Справа № 2-447/08
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2008 року

м. Ки
їв
Солом'янський районний су
д м. Києва у складі:
головуючого судді Укра
їнця В.В.
при секретарі Клімо
вських С.А.
розглянувши у відкрито
му судовому засіданні цивіль
ну справу за позовом ОСОБА_
1 до Державного авіаційного
медичного центру цивільної
авіації України, третя особа
ОСОБА_2 про стягнення бор
гу по заробітній платі та від
шкодування моральної шкоди,

встановив:

У травні 2007 року ОСОБ
А_1. звернулася в суд з позово
м до відповідача про стягнен
ня боргу по заробітній платі
та моральної шкоди.
Свої вимоги мотивує ти
м, що з 02 липня 2001 року вона працю
вала у відповідача лікарем-р
ентгенологом першої категор
ії Харківської регіональної
філії Державного медичного
і сертифікаційного центру ци
вільної авіації України.
Відповідно до пунктів 1.1.
, 1.2. та 2.4. Положення про порядок
визначення і виплати винагор
оди за вислугу років працівн
икам цивільної авіації, затв
ердженого галузевою угодою н
а 2001 рік (далі Положення), ДМСЦ Ц
АУ зобов'язано було нарахову
вати та виплачувати їй щоміс
яця винагороду за вислугу ро
ків (надбавку за безперервну
роботу) в розмірі встановлен
ому в п. 2.З., який визначається з
алежно від стажу роботи в гал
узі та розміру посадового ок
ладу.
У 2001-2005 роках вона мала прав
о на отримання доплати в розм
ірі 30% від посадового окладу; в
2006 році - 30/40%; в 2007 році - 40%. Зазначена
надбавка їй не виплачувалас
я відповідачем і становить с
уму 4598 гривень 66 копійок за пер
іод з липня 2001 року по квітень 2
007 року.
Крім того, просила суд ст
ягнути з відповідача на її ко
ристь 5000 гривень моральної шк
оди, посилаючись на те, що неви
плата надбавки протягом знач
ного часу викликала в неї душ
евні страждання, принизила ї
ї честь і гідність, позбавила
можливості належним чином з
абезпечувати сім'ю, змусила в
итрачати додатково час та зу
силля на захист порушеного п
рава.
У процесі розгляду спр
ави позивачка доповнила свої
позовні вимоги (а.с. 139-140).
Зазначила, що 23 квітня 2
007 року наказом відповідача №
20 о/с від 17 квітня 2007 року її було
звільнено з займаної посади
в зв'язку з ліквідацією філії
, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

При звільненні суму за
боргованості по заробітній п
латі в розмірі 5069 гривень 59 коп
ійок їй не було виплачено.
Оскільки відповідач у де
нь звільнення не провів з нею
розрахунок в повному обсязі
, просила стягнути з відповід
ача середній заробіток за ве
сь час затримки по день факти
чного розрахунку, що станови
ть суму 3411 гривень 60 копійок.
Всього просила стягну
ти з відповідача на її корист
ь суму 13457 гривень 04 копійки, що с
кладається з 4598 гривень 66 копій
ок боргу по заробітній платі
3858 гривень 38 копійок

середнього заробітку за
час затримки виплати при зві
льненні з роботи за період з 23
квітня 2007 року по день подання
заяви та 5000 гривень моральної
шкоди.
У судовому засіданні 06
лютого 2008 року представник по
зивача, заявлений позов підт
римав, уточнив позовні вимог
и та просив стягнути з відпов
ідача на корись позивачки за
боргованість по виплаті за в
ислугу років в сумі 4466 гривень
74 копійки з урахуванням того,
що за 2007 рік відповідач в добро
вільному порядку провів ці в
иплати; середній заробіток з
а час затримки розрахунку в с
умі 5224 гривні 54 копійки на день
ухвалення рішення (9 місяців 1
3 днів), моральну шкоду в сумі 500
0 гривень, а всього просив стяг
нути 14691 гривню 28 копійок.
Представник відповідач п
озов не визнала. Пояснила суд
у, що позивач мала право на отр
имання доплат за вислугу рок
ів. Надала суду правильний ро
зрахунок суми цієї доплати.

