справа № 2- 102008
Р І Ш Е Н Н  Я

Іменем  України

10  грудня  2008 р.
Красноперекопський   міськрайонний
суд  АР Крим

У  складі:
судді
Стародуб  Г.А.

при   секретарі                    Івановій  Ю.А.

Розглянувши   у  відкритому
судовому  засіданні  в м.
Красноперекопську

цивільну
справу  за  позовом
ОСОБА_1 до  ОСОБА_2   про
відшкодування   матеріальної   та
моральної  шкоди,

ВСТАНОВИВ :

13.06.2008  р.  ОСОБА_1
звернулася  до  суду
до   ОСОБА_2.   про
відшкодування   заподіяної  їй
матеріальної  та  моральної
шкоди.

Свої  вимоги  заявниця
мотивує  тим,  що
в  кінці  листопада
м-ця   2003 р.,  у
зв'язку  з  хворобою,
вона  уклала  усний
договір   з ОСОБА_2.  про
передачу  їй  на
тимчасове  утримання   собаки
на  прізвисько  “Беркут”,
3-х  річного  віку,
для   використання  його
при  охороні   домоволодіння,  яке
належить  ОСОБА_2.,  за
адресою:  АДРЕСА_1.

При  усній
домовленості  з  ОСОБА_2.
ними  були  обумовлені
умови   тимчасового   знаходження
собаки, а  саме:

-     власником  собаки
залишається  ОСОБА_1;

-     ОСОБА_2
передається  собака  для
тимчасового   використання   при
охороні   домоволодіння,  належного
ОСОБА_2.;

-     ОСОБА_2.
зобов'язується   повернути  собаку
ОСОБА_1  на  першу
її  вимогу  незалежно
від  часу  і
терміну  служби  собаки;

-     собаку
ОСОБА_2.  повертає  особисто
ОСОБА_1;

-     ОСОБА_2.
не  вправі   передавати
кому-небудь  собаку;

-     у
випадку  захворювання  собаки,
ОСОБА_2.  зобов'язується  повідомитиОСОБА_1;

-     у
якості  оплати  за
використання  собаки   ОСОБА_2.
зобов'язується годувати  і   утримувати
собаку;

-     відповідальність  за
збереження  собаки   несе
ОСОБА_2.;

-     у
випадку   гибелі   і
зникнення  собаки   ОСОБА_2.
зобов'язується відшкодувати
вартість  собаки.

Відповідачка
погодилась   на  таких
умовах  утримувати  собаку.

Оскільки  вона   тривалий
час  хворіла,  то
неодноразово  приходила  до
ОСОБА_2.  провідувати  собаку
і  упевнитись  в
тому, в  яких  умовах
утримується   її  собака.
Оскільки  собака   перебувала
в  неналежних  умовах,
то  вона  звертала
на  це  увагу
відповідачки.

У  2004
році  вона  продовжувала
хворіти  і  попередила
відповідачку  про  те, що
у  2005  році
вона  забере  свою
собаку.

30.06.2005 р.
вона  прийшла  до
відповідачки  з  метою забрати
свою  собаку,  яка
знаходилась  на  подвір'ї
у  відповідачки,  але
відповідачка  не  пропустила
її  у  свій
двір,  прогнавши  її,
при  цьому  всіляко
її  ображала.  Собаку
їй  не  повернула.
З  приводу  чого
вона  змушена  була
звернутись  з  заявою
до  Красноперекопського  МРВВС.

Восени  2007 р.   відповідачка   повідомила
їй,  що  собаку
повертати  їй  вона
не  збирається,  оскільки
собаку    викрали.

Вартість  собаки
на  прізвисько  “Беркут”
вона  оцінює  в
650  гр.  Відшкодувати
вартість  собаки  добровільно
відповідачка  не  бажає,
а  тому  вона
змушена  звернутись  до
суду.

Окрім  матеріальної  шкоди
їй  заподіяна  моральна
шкода,  яку  вона
оцінює  в  3000 гр.,
оскільки   вже  на
протязі  тривалого  часу
вона   душевно  страждає
та  переживає  з
приводу   зникнення  собаки
з  вини  відповідачки,
яка  не надала   відповідних
умов   по  її
утриманню  та   доглядом
та  поганого   відношення
відповідачки  до  неї,
на  її   вимоги
про  повернення   собаки,
яка  була  нею
передана  тимчасово   на
період  її  хвороби.

