Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 -103 / 2008 р.                       Головуючий у 1 інстанції: Марченко Н.В.
Суддя-доповідач:    Ломейко В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» лютого 2008 року.                                                                              м.
Запоріжжя.

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                             Бондаря М. С.

Суддів:                                         Ломейко
В.О. Гончара О.С.

При
секретарі:                             Тахтаул
О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2007
року по спразі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа перша Запорізька
державна нотаріальна контора, Запорізька міська рада про визнання заповіту
недійсним та визнання права власності в порядку спадкування , -

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2006 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права
власності в порядку спадкування.

В
позовній заяві зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
її тітка ОСОБА_2 Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового
будинку АДРЕСА_1. Вона
приїхала з Росії, поховала ОСОБА_2 та після цього деякий час проживала у
житловому будинку, що належав померлій, а тому фактично прийняла спадщину. У
зв'язку з хворобою сина вона вимушена була повернутись в Росію. Відповідачка за
життя ОСОБА_2 у 1994 році відвідувала її в якості соціального робітника та
ОСОБА_2 склала заповіт на її користь, після смерті ОСОБА_2 вона прийняла
спадщину. Вважає, що заповіт був складений ОСОБА_2 не по добрій волі. З цих
підстав просила визнати заповіт недійсним та визнати за нею право власності на
будинок в порядку спадкування.

Рішенням
Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2007
року відмовлено у задоволенні позову.

Не
погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1
звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення
суду скасувати, справу направити на новий розгляд.

2

Вислухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши обставини
справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правільне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що сплив
строк позовної давності, а наведені позивачкою докази поважності пропущення
строку позовної давності суд не може узяти до уваги, оскільки вони не
перешкоджали їй своєчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини.

З таким
висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Як
вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_2 і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1.

Ще за
своє життя ОСОБА_2, склала заповіт за яким житловий будинок АДРЕСА_1, на випадок її
смерті заповідала ОСОБА_3, і який після смерті ОСОБА_2 відповідачка прийняла в
спадщину та зареєструвала 12.10.1995 року, на нього своє право
власності(а/с80).

Відповідно
до ст. 549 ЦК України 1963року, яка діяла на час відкриття спадщини, дії, що
свідчать про прийняття спадщини визнаються, якщо спадкоємець фактично вступив в
управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З
матеріалів справи, фотокопій спадкової справи вбачається, що з заявою до
державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2,
звернулася лише ОСОБА_5

Будь
яких доказів дій, про прийняття спадщини ОСОБА_1, в обумовлений законом строк
чи по визнанні недійсності складеного заповіту ОСОБА_2, в матеріалах справи
немає.

У
відповідності до ст.. 10
ЦПК України, позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих
доказів, з урахуванням положень ст.. ст. 57-59 ЦПК України зазначені ним
обставини.

ст..550 ЦК України 1963
року передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений ст..549 цього Кодексу,
може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Як видно
з наданих доказів поважності пропуску строку на прийняття спадщини, на які
посилається ОСОБА_1, таких безспірних доказів які є об»єктивно непереборними і
пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій в
межах передбачених законом строків позивачка суду не надала і

3

колегія суддів
вважає правільним висновок суду першої інстанції про сплив строку позовної
давності, що є відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК
України підставою для відмови в позові.

Крім
того, колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції, що
позивачка не відноситься до кола спадкоємців відповідно до ст. ст. 529 - 534 ЦК України і
963року, який був чинний на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2

Доводи
апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично
зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду першої інстанції
по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України, юридичної значення для
вирішення справи не мають.

Таким чином,
колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про неправільне застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправільного вирішення справи.

Керуючись ст.
ст. 209, 218, 307, 308,
313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2007
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена
протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду
України.