Разом з тим, зазначила, що
позивач вказану в позові доп
лату не отримувала, оскільки
адміністрація Харківської ф
ілії, у якій позивач працювал
а, при формуванні пропозиції
заробітної плати працівника
м філії, не закладала в коштор
ис виплат по заробітній плат
і працівника суми на виплату
надбавки за вислугу років, а т
ому такі суми не нараховувал
ись працівникам філії. Праці
вникам, які працювали в Держа
вному медичному і сертифікац
ійному центрі цивільної авіа
ції України в місті Києві так
і надбавки виплачувалися сво
єчасно і кошти на такі виплат
и державою виділялися.
Вважає, що виплати не пр
оводилися з вини адміністрац
ії філії.
ОСОБА_2 в судове засі
дання не з'явилася, про час та
місце розгляду справи повідо
млена належним чином. Направ
ила до суду заяву з проханням
справу розглядати в її відсу
тність.
Заслухавши пояснення пр
едставників сторін, дослідив
ши надані докази, суд приходи
ть до висновку, що позов підля
гає частковому задоволенню з
огляду на наступне.
Судом встановлено, що О
СОБА_1. з 2 липня 2001 року працюв
ала лікарем-рентгенологом пе
ршої категорії Харківської р
егіональної філії Державног
о медичного і сертифікаційно
го центру цивільної авіації
України (далі ДМСЦ ЦАУ) згідно
наказу від 2 липня 2001 року № 2 по
переведенню з медико-санітар
ної частини ДАП "Міжнародний
аеропорт Харків" у зв'язку з й
ого реорганізацією та виділе
нням із складу ДАП медико-сан
ітарної частини з подальшим
приєднанням її до Державного
медичного і сертифікаційног
о центру цивільної авіації У
країни на правах відокремлен
ого структурного підрозділу
і визнанням ДМСЦ ЦАУ правона
ступником майнових прав і об
ов'язків.
Форму та розмір оплати
праці було встановлено підп
риємством відповідно до п. 7.4 С
татуту підприємства та ст. 7 По
ложення про філію, на підстав
і наказу Міністерства охорон
и здоров'я України і Міністер
ства праці та соціальної пол
ітики України № 161/137 від 06 квітня
2001 року "Про впорядкування та з
атвердження умов оплати прац
і працівників закладів охоро
ни здоров'я та установ соціал
ьного захисту населення" при
йнятого на виконання постано
ви Кабінету Міністрів Україн
и від 07 лютого 2001 року № 131 "Про впо
рядкування умов оплати праці
працівників установ, заклад
ів та організацій окремих га
лузей бюджетної сфери" та нас
тупних постанов KMУкраїни і на
казів Міністерства охорони з
доров'я і Міністерства охоро
ни праці, що зафіксовано в гал
узевих угодах Міністерства т
ранспорту України з профспіл
ками працівників цивільної а
віації України і в колективн
их договорах підприємства на
відповідні роки.
Відповідно до пунктів 1.1.
, 1.2. та 2.4. Положення про порядок
визначення і виплати винагор
оди за вислугу років працівн
икам цивільної авіації затве
рдженого галузевою угодою на
2001 рік (далі Положення), ДМСЦ ЦА
У зобов'язано було нараховув
ати та виплачувати їй щоміся
ця винагороду за вислугу рок
ів (надбавку за безперервну р
оботу) в розмірі встановлено
му в п. 2.3., який визначається за
лежно від стажу роботи в галу
зі та розміру посадового окл
аду.
Представник відповіда
ча в судовому засіданні визн
ала, що позивач з липня 2001 року
має право на отримання винаг
ороди за вислугу років в розм
ірі: 2001-2005 роки - 30% від посадового
окладу; в 2006 році 30/40%; в 2007 році - 40% ві
дсотків від посадового оклад
у.

Також представник відп
овідача не оспорює, що вимоги
позивача ґрунтуються на заз
наченій вище правовій базі, я
ка регулює підстави та поряд
ок виплати їй винагороди за в
ислугу років.
З уточненням позовних в
имог станом на час ухвалення
рішення ОСОБА_1. просить с
тягнути суму 4466 гривень 74 копій
ки боргу по заробітній платі
станом на 01 січня 2007 року з урах
уванням того, що за 2007 рік відпо
відач в добровільному порядк
у виплатив заборгованість за
вислугу років; 5224 гривні 54 копі
йки за час затримки виплати з
аробітної плати при звільнен
ні з роботи та 5000 гривень морал
ьної шкоди, а всього просить с
тягнути 14691 гривню 28 копійок.
Правильності розраху
нку зазначеної суми представ
ник відповідача не оспорює.

