Справа № 22-ц-298
2008р.                          Головуючий
у 1-й інстанції      Лебедько М.М.
Категорія 19                                                   Суддя-доповідач
Р І Ш Е Н Н Я

іменем  України

28 лютого 2008 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого
- Смирнової Т.В.

суддів
- Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.

з
участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та
осіб, які беруть участь у справі - апелянта ОСОБА_1.,

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду від 26 грудня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 10 640 грн. матеріальної
шкоди і 25 000 моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1
звернулась до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
відповідачем їй були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості,
внаслідок чого на лікування зубів вона вже витратила 3910 грн., і ще потрібно
оплатити 6730 грн.

Всього
позивачка просила стягнути 10640 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, а
також 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди, так як діями відповідача їй
спричинені моральні страждання, порушений нормальний ритм життя.

Рішенням
Конотопського  міськрайонного суду від 26
грудня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені частково.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. 700 грн. моральної шкоди.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь держави 8,50 грн. судового збору, та на спеціальний
рахунок 7,5 грн. витрат на ІТЗ.

В
решті позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та
постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт
вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Апелянт
зазначає, що відповідач двічі - у 2005 та у 2006 роках -  спричинював позивачці тілесні ушкодження
середньої тяжкості, суд цього не врахував і не витребував матеріали
кримінальної справи  за 2005 рік.

Крім
того, апелянт не погоджується з висновком суду про те, що розписка не є
підставою для стягнення шкоди.

Також
апелянт вважає, що суд невірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1., яка підтримала доводи апеляційної
скарги, заперечення на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні з наступних
підстав.

З
матеріалів кримінальної справи № 1-310/2006 вбачається, що факт спричинення
ОСОБА_2. 31 травня 2006 року тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_1 -
встановлений і доведений, в зв'язку з чим ОСОБА_2. обвинувачувався у скоєнні
злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України

Постановою
Конотопського міськрайонного суду від 08 серпня 2006 року ОСОБА_2. був
звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку із зміною обстановки, а
провадження у справі закрито (а.с.105 кримінальної справи № 1-310/2006).

В
постанові суду зазначено, що потерпіла ОСОБА_1 (позивачка) заявила клопотання
по закриття провадження у кримінальній справі, так як з чоловіком вони
помирились., проживають спільно.

З
копій чеків, наданих позивачкою (а.с.5-6), вбачається, що лікування зубів
відбувалось в ТОВ «Медгарант» м. Київ у 2005 році на загальну суму 2490 грн.

Згідно
довідки, наданої приватним стоматологічним кабінетом ОСОБА_3 (а.с.7), у квітні
2006 року ОСОБА_1 були надані послуги по протезуванню зубів на суму 1420 грн.

З
матеріалів справи вбачається. що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до
11 червня 2004 року (а.с.30), а потім повторно зареєстрували шлюб у лютому 2005
року і розірвали 6 квітня 2007 року (а.с.29).

3
жовтня 2006 року відповідач ОСОБА_2. надав позивачці розписку в тому, що він
протягом грудня 2006 року - січня 2007 року зобов'язується оплатити їй
лікування зубів, за умови, що вони будуть проживати в шлюбі (а.с.4).

Відмовляючи
в позові про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходив з того, що тілесні
ушкодження спричинені позивачці 31 травня 2006 року, а витрати на лікування
зубів, на які посилається позивачка, понесені (відповідно до чеків ТОВ
«Медгарант») у квітні-липні 2005 року, а тому вимоги про відшкодування витрат у
сумі 3910 грн. задоволенню не підлягають.

Вимоги
про стягнення 6730 грн. суд також не задовольнив, оскільки вони ще не понесені
взагалі, а задоволення витрат на майбутнє діючим законодавством не передбачено.

Суд
також вважав, що факт наявності письмової розписки не є підставою для
задоволення позову, оскільки сума, яку просить відшкодувати позивачка за
спричинені 31 травня 2006 року тілесні ушкодження, не підтверджується ніякими
достовірними доказами.

Вимоги
про стягнення моральної шкоди суд задовольнив частково, прийнявши до уваги
завданий позивачці фізичний біль, моральні страждання, порушений нормальний
ритм життя.

Колегія
суддів вважає, що висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову
в частині відшкодування матеріальної шкоди ґрунтується на матеріалах цивільної
справи та кримінальної справи.

Так,
з матеріалів цивільної справи вбачається, що витрати на лікування зубів на суму
2490 грн. та 1420 грн., які позивачка просила стягнути з відповідача, понесені
нею ще у 2005 році та у квітні 2006 року (а.с. 5, 6, 7), тобто до спричинення
тілесних ушкоджень у травні  2006 році.

Крім
того, і сама апелянт, і відповідач у судовому засіданні апеляційного суду
пояснили, що в цей період вони проживали однією сім'єю, мали спільний сімейний
бюджет, і ці витрати були оплачені зі спільних коштів, а тому відсутні підстави
для їх стягнення з відповідача.

Стосовно
витрат у сумі 6730 грн., які апелянт просить стягнути для оплати за майбутнє
лікування зубів, то колегія суддів не може погодитися з такими доводами
апелянта з наступних підстав.

По-перше,
апелянтом надано лише попередню калькуляцію на стоматологічні послуги на
загальну суму (а.с.9), при цьому в даній калькуляції не зазначено, які
конкретні стоматологічні послуги необхідно надати позивачці в зв'язку з її
травмою, їх вартість.

По-друге,
апелянт не довела, що необхідність проведення стоматологічного лікування
знаходиться у причинному зв'язку з нанесенням їй тілесних ушкоджень.

Так,
з матеріалів кримінальної справи вбачається, що після судово-медичного
обстеження 31 травня 2006 року потерпіла ОСОБА_1 була направлена
судово-медичним експертом на консультацію до лікарів: ЛОР, невропатолога,
рентгенолога (а.с.12 кримінальної справи 1-310/2006р.), лікувалась у
отоларингологічному відділенні (а.с.69 кримінальної справи 1-310/2006р.).

Дані
про те, що потерпіла направлялась на лікування до лікаря-стоматолога - в
матеріалах справи відсутні.

Крім
того, зазначені витрати у сумі 6730 грн. позивачкою ще не понесені, а тому
відсутні підстави вважати їх завданою матеріальною шкодою.

В
той же час, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції
щодо розміру відшкодування моральної шкоди.

Так,
колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано
обсяг фізичних та моральних страждань позивачки, характер та кількість нанесених
ударів.

Так,
з висновку експерта №514, що знаходиться у матеріалах кримінальної справи
(а.с.42-44), вбачається, що виходячи з наявності тілесних ушкоджень, потерпілій
було спричинено не менше 6 ударів.

З
показань ОСОБА_2 вбачається, що він бив переважно кулаком в голову, всього
завдав біля 10 ударів (а.с.49 кримінальної справи).

За
таких підстав, враховуючи перенесений позивачкою фізичний біль, тривалість
фізичних страждань, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду
першої інстанції в частині розміру моральної шкоди та збільшити розмір
відшкодування моральної шкоди до 1700 грн.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.309, 313-314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів:

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Конотопського міськрайонного суду від 26 грудня 2007 року в даній справі
змінити в частині розміру стягнення моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 1700 (одну тисячу сімсот) грн. на відшкодування
моральної шкоди, а не 700 грн., як визначив суд першої інстанції.

В
іншій частині рішення Конотопського міськрайонного суду від 26 грудня 2007 року
залишити без зміни.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено
в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуючий
-

Судді
-