У  судовому  засіданні
позивачка  і  її
представник   Жирнов  Є.В.
підтримали  заявлені  вимоги
і  наполягають  на
їх  задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_2.
заявлені  вимоги  позивачки
не  визнала,  пояснивши
суду,  що   дійсно
у  вересні  місяці
2003  року    позивачка
принесла  їй   у
подарунок  цуценя  на
прізвисько  “Беркут”,  віком
3-4  місяці.  Цуценя
було  не  чистої породи “німецької  вівчарки”,
а  перевідник,  тобто
порода  вівчарки  змішана
з  дворовим   псом,
про  що  свідчив
колір  цуценяти  з
рижими  підпалами  лап (
німецька  вівчарка  чорного
окрасу і стоячими  вухами), а
у  цуценяти  вуха
трохи  звисали,  підпали
рижого  окрасу  були
не  тільки  на
лапах,  але  мали
місце  біля  вух,  а  також
під  шиєю. Оскільки  в  неї  здохла
собака, то   вона  прийняла
від ОСОБА_1.  принесене  нею
цуценя,  як  подарунок,
т.я.  вона,  працюючи
у  Красноперекопській   ветлікарні,    ветеринарним  лікарем
у  1996  р.
вийшла   на  пенсію
і  на  протязі
2001 - 2003 р.р. ,  позивачка   приносила
їй  неодноразово  до
дому  своїх  собак
для  лікування.    Вона
їх  вирощувала    і
була  з  нею
у  добрих  відносинах.
Ніякого  усного  договору
про  утримання   собаки
на  умовах,  приведених
в  позові   позивачкою,
між  нею  і
ОСОБА_1  не  було.
Тим  паче,  що
породну собаку  вівчарку 3-х  річного
віку  вона  б
не  прийняла,  оскільки
в  такому  віці
собака  вже  добре
знає  свого  хазяїна
і  її  до
себе  не  підпустила б.
На  протязі  2-х
років  цуценя  знаходилось
у  неї,  вона
його  доглядала,  годувала,
робила  йому  необхідні
щеплення. У  вересні  м-ці
2005  р.  до
неї  прийшла  ОСОБА_1
з  метою  забрати
собаку, т.я.  вона  вже
передумала  її  дарувати.
Її  вимаганню  вона
була  здивована,  оскільки
при  передачі  їй
цуценяти  мова  йшла
відносно  собаки,  як
подарунка.  Зважаючи  на  те,
що  ОСОБА_1 все ж  таки
вимагала  собаку  вона
запропонувала  їй, що  вона
вже  згодна   заплатити
за  нього   50
гр.,  оскільки  вона
вже  звикла  до
цуценяти,  яке  вже
на  протязі  2-х
років  значно  підросло
і   враховуючи  те,  що  вона
витратила  на  його
утримання  відповідні  кошти,
але  з  її
пропозицією  ОСОБА_1  не
погодилась. Після  цієї  розмови
позивачка   стала  періодично
приходити  до  неї
зі  своїми  дітьми,
знайомими,  вимагаючи  віддати
їй  собаку,  погрожуючи
її  здоров'ю   та
її  майну.

10  жовтня
2007 р.  вона  поїхала
в  м.Красноперекопськ,  оскільки
проживає  у  передмісті,
повернувшись  з  міста
десь  через   годину,
чи  трохи  більше, вона
виявила,  що  собака
відв'язана   з  каната
і   вкрадена,  з
приводу  чого  вона
змушена  була  звернутись
з  заявою  до
Красноперекопського   РМВВС.

Вимоги  позивачки
фактично  не  відповідають
обставинам,  які  мали
місце,  а  тому
в  заявленому  позові
позивачки  просить  відмовити.

