Справа
№22Ц-0725/2008р.
Головуючий у 1 інстанції Коцюрба М.П.
01,44                                                                     Доповідач у 2 інстанції Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 лютого 2008 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого
Приходька К.П.,

суддів
Даценко Л.М., Поліщука М.А.,

при секретарі
Зозулі Н.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Києво - Святошинського районного суду
Київської області від 07 грудня 2007 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1до державної виконавчої служби Києво - Святошинського районного управління
юстиції Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виключення майна з акта опису
та звільнення майна з-під арешту,

встановила:

у жовтні 2006 року позивачка звернулася до суду із
позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебуває в зареєстрованому
шлюбі з 24 вересня 1983 року із ОСОБА_2.

01 вересня 2006 року державний виконавець склав акт опису
й арешту майна, а саме: земельної ділянки розташованої за адресоюАДРЕСА_1.

У відповідності з вимогами ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної
сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини
самостійного заробітку.

Позивачка вважає, що арештована земельна ділянка, а також
побудований та незареєстрований житловий будинок на вказаній земельній ділянці
набуті під час шлюбу, належать їй і за таких обставин просила суд виключити з
акту опису та зняти арешт із земельної ділянки.

Рішенням суду від 07 грудня 2007 року в задоволені позову
відмовлено.

Позивачка подала на рішення суду апеляційну скаргу в якій
просить скасувати рішення і постановити нове рішення яким задоволити її позовні
вимоги посилаючись на те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення
для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи та порушені
норми матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування норм матеріального право або порушення
норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно з вимогами ст.74 ЦПК України судові виклики
здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна
бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо
часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не
пізніше ніж за сум днів до судового засідання, а судова повістка -
повідомлення, завчасно.

Із протоколу судового засідання від 07 грудня 2007 року
вбачається, що відповідач ОСОБА_3був належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи (а.с.100).

Проте в матеріалах справи відсутні докази того, що
ОСОБА_3у установленому законом порядку був повідомлений про час і місце судових
засідань.

Відповідно з ч.3 ст.222 ЦПК України особам, які брали
участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії судового
рішення надсилаються листом протягом п'яти днів з дня проголошення рішення
рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

В матеріалах справи відсутні докази того, що суд першої
інстанції у встановленому ЦПК України порядку направив  ОСОБА_3 копію рішення суду.

У відповідності з п.3 ч.1 ст.311 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо
суд розглянув справу за відсутності будь-кого з осіб, які беруть участь у
справі, належним чином не повідомлених про час і місце судового засідання.

Згідно з вимогами ст.59 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту

Позивачка перебуває в
зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1983 року із ОСОБА_2.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної
сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини
самостійного заробітку.

10 червня 1004 року ОСОБА_2. отримав
державний акт на право власності на земельну ділянку серія КВ №099012, яка
розташована за адресою:АДРЕСА_1, розміром 0,2066 га.

01 вересня 2006 року державний виконавець
склав акт опису й арешту майна земельної ділянки яка розташована за
адресою:АДРЕСА_1, розміром 0,2066 га., а також житлового будинку та
господарських споруд, які розташовані на вказаній земельній ділянці (а.с.49-51).

Відмовляючи у задоволені позову суд першої
інстанції не звернув увагу на те, що спірна земельна ділянка набута позивачкою
під час шлюбу із ОСОБА_2. і у відповідності з вимогами ст.60 СК України
належить їм на праві спільної сумісної власності.

Пленум Верховного Суду України у своїй
постанові за №6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про
виключення майна з опису» в п.5 роз'яснив, що судам необхідно
мати на увазі, що при вирішенні питання про належність описаного майна слід
керуватись нормами цивільного та шлюбно-сімейного законодавства, що регулюють
право власності і його захист.

Вирішуючи позов одного з подружжя про виключення з опису
належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя, суду
необхідно враховувати, що відповідно до статей 60,70 СК України майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і у випадку поділу
його їх частки визнаються рівними. Відхилення від начала рівності часток
подружжя суд може допустити, враховуючи лише інтереси неповнолітніх дітей або
заслуговуючі на увагу інтереси одного з подружжя. Майно, нажите кожним з
подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, суд
може визнати власністю кожного з них. Розмір часток подружжя у спільному майні і
яке конкретно майно має бути йому виділено, суд визначає з врахуванням всього
нажитого майна, включаючи і те, на яке за законом не може бути звернено
стягнення за виконавчими документами і яке не підлягає конфіскації. Разом з цим
на частку кожного з подружжя має бути виділено як майно, що підлягало опису,
так і майно, що не підлягало опису.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд
першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для
справи, не врахував вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та
роз'яснення Пленуму Верховного Суду України за №6 від 27 серпня 1976 року «Про
судову практику в справах про виключення майна з опису».

Під час нового розгляду справи необхідно повідомити
сторони належним чином про час і місце судового засідання, зібраним по справі
доказам дати належну оцінку та постановити по справі рішення відповідно до
вимог закону.

На підставі наведеного, керуючись:
ст.ст.307,311,313,314,315,317,319 ЦПК України колегія,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1задоволити частково.

Скасувати рішення Києво - Святошинського районного суду
Київської області від 07 грудня 2007 року, справу направити на новий розгляд до
того ж суду іншим складом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.

Головуючий
-

Судді
-