Справа № 2/891-08
У Х В А Л А

11 грудня 2008 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Соколовської Т.О.

при секретарі Пруц І.Л.

розглянувши у судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
,
ОСОБА_3
,
ОСОБА_4
про визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно, виділення частки у спільному сумісному майні та усунення перешкод у користуванні власністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1
3.11.2008 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_1
він одружився з відповідачкою по позову -
ОСОБА_2
і проживав з нею до
ІНФОРМАЦІЯ_2
.

За час шлюбу з відповідачкою було набуто майно, яке складається, в тому числі з торгівельного вагончика, який вони придбали в липні місяці 2001 року у
ОСОБА_5
, жителя
АДРЕСА_1
за п'ять тисяч гривень. Даний вагончик встановили і обладнали в придорожній смузі по
АДРЕСА_1
в
АДРЕСА_1
біля домогосподарства
ОСОБА_6
. Товар для реалізації в даний торгівельний вагончик придбали за спільні кошти з відповідачкою
ОСОБА_2
, яка працювала в вагончику, оскільки займалась підприємницькою діяльністю. Вартість даного обладнаного вже вагончика становить понад 10000 грн..

Ідеальна частка в даному майні на даний час кожному з подружжя, щонайменше, становить 5000 грн.

Шлюбні відносини з відповідачкою не склались, шлюб розірвано рішенням Шаргородського районного суду від
ІНФОРМАЦІЯ_3
.

Після розірвання шлюбу відповідачка
ОСОБА_2
без його відома та участі продала дане майно (вагончик) спільної сумісної власності подружжя відповідачам
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
, жителям
АДРЕСА_2
, які забрали даний вагончик з придорожньої смуги по
АДРЕСА_1
в
АДРЕСА_1
і перевезли та встановили на території ринку
АДРЕСА_2
Шаргородського району де і займаються торгівельною діяльністю. При цьому відповідачі знали, що вагончик є його і відповідачки
ОСОБА_2
спільною сумісною власністю подружжя і остання без його згоди не мала права відчужувати спільне майно подружжя, а тому відповідачі
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
мають повернути даний вагончик в силу ст. 387, ч. 1 ст. 388, ст. 390 ЦК України.

На його звернення до відповідачів
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
про повернення торгівельного вагончика, останні відмовляються його повернути, посилаючись на те, що вагончик вони придбали у відповідачки
ОСОБА_2
і заплатили за його біля 10000 грн., а тому являються законними набувачами даного майна.

Відповідачка ухиляється від добровільного поділу даного спільного сумісного майна подружжя, а тому він вимушений був звернутись до суду для примусового поділу.

Позивач
ОСОБА_1
просив ухвалити судове рішення, яким визнати торгівельний вагончик вартістю 10000 (десять тисяч) гривень, яким користуються
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
, жителі
АДРЕСА_2
Шаргородського району Вінницької області, спільною сумісною власністю відповідачки
ОСОБА_2
та його -
ОСОБА_1
.

Виділити йому у власність 1/2 частину торгівельного вагончика вартістю 5000 ( п'ять тисяч) гривень ( зі сторони автодороги Тиврів - Мурафа - Шаргород),

Зобов'язати відповідачів
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
, жителів
АДРЕСА_2
Шаргородського району Вінницької області не чинити перешкод у користуванні належною йому на праві власності 1/2 частиною торгівельного вагончика ( зі сторони автодороги Тиврів - Мурафа - Шаргород), яким вони користуються на території ринку
АДРЕСА_2
Шаргородського району Вінницької області.

Стягнути з
ОСОБА_2
, жительки
АДРЕСА_1
Шаргородського району Вінницької області на його користь всі судові витрати, в тому числі за надання правової допомоги відповідно до документів, що подані до даної позовної заяви та будуть подані в судове засідання.

В судовому засіданні сторони зробили спільну заяву і надали суду укладену та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок. За умовами мирової угоди:

1. Сторони визнають, що
ОСОБА_1
мав право власності на частину торгівельного вагончика, придбаного за час його шлюбу з
ОСОБА_2
і відчуженого (проданого) у 2007 році, без його участі, за 1800 (одна тисяча вісімсот) доларів США ( на даний час - 12870 грн.) відповідачам
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
.