Допитані  судом  свідки
зі  сторони  позивачки :
ОСОБА_3.,  яка  є
дочкою  позивачки,  ОСОБА_4.,
який  приходиться  сином
позивачки,  ОСОБА_7.,  ОСОБА_5.,ОСОБА_6.  пояснили
суду:

-  ОСОБА_3., ОСОБА_4.,  ОСОБА_7, ОСОБА_6., що  восени
2003  р.  ОСОБА_1
дали  направлення   в
лікарню  на  операцію.
Перед  тим,  як
лягти  на  операцію
вона  звернулась  до
них,  щоб  допомогли
їй  відвести   на
тимчасовий  догляд  собаку,
німецьку  вівчарку   на
прізвисько  “ Беркут”  3-х
річного  віку,   до
ОСОБА_2.,  яку  вона
добре  знала,   як
ветеринарного  лікаря.  Привівши
собаку,  ОСОБА_2.  пропустила
на  подвір'я  ОСОБА_1
з  собакою  і,
т.я.  вона   боялась
собаки,  яка  не  підпускала  ОСОБА_2
до  себе,  то
ОСОБА_1  сама   прив'язала
собаку   канатом  до
дерева,  пояснивши  ОСОБА_2.,
як  годувати  собаку,
підсунувши   до  неї
миску  палицею.

Десь  через
неділю  вони  пішли
до  ОСОБА_2.  провідати
собаку,  собака    почувалася
добре,  бігала  у
дворі.

Восени  2005  р. ОСОБА_1 пограбували  і  вона  вирішила забрати  собаку
у  ОСОБА_2.  Всі
разом  вони  пішли
до  ОСОБА_2.  На
знак   подяки  ОСОБА_1
купила  2  коробки
шоколадних   цукерок,  викликала
ОСОБА_2.   і   запропонувала    повернути
їй  собаку,  яка
була  в  цей
час  прив'язана   у
дворі  за  дерево.
Але  ОСОБА_2.,  посварившись
з  ОСОБА_1,   категорично
відмовилась  повернути  ОСОБА_1 собаку,  викинувши
їй  в  слід
принесені  нею  цукерки,
перевівши   собаку  в
сарай.

На  запитання
представника  позивачки  ОСОБА_8.
свідки  ОСОБА_3.,   ОСОБА_4., ОСОБА_6.  відповіли,
що  копія знімку  собаки породи “ німецької  вівчарки”
відповідає  схожості   собаки
на  пріззвисько  “Беркут”,
який  був  переданий
ОСОБА_1  ОСОБА_2.

Свідок   ОСОБА_4  відповів,
що   на   копії
знімку  є  сама
собака  “Беркут”,  знімок
він  робив  особисто.

Свідок   ОСОБА_5.  пояснила,
що  вона  є
сусідкою   відповідачки  ОСОБА_2.,
яка   мешкає  в
другій  половині   будинку,
в  якому   проживає
вона.  З ОСОБА_2.  вона
знаходиться   в  неприязних
стосунках. Вона  особисто  бачила,
як   ОСОБА_1  привела
ОСОБА_2.   дорослу  собаку
породи  “німецька  вівчарка”,
окрасу  чорного  з
рижими  підпалами  для тимчасової  охорони
будинку  відповідачки ,  оскільки
сама   ОСОБА_1  в
цей  час  хворіла.
ОСОБА_1  прив'язала   собаку
канатом  до  дерева
і  домовилась  з
ОСОБА_2. , як  доглядати  за
собакою.

Прив'язавши  собаку
ОСОБА_1  вийшла  з
подвір'я   і  продовжувала
говорити  ОСОБА_2.,  що
собаку   вона  передає для
тимчасової  охорони  будинку
відповідачки, а  не  як
подарунок.

Через  два  роки
ОСОБА_1  прийшла  забрати
свою  собаку,  але
ОСОБА_2.  собаку  їй
не  повернула,   вигнала
її  з  подвір'я.

Допитані  судом  свідки
зі  сторони  відповідачки:
ОСОБА_9. і   ОСОБА_10   пояснили,
що  вони  знаходяться
в  приятельських  стосунках
з  ОСОБА_2. ,  часто  провідували  її
вдома.

Особисто  ОСОБА_9.  відомо
те, що  восени  2003
р.,  коли  вона
знаходилась  у   ОСОБА_2.,
в  черговий  раз
провідуючи  її,   ОСОБА_1
принесла    в  подарунок
ОСОБА_2.  цуценя,  віком
3-4  місяці,  яке
трохи  було  схоже
на    вівчарку.

