ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м е н е м   У к р а ї н и
року         Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим
головуючого, судді
представника позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог,
Лівадійської селищної ради про усунення перешкод у здійсненні права
користування земельною ділянкою, приведення земельної ділянки у придатний для
Позивач звернувся до
Ялтинськогоміського суду АРК із зазначеною позовною
заявою в порядку процесуальних вимог цивільного судочинства і просить суд :
-                Зобов'язати
ОСОБА_4 усунути перешкоди у здійсненні права користування ОСОБА_3 земельною
ділянкою площею 0.1207 га, яка розташована в районі житлового будинку АДРЕСА_1,
шляхом знесення самочинно збудованого гаражу;
-                Зобов'язати
ОСОБА_4. привести земельну ділянку у придатний для
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_3. є
користувачем зазначеної земельної ділянки на підставі договору оренди, на
земельній ділянці розташований самочинно споруджений гараж, користування яким
здійснює відповідач. Це порушує право ОСОБА_3. на користування земельною
ділянкою, яку було надано для будівництва і обслуговування жилого будинку.
Представник відповідача заперечував проти позовних вимог,
посилаючись на те, що його довіритель є власником квартири багатоквартирного
будинку, поруч з яким розташований самочинно споруджений гараж, отже, на його
думку, це визначає законність користування гаражем.
У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про
зупинення розгляду цієї справи до вирішення цивільної справи 2-4822/2008 р. про
визнання договору оренди, на підставі якого позивач набув право користування
земельною ділянкою, недійсним. Суд відмовив у задоволенні такого клопотання,
оскільки справу можливо вирішити на підставі наданих сторонами доказів (п. 4 ч.
1 ст. 201 ЦПК України).
Особи, які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають
значення для справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалось питання про їх
допит в якості свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представників сторін, повно та
всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.
ОСОБА_3. є користувачем земельної ділянки площею 0.1207
га, наданої на підставі договору оренди від 16 вересня 2003 року для
будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за
Позивачу 27 липня 2006 року наданий дозвіл на виконання
будівельних робіт з будівництва жилого будинку на зазначеній земельній ділянці,
який був продовжений  17 червня 2008
Представники сторін з підстав ч. 2 ст. 61 ЦПК України
визнали, що відповідач ОСОБА_4. утримує і використовує самочинно споруджений
гараж, розташований на земельній ділянці, яка була відведена у користування
Суду не було надано доказів, які б підтверджували
прийняття споруди гаражу в експлуатацію, реєстрацію права власності та видачу
свідоцтва про право власності на нерухомість.
Відповідно до ст. 152 ч. 2 ЗК України власник  земельної ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і
відшкодування завданих збитків.
Розташування на земельній ділянці, яку надано у
користування позивача, самочинної споруди та її використання, порушує право
ОСОБА_5 на користування землею, підлягає захисту у спосіб, визначений ним,
шляхом знесення споруди. При цьому суд у відповідності до ст. 217 ЦПК України
визначає строк і спосіб виконання рішення суду.
Доводи представника відповідача про те, що право його
довірителя на користування гаражем виникло як за власником квартири
багатоквартирного будинку, є хибними, адже гараж є окремим самочинно
спорудженим об'єктом, право власності і користування на який не виникає (ст.
Щодо позовної вимоги про приведення земельної ділянки у
придатний у використання стан, то така не може бути задоволена, зважаючи на те,
що земельна ділянка була відведена у користування позивача у такому самому
стані, знесення споруди само по собі достатньо повно відновлює право ОСОБА_3.
Питання про розподіл судових витрат вирішується
відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 125, 126, 152
ЦК України,  ст. ст. 1, 3 - 8, 10, 11,
15, 60, 61, 158, 179, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,
суд
Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог, Лівадійської селищної ради про
усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою,
приведення земельної ділянки у придатний для використання стан - задовольнити
Зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у здійсненні права користування
ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 0.1207 га, яка розташована в районі житлового
будинку АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно збудованого гаражу.
Відповідно до ст. 217 ЦПК України визначити, що у випадку, якщо ОСОБА_4
добровільно не виконає рішення суду протягом одного місяці з дня набрання ним
законної сили, його виконання повинно бути здійснено примусово у межах
виконавчого провадження  і відповідно до
вимог Закону України „Про виконавче провадження”  шляхом знесення самочинно збудованого гаражу,
за рахунок ОСОБА_3 з наступним стягненням на його
користь з ОСОБА_4 витрат виконавчого провадження.
В решті позовних вимог -  відмовити.
В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
суму судового збору в розмірі вісім гривень п'ятдесят копійок і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі сім
гривень п'ятдесят копійок, а усього - шістнадцять гривень.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в
десятиденний  строк з наступного дня
після його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК
України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, що передбачені ст.
ст. 223, 294 ЦПК України.

СУДДЯ -