Оцінивши зібрані по с
праві докази, суд приходить д
о висновку, що зазначені вимо
ги знайшли своє підтвердженн
я в судовому засіданні і підл
ягають частковому задоволен
ню з таких підстав.
Заперечуючи проти позову
, представник відповідача по
силається на те, що виплати за
вислугу років позивачу не на
раховувались з тих підстав, щ
о такі суми не були закладені
адміністрацією філії при на
данні до бухгалтерії основно
го підприємства бюджетної пр
опозиції по заробітній платі
медичних працівників філії.

Суд вважає, що такі доводи
відповідача не є підставою д
ля відмови в задоволені позо
ву, оскільки не ґрунтуються н
а законі.
Згідно ч. З ст. 94 КЗпП Україн
и питання державного і догов
ірного регулювання оплати пр
аці, прав працівників на опла
ту праці та їх захисту визнач
ається цим Кодексом, законом
України "Про оплату праці" та
іншими нормативно-правовими
актами.
Відповідно до пунктів 1.1.
, 1.2. та 2.4. Положення про порядок
визначення і виплати винагор
оди за вислугу років працівн
икам цивільної авіації, затв
ердженого галузевою угодою н
а 2001 рік (далі Положення), ДМСЦ Ц
АУ зобов'язано було нарахову
вати та виплачувати позивачц
і щомісяця винагороду за вис
лугу років (надбавку за безпе
рервну роботу) в розмірі вста
новленому в п. 2.З., який визнача
ється залежно від стажу робо
ти в галузі та розміру посадо
вого окладу.
Пунктом 2.4 Положення про
порядок визначення і виплати
винагороди за вислугу років
працівникам Державного меди
чного і сертифікаційного цен
тру цивільної авіації Україн
и (далі - Положення), розмір вин
агороди за вислугу років виз
начається залежно від стажу
роботи працівників і обчислю
ється виходячи з посадового
окладу.
З пояснень представника в
ідповідача встановлено, що з
гідно Положення, стаж роботи
для виплати винагороди за ви
слугу років визначається ств
ореною на підприємстві коміс
ією з питань встановлення ст
ажу, керівником підприємства
за погодженням з профспілко
вим органом або іншим уповно
важеним трудовим колективом
органом з числа керівних пра
цівників підприємства (струк
турних підрозділів), працівн
иків економічних, юридичних,
кадрових служб і представни
ка профспілкового органу.
У пункті 5.4 Положення визн
ачено, що рішення комісії про
встановлення стажу роботи а
бо його зміни оформлюється п
ротоколом і є підставою для в
идання наказу про виплату ви
нагороди за вислугу років.
У пункті 4.5 Положення зазнач
ено, що витрати на виплату вин
агороди за вислугу років про
водяться в межах затверджено
го кошторису за рахунок спец
іальних коштів Державного бю
джету України.
У судовому засіданні (а.с. 150
-151) представник відповідача п
ідтвердила, що Державним бюд
жетом України відповідачу та
кі кошти виділялися, але випл
ачувалися лише працівникам г
оловного підприємства, оскіл
ьки такі виплати закладалися
в бюджет. Працівникам філії т
акі виплати не нараховувалис
ь та не виплачувались з вини с
лужбових осіб Харківської фі
лії, які їх не закладали в кошт
орис і не надавали в бухгалте
рію Головного підприємства,
як бюджетну пропозицію.
У 2007 року про це стало ві
домо відповідачу і всім прац
івникам, в тому числі позивач
у, за 2007 рік виплачено розмір ви
нагороди в повному обсязі.