Свідок  ОСОБА_10  пояснила, що
вона  не  раз
провідувала  ОСОБА_2.   і
бачила,   як   ОСОБА_1
приводила  часто  до
ОСОБА_2.  своїх  собак
на  лікування.

Як,  ОСОБА_9., так
і  ОСОБА_10  пояснили, що
від  ОСОБА_2.  їм
стало  відомо, що  цуценя
ОСОБА_1  їй  принесла
в  знак   подяки
за  те,  що
вона  лікувала  її
собак.

У  2005
р.  ОСОБА_1  прийшла
з  вимогою  до
ОСОБА_2.  повернути  їй
собаку.  ОСОБА_2.  була
здивована  такою  вимогою,
т.я. це  був  їй
подарунок,  окрім  того,
вона  вже  звикла
до  собаки,  виростила
її,  а  тому
повернути  собаку  ОСОБА_1
відмовилась   і,   не
зважаючи  вже  на  те,
що  це
був  їй   подарунок, запропонувала  позивачці
заплатити  за  неї
гроші  у  розмірі
50  гр.,  оскільки
собака  вже  підросла
і  було  видно,
що   вона  не
є  чистої  породи “ німецька   вівчарка” ,
але   ОСОБА_1 з  цим
не  погодилась і   продовжувала
наполягати  на  своїх
вимогах,  навідуючись   неодноразово
зі  своїми  дітьми
та  знайомими  з
вимогами   повернути  їй
собаку,  погрожуючи  при
цьому   ОСОБА_2.  фізичною
розправою  та  знешкодженням
її  майна.

В  жовтні
місяці  2007 р.,  коли
ОСОБА_2.  відлучилась  з
дому  невстановлені   особи
відв'язали   собаку   з
каната   і  викрали
її,  з  приводу
чого  ОСОБА_2.  зверталась
з  заявою  до
Красноперекопського  МРВВС.

Свідок   ОСОБА_11 пояснила,  що
вона  працює  начальником
Красноперекопської
ветеринарної  лікарні.  До
1996  р.  працювала
разом   з  ОСОБА_2.,
яка  працювала  в цій
лікарні  ветеринарним   лікарем.
Позивачку ОСОБА_1  добре  знає,
оскільки  остання   займалась
вирощуванням   собак,  а
тому  часто  зверталась
з  приводу  лікування собак  та
їх  щеплення   до
вет. лікарів  їхньої  лікарні.
ОСОБА_2.  часто   лікувала
собак  ОСОБА_1.

Оскільки  вет. лікарі  живуть,
в  основному,  на
території   вет.  лікарні,
у  передмісті  м.
Красноперекопська,  то  восени
2003  р.   на
подвір'ї   у  ОСОБА_2.
вона   побачила  цуценя,
віком  3-4  місяці,
яке  було  схоже
на  породу “ німецької  вівчарки”
за  кличкою  “ Беркут”,
але,  як  вет.
лікар,  може  з
відповідальністю  сказати, що  цуценя
слід  вважати  перевідняком,
тобто змішаною  породою  німецької
вівчарки  з  дворовим
псом,  оскільки  у
нього  не  стояли
вуха,  були  рижі
підпали  на  лапах, шиї, а
також  за  вухами,
на  лапах  були
додаткові  пальці,  які
у  чистопорідних  собак
не  бувають.  Додаткові
пальці  на  лапах
у  цуценяти  вона
разом  з  ОСОБА_2.
зрізали.  При  передачі
цуценяти  ОСОБА_1 ОСОБА_2.
вона  не
була  присутньою,  цуценя
на  подвір'ї  у
ОСОБА_2.  вона  побачила
через  тиждень,  як
його  принесла  ОСОБА_1
ОСОБА_2.  їй  пояснила,
що  цуценя  їй
подарувала   ОСОБА_1  в
знак   подяки  за  те,
що  вона
лікувала  її  собак.
Цуценя  виглядало   погано,
що  свідчило  про
його  поганий  догляд.

На  протязі  4-х
років  ОСОБА_2.  доглядала
пса  на  прізвисько
“ Беркут”,  а  восени
2007  р.   ОСОБА_2.
повідомила  їй,  що
хтось  з  її
подвір'я  відв'язав  пса
і  викрав  його,
з  приводу  чого
вона  дуже  переживала
і  зверталась  з
заявою  до  Красноперекопського  МРВВС.

