Справа № 2-592/2008 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

29
лютого 2008 року              Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді -                 Бершадської О.В.

при секретарі -                          Столярчук   О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді справу за позовом
ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення
аліментів на утримання
дружини  та   участі
у  витратах  на лікування, -

ВСТАНОВИВ:

У  листопаді  2007 року
ОСОБА_1  звернулась  в
суд  із позовом  до
ОСОБА_2   про стягнення  аліментів на утримання   дружини
та   участі  у
витратах  на  її
лікування.

На обгрунтування вимог
зазначає, що  з відповідачем  перебувала
в  зареєстрованому  шлюбі
з  жовтня 2001 року  по
грудень 2007 року .  З  серпня 2007 року   вони
припинили   шлюбні  стосунки, так
як   на  її чоловіка
стала  впливати  його рідня,
а  саме:  брат
та  сестра, в  зв»язку
з чим   він  залишив
її  та  переїхав
проживати   до    сестри
ОСОБА_3 Вважає, що
відповідач   має   матеріально
підтримувати  її, оскільки  вона
є  непрацездатною  та потребує
матеріальної допомоги,  а   також
має   приймати  участь
у  витратах, які  вона
несе   на  своє
лікування, оскільки  хворіє  на
гіпертонічну хворобу     другого   ступеня, залізно-дефіцитну   анемію
та в  неї  спостерігається    ангіопатія
сітчатки   по гіпетронічному  типу.
Згідно   довідки   дільничної
поліклініки   Кіровоградської
міської лікарні   швидкої допомоги   №551
від 09. 10.2007 року  потребує   постійного
прийому   медикаментів , в  свою
чергу  несе   великі
матеріальні   затрати.

Посилаючись  на
вказані обставини, просить  стягнути  із відповідача на її користь 1300 грн.,
щомісячно,  аліменти   на
утримання  та  лікування,
що  являється   50%
від  суми , призначеної  ОСОБА_2
пенсії  та понесені  нею
судові  витрати.

В судовому
засіданні  позивач  позовні
вимоги підтримала  в  повному обсязі, на  їх обгрунтування послалась на обставини,
які  викладені  у
позовній  заяві ( а.с. 3-6).

Представник
відповідача   позов   не
визнала, вказала, що  він  безпідставний   та
необгрунтований, тим  більше,   відповідач
не  може      матеріально  утримувати
дружину, так  як   сам  є
інвалідом   2-ї  групи, потребує   сторонньої допомоги, в  зв»язку
з хворобою .  З  грудня
2007 року   шлюбні  стосунки
між  подружжям    розірвано, спільних   дітей
не  має.

Заслухавши
позивача, представника відповідача,
пояснення  свідків,
дослідивши  письмові  матеріали
справи, суд вважає, що  в  задоволенні
позову   слід  відмовити в
повному  обсязі.

Відповідно
до  ч.1, 2 ст. 75  Сімейного Кодексу України, дружина,
чоловік   повинні   матеріально
підтримувати   один одного. Право  на утримання ( аліменти)   має той
з  подружжя , який є  непрацездатним , потребує   матеріальної допомоги , за  умови, що
другий   із  подружжя
може  надавати   матеріальну
допомогу.

Згідно  ч.3   ст. 75 цього
ж  Кодексу,  непрацездатним   вважається
той  із   подружжя, який   досяг
пенсійного   віку,
встановленого   законом,   або  є
інвалідом  I, II  чи
III групи.

Статею 76  СК України  визначено, що   розірвання шлюбу   не припиняє
права  особи  на утримання,
яке виникло  у неї   за
час  шлюбу.

В судовому
засіданні  встановлено, що   сторони
в  справі  з 26
жовтня 2001  року   перебували
в  зареєстрованому  шлюбі,
який  22  січня
2008 року   розірваний  ( а.с. 37-39).

Від  шлюбу    подружжя
спільних   дітей  не має.
З  серпня  2007 року
проживали    окремо, спільне
господарство не вели.

Позивач,
однією  із  підстав
отримання    аліментів   вказує
свою  непрацездатність, проте  суд,
не  може  погодитись, оскільки   непрацездатність  наступає
за віком   для  жінок - 55 років, для  чоловіків-60 років,  а також
непрацездатність за  інвалідністю.

Тобто, позивачу  на  даний
час виповнився 51 рік,  вона  не є
пенсіонеркою,  з  1993
року  нігде  не працює,
не  є  інвалідом
I, II  чи  III групи,  а
тому   не має  достатніх
підстав   для  стягнення
на її користь  із  відповідача
аліментів.

Крім  того,   відповідач сам   є
інвалідом 2-ї  групи,   потребує сторонньої допомоги,  в зв»язку
із  рядом  захворювань,
що підтверджують  відповідні  довідки
( а.с. 28-31),  а  тому
надавати    матеріальну  допомогу
не може.

Сам  факт  нижчого
матеріального  рівня   життя
того  з  подружжя, хто
вимагає  аліменти, порівняно   з матеріальним   рівнем
життя  другого подружжя   не
може  бути   підставою
для  визнання   цієї
особи  такою, що   потребує
матеріальної допомоги.  Для
присудження    судом   одному
із  подружжя  аліментів
необхідно, щоб
непрацездатність   і  потреба
у  матеріальній   допомозі
існували  на момент розгляду  позову.

Відповідно  до
ст.  90
СК  України, дружина ,
чоловік  взаємно зобов»язані   брати
участь   у  витратах, пов»язаних  із
хворобою  або каліцтвом  другого
з подружжя.

Позивач  також  просить
стягнути  із відповідача   кошти
на її  лікування. Вказує, що   потребує
постійного  прийому   медикаментів, а  це  в  свою
чергу   великі  матеріальні
затрати.

Суд вважає, що
вказана  вимоги   позивачкою
не доведена , оскільки
розмір   відшкодування   залежитиме
від  розміру  конкретних
витрат   на лікування  та
матеріального  стану  дружини
і  чоловіка.

В порядку
ст.88  ЦПК України     задоволенню  не підлягають
і    вимоги  позивача
щодо  стягнення  із
відповідача  на її користь
понесених нею  судових  витрат.

Керуючись  ст.ст. 75, 76, 77,79, 80,
90  СК України,   ст. ст. 10,11, 60, 81, 88,  209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні  позову  ОСОБА_1
до ОСОБА_2  про  стягнення
аліментів на утримання   дружини  та
участі  у  витратах
на   її  лікування
-   відмовити  повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги , з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Кіровського райсуду

м. Кіровограда                                                                    О.В.Бершадська