Такі доводи відповідача
не є переконливими та не засл
уговують на увагу, оскільки к
ошторис на виплату заробітно
ї плати бухгалтерією філії н
адавався до бухгалтерії відп
овідача, останньою формувала
ся бюджетна пропозиція, а том
у відповідач повинен був вих
одити з вимог закону та форму
вати кошторис з урахуванням
усіх виплат, які за законом пі
длягали виплаті всім працівн
икам в тому числі і позивачу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП
України при звільненні прац
івника виплата всіх сум, що на
лежать йому від підприємства
, установи, організації, прова
диться в день звільнення. Якщ
о працівник у день звільненн
я не працював, то зазначені су
ми мають бути виплачені не пі
зніше наступного дня після п
ред'явлення звільненим праці
вником вимоги про розрахунок
.
У разі спору про розмір сум
, належних працівникові при з
вільненні, власник або уповн
оважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначени
й у цій статті строк виплатит
и не оспорювану ним суму.
Згідно ст. 117 КЗпП України
в разі невиплати з вини власн
ика або уповноваженого ним о
ргану належних звільненому п
рацівникові сум у строки, заз
начені в статті 116 цього Кодек
су, при відсутності спору про
їх розмір підприємство, уста
нова, організація повинні ви
платити працівникові його се
редній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.
При наявності спору пр
о розміри належних звільнено
му працівникові сум власник
або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в
цій статті відшкодування в т
ому разі, коли спір вирішено н
а користь працівника. Якщо сп
ір вирішено на користь праці
вника частково, то розмір від
шкодування за час затримки в
изначає орган, який виносить
рішення по суті спору.
Судом встановлено, що на
казом відповідача № 20 о/с від 17
квітня 2007 року ОСОБА_1. було
звільнено з займаної посади
в зв'язку з ліквідацією філії
, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Пр
и звільненні позивачки з роб
оти їй не була виплачена вина
города за вислугу років, яка п
ідлягала виплаті.
За таких обставин стягнен
ню на користь позивачки підл
ягає сума 9691 гривня 28 копійок, щ
о складається з 4466 гривень 74 ко
пійки заборгованості по випл
аті за вислугу років на 01 січн
я 2007 року; 5224 гривні 54 копійки сер
еднього заробітку за час зат
римки розрахунку при звільне
нні на день ухвалення рішенн
я (9 місяців 13 днів).
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП Ук
раїни відшкодування власник
ом або уповноваженим ним орг
аном моральної шкоди працівн
ику провадиться у разі, якщо п
орушення його законних прав
призвели до моральних стражд
ань, втрати нормальних життє
вих зв'язків і вимагають від н
ього додаткових зусиль для о
рганізації свого життя.
Порядок відшкодуванн
я моральної шкоди визначаєть
ся законодавством.
На підтвердження того
, що їй спричинена моральна шк
ода, яку вона оцінює в 5000 гривен
ь, позивач посилалася на те, що
це призвело до моральних стр
аждань та вплинуло на матері
альний стан її сім'ї.
З урахуванням вимог закон
у, суд приходить до висновку п
ро те, що діями відповідача по
зивачці спричинена моральна
шкода.
При вирішення питання пр
о розмір відшкодування морал
ьної шкоди, суд виходить з тог
о, що позивач не надала суду до
казів, щодо настання негатив
них наслідків як моральних с
траждань, так і матеріальног
о стану її сім'ї, що давало б су
ду право стягнути на її корис
ть моральну шкоду в зазначен
ому позивачем розмірі.
Разом з тим, суд приходит
ь до висновку, що невиплатою з
азначених сум, позивачу була
спричинена моральна шкода і
з урахуванням принципу розу
мності вважає за необхідне п
озов в цій частині задовольн
ити частково.
Керуючись статтями 94, 96, 97, 9
8, 116,117, 237-1 КЗпП, статтями 1, 5, 6, 8,13,14,15, 21, 24 З
акону України "Про оплату пра
ці", статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 223 ЦП
К України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задов
ольнити частково.
Стягнути з Державного
авіаційного медичного центр
у цивільної авіації України
на користь ОСОБА_1 заборго
ваність за вислугу років в су
мі 4466 гривень 74 копійки, середн
ій заробіток за час затримки
розрахунку 5224 гривні 54 копійки
, моральну шкоду в сумі 200 гриве
нь, а всього стягнути 9891 гривню
28 копійок.
Стягнути з Державного ав
іаційного медичного центру ц
ивільної авіації України на
користь держави судовий збір
у розмірі 96 гривень 91 копійку т
а 8 гривень 50 копійок, 30 гривень
витрат на інформаційно-техн
ічне забезпечення розгляду с
прави, а всього стягнути 135 гри
вень 41 копійку.
Рішення може бути оска
ржено до Апеляційного суду м
іста Києва через суд першої і
нстанції шляхом подання прот
ягом десяти днів з дня прогол
ошення рішення заяви про апе
ляційне оскарження. Апеляцій
на скарга може бути подана бе
з попереднього подання заяви
протягом десяти днів з дня пр
оголошення рішення або протя
гом двадцяти днів з дня подан
ня заяви про апеляційне оска
рження.