Справа № 2-827/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М       У К Р А Ї Н И

04 березня 2008  року Деснянський районний суд м. Чернігова у
складі:

головуючої судді    Карапута Л.В.

при секретарі          Антоненко Л.А.,

за участі                  позивача, відповідача  представника третьої особи - органу опіки та
піклування,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про  позбавлення
батьківських прав,

встановив:

09 листопада 2007  року
позивачка   звернулася  з позовом до ОСОБА_2  про позбавлення його  батьківських прав відносно неповнолітньої
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні   позивач позов підтримала  та
просила його задовольнити, суду пояснила, що являється опікуном дівчинки,
батько  знаходився у місцях позбавлення
волі, з дня народження доньки не піклувався та незаймався її вихованням,  не надавав
будь-якої матеріальної допомоги, а після повернення з місць позбавлення
волі ситуація  по виконанню відповідачем
своїх батьківських прав до своєї доньки фактично не змінилася.

Відповідач позов не визнав і просив
відмовити в його задоволенні та пояснив суду, що після повернення з місць
позбавлення волі з червня місяця 2007 року проживає разом зі своєю дружиною,
донькою та опікуном, працює та утримує
сім”ю і дитину. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу народився син, а тому
просить  зберегти сім”ю та не позбавляти
його батьківських прав.

Представник третьої особи  - органу опіки та піклування вважає за
доцільне позбавити батьківських прав відповідача, оскільки відповідач  не достатньо приділяє  уваги належному та матеріальному утриманню
своєї доньки.

Суд, заслухавши  пояснення
сторін, думку представника органу опіки та піклування, допитавши свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_4  та дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено
наступне.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком  неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідок ОСОБА_5 пояснила в судовому
засіданні, що  відповідач є батьком  неповнолітньої ОСОБА_3, який після звільнення
з місць позбавлення волі проживає зі своєю дружиною  ОСОБА_6,
опікуном ОСОБА_1 та дочкою ОСОБА_3. Батько дитини  гуляє зі своєю дочкою ОСОБА_3 та здійснєю
виховання ї матеріальне утримання. Щодо вчинення  сварок чи бійок  з бабусею своєї доньки їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що  відповідача нікоди не бачив та про його
негативне відношення до дитини йому нічого невідомо.

Як роз”яснив Пленум Верховного Суду
України №3 в Постанові „Про практику застосування судами законодавства при
розгляді  справ про усиновленння і про
позбавленння батьківських прав” від 30.03.2007 року,  позбавлення батьківських прав  ( тобто прав на виховання  дитини, захист її інтересів та ін. ), що
надані  батькам  до досягнення
дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є
крайнім  заходом впливу на осіб, які не
виконують  батьківських обов”язків, а
тому питтання  про його застосування  слід вирішувати лише після  повного, всебічного, об”єктивного з”ясування
обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування Деснянської районної ради м. Чернігова відповідача доцільно
позбавити батьківських прав.

Однак, як встановлено в судовому
засіданні, органом опіки та піклування Деснянської районної ради м. Чернігова
не з”ясовані та не перевірені в повному обсязі
умови  та належність утримання
своєї доньки з боку відповідача, при цьому будь-які акти обстеження не
здійснювалися.

Згідно з норми  ст. 164 СК України, ухилення  батьків від виконання своїх обов”язків має
місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток  дитини, її навчання, підготовку до
самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного
догляду, лікуування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. При цьому  ухилення від
виконання  дитини  є лише
за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування
ними своїх обов”язків.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження своїх позовних
вимог позивачем щодо підстав не надання матеріальної допомоги на утримання
дитини не було доведено, оскільки в судовому засіданні позивачка не
заперечувала про спільність проживання батьків з дитиною та придбання продуктів
харчування відповідачем, що й також підтверджується чеками наданих в судове
засідання відповідачем.

Оскільки, винної поведінки  відповідача та свідомого нехтування  ним своїх обов”язків  по
вихованню дитини  в судовому
засіданні не встановлено та інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог
з боку позивача не надано, тому суд приходить до висновку  про
безпідставність  позовних вимог
щодо позбавлення батьківських прав
ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208
- 209, 292, 294 ЦПК України,  ст. 164 Сімейного
кодексу України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1  відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до  Апеляційного суду Чернігівської області.  Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: