Справа № 2-919/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

9 грудня 2008 року    Золочівський
районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді                                      Юхименко
О.М.

при секретарі                                                  Озерській
Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Золочів  цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Золочівського районного суду Харківської області з
позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями
в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказує, що  згідно
Свідоцтва про право власності від 19 лютого 1955 року його бабі ОСОБА_3 належав
на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями,
розташований по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 не залишивши заповіту ОСОБА_3 померла.
На момент відкриття спадщини спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_3
являвся його батько ОСОБА_4, але спадщину після смерті своєї матері він не
оформив, хоча фактично прийняв її, постійно проживав зі своєю сім*єю в спадкову
будинку, розпоряджався і володів спадковим майном на свій розсуд.ІНФОРМАЦІЯ_2 не
залишивши заповіту батько помер. Спадкоємцями після смертіОСОБА_4  являються він, тобто його син та відповідачка
- дружина померлого. В зв'язку з тим, що ОСОБА_2. від прийняття спадщини
відмовилася,  він без будь-яких умов і
застережень  прийняв спадщину після
померлого батька, продовжуючи проживати у спірному будинку, і вступивши тим
самим в його володіння. Звернувшись до державного
нотаріуса з приводу оформлення спадщини, йому було відмовлено, оскільки він
пропустила строк для прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав. Відповідачка  в
судове засідання не з*явилася, до суду надала заяву в якій позовні вимоги
визнала повністю, не заперечує проти того, щоб за її сином ОСОБА_1 було визнано
право власності на житловий будинок після смертіОСОБА_4  просить суд слухати справу за її відсутності.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, прийнявши
до уваги заяву відповідачки, прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу
України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

З наданого Свідоцтва про право власності від 19 лютого 1955 року
вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 на праві особистої власності
належав ОСОБА_3.

Згідно свідоцтв про смерть ОСОБА_3померла ІНФОРМАЦІЯ_1.  ОСОБА_4 померІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки на час відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс УРСР 1963 року і
правовідносини тривають до теперішнього часу, то до правовідносин, що виникли,
необхідно застосовувати правила книги шостої ЦК України 2004 року.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, і той із подружжя, котрий його пережив.  Згідно з п. 3. ст. 1268 ЦК України
спадкоємці, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини,
вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку, встановленого
статтею 1270 цього кодексу, вони не заявили про відмову від неї.  Відповідно до п. 5 цієї ж статті ЦК спадщина
належить спадкодавцям і з часу її відкриття.

Після смерті останнього спадщину прийняла його
дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1. Доказом того, що на момент відкриття спадщини
вони разом з ОСОБА_4  проживали в спірному
житловому будинку є домова книга, надана позивачем в якості доказу, а також
квитанції про сплату комунальних платежів та земельного податку. Керуючись
своїм правом на відмову від спадщини, відповідачка ОСОБА_2 письмовою заявою
відмовилася від спадщини на користь позивача.

Таким чином, зібрані у справі докази
та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання  права власності на спірний житловий
будинок  в порядку спадкування за
ОСОБА_1.

Виходячи в вищевикладеного та керуючись ст.ст. 209, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст. 549 ЦК УРСР (1963 року)  та
ст.ст. 1261,  1268 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після
померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4  на житловий
будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку п.4 ст. 295 ЦПК України. Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подачі заяви на апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у вищезазначений
строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: