Cправа № 2-358/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ      У К Р А Ї Н И

12 травня 2008 року.  Прилуцький міськрайонний  суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді  Білокур В.І., при
секретарі Сірій І.В., з участю адвоката ОСОБА_4., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т
А Н О В И В :

21
серпня 2007 року близько 21 години 15 хвилин
на
перехресті вулиць Київська-Вокзальна в місті Прилуки сталася
дорожньо-транспортна пригода, в ході якої відбулося зіткнення автомобіля марки
“Форд-Транзит” реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням його власника ОСОБА_3
та мопеда марки “Хонда-Лиад”-90” під керуванням неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
власником якого (мопеду) являється мати неповнолітнього ОСОБА_1. Внаслідок цієї
дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП) обидва транспортні засоби отримали
механічні пошкодження, чим заподіяно матеріальних збитків власникам цих
транспортних засобів: ОСОБА_1 на суму 4000грн. та  ОСОБА_3 на суму 4250грн. як вартість
відновлювального ремонту зазначених транспортних засобів, що був визначений
самостійно кожним позивачем (ОСОБА_3 і ОСОБА_1.) при зверненні до суду з відповідними
позовними заявами, а також просили суд стягнути заподіяну моральну шкоду на
свою користь у розмірі : ОСОБА_1. - 2000грн., ОСОБА_3 - 3500грн..  (а.с.3; 24).

Ухвалою
суду від 11.03.2008року зазначені позови були об”єднані в одне провадження, для
спільного розгляду в судовому засіданні. (а.с.28).

В
судовому  засіданні :

-   ОСОБА_1. та її представник ОСОБА_5 підтримали
свої позовні вимоги та не визнали зустрічних позовних вимог зі сторони ОСОБА_3,
про що надали відповідні пояснення суду, а наприкінці судового засідання
уточнили свій позов і просили суд стягнути із ОСОБА_3 лише 2000грн. моральної
шкоди і залишити без розгляду їх позовні вимоги в частині стягнення 4000грн.
матеріальної шкоди.  На обгрунтування
своїх вимог вказували на те, що за їх переконанням неповнолітній ОСОБА_2 під час
ДТП 21.08.2007року не допустив порушень правил дорожнього руху, а тому винним
вважають у розвитку та наслідках цієї ДТП лише іншого водія автомобіля -
ОСОБА_3 - який і повинен відшкодувати моральну шкоду та понесені нею (ОСОБА_1.)
судові витрати по даній справі.

-    ОСОБА_3 підтримав свій позов у повному
обсязі та не визнав позовних вимог, що заявлені до нього зі сторони ОСОБА_1..
При цьому, на обґрунтування своєї позиції у судовому засіданні пояснив, що у
розвитку і наступивших наслідках ДТП від 21.08.2007року він вважає  винним іншого водія мопеда - ОСОБА_2 - який
має неповнолітній вік та неспроможний відшкодувати заподіяні збитки, а тому
спрямовує свої вимоги до відповідачки ОСОБА_1., яка є матір”ю неповнолітнього.

-  Представник третьої особи - Закритого
акціонерного товариства “Українська страхова компанія “Княжа”, будучи належним
чином повідомлений про час і місце судового розгляду не з”явився до суду,
просить справу розглядати за їх відсутності та виклав свою правову позицію по
даній справі у письмовому поясненні. (а.с.29-30).

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків та дослідивши інші докази по справі приходить до висновку, що позовні
вимоги обох позивачів підлягають до задоволення частково з таких підстав:

В
судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що обидва водії-учасники
ДТП  ОСОБА_3 і неповнолітній ОСОБА_2
допустили конкректно визначені органом дізнання
порушення діючих правил дорожнього руху України, тобто, установлена їх
взаємна винність у розвитку та наслідках розглядуваної судом ДТП від
21.08.2007року.

Так, із
досліджених в судовому засіданні первинних матеріалів перевірки по даній ДТП
відмовного матеріалу №2141(зареєстровано в ЖРЗПЗ Прилуцького МРВ УМВС за №3371
від 21.08.2007року), а саме: протоколу огляду місця ДТП із Схемою до нього,
двох Протоколів огляду пошкоджених транспортних засобів (автомашини і мопеда),
пояснень водія ОСОБА_3 і матері іншого неповнолітнього водія ОСОБА_1. та
очевидця ДТП ОСОБА_6 - вбачається наявність вини обох водіїв у порушенні правил
дорожнього руху по даній ДТП, про що органом дізнання і були зроблені Висновки
та відповідно складені Протоколи про притягнення до адміністративної
відповідальності обох водіїв, копії яких знаходяться у даній справі. (а.с. 5,
38, 39).

Судом
також досліджені матеріали обох адміністративних справ (де знаходяться
оригінали зазначених вище Протоколи) про притягнення до адміністративної
відповідальності обох водіїв :

-
ОСОБА_3 за порушення п.п.2.3”б”; 10.1; 16.13 ПДР України, тобто, у вчиненні
адмінправопорушення за ст.124 КУпАП. (адмінсправа №3-12463/07),

-
ОСОБА_2 за порушення п.п.11.2; 12.3; 19.1”б”; 6.8; 6.7”а” ПДР України, тобто, у
вчиненні адмінправопорушення за ст.127ч.4 КУпАП. (адмінсправа №3-12966/07).

По
результатах судового розгляду в Прилуцькому міськрайсуді адміністративної
справи відносно ОСОБА_3 визнаний винним за ст.124 КУпАП і призначено покарання
у вигляді 30грн. штрафу, а відносно ОСОБА_2 за скоєння адмінправопорушення за
ст.127 ч.4 КупАП закрито провадженням на підставі ст.38 КУпАП, унаслідок сплину  2-х місячного строку притягнення його до
адміністративної відповідальності - що не відноситься до реабілітуючих
обставин, унаслідок чого суд розглядає дану справу і визначає питання
доведеності його (ОСОБА_2) вини у порушенні п.п.11.2; 12.3; 19.1”б”; 6.8;
6.7”а” ПДР України, за загальними правилами в цивільному судочинстві.

Отже,
дослідивши у сукупності всі наведені вище докази у даній справі, суд приходить
до висновку про взаємну винність обох водіїв у розвитку та наслідках ДТП
від          21 серпня 2007року, коли
близько 21 години водій автомобіля “Форд-Транзит” ОСОБА_3 рухаючись по
вул.Київській та здійснюючи маневр повороту на другорядну дорогу вул.Вокзальну
(при відсутності світлофору) не пропустив мопед “Хонда-Лиад”-90” під керуванням
неповнолітнього ОСОБА_2, який у свою чергу рухався у зустрічному напрямку без
ввімкненого світлу фари. Також суд приймає до уваги і повідомлення заступника
Прилуцького міжрайонного прокурора за №213-07 від 08.10.2007року в адресу
ОСОБА_1. про винність обох учасників (ОСОБА_3 і ОСОБА_2) за вищевикладених
фактичних обставин по даній ДТП. (а.с.4).

За
таких обставин суд вважає доведеним, що під час судового розгляду даної
дорожньо-транспортної пригоди від 21.08.2007року, її учасники-водії ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 допустили обоюдне порушення діючих Правил дорожнього руху України, а
саме, ОСОБА_3 порушив п.п.2.3”б”; 10.1; 16.13 ПДР України, а неповнолітній
ОСОБА_2 порушив п.п.11.2; 12.3; 19.1”б”; 6.8; 6.7”а” ПДР України.

При
цьому, суд знаходить наявним прямий причинний зв”язок поміж вищеназваними
порушеннями діючих ПДР України які допущені кожним із водіїв у даній справі
(ОСОБА_3 і ОСОБА_2) - із настанням ДТП 21.08.2007року та її наслідками.

Тому,
вирішуючи по суті позовних вимог  кожної
сторони, суд застосовує положення ст.1188 ЦК України про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки :

1.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона
їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було
завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно
від обставин, що мають істотне значення.

2.  Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди,
зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Таким
чином, застосовуючи вищеназвану норму закону (ст.1188 ЦК України) та відповідно
до виниклих правовідносин і фактичних обставин у даній справі, що мають істотне
значення, суд, керуючись п.3ч.1ст.1188 ЦК України визначає такі частки у рівній
ступені: по 50% вини кожного водія ОСОБА_3 і ОСОБА_2 по відшкодуванню
заподіяних збитків.

