Справа №22ц - 572 /2008р. Категорія ЦП -5
Головуючий у першій інстанції- Гниличенко М.В. Доповідач - Троїцька Л.Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» лютого 2008р. м.Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Каранфілової В.М., Ісаєвої Н.В.,

при секретарі - Басовій Н.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Київського районного суду м.Одеси від 25 жовтня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_4до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006р. позивачка звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_1 і просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті її матеріОСОБА_5, померлоїІНФОРМАЦІЯ_1

Вона своєчасно у встановлений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, проте свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримала. Крім неї, спадкоємцем після смерті матері являвся ОСОБА_6

Власником спірної квартири в правовстановлюючому документі зазначений ОСОБА_6, який був членом ЖБК „Приморський-16". Більшу частину вартості квартири він виплатив до вступу в шлюб з ОСОБА_5 Іншу частину - під час шлюбу за спільні кошти.

Так як майно, нажите подружжям під час шлюбу є спільною власністю і кожний має рівні права на це майно, то ОСОБА_5розпорядилась своєю частиною майна, залишивши заповіт на 1/2 частину квартири на її ім'я.

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6 помер. Спадкоємцем після його смерті є син - ОСОБА_1 (а.с.4-5).

Під час розгляду справи позивачка неодноразово змінювала та уточнювала позовні вимоги і 24.09.2007р. пред'явила позов до ОСОБА_1 і до другої дружини померлого - ОСОБА_3., яку суд за клопотанням ОСОБА_4. залучив до участі у справі в якості співвідповідача (а.с.32).

Остаточно просила визнати за нею право власності на 17М00 частин спірної квартири в порядку спадкування після смерті її матері (а.с.126-127).

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 25 жовтня 2007р. позовні вимоги ОСОБА_4. задоволені.

Суд визнав за позивачкою право власності на 17М00 частин квартири АДРЕСА_1, у порядку спадкування за заповітом після смертіОСОБА_4

2

В апеляційних скаргах апелянти просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4. відмовити, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У разі задоволення їх апеляційної скарги стосовно рішення суду першої інстанції апелянти також просили скасувати ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 02 жовтня 2006р. про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну квартиру.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, який виклав доводи апеляційних скарг, зміст рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги позивача та визнаючи за нею право власності на 17U00 частин спірної квартири, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 не має право на обов'язкову частку після смерті дружиниОСОБА_4, оскільки він не заявив та не оформив це право у встановленому законом порядку.

Між тим, з такими висновками колегія погодитись не може.

В суді апеляційної інстанції встановлено і це не оскаржується сторонами, що після смертіОСОБА_4 право на спадкування по закону мали дві її працездатні донькиОСОБА_6, позивачка по справі - ОСОБА_4, та чоловік померлої - ОСОБА_6

Згідно ст.535 ЦК України в редакції 1963 року, неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Частиною 1 ст.548 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Аналізуючи зміст вказаних норм матеріального права, колегія приходить до висновку, що ОСОБА_6 мав право на обов'язкову частку після смерті своєї дружиниОСОБА_4 незалежно від залишеного нею заповіту на ім'я доньки ОСОБА_4. На час смерті дружини ОСОБА_6 проживав в спірній квартирі, тому колегія вважає, що він фактично вступив в управління та володіння обов'язкової частки спадкового майна.

За таких обставин, при встановленні частки у спадкуванні ОСОБА_4. необхідно враховувати і обов'язкову частку ОСОБА_1

При визначенні часткиОСОБА_4 в спірній квартирі суд першої інстанції обґрунтовано взяв за основу суму всього паєнакопичення внесеного у розмірі 5169 карбованців і правильно встановив, що ОСОБА_4 належало 17/100 частин даної квартири, оскільки в період шлюбу ними було спільно виплачено 1749 карбованців (5169-3420 (де 3420 - це внесена сума ОСОБА_4 до вступу в шлюб з ОСОБА_5), що складає від загальної вартості 34М00 частин квартири (1749карб. : 5169карб. = 0,34 = 34/100 - спільна сумісна власність подружжя; 34/100 : 2 = 17М 00 - частка кожного з подружжя).

Обов'язкова частка ОСОБА_1 буде складати 51Л600 частини спірної квартири, тобто 2/3 від 17/300 (де 17/300 - це частка, яка належала б кожному із трьох спадкоємців (дві доньки та чоловік померлої) при спадкоємстві за законом після смертіОСОБА_4, а 2/3 - це встановлений ЦК України в редакції 1963р. розмір обов'язкової частки).

Враховуючи викладене, колегія вважає, що ОСОБА_4. згідно спадкування за заповітом після смерті матеріОСОБА_4 буде належати 51/600 частин спірної квартири (17М00 - 51/600 = 102/600 - 51/600).

3

Доводи апелянтів про те, що позивачка пропустила строк позовної давності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вона своєчасно звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і не отримала спадщину, так як за домовленістю між нею та ОСОБА_4, останній залишався постійно приживати в квартирі і питання по оформленню спадщини вона могла вирішити тільки після його смерті.

Дані обставини відповідачами не спростовуються і підтверджуються довідкою 3-ої Одеської державної нотаріальної контори №3703 від 20.12.2001р. (а.с.14 цивільної справи за позовом ОСОБА_4. до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування), а також довідкою №547 від 28.01.2008р., наданою в апеляційну інстанцію, та поясненнями позивачки як в судовому засіданні від 25.10.2007р. в суді першої інстанції (а.с.128), так і в суді апеляційної інстанції.

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6 помер. Відповідачі по справі не визнають за нею право власності на частку в спірній квартирі.

За таких обставин, колегія вважає, що з цього моменту починає перебіг позовної давності для ОСОБА_4.

Оскільки суд першої інстанції допустив помилку при встановленні частки позивачки в спадковому майні, колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія відмовляє у задоволенні вимог апелянтів про скасування ухвали Київського районного суду м.Одеси від 02.10.2006р., якою накладено арешт на спірну квартиру, в порядку ч.6 ст.154 ЦПК України.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 25 жовтня 2007р. скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 51/600 частину квартириАДРЕСА_1, у порядку спадкування за заповітом після смертіОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

В іншій частині - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, однак, може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на протязі 2-ох місяців з дня його проголошення.