Справа № 2-2213/08 р
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2008 року

м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі: головуючої-судді Кардаш О.І. при секретарі Боднар Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
про втрату права на житло та зустрічною позовною заявою
ОСОБА_2
до
ОСОБА_1
про вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що згідно типового договору найму житла від
ІНФОРМАЦІЯ_1
року вона являється квартиронаймачем квартири
АДРЕСА_1
в м.Калуші. В квартирі зареєстрована відповідачка, моя дочка, яка з 1993 року у спірній квартирі не проживає, проте час від часу появлялася, а з 2001 року взагалі не появляється, речей її у квартирі немає. Тому просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

ОСОБА_2
. звернулася до суду з зустрічним позовом про вселення посилаючись на те, що після того як її дочка поселилася проживати до бабусі у м. Жидачів Львівської області, вона часто відвідувала її, однак постійне місце проживання її було м.Калуш.
ІНФОРМАЦІЯ_2
року її було взято під варту та засуджено вироком Жидачіввського райсуду 23.10.2003 року до шести років позбавлення волі і відповідно до довідки Збаражської колонії Тернопільської області звільнено з місць позбавлення волі. Після звільнення у паспортному столі Калуського МВ УМВС її повідомили, що відповідно до рішення Калуського міського суду від
ІНФОРМАЦІЯ_3
року її було виписано з спірної квартири, як таку, що втратила право на проживання. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від
ІНФОРМАЦІЯ_4
року зазначене вище рішення було скасовано. Вказує, що відповідно до вимог житлового законодавства, перебуваючи в місцях позбавлення волі, вона не втратила права на проживання у спірній квартирі., а тому просить суд вселити її в квартиру
АДРЕСА_1
в м.Калуші

В судовому засіданні представник позивача за первинним позовом свій позов підтримала, а зустрічний - не визнала.

Відповідач
ОСОБА_2
. первинний позов не визнала, а зустрічний про вселення підтримала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що первинний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного - слід відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що згідно типового договору найму житла від
ІНФОРМАЦІЯ_1
року
ОСОБА_1
являється квартиронаймачем квартири
АДРЕСА_1
в м.Калуші і в даній квартирі зареєстрована
ОСОБА_2
(а.с.4-6).

В судовому засіданні з»ясовано, що
ОСОБА_2
в період з 2001 по 2003 року за постійним місцем реєстрації не появлялася.

Факт відсутності відповідача за постійним місцем проживання понад шість місяців, станом на березень 2003 року підтверджується наступними доказами.

Згідно акту, складеного КП
ІНФОРМАЦІЯ_5
від
ІНФОРМАЦІЯ_6
року, вбачається, що під час перевірки за вищевказаною адресою встановлено, що
ОСОБА_2
не проживає там більше десяти років (а.с.7).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_3

ОСОБА_4
,
ОСОБА_5
та
ОСОБА_6
, суду пояснили, що вони є сусідами
ОСОБА_1
і її дочку,
ОСОБА_2
, за місцем проживання до 2003 року не бачили.

Свідок
ОСОБА_7
суду ствердила, що перебуває дружніх стосунках з сім»єю позивачки і відвідуючи їх на різні свята чи інші дні жодного разу не бачила
ОСОБА_2
чи її речей.

Для підтвердження факту не проживання відповідача у зазначеному житловому приміщення судом враховуються досліджені в судовому засіданні письмові докази, які вказують на те, що
ОСОБА_2
до часу її затримання в березні 2003 року проживала за іншою адресою, а саме в м.Жидачів по
АДРЕСА_2
Львівської області (а.с.100-103,123).

Суперечливими є і самі пояснення
ОСОБА_2
Так, в поданому запереченні на позовну заяву від
ІНФОРМАЦІЯ_7
року (а.с.86), вона зазначає, що протягом трьох років до березня 2003 року перебувала на заробітках в Росії. А вже в судовому засіданні
ОСОБА_2
стверджувала, що перебувала протягом цього часу в м.Калуші і час від часу навідувалася провідувати дочку в м.Жидачів.

У відповідності ст.ст.71-72 ЖК України особи, які не проживають у будинку без поважних причин більше шести місяців визнаються такими, що втратили право на житло.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено, що
ОСОБА_2
станом на березень 2003 року не проживала в квартирі
АДРЕСА_1
в м.Калуші більше шести місяців без поважних причин і її слід визнати такою, що втратила право на користування зазначеним жилим приміщенням.

Показання свідків
ОСОБА_8
та
ОСОБА_9
, які в судовому засіданні ствердили, що
ОСОБА_2
приїжджала до м.Калуша і перебувала там, не можуть судом братися до уваги як доказ на підтвердження факту її проживання у спірному житлі.

З урахування вищенаведеного, суд вважає, що позов
ОСОБА_2
до
ОСОБА_1
. про вселення є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.71-72 ЖК України, ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов
ОСОБА_1
задовольнити. Визнати
ОСОБА_2
такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням квартирою
АДРЕСА_1
в м.Калуші.

Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_2
до
ОСОБА_1
про вселення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

ГОЛОВУЮЧА :