Справа № 2-4469/08
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«4» серпня 2008 року
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Погрібного С.О.
за секретаря - Дробязко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності,
Позивачі звернулися до суду з вимогою про визнання за ними в рівних частках права власності на квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 90,2 кв.м., житловою 52,2 кв.м., посилаючись на такі обставини. Позивачі відповідно із договором дарування частини квартири від 18 березня 2006 року, а також свідоцтвом про право власності на житло від 12 лютого 2002 року є власниками в цілому зазначеної квартири, що була квартирою спільного заселення. Після вступу позивачів у володіння квартирою в цілому, з`ясувалося, що вона потребує ремонту та реконструкції, у зв`язку з чим вони з метою поліпшення житлово-побутових умов змушені провести реконструкцію квартири, що не призвело до порушення несучих характеристик будинку; позивачі, посилаючись на ст. ст. 331, 383 ЦК України, просять визнати за ними право власності на реконструйовану квартиру, оскільки вона відповідає всім нормам та стандартам. Власники суміжних квартир дали позивачам згоду на реконструкцію належного їм приміщення квартири.
Представник Одеської міської ради у попереднє судове засідання з`являлася, пред`явлений до Одеської міської ради позов не визнала у повному обсязі, просила у його задоволенні відмовити.
Представник Одеської міської ради у подальшому в судове засідання не з`являлася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у зв`язку з її неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачів, ухвалив слухати справу за відсутності представника відповідача, яка не з`явилася, у порядку заочного розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі пояснень представника позивача, представлених представником позивача письмових доказів.
Згідно із договором дарування частини квартири від 18 березня 2006 року ОСОБА_1 набув право власності на 415/1000 частин квартири спільного заселення під АДРЕСА_1 , що складалася в цілому з трьох житлових кімнат, загальною площею 72,0 кв.м., житловою 52,2 кв.м., а також підсобних приміщень. Відомості про зазначений договір 21.04.2006 року зареєстровано у відповідному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно в КП «ОМБТІ та РОН».
За свідоцтвом про право власності на житло від 12 лютого 2002 року позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належать в рівних частках право на 585/1000 частин вказаної квартири спільного заселення; це свідоцтво видано на підставі приватизації житла; відомості про це свідоцтво внесено до відомостей в ОМБТІ та РОН. Таким чином нині спірна квартира належить позивачам у відповідним частках повністю.
Користуючись своїм правом згідно ст. 319 ЦК України на володіння, користування та розпорядження належним їм майном, позивачі, з метою поліпшення житлово-побутових умов, після вступу у володіння квартирою в цілому, здійснили реконструкцію належної їм квартири шляхом збільшення площі приміщення квартири шляхом прибудови до квартири приміщень двох веранд. Розташування цієї житлової споруди визначено технічним паспортом від 26.03.2008 року, виданим на ім`я позивачів КП «ОМБТІ та РОН».
Технічним висновком про технічний стан елементів несучих та огороджуючи конструкцій та можливість введення в експлуатацію після виконаної реконструкції та прибудови веранди до спірної квартири визначено, що технічний стан обстежуваної частини будівлі в зоні виконаної реконструкції, на момент обстеження, згідно класифікації чинних норм, може бути охарактеризований як нормальний, що дозволяє зберегти його для подальшої експлуатації; цим висновком не встановлено порушень у питання архітектури, обраних конструктивних рішень, протипожежної безпеки та охорони навколишнього середовища.
Таким чином суд вважає виконаними вимоги ч. 3 ст. 375 ЦК України, відповідно до якої право на забудову здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. При проведенні зазначеної реконструкції квартири дотримано будівельних, санітарних, протипожежних та інших норм та правил. В результаті проведеної реконструкції позивачами створено споруду, яка відповідає певним, що висуваються до подібного роду будівель, вимогам та може бути самостійним об`єктом права власності, перебуває в особистому користуванні позивачів. Таким чином, враховуючи, що реконструйована та прибудована споруда є ізольованою, річ, отримана після реконструкції та будівництва відповідає нормам та правилам, беручи до уваги обставини справи, зокрема, неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд вважає за можливе захистити право позивачів шляхом визнання за ними права власності на отримане реконструйоване житлове приміщення квартиру.
Вирішуючи питання про дотримання прав землевласника при здійсненні реконструкції та зведенні прибудови, судом враховано, що їх проведено в межах прибудинкової території будинку, в якому розташована реконструйована квартира, тому порушення права власника земельної ділянки суд не встановлено. Суд виходив з того, що реконструкцію проведено на прибудинковій території; згідно абз. 4 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України 16.04.2004 року № 7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ при приватизації громадянами одно- або багатоквартирного будинку державного житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією згідно з п. 5 ст. 10 Закону від 19 червня 1992 року № 2482-XII „Про приватизацію державного житлового фонду здійснюється в порядку та на умовах, передбачених ч. 3 ст. 42 ЗК, якою встановлено, що порядок використання земельних ділянок, де розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.
Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Керуючись ст. ст. 16, 183, 331, 365, 367, 376 Цивільного кодексу України, ст. 41 Земельного кодексу України, ст. 10 Закону від 19 червня 1992 року № 2482-XII „Про приватизацію державного житлового фонду, п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України 16.04.2004 року № 7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, ст. ст. 11, 213, 215, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках право власності на квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 90,2 кв.м., житловою 52,2 кв.м.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: С.О. ПОГРІБНИЙ

04.08.08