У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 серпня
2008 року                                                       м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Григор'євої Л.І.,           Данчука В.Г.,  Гуменюка В.І.,             Косенка В.Й., -

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що йому та відповідачці ОСОБА_2 на праві приватної власності належить по &frac12; частині будинку АДРЕСА_1 У травні
2005 року позивач придбав залізобетонну декоративну огорожу вартістю 1 586
грн., яка складається із 13 секцій огорожі по 120 грн. кожна та стовпчик
вартістю 26 грн. Цю огорожу було встановлено на межі земельних ділянок. За
роботи по встановленню огорожі позивачем сплачено 500 грн. 11 травня 2006 року
протягом дня відповідачка навмисно без причини розбила шість секцій огорожі,
чим завдано позивачу ОСОБА_1 матеріальної шкоди. Крім того, внаслідок
неправомірних дій ОСОБА_2 позивачу завдано моральної шкоди. Враховуючи
викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 2 086 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди та 500 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 2 листопада 2006 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28 грудня
2006 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
1586 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 80 грн. у відшкодування
моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові
рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що паркан позивача з
усіма його секціями становить єдину складну річ - огорожу, яка має певні
прикраси.

Відповідно до частини 1 статті 188 ЦК України якщо кілька речей утворюють
єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються
однією річчю (складна річ).

Проте з такими висновками суду погодитись не можливо.

Як вбачається з матеріалів справи секції паркану однотипні, стандартні і
взаємозамінні (а.с. 13-14).

Правове значення виділення складної речі у вигляді самостійного виду
полягає в тому, що сукупність речей, які входять до її складу, визнаються
однією річчю.

Бетонна огорожа не може вважатись однією річчю, тому що згідно частини 1
статті 187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути
відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення.

Крім того, не можна погодитись з рішенням суду першої інстанції і в частині
стягнення моральної шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд першої інстанції вважав доведеним факт заподіяння позивачу моральної
шкоди.

У статті 1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно встановлювати винні дії
відповідача.

Суд першої інстанції мав з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, з чого позивач
виходив, обґрунтовуючи розмір моральних страждань.

Суд апеляційної інстанції на наведене уваги не звернув, не перевірив доводи
апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини і факти, що
спростовують такі доводи, залишив рішення районного суду без змін.

За таких обставин, ухвалені у справі судові рішення вважати обґрунтованими
немає підстав. Такі рішення підлягають скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення  Староміського районного суду м.
Вінниці від 2 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від
28 грудня 2006 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для
розгляду іншим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                          Л.І.
Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко