено прийняття такого майна в
експлуатацію або воно підлягає державній реєстрації, - з моменту вчинення цих
дій.

Зважаючи на вимоги ст.331 ЦК України, а також беручи до
уваги відсутність у позивача ОСОБА_1 лише акту прийняття добудов в експлуатацію
та їх відповідної державної реєстрації, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
слід задовольнити частково, поділ будинковолодіння слід провести як незавершене
будівництвом та визнати право кожного з подружжя на незавершене будівництво.

При поділі спірного будинковолодіння, що являється
спільною сумісною власністю колишнього подружжя, суд, у відповідності із ст.28
КпШС України, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України виходить з того, що їх частки
визнаються рівними.

Сторони не досягли згоди про спосіб поділу нерухомого
майна.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 1148 від 10 вересня 2008 року, експертом запропоновано лише один
варіант поділу.

Суд враховує доводи позивача ОСОБА_1 та його
представників стосовно того, що у ОСОБА_2, який проживає у будинку разом із
матір»ю, відповідачкою ОСОБА_4, є у власності автомобіль, а також бере до уваги
позицію відповідачки ОСОБА_4, яка просить зменшити її частку в спільному майні
подружжя в користь сина ОСОБА_2, і вважає за необхідне позивачу ОСОБА_1
виділити першу половину будинковолодіння згідно висновку будівельно-технічної
експертизи на суму 97415 грн., а відповідачці ОСОБА_4 другу половину
будинковолодіння на суму 108585 грн. Різницю вартості поділеного майна 5585
грн. слід стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1

ОСОБА_2 та ОСОБА_3
просять стягнути в їх користь з ОСОБА_1 як матеріальну шкоду 1870 грн.
непрамовірно сплачених за виготовлення проектно-технічної документації.

Враховуючи, що згідно наданої суду квитанції № 11 від 7
листопада 2008 року РКП «Архбудпроект» сплачено 2621 грн. 60 коп. ОСОБА_1, а
інших доказів заподіяння позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ними є в судовому
засіданні не представлено, суд вважає, що цій частині позов також до
задоволення не підлягає.

З відповідачки ОСОБА_4 слід стягнути в
користь позивача ОСОБА_1 усі понесені судові витрати, а також в дохід держави
64,98 грн. судового збору, який не оплатив при зміні позовних вимог позивач.

З ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави 51,22 грн. недоплаченого судового
збору.

В решті понесені витрати слід
покласти на сторони в межах, в яких вони їх понесли.

На підставі наведеного, ст.ст.22,28,29 КпШС України,
ст.60,63,68, 69,70 СК України, п.п.3,5,6,8 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995 року № 20 “Про судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності”, п.п.4,6-9 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року № 7,
ст.ст.86,105,112 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст.331,368,372,383 ЦК
України в редакції 2003 року, та керуючись ст.10,11,60,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна
подружжя задовольнити частково.

Провести поділ незакінченого будівництвом
будинковолодіння АДРЕСА_1, як спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1148 від 10 вересня
2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на незакінчене
будівництвом будинковолодіння АДРЕСА_1, виділивши: в житловому будинку житлову
кімнату 1-3 площею 15,10 кв.м. вартістю 23071 грн.; кухню 1-4 площею 12,50
кв.м. вартістю 19099 грн.; коридор 1-5 площею 3,20 кв.м. вартістю 4889 грн.;
коридор 1-6 площею 7,20 кв.м. вартістю 11001 грн.; кладовку 1-7 площею 4,90
кв.м. вартістю 7487 грн.; кладовку 1-9 площею 3,40 кв.м. вартістю 5195 грн.; а
всього площею 46,3 кв.м., а також підвал площею 6,8 кв.м, а з врахуванням
коефіцієнту 0,7 площею 4,76 кв.м вартістю 7273 грн., та з надвірних будівель
стайню вартістю 13000 грн., кладову вартістю 6400 грн., а всього з
будинковолодіння на загальну суму 97415 грн., що складає 47100 ідеальних
долі.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на незакінчене
будівництвом будинковолодіння АДРЕСА_1, виділивши: ванну 1-1 площею 4,20 кв.м.
вартістю 6417 грн.; коридор 1-2 площею 4,30 кв.м. вартістю 6570 грн.; житлову
кімната 1-8 площею 13 кв.м. вартістю 19863 грн.; житлову кімната 1-10 площею
23,80 кв.м. вартістю 36364 грн.; кухню 1-11 площею 11,50 кв.м. вартістю 17571
грн; а всього разом площею 56,8 кв.м., а також з надвірних будівель гараж
вартістю 21800 грн., а всього з будинковолодіння на загальну суму 108585 грн.,
що складає 53100 ідеальних долі.

ОСОБА_4 замурувати дверний проріз з кімнати 1-8 до
кладової 1-5 на суму 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 5585 грн. як різницю
вартості поділеного майна.

В решті позовних вимог відмовити
за їх безпідставністю.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна та
вішкодування заподіяної шкоди відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1
понесені судові витрати: 324 грн. 38 коп. сплаченого судового збору, 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді,
700 грн. витрат на правову допомогу, 1500 грн. оплати вартості проведеної
судової будівельно-технічної експертизи, а також в дохід держави 64,98 грн.
судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 51,22 грн. судового збору.

В решті понесені витрати покласти
на сторони в межах, в яких вони їх понесли.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня його проголошення через Борщівський районний суд до
апеляційного суду Тернопільської області та апеляційну скаргу протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження в такому ж порядку.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно.

Суддя Борщівського районного суду                        Денисова Т.С.