2. Позивач
ОСОБА_1
відмовляється від позову в частині: виділення йому у власність 1/2 частину торгівельного вагончика вартістю 5000 ( п'ять тисяч) гривень ( зі сторони автодороги Тиврів - Мурафа - Шаргород), який купили і користуються на праві власності
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
, жителі
АДРЕСА_2
Шаргородського району Вінницької області на території ринку даного населеного пункту та в частині

зобов'язання відповідачів
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
, жителів
АДРЕСА_2
Шаргородського району Вінницької області не чинити
ОСОБА_1
перешкод у користуванні 1/2 частиною торгівельного вагончика ( зі сторони автодороги Тиврів - Мурафа - Шаргород), яким вони користуються на території ринку
АДРЕСА_2
Шаргородського району Вінницької області.

Сторони визнають, що право спільної сумісної власності на торгівельний вагончик належить відповідачам
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
.

3. Відповідачка
ОСОБА_2
зобов'язується до
ІНФОРМАЦІЯ_4
сплатити позивачу
ОСОБА_1
: компенсацію за його частину власності у торгівельному вагончику в сумі 4819,50 грн., або 675 доларів США та судові витрати, а саме: сплачене державне мито в сумі 75 грн., витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 30 грн. та витрати за надання правової допомоги в сумі 500 грн., а всього кошти в сумі 5424, 50 грн. ( п'ять тисяч чотириста двадцять чотири грн. п'ятдесят копійок).

Зазначена спільна заява та мирова угода приєднані до справи. Сторонам роз’яснені наслідки затвердження мирової угоди і закриття провадження у справі, що передбачені ст.206 ЦПК України.

Враховуючи, що мирова угода, укладена сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах обох сторін, суд у відповідності до ст.175 ; п.4 ч.1ст. 205 ЦПК України ухвалою закриває провадження у справі.

Керуючись п.4 ч.1 ст.205, 175 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В :

Визнати мирову угоду, укладену
ОСОБА_1
,
ОСОБА_2
,
ОСОБА_3
,
ОСОБА_4
за якою:

- Сторони визнають, що
ОСОБА_1
мав право власності на 1/2частину торгівельного вагончика, придбаного за час його шлюбу з
ОСОБА_2
і відчуженого (проданого) у 2007 році, без його участі, за 1800 (одна тисяча вісімсот) доларів США ( на час розгляду справи судом 12870 грн.) відповідачам
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
.

- Позивач
ОСОБА_1
відмовляється від позову в частині: виділення йому у власність 1/2 частину торгівельного вагончика вартістю 5000 ( п'ять тисяч) гривень ( зі сторони автодороги Тиврів - Мурафа - Шаргород), який купили і користуються на праві власності
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
, жителі
АДРЕСА_2
Шаргородського району Вінницької області на території ринку даного населеного пункту та в частині

зобов'язання відповідачів
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
, жителів
АДРЕСА_2
Шаргородського району Вінницької області не чинити позивачу перешкод у користуванні 1/2 частиною торгівельного вагончика ( зі сторони автодороги Тиврів - Мурафа - Шаргород), яким вони користуються на території ринку
АДРЕСА_2
Шаргородського району Вінницької області.

Сторони визнають, що право спільної сумісної власності на торгівельний вагончик належить відповідачам
ОСОБА_3
та
ОСОБА_4
.

- Відповідачка
ОСОБА_2
зобов'язується до
ІНФОРМАЦІЯ_4
сплатити позивачу
ОСОБА_1
: компенсацію за його частину власності у торгівельному вагончику в сумі 4819,50 грн., або 675 доларів США та судові витрати, а саме: сплачене державне мито в сумі 75 грн., витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 30 грн. та витрати за надання правової допомоги в сумі 500 грн., а всього кошти в сумі 5424, 50 грн. ( п'ять тисяч чотириста двадцять чотири грн. п'ятдесят копійок).

Провадження у справі за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
,
ОСОБА_3
,
ОСОБА_4
про визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно, виділення частки у спільному сумісному майні та усунення перешкод у користуванні власністю закрити.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційний суд Вінницької області через Шаргородський районний суд шляхом подачі в 5- денний строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ: