Справа  № 2-п-45/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада
2008 року

Фрунзенський
районний суд м. Харкова у складі: головуючого
судді Т.М.Алфьорова,  при
секретарі Гудзенко О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду
в м. Харкові цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
договору та стягнення заборгованості  за
рахунок заставного майна задовольнити.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
про розірвання договору та стягнення заборгованості  за рахунок заставного майна, посилаючись на
те, що 30.06.2006 року між ним  та відповідачем
був укладений кредитний договірНОМЕР_1. Згідно цього договору кредиту  відповідачу надано грошові кошти у загальній
сумі 500000,00 грн. зі сплатою 14,0 %
річних з щомісячним погашенням основної заборгованості, та кінцевим
терміном погашення основної заборгованості до 29.06.2011 року. ОСОБА_2
відповідно до п.1.5 кредитного договору
зобов'язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів щомісяця
до 1 числа місяця наступного за звітнім, проводити погашення  кредиту рівними частинами у сумі 833.33 грн.
та  сплачувати проценти нараховані
банком  на залишок заборгованості за
кредитом.

З
метою забезпечення  повернення отриманого
кредиту та процентів за його використання
між банком та відповідачем  було
укладено  іпотечний договірНОМЕР_2від
30.06.2006 року, а також нотаріусом  було
накладено заборону відчуження на предмет іпотеки. Предметом іпотеки є житловий
будинок АДРЕСА_1 який розташований  на
земельній ділянці площею 975 кв. м.,
житловою площею 124,2 кв. м. та надвірні будівлі. Згідно договору, у
разі невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому
чи тієї частини або іншої його частини, іпотекодержатель реалізує своє право
шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку визначеному договором.

Відповідачем
неодноразово порушувались умови договору, внаслідок чого він має  заборгованість перед банком  у розмірі
47597,25 грн., з яких: заборгованість по відсоткам  513,24 грн.; по  простроченим відсоткам 4007,34 грн.;
заборгованість по кредиту  -30000,03
грн.; заборгованість по простроченому кредиту 11930,05 грн.; пеня по
простроченому кредиту та відсоткам
1146,59 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, мотивуючи це
тим, що відповідачем тривалий час не виконуються зобов'язання по кредитному
договору, хоча він неодноразово звертався на їх адресу з проханням про
надання  додаткових строків  для погашення заборгованості і обіцяв, що в
наданий додатковий строк він погасить свою заборгованість. У зв'язку з тим, що
ОСОБА_2 незважаючи  на свої обіцянки
погасити заборгованість  не виплачує
кредит, тому вони вимушені звертатися до суду. Просить розірвати договір
кредитуНОМЕР_1 від  30 червня 2006 року,
стягнути  заборгованість та витрати,
пов'язані зі сплатою державного мита в сумі 462,16 грн., та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30 грн.

Відповідач не з'явився у
судові засідання, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому
законом порядку. У матеріалах справи є розписка про отримання   повістки.

Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК
України - сторони  зобов'язані  повідомляти суд про причини  не явки у судове засідання. У разі
неповідомлення суд про причини не явки вважається , що сторони  та інші особи, які беруть участь у справі, не
з'явилися в судове засідання без поважних причин. Суд визнає, що відповідач не
з'явився в судове засідання без поважних причин.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи, вважає необхідним  позов задовольнити  у повному обсязі.

Було
встановлені  такі факти та  відповідні їм правовідносини:

30.06.2006 року між  ОСОБА_1та відповідачем було укладений
кредитний договірНОМЕР_1., в той же день між сторонами укладено іпотечний
договір НОМЕР_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського
нотаріального округуОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за НОМЕР_3 від 30.06.2006 р.

Відповідно до вимог ст.526, 530 ЦК
України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у визначений термін
відповідно до умов договору.

Як вбачається з пунктів 1.5., 4.3.1.
та п. 4.3.2. кредитного договору,  відповідач зобов'язаний сплачувати проценти за
використання кредиту, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із
нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими
штрафними санкціями. Відповідач повинен сплачувати 14% річних і згідно графіку
щомісяця сплачувати по 833,33 грн. Остаточний термін погашення кредиту
29.06.2011 грн.

Відповідно до вимог п.4.3.3. згаданого
договору у разі невиконання позичальником умов договору або договору іпотеки,
позичальник зобов'язався достроково повернути кредит в повному обсязі, сплатити
проценти за фактичний час використання кредиту, комісійних винагород та  нараховані штрафні санкції.

В порушенні умов договору кредиту відповідач свої зобов'язання по
договору не виконав, загальна заборгованість перед позивачем за кредитним
договором відповідно наданих розрахунків
складає розмірі  47597,25 грн., з
яких: заборгованість по відсоткам  513,24
грн.; по  простроченим відсоткам 4007,34
грн.; заборгованість по кредиту
-30000,03 грн.; заборгованість по простроченому кредиту 11930,05 грн.;
пеня по простроченому кредиту та відсоткам
1146,59 грн.

Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України  -
зобов'язання припиняються частково  або у
повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У кредитному
договоріНОМЕР_1 ЦК України підстави
припинення зобов'язань з ініціативи банку в позасудовому порядку не
передбачені.

