РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2008 р.                                                                          справа
№ 2-5489  08

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді Турецької І.О.

при секретарі - Скоріній Т.С.

за участю представників:

від позивача  - ОСОБА_1

від відповідача  - ОСОБА_2

від третьої особи на стороні
відповідача виконавчого комітету Одеської міської ради - Асташенкова О.І.,
Мамедова С.О., Горголюк - Місюра О.С.

від третьої особи на стороні
відповідача Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
- Місік О.В., Сільницький І.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одеси  справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нежиле приміщення

ВСТАНОВИВ:

Правова позиція представника
позивача.

Представник ОСОБА_3 за довіреністю
- ОСОБА_1  у квітні 2008 р. звернулася з
позовом до суду з вимогами до виконавчого комітету Одеської міської ради,
Приморської районної  адміністрації
Одеської міської ради  про визнання за її
довірителем право власності на нерухоме майно на підставі того, що він є
добросовісний набувач і  як у
добросовісного набувача належне йому нерухоме майно не може бути витребуване.

При цьому, представник позивача посилалася на
вимоги ст.ст. 330, 390 ЦК України, які передбачають підстави для набуття права
власності та його захист.

В подальшому, в серпні 2008 р.
представник змінила позовні вимоги, вважаючи, що саме відповідачем ОСОБА_4
порушується право власності її довірителя на нежиле приміщення тому,  просила залучити до матеріалів справи змінений
позов та задовольнити  вимоги ОСОБА_3,
щодо визнання за ним  права власності
нежиле приміщення першого поверху за № 501, загальною площею 279,3 кв. м.,
розташованеАДРЕСА_1.

Щодо процесуального статусу
виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної  адміністрації Одеської міської ради, то
представник позивача просила притягнути
їх до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача.

Викладаючи фактичні обставини
справи, представник пояснила, що  23
листопада 2005 р. ОСОБА_3, за нотаріально посвідченим договором  купівлі-продажу придбав у ОСОБА_4
зазначене  вище нежиле приміщення і в той
же день  зареєстрував право власності  на це приміщення в КП “ОМБТІ та РОН”.

Це приміщення належало ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Одеської
міської ради від 09 лютого 2005 р. та зареєстрованого в Комунальному
підприємстві "Одеське міське бюро технічної інвентаризації й реєстрації
об'єктів нерухомості", номер запису 558 у книзі 41неж 57.

Свідоцтво
про право власності на нежиле приміщення першого поверху №501,
розташованеАДРЕСА_1 було видано ОСОБА_4 на підставі рішення Київського
районного суду м. Одеси від 04 лютого 2005 р., яке ухвалою Апеляційного суду
Одеської області від 20 вересня 2006 р. - скасовано, а справа направлена в суд
першої інстанції на новий розгляд. Ця справа була прийнята до провадження  Приморським районним  судом
м. Одеси,  який своєю  ухвалою від 20.03.2008 р. закрив провадження
по справі.

Вищевикладені
обставини справи, на думку представника позивача, свідчать про те, що  право власності ОСОБА_3 оспорюється і
відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, він має право пред'явити позов щодо
його захисту.

Правова позиція представника відповідача.

Представник
відповідача - ОСОБА_2 позов визнала, підтвердивши обставини справи, які були
викладені в позові ОСОБА_3.

При цьому представник зазначила, що
всі умови договору  купівлі-продажу не
житлового приміщення АДРЕСА_1 від 23.22.2005 р. між ним та ОСОБА_3 були
виконані в повному обсязі й претензій вони один до одного не мають.

Правова позиція третіх осіб на
стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Представники третіх осіб на стороні
відповідача - Одеської міської ради та Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради вважали позов необґрунтованим та таким, що не підлягає
задоволенню на підставах того, що відповідно до витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно ОСОБА_3 є власником спірного приміщення, його право
власності ніким не оспорено і ніхто із заінтересованих осіб не звернувся до
суду з таким питанням.

На думку представників органів
місцевого самоврядування  в загалі
відсутній спір між сторонами.

Мотивувальна частина рішення.

З'ясувавши  обставини справи та перевіривши їх доказами,
суд установив наступні  фактичні
обставини справи.

Відповідачем ОСОБА_4  на підставі нотаріально посвідченого договору
купівлі - продажу від 31.01.2004 р. у приватного підприємства “Тандем Плюс”
було придбано нежиле приміщення за №501 першого поверху загальною площею 246,7
кв. м., яке  розташованеАДРЕСА_1 .

В результаті реконструкції
вказаного приміщення, що була проведена ОСОБА_4 його площа стала складати 279,3
кв.м..

У
зв'язку з тим, що після проведення будівельних робіт, пов'язаних із
реконструкцією приміщення, воно не було прийнято до експлуатації в
установленому законом порядку, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання
права власності на реконструйоване нежиле приміщення, розташованогоАДРЕСА_1,
загальна площа якого вже складала  -
279,3 кв.м.

Рішенням
Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2005 р. позов  ОСОБА_4 був задоволений.

На
підставі вказаного рішення виконавчим комітетом Одеської міської ради
09.02.2005 р.  було видане свідоцтво про
право власності на спірне приміщення, площею 279,3 кв. м. та зазначено, що
свідоцтво видається замість договору купівлі-продажу, посвідченого приватним
нотаріусом.

11
лютого 2005 р.  ОСОБА_4 зареєстрував своє
право власності на реконструйоване приміщення в КП “ОМЬТІ та РОН”  і отримав витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

Відповідно до договору купівлі-продажу від
23.11.2005 р., який був засвідчений
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу,  ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 нежиле приміщення
першого поверху  загальною площею 279,3
кв. м., яке  розташоване АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 20 вересня 2006 р. рішення Київського районного суду м. Одеси від
04 лютого 2005 р. про визнання за ОСОБА_4 права власності на нежиле приміщення
площею 279,3 кв. м. першого поверху №501, розташоване АДРЕСА_1- скасовано, а
справа направлена в суд першої інстанції на новий розгляд.

Справа була прийнята до провадження
Приморським районним судом м. Одеси, який своєю
ухвалою від 20.03.2008 р. закрив провадження по справі у зв'язку з тим,
що  між сторонами  існує спір про право.

Переходячи к аналізу чи були
порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, за захистом
яких вона звернулася, а якщо були, то ким, суд приходить до наступних
висновків.

Відповідно до ст.655 ЦК України за
договором купівлі - продажу одна сторона продавець передає майно у власність
другій стороні, а покупець приймає  майно
і сплачує за нього певну грошову суму.

Стаття 657 ЦК України містить
зобов'язання, щодо укладання договору купівлі - продажу нерухомого майна у
письмовій формі з нотаріальним посвідченням.

Всі ці умови законодавства
сторонами по справі були виконані, тому, можливо зробити висновок, що
відповідно до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності позивачем було
набуто на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочіну.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права
та інтересу.

Частиною
2 цієї статті встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема,
визнання права.

На думку суду, не визнання або
оспорювання права власності позивача іншими особами порушує його майнове право.

Частина 2 ст. 328 ЦК України
свідчить про те, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

В даному випадку право власності
позивача порушується відповідачем ОСОБА_4,
якій придбав це право на підставі рішення суду, потім  незаконність набуття ним права власності була
встановлена судом.

Так,
обставинами справи встановлено, що ОСОБА_4 правомірно володів нежилим
приміщенням за №501 першого поверху загальною площею 246,7 кв. м., однак його
володіння вже реконструйованим приміщенням, яке збільшилося на 32,6 кв. м. було
визнане судом -  незаконним.

Між
тим, статтею 330 ЦК України встановлено, що якщо майно, відчужене особою, що не
мало на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 390 Цивільного кодексу України майно не може бути
витребуване у нього.

У
статті 390 Цивільного кодексу України наведений вичерпний перелік випадків,
коли власник майна може вимагати майно від добросовісного набувача.

Жодне  з підстав вимагання майна у добросовісного
набувача, зазначеного у статті  390
Цивільного кодексу України не надає право вимагати у ОСОБА_3 спірне нежиле
приміщення.

Також, слід зазначити, що
виконавчий комітет Одеської міської ради, якому Одеською міською радою
делеговані повноваження щодо здійснення контролю за будівництвом, видаючи
відповідачу ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на самочинно реконструйоване
спірне приміщення  на підставі рішення
суду, погодився зі зробленою реконструкцією.

Про те, що Одеська міська рада  погодилася з тим, що позивач правомірно
володіє самочинно реконструйованим нерухомим майном, свідчить укладений нею з
позивачем договір про дольову участь у землекористуванні, щодо земельної
ділянки, площею 234, 41 кв.м. АДРЕСА_1.

Указані обставини свідчать про те,
що органи місцевого самоврядування не оспорюють право власності позивача  на спірне нерухоме майно, тому, на думку
суду, позивач правильно визначив їх правовий статус - третіх осіб на стороні
відповідача, які не заявляють самостійних вимог.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 108, 209, 212 -215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права
власності на нежиле приміщення  -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на  нежиле приміщення першого
поверху  за № 501, загальною площею 279,3
кв. м., розташованеАДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення 10 денного строку на подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в  20 денний строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до апеляційного суду Одеської області через
Приморський райсуд м. Одеси.

Суддя