Свідок  ОСОБА_12  пояснив,
що  він  є
син  відповідачки.  Працює
і  мешкає  він
в  м.  Мурманську,
Росія.  У  відпуску
приїжджає  провідати  матір. Приїхавши    наприкінці
літа  2003  р.
до  матері  він
декілька   разів  бачив ОСОБА_1, яка  приводила
до  матері  своїх
собак  на   лікування. У
вересні  місяці  2003
р.  ОСОБА_1,  в
знак  подяки,  принесла
матері   цуценя,   схоже
на  вівчарку,  але
не  чистопорідне,  яке
було  хворобливим і  мало
поганий  вигляд.

У 2005
р.  мати
йому  подзвонила  і
повідомила,  що  ОСОБА_1
вимагає  повернути  їй
цуценя,  яке  вже
виросло  у  дорослого
пса, а  у  2007
р.,  коли  мати
відлучилась  з  дому
на  деякий  час,
хтось  відв'язав   собаку
і  викрав  його.

Вислухавши сторони,   представника  позивачки
ОСОБА_8., свідків, дослідивши
матеріали  справи,  суд
вважає,  що   позовні
вимоги  позивачки ОСОБА_1.    не
обґрунтовані  і  не
підлягають  задоволенню з  наступних
підстав.

Оцінюючи  надані
суду  докази,  судом
встановлено,  що  в
кінці   листопада  м-ця
2003 р.  ОСОБА_1,  в
знак  подяки,  за
те,  що  ОСОБА_2. лікувала  її
собак,  подарувалаОСОБА_2.  цуценя
на  прізвисько “ Беркут”,
віком  3-4 місяця,  схожого
породою  на  “німецьку
вівчарку”. Такі  обставини  витікають
з  пояснень як  самої
відповідачки,  так  і
допитаних  судом свідків:
ОСОБА_9., ОСОБА_10.,  ОСОБА_12.,  ОСОБА_11.,
яким  суд віддає  перевагу,
оскільки  вони   відповідають
матеріалам  справи  і  не  суперечать
їм.

З
пояснень   вищевказаних  свідків
слідує  те,  що
принесена  собака  ОСОБА_1
була  цуценям,  віком 3-4 місяці,  яке
було  не  чистопорідне,
а перевідник,  тобто  порода
“німецької  вівчарки”  змішана
з  дворовим  псом,
про  що  свідчили
його  зовнішні   прикмети
такі,  як  рижі
підпали  на  лапах,
під  шиєю,  за
вухами,  а  також
на  лапах  були
додаткові  пальці,  чого
нема  вже  у чистопорідних  собак
“німецької  вівчарки”,  як
пояснила  свідок  -  вет.
лікар  Зубович Л.В.

Надані  суду
позивачкою  копії  знімків
собаки   на  прізвисько “Беркут”  та
паспорт  собаки  по
кличці  “Беркут”,  який
виданий  республіканським  кінологічним
центром 15.12.2000 р.
оспорюються  як  відповідачкою,  так
і  свідками  ОСОБА_9.,ОСОБА_10.,  ОСОБА_12,
ОСОБА_11., які були  свідками  принесеного
цуценяти  ОСОБА_1  для
ОСОБА_2.,  яка  вирощувала
і  доглядала  його
на  протязі  4-х
років. ( а.с.8, 40,41).

З  пояснень
позивачки  та  відповідачки
слідує  те, що у  2005 р. позивачка  звернулась до
ОСОБА_2. про  повернення  їй
собаки  на  прізвисько
“ Беркут”,  що  підтверджується  копією
постанови   ДІМ  Красноперекопського  МРВВС
Іщенко  О.В. про  відмову
у  порушенні  карної
справи  відносно  ОСОБА_2.
на  підставі  ст..6 п.2 КПК
України.(а.с.6).

Як
пояснила  суду  відповідачка
вона  дійсно  відмовилась
відати  вирощену  нею
і  доглянуту  собаку
на  прізвисько “ Беркут”,  оскільки
по-перше,  це  був  їй  подарунок
від  позивачки,  а  по -
друге,  на  утримання
собаки  нею  були
затрачені   відповідні  кошти.