Позивач неодноразово сповіщав відповідача  про необхідність сплати заборгованості згідно
кредитного договору, але до теперішнього часу вимоги банку щодо виконання зобов'язань
за договором  залишились без задоволення.

Відповідно до ст.611  ЦК України -
у разі порушення зобов'язання
настають  правові  наслідки, встановлені договором або законом,
зокрема  розірвання договору. У зв'язку з
вказаними обставинами, суд вважає необхідним
розірвати  договір кредиту
заНОМЕР_1 від 30.06.2006 року, який був укладений між  ОСОБА_1
таОСОБА_2.

З метою забезпечення  повернення
отриманого кредиту та процентів за його використання  між банком та відповідачем  було укладено
іпотечний договірНОМЕР_2від 30.06.2006 року, посвідчений  приватним нотаріусом Харківського міського
нотаріального округаОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за НОМЕР_3.

Згідно з п. 1.2. іпотечного договору
предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 і
який розташований  на земельній ділянці
площею 975 кв. м., житловою площею 124,2 кв. м.

Відповідно п.4.2.
іпотечного договору та  статті 33 Закону
України „Про іпотеку” у разі невиконання або неналежного виконання боржником
основного зобов'язання

іпотекодержатель, яким є позивач вправі задовольнити свої вимоги за
основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення
стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду.
Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає
з підстав, встановлених ст. 12
вказаного закону.

Згідно зі ст. 39 Закону
України „Про іпотеку”, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення
на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначається спосіб реалізації
предмета іпотеки. Згідно іпотечного договору банк за своїм вибором має право
звернути стягнення  на предмет іпотеки у
тому числі шляхом  продажу предмет
іпотеки через проведення прилюдних торгів.

Частиною 1 чт.60  ЦПК України
встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини ,на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не довів
тій факт, що у нього немає заборгованості і що свої зобов'язання він виконав в
повному обсязі.

В матеріалах справи є копії заяв відповідача, пояснення, які він надавав
банку, вказує на те, що він визнає заборгованість і давав обіцянки повернення
боргу і вказував строки повернення, але після 30.11.2007 року  він не сплачував ні яких сум. З моменту
скасування заочного рішення від 02.10.2008 року -ОСОБА_2 не надав суду ніяких
доказів, що він сплачував будь яку суму заборгованість.

За таких обставин суд
вважає, що позовні вимоги банку обґрунтовані та підлягають задоволенню за
наявності досліджених у судовому засіданні доказів.

Суд, також на користь  позивача
стягує судові витрати, а саме: судовій збір у розмірі 462,16 гривень та
витрати на інформаційно - технічне забезпечення   розгляду
справи  в  сумі 30 гривень.

При надання уточненої
позовної заяви, позивач збільшив позовні вимоги до 47597, 25 грн., а судовій
збір сплачений у розмірі 462,16 грн., тому треба з відповідача на користь
держави  стягнути судовій збір в розмірі
13,81 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 81, 209, 212, 214-215, 224 -226 ЦПК України, ст.ст. 526,
530,598,610, 611. 612.624-625, 653  ЦК
України, ст.ст. 33, 38, 39,  ЗУ „Про
іпотеку”,  суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
договору та стягнення заборгованості  за
рахунок заставного майна задовольнити.

Розірвати  договір кредиту заНОМЕР_1 від 30.06.2006
року, який було укладено міжОСОБА_1
таОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1
заборгованість у розмірі   47597,25 грн.,
з яких: заборгованість по відсотках
513,24 грн.; по прострочених відсотках 4007,34 грн.; заборгованість по
кредиту -30000 грн.; заборгованість по простроченому кредиту 11930,05 грн.;
пеня  по простроченому кредиту та
відсоткам 1146,59 грн. а також витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в
сумі 462,16 гривень, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 30 гривень.

Стягнути зОСОБА_2 на користь держави
судовій збір у розмірі  13,81 грн.

Звернути стягнення за іпотечним
договоромНОМЕР_2від 30.06.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального округуОСОБА_3 та  зареєстрований  в реєстрі за НОМЕР_4,  на предмет іпотеки - житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, б.50 , який
розташований на земельної ділянці площею 975 кв. м., житлова площа 124,2 кв.
м., надвірні будівлі при ньому : сарай літ. «Б.К.Л.» літню кухню літ. « В»,
льох літ. «Г.Д», вбиральня літ. «Е», гараж літ. «З», навіс літ. «М», огорожа
«1-4,7-9, замощення 1, трубчатий колодязь 5, 6, що належить на праві приватної
власності ОСОБА_2 на підставі  свідоцтва
про право власності на спадщину за законом від 20.10.2004 року і рішення
Жовтневого районного суду  м. Харкова від
20.12.2004 року шляхом проведення
прилюдних торгів   ОСОБА_1за
початковою ціною не нижче 492.000 грн.

Рішення може бути оскаржене
до Апеляційного суду Харківської області
через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Заява про апеляційне  оскарження рішення суду може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
або протягом десяти днів з дня проголошення рішення без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано, якщо після подачі заяви про апеляційне
оскарження апеляційна скарга не подана - після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його
не скасовано набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Суддя