Визначаючи-ж
конкретні суми заподіяної шкоди, суд враховує те, що обидві сторони у даній
справі відмовились від проведення судово-автотоварознавчих експертиз для
визначення вартості матеріального збитку кожній стороні унаслідок пошкодження
їм належних транспортних засобів: автомобіля марки “Форд-Транзит” та мопеда
марки “Хонда-Лиад”-90” - про це подали до суду відповідні заяви і наполягають
закінчувати судовий розгляд по даній справі виходячи із ціни позову
(матеріальної шкоди), що була визначена кожним із них у відповідних позовних
заявах: ОСОБА_1 на суму 4000грн. та
ОСОБА_3 на суму 4250грн. вартості відновлювального ремонту зазначених
транспортних засобів. (а.с.73 ,74).

При
цьому, уточнивши позовні вимоги за своїм позовом ОСОБА_1. просила суд стягнути
із ОСОБА_3 лише 2000грн. моральної шкоди, залишивши без розгляду її позовну
вимогу в частині стягнення 4000грн. матеріальної шкоди, про що склала
відповідну  письмову заяву. (а.с.79).

А
тому суд, провівши розрахунки відповідно до вищеназваних часток вини кожного
водія (по 50% для ОСОБА_3 і ОСОБА_2),  за
правилами ст.ст.22, 1188 ЦК України вважає необхідним стягнути  з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_3 - 2125 грн. в
рахунок відшкодування матеріальної шкоди компенсації вартості відновлювального
ремонту автомобіля “Форд-Транзит” реєстраційний номер НОМЕР_1 (4250грн. : 2 =
2125грн.).

Вирішуючи-ж
питання про розмір відшкодування моральної шкоди заявленої ОСОБА_1. і ОСОБА_3
відповідно на суму 2000грн. і 3500грн., суд керуючись положеннями ст.ст.23,
1188 ЦК України вважає необхідним задовольнити їх частково, по 1000грн. кожній
стороні, що буде відповідати характеру та обсягу заподіяння такої шкоди,
враховуючи всі конкретні обставини даної дорожньо-транспортної пригоди та
негативних наслідків психологічного характеру із-за пошкодження транспортних
засобів, що потягло за собою моральні страждання для кожної зі сторін.

Таким
чином, приймаючи остаточне рішення у даній справі про стягнення заподіяної
шкоди (матеріальної і  моральної) кожній
стороні, суд, керуючись вимогами ст.1179 ЦК України приходить до висновку, що
вищеназвані суми заподіяної матеріальної (1000грн.) та моральної (2125грн.)
шкоди на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути саме із ОСОБА_1., яка є матір”ю неповнолітнього
ОСОБА_2 і останній не має самостійного заробітку чи інших доходів і тому
неспроможний самостійно відшкодовувати заподіяні збитки. Інша-ж частина
моральної шкоди (1000грн.) на користь ОСОБА_1. підлягає стягненню із ОСОБА_3.
Провівши взаємозалік стягнених сум на користь кожної сторони, остаточно
необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 2125 (дві тисячі сто двадцять
п”ять) грн..

У
задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1. та ОСОБА_3 необхідно відмовити, як
безпідставно заявлених.

Судові
витрати по даній справі за правилами ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним
залишити у межах фактично понесених сторонами -
ОСОБА_1. та ОСОБА_3.

На
підставі наведеного та ст. ст. 22, 23, 1179, 1188 ЦК України, керуючись ст. ст.
10, 15, 60, 88, 213-215, 294 ЦПК України, суд -

В  И  Р
І  Ш  И  В:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути на її користь з ОСОБА_3 1000
грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Позовні
вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково, стягнути на його користь з ОСОБА_1 2125
грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди компенсації вартості
відновлювального ремонту автомобіля “Форд-Транзит” реєстраційний номер НОМЕР_1
та 1000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього -
3125 грн..

Шляхом взаємозаліку стягнених сум,
остаточно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 2125 (дві тисячі сто
двадцять п”ять) грн..

Відмовити
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в задоволенні решти позовних вимог як безпідставно
заявлених.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження до Прилуцького міськрайонного суду
протягом десяти  днів з дня його
проголошення та наступного подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження, або у порядку передбаченого ч.4
ст.295 ЦПК України.

Головуючий
суддя
Білокур В.І.