З  приводу
вимоги   ОСОБА_1  собаки,
ОСОБА_2.  змушена була  неодноразово
звертатись  з  заявами
до  Красноперекопського  МРВВС,
що  підтверджується  постановами
ДІМ  Красноперекопського  МРВВС
Іщенко  О.В.  від
14.11.2005  р. і  13.02.2006
р. (а.с. 21,22).

З  пояснень
відповідачки,  свідків: ОСОБА_9.,
ОСОБА_10.,  ОСОБА_12.,  ОСОБА_11слідує  те, що
восени 2007  р., в  період
часу,  коли ОСОБА_2. не  була
дома,  невідома  особа
відв'язала  собаку на  прізвисько
“Беркут”,  викравши  її,  з  приводу
чого  ОСОБА_2.  змушена
була  звернутись  з
заявою   в  Красноперекопський  МРВВС. Ця
обставина  підтверджується  постановою від  16.10.2007 р. ДІМ   Красноперекопського  МРВВС, а
також  в  даній постанові  підтверджується  та
обставина,  що  собака
“Беркут”  була   викрадена
віком 3,5 роки,  що  суперечить
доказам  позивачки  про
вік  вищевказаної  собаки (а.с.20).

Також  не  знайшла
свого  підтвердження  обставина,
на  яку  посилається
позивачка, що  між  нею
та  відповідачкою  була
усна  домовленість  про
тимчасову передачу  ОСОБА_2.
собаки  на  прізвисько
“Беркут”  для  охорони її
будинку  та  території
подвір'я на  вищевказаних  нею
умовах,  оскільки  допитані
судом  свідки  зі
сторони  позивачки:  ОСОБА_3., ОСОБА_4.,  ОСОБА_7., ОСОБА_6.  пояснили,
що  вони  стояли
за  воротами і  на
територію  домоволодіння  відповідачки
не заходили,  оскільки  в  двір  ОСОБА_2.
пропустила  тільки ОСОБА_1  з
собакою.

Що ж
стосується   пояснень  свідка
ОСОБА_5.,  яка  проживає
в  другій  половині
будинку,  в  якому
проживає  відповідачка,  що
вона  чула  все
докладно,  як домовлялись  позивачка
з  відповідачкою  про
тимчасову   передачу  дорослої собаки ОСОБА_2. для  охорони
будинку і, що позивачка  при  цьому
уточнювала ,  що  це
не  подарунок,  то
суд  відноситься  критично
до  її  пояснень,
оскільки  остання, як  з  її  пояснень,
так  і  з
пояснень  відповідачки,  знаходиться
з  відповідачкою  в неприязних стосунках,  що
підтверджується  матеріалами  справи (а.с.73-76),  також
пояснення  свідка  ОСОБА_5. не
погоджуються  з  матеріалами
справи  і  повністю
суперечать  їм.

Таким  чином,  суд
вважає,  що  посилання
позивачки  на  те, що
між  нею  і  відповідачкою   був
укладений   усний  договір
найму  і  затримання
повернення  їй  переданої
відповідачці  на  тимчасове
використання  речі -  собаки
на  прізвисько   “ Беркут”,
не  знайшло  свого
підтвердження,  як  не
знайшло  підтвердження  і
те,  що  позивачці
відповідачкою  була  завдана
матеріальна  і  моральна
шкода.

На  підставі  викладеного і
керуючись   ст.ст. 10, 30, 60,
212-215, 292, 294, 296  ЦПК  України,
ст.ст. 1166, 1167  ЦК  України,
суд

ВИРІШИВ:

У  задоволенні
позовних  вимог ОСОБА_1 до  ОСОБА_2
про  відшкодування   матеріальної   та
моральної  шкоди  відмовити.

Рішення  може  бути
оскаржене   в  апеляційному
порядку  до  Апеляційного
суду  АР  Крим
через  Красноперекопський   міськрайонний  суд
шляхом   подачі  в
10-денний  строк  з
дня  проголошення  рішення
заяви  про  апеляційне
оскарження   і  поданням
після  цього  протягом
20-ти  днів   апеляційної
скарги,  або  в
порядку  ч.4  ст. 295
ЦПК  України.

Суддя