Справа № 2-679/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

20 листопада 2008 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
у складі:

головуючого   - судді
Слоквенко Г.П.,

при секретарі - Філюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Солоне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення
безпідставно набутого майна та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачки про повернення безпідставно набутого майна.

На обґрунтування своїх вимог посилається
на те, що в 2007 році він передав відповідачці 14000 гривень в якості авансу за
наступний продаж та оформлення договору купівлі - продажу житлового будинку
АДРЕСА_1.

Рішенням Солонянського районного суду були
задоволені його позовні вимоги до відповідачці про визнання договору купівлі -
продажу вказаного будинку дійсним. Проте, рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15.05.2008 року в задоволенні позову було відмовлено,
оскільки відповідачка не мала право на укладання та нотаріальне посвідчення
договору купівлі - продажу жилого будинку АДРЕСА_1Такім чином, відповідачка
відповідно не мала і жодних правових підстав на отримання коштів від нього за
цей будинок і коштів на оформлення документів для нотаріального посвідчення
цього договору.

Прохає стягнути з відповідачки
безпідставно одержаних коштів за придбаний будинок в сумі 14000 гривень, втрати
від інфляції - 419 гривень 27 копійок та 1264 гривні 37 копійок в якості
процентів за користування коштами.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали
повністю і пояснили, що 28 лютого 2007 року між позивачем та відповідачкою було досягнуто
домовленості щодо купівлі - продажу житлового будинкуАДРЕСА_1, за який позивач сплатив 14000 гривень. Рішенням Солонянського
районного суду були задоволені його позовні вимоги до відповідачці про визнання
договору купівлі - продажу вказаного будинку дійсним. Проте, рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2008 року в задоволенні
позову було відмовлено, оскільки відповідачка не мала право на укладання та
нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу жилого будинку
АДРЕСА_1Прохали задовільнити позов у повному обсязі.

Відповідачка
в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суду не повідомила, про
день слухання справи була повідомлена належним чином, в зв'язку з чим, за
згодою позивача, суд вважає можливим розглядати справу заочно, відповідно до
вимог ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі даних чи
доказів.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила,
що між позивачем та відповідачкою відбувалися розмови про продаж належної за
спадком відповідачці хати. 28 лютого 2007 року у  присутності свідка відповідачка отримала від
позивача гроші у розмірі 9000 гривень. А у вересні 2007 року у розмірі 9000
гривень.

Свідок
ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що знаходився у будинку
позивача 1 вересня 2007 року. Був присутній
при передачі
позивачем відповідачці грошей у суммі 9000 гривень.

Свідок
ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 28 лютого 2007 року був при
передачі позивачем відповідачці грошей у сумі 1000 гривень, в якості авансу за продаж будинку. При цьому також були присутні дружина та мати позивача.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у 2007
році відповідачкою були отримані від позивача гроші в сумі 14000 гривень за
продаж свого будинку АДРЕСА_1Дніпропетровської
області, що підтверджується розписками (а.с.13-16).

Рішенням Солонянського районного суду від
18 грудня 2007 року визнано дійсним договір купівлі -
продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 28 лютого 2006 року між Смєюхою
Л.В. та Вьюшкіної В.Г. в простій письмовій формі.

Визнано за Смєюхою Л.В. право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1
(а.с.42-46). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2008
року (а.с.47) рішення
Солонянського районного суду було скасовано.

Як зазначено в рішенні апеляційного суду,
на 28.02.2007 року відповідачка не мала документів, які б підтверджували її
право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 і таким чином
не мала права укладати відповідних договір купівлі - продажу.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка
набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої
правової підстави зобов'язана повернути потерпілому це майно, а оскільки
відповідачкою гроші в сумі 14000 гривень не повернуті, суд вважає можливим
стягнути їх примусово.

Згідно ч.2 ст.1214 ЦК України, у разі
безпідставного одержання чи збереження грошей нараховується проценти за
користування ними.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за
користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти,
якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Оскільки жодним законом або іншим актом
цивільного законодавства прямо не встановлено розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами, то в даному випадку підлягає застосуванню норма ч.1
ст.8 ЦК України, згідно якої, якщо цивільні відносини не врегульовані цим
Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони
регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія
закону).

Подібними за змістом цивільними відносинами
в даному випадку є відносини за договором позики. Розмір процентів за цим
договором врегульовано ст.1048 ЦК України, згідно якої, якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки
НБ України.

В той же час, між сторонами не встановлено
договором розмір процентів, тому їх розмір визначається на рівні облікової
ставки НБ України, що фактично становить з 28.02.2007 року (час укладення
договору) на час подання позову 1264 гривні 37 копійок, згідно доданих
розрахунків та довідки (а.с.8-11), які суд вважає можливим розрахувати саме з
часу укладення договору купівлі - продажу, оскільки як встановлено рішенням
апеляційного суду, на той час відповідачка не мала права укладати договір
купівлі - продажу.

Також суд вважає необхідним на підставі
ст.625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошового
зобов'язання, задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідачки борг з
урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, який згідно розрахунку
(а.с.7) складає 3490 гривень, а також 3% річних від простроченої суми, яка
згідно розрахунку (а.с.6) складає 419 гривень 27 копійок.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.8,536,625,1212,1214 ЦК
України, ст.ст. 10,11,57,60,88,212,213,215,224-226 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна та стягнення
коштів задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14000 (чотирнадцять тисяч)
гривень безпідставно набутого майна, 1264 (одна тисяча двісті шістдесят чотири)
гривні відсотків від суми боргу, 3490 (три тисячі чотириста дев'яносто) гривень
індексу інфляції, 419 (чотириста дев'ятнадцять) гривень 27 копійок в якості 3%
річних.

Стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового
збору в розмірі 192 (сто дев'яності дві) гривні та витрати на інформаційно -
технічне забезпечення в сумі 30 (тридцять) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд, шляхом подання
протягом десяти днів з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження та протягом двадцяти днів з дня подачі
заяви про апеляційне оскарження
поданням апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: суддя