Справа № 2-7/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М ' Я М                   У К Р
А Ї Н И

15 січня 2008 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі:      г о л о в у ю ч о г о
- Фабіжевського С.А.

при с е к р е т а р і  - Поберещенко К.В.

за участю адвокатів - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

розглянувши у в відкритому судовому засіданні в м. Котовську Одеської
області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення 87314 грн. 74 коп.

в с т а н о в и
в :

Позивач
звернувся до суду, наполягаючи на стягненні з відповідачки коштів за договором
позики, але у  подальшому збільшив свої
позовні вимоги про стягнення з неї коштів за договором позики з урахуванням
індексу інфляції за період з 01 липня 2004 року по 01 грудня 2007 року у
розмірі 80535 грн. 48 коп., а також відсотків за порушення виконання грошового
зобов'язання за той же термін у сумі 5455 грн. 97 коп., а також 791 грн. витрат по сплаті за
експертизу, 532 грн. 29 коп. По сплаті держмита, а всього 87314 грн. 74 коп..
Стверджував, що 29.02.2004 року між ним та відповідачкою по справі  була укладена угода позики на суму 53229
грн., згідно якої він, позивач, передав відповідачці зазначену суму грошей в м.
Котовську Одеської області за місцем мешкання відповідачки. В підтвердження
укладання угоди позики відповідачка надала йому розписку за своїм власним
підписом, пообіцявши повернути борг поетапно до 01 липня 2004 року. Але, до
тепер свої зобов'язання не виконує, що і змусило його звернутися до суду
надавши відповідні докази. Крім того вважав, що відповідачка зобов'язана
виплатити йому, позивачу, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції та
3 відсотків річних від суми боргу. Представив відповідні розрахунки індексу.

Відповідачка
позов не визнала, стверджуючи, що вона у позивача ніяких грошей не позичала,
розписку не писала, надана розписка написана не її рукою, почерк у розписі  не її і
підпис теж; не заперечувала про наявність між нею та позивачем ділових
стосунків; але  потреби позичати такі
великі гроші у неї не було. З цих підстав
просила суд у позові відмовити.

Вислухавши
сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 289 лютого 2004 року
між сторонами був укладений договір позики, за яким позивачка отримала від  позивача у борг  53229 грн. і частками, до 01 липня 2004 року
зобов'язалася йому позику повернути. Про укладання правочину було складено
розписку за власним підписом відповідачки. При цьому суд не може взяти до уваги
заперечення відповідачки з цього приводу, бо згідно висновку експертизи №
10073/02 від 26 жовтня 2007 року, яку здійснено на підставі ухвали суду,
встановлено, що зміст зазначеної вище розписки від 29.02.04 року, а також підпис
у цьому документі зроблені особисто ОСОБА_4.

Згідно договору позики (ст.. 1046 ЦК України) одна сторона надає іншій
стороні у власність кошти або інші речі, а остання у обумовлений термін повинна
повернути  іншій ту ж саму суму коштів
або рівну кількість речей того ж роду та якості. Взявши на себе зобов'язання
повернути кошти частками до 01 липня 2004 року, відповідачка не виконала їх,
оспорюючи при цьому сам факт отримання коштів від позивача. За таких підстав ці
кошти  повинні бути стягнуті з неї на користь
позивача у примусовому порядку.

Крім цього, згідно положень п. 2
ст. 625 ЦК України відповідачка, як особа що не виконала грошового зобов'язання
у визначений термін, за вимогою позивача, повинна сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції за весь термін невиконання зобов'язання, а також 3
відсотка річних від суми, яку потрібно було своєчасно сплатити, якщо інше не
встановлено правочином або законом.

Згідно повідомлення відділу статистики в Котовському районі - індекс
інфляції з 01.07.2004 року по 01.12.2007 року склав 151, 3 відсотка. Таким
чином, сума заборгованості відповідачки по договору позики з урахуванням
індексу інфляції станом на 01.12.2007 р. складає 80535 грн. 48 коп.
(53229*151,3 % = 80535 грн. 48 коп.). Крім цього, станом на 01.12.2007 р.
тривалість строку заборгованості відповідачки по поверненню боргу складає три
роки та п'ять місяців (з 01.07.2004 року по 01.12.2007 р.). Виходячи з
зазначеного та законодавчої норми відповідальності за порушення грошового
зобов'язання - трьох відсотків річних, за весь період складає 10,25 % (3роки *
3 % = 9 % + 5 місяців (3% : 12 місяців = 0,25%; 0,25 % * 5 місяців = 1, 25 %),
тому 3 роки та п'ять місяців складає 10,25 %), що в свою чергу 5455 грн. 97
коп. (53229 грн. * 10,25 % = 5455 грн. 97 коп.).

Нарешті, керуючись положеннями ст. 88 ЦПК України суд,  задовольнивши позов, повинен стягнути з
відповідачки на користь позивача всі понесені ним судові витрати по сплаті
державного мита та проведення експертизи.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215 ЦПК України,
ст.ст. 625 п. 2, 1046, 1047 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3  80 535 (вісімдесят тисяч
п'ятсот тридцять п'ять) грн. 48 коп. за договором позики від  29 лютого 2004 року з урахуванням індексу
інфляції за період з 01 липня 2004 року по 01 грудня 2007 року, а також 5455
(п'ять тисяч чотириста п'ятдесят п'ять) грн. 97 коп. відсотків за порушення
терміну виконання грошового зобов'язання за той же строк, 791 (сімсот
дев'яносто одна) грн. у відшкодування витрат за проведення судової експертизи
та 532 (п'ятсот тридцять дві) грн. 29 коп. по сплаті державного мита, а всього
87314 (вісімдесят сім тисяч триста чотирнадцять) грн. 74 коп..

Дотягнути з ОСОБА_4 державне мито на користь держави у розмірі 227 (двісті
двадцять сім) грн. 71 коп..

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області
протягом 10 днів з дня його проголошення, шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження (апеляційної заяви), а в подальшому апеляційної скарги в 20-ти
денний строк з дня подачі зазначеної заяви.

По закінченню строків на апеляційне оскарження і не надходження апеляції, а
також в разі не скасування цього рішення в апеляційному порядку воно набирає
законної сили.

С у д д
я - підпис

С у д д
я -

Секретар
-