Справа № 2-895/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 липня
2008 року
Індустріальний районний суд м.

Дніпропетровська

у
складі:  головуючого    судді
Чебикіна В.П.

при секретарі                Власенко М.М.

з участю адвоката          Куценко Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду м. Дніпропетровська

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Земельного

управління
Дніпропетровської міської Ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 “Про визнання
рішення виконавчого

комітету
недійсним, про визнання   державного акту
на право приватної власності

на
землю недійсним”,-

В
С Т А Н О В И В :

У
лютому 2008 року  ОСОБА_1 звернувся до
суду з

зазначеним
позовом , посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від

27
травня 1998 року, який було укладено між ним з однієї сторони та  ОСОБА_2 і ОСОБА_3з другої,  йому (позивачу) на праві власності

належить
квартира АДРЕСА_1.  Йому (ОСОБА_1) на праві
власності

належить
квартира АДРЕСА_1. Станом на  лютий
місяць 2008 року йому (позивачу )

стало
відомо, що згідно рішення № 823 сесії Дніпропетровської міської Ради від

21
травня 1998 року ОСОБА_4 було  видано
державний акт на

право
приватної власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.
Заява на передачу вищевказаної

земельної
ділянки у власність була написана від імені і за підписом ОСОБА_4 22 травня
1997 року, незважаючи на те, що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Про те, що державний
акт на право власності на земельну

ділянку
існує йому стало відомо у листопаді 2007 року від сусіда ОСОБА_5,

який
почав приватизувати свою ділянку і побачив документ на право власності  на

земельну
ділянку де розташований його (позивача) будинок. У своїй позовній

заяві
ОСОБА_1 просив визнати причину  пропуску
строку для подання позову

поважною,
та поновити його; ухвалити рішення суду, яким визнати недійсним

рішення
виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради № 823 від

21.05.1998
року в  частині передачі ОСОБА_4 у
приватну

власність
земельної ділянки площею 0,0918 га у місті Дніпропетровську по АДРЕСА_1;
визнати недійсним  державний акт НОМЕР_1
від 16 червня 1998

року
на право приватної власності на земельну ділянку,  виданого на ім'я

ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги та просив

їх
задовольнити.

Представники відповідачів:
виконавчого комітету

Дніпропетровської
міської Ради, Земельного управління Дніпропетровської міської

Ради
, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3

в
судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені

належним
чином, про причину неявки суду не повідомили. Відповідно до ст.169 ЦПК

України
суд ухвалив вирішувати справу без їх участі на підставі наявних у ній

даних
чи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача, думку

адвоката
вважає, що  позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно договору купівлі-продажу

від
27 травня 1998 року, який був укладений
між  позивачем ОСОБА_1 та

ОСОБА_2
і ОСОБА_3, позивачу

на
праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Житлова площа

будинку
складає 29,7 кв. м., загальна - 41,3 кв. м.

Договір купівлі-продажу посвідчений
державним нотаріусом Шостої

Дніпропетровської
державної нотаріальної контори Криворотько В.М., реєстровий №

1-3306
(а.с.6-7).

Договір купівлі-продажу
зареєстрований  КП ДМБТІ  15 липня 1998 року,

реєстрова
книга № 20п, реєстровий № 109-214 (а.с.8).

Вищевказана квартира належала продавцям
згідно свідоцтва про право на

спадщину
за законом, після смерті їх матері ОСОБА_4,

виданого
Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою  26 березня

1998
року (а.с.9).

В судовому засіданні доводи позивача в
обґрунтування своїх позовних

вимог
знайшли своє підтвердження.

Так, встановлено, що Дорохіна Варвара
Юхимівна померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що офіційно підтверджується свідоцтвом про
смерть(а.с.34).

Але з матеріалів  справи вбачається, що згідно рішення №823
сесії

Дніпропетровської  міської Ради від 21 травня 1998 року ОСОБА_4
було видано державний акт на право приватної власності на земельну

ділянку,
яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.35).

Заява на ім'я голови Дніпропетровської
міської Ради на передачу

вищевказаної
земельної  ділянки у власність була
написана від імені і за

підписом
ОСОБА_4 22 травня 1997 року, незважаючи на те, що вона померла

ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.32, 34).

21 травня
1998 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської

Ради
народних депутатів було постановлено рішення № 823, згідно якого земельна

ділянка
площею 0,0918 га, яка розташована у АДРЕСА_1, передавалася у приватну власність
ОСОБА_4(а.с.

35).

16 червня  1998 року
було видано Державний акт на право приватної

власності
на землю на ім'я ОСОБА_4, який було зареєстровано в Книзі

записів
державних актів на право приватної власності на землю за № 113210 (а.с.

27).

В судовому засіданні також
встановлено, що про існування державного

акта
на право приватної власності на  землю
виданого на ім'я ОСОБА_4

позивачу
стало відомо у лютому 2008 року від сусіда ОСОБА_5, який почав

приватизувати
свою ділянку і побачив документ на право власності на земельну

ділянку
де розташований його (позивача) будинок.

Згідно ст.73 ЦПК України суд
поновлює строк встановлений законом або

судом
за клопотанням сторони у випадку його пропуску з поважних причин. Суд

вважає,
що позивачем строк звернення до суду був порушений, але з поважних

причин,
тому цей строк підлягає поновленню.

Враховуючи обставини, які були
встановлені в судовому засіданні, суд

вважає,
що позовні вимоги відносно необхідності визнання недійсними: рішення

виконавчого
комітету Дніпропетровської міської Ради № 823 від 21.05.1998 року

в  частині передачі ОСОБА_4 у приватну власність
земельної ділянки

площею
0,0918 га у місті АДРЕСА_1; державного

акту
НОМЕР_1 від 16 червня 1998 року на право приватної власності на земельну

ділянку
підлягають задоволенню, так як ОСОБА_4. будучи померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, не мала
можливості звернутися із заявою на ім'я голови

Дніпропетровської
міськради на передачу земельної ділянки у власність, більш

того
- отримати державний акт на землю.

Згідно ст.30 Земельного Кодексу
України, у особи, на користь якої

відчужено
частину жилого будинку, разом з правом власності на цю частину

будинку
виникає право власності  на відповідну
частку земельної ділянки чи

право
користування нею і в тому разі, коли не було визначено у договорі  про

відчуження
частини житлового будинку.

Відповідно до ст.377 ЦК України до
особи, яка придбала житловий

будинок,
будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку,

на
якій вона розміщена, без зміни її цільового призначення, у розмірах

встановлених
договором.

На підставі наведеного,
керуючись  ст.ст. 3,4, 7, 57,58, 60,73,

202,
208, 212, 214, 215 ЦПК України , ст.30 ЗК України, ст.377 ЦК України, суд -

В
И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати причину пропуску строку для
подання позову поважною, та

поновити
його.

Визнати недійсним рішення
виконавчого комітету Дніпропетровської

міської
Ради № 823 від 21.05.1998 року в частині передачі ОСОБА_4

Юхимівни
у приватну власність земельної ділянки площею 0,0918 га у АДРЕСА_1.

Визнати недійсним державний акт
НОМЕР_1 від 16 червня 1998 року на

право
приватної власності на земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного

суду
Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в

10-денний
строк з дня проголошення рішення  заяви
про апеляційне оскарження і

поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя:
В.П.

Чебикін