Справа № 22-308/08 Головуючий
Суддя-доповідач:
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008
року    м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:            Полякова 0.3.

Суддів:           Бабак A.M.

Глазкової
О.Г.

При
секретарі:           Винник І.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Гуляйптьського районного суду Запорізької області від
27листопада 2007року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа: Гуляйпільський районний центр
зайнятості,  про розірвання трудового
договору,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом про розірвання трудового договору.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначав,  що 02.07.2007
року між ним та ОСОБА_2 був укладений трудовий договір,  зареєстрований -в Гуляйпільському районному центрі
зайнятості за № 143,  за яким ОСОБА_2
зобов'язалася виконувати обов'язки продавця. Договір укладено на невизначений
термін.

04.08.2007 року позивач видав наказ про звільнення відповідача ОСОБА_2
згідно з п. 7 ст. 40 КЗпП України за знаходження ОСОБА_2 на робочому місці (в
магазині „Сім'я",  який розташований
в м. Гуляйполе,  вул. Цвітна,  12) в нетверезому стані. Про знаходження
ОСОБА_2 в нетверезому стані складено акт від 04.08.2007 року.

Про намір розірвати трудовий договір з ОСОБА_2 на
підставі п.7 ст. 40 КЗпП України позивач зробив запис у трудовому
договорі,  однак відповідач відмовляється
розірвати трудовий договір,  тому він не
може бути знятий з реєстрації,
Гуляйпільським районним центром зайнятості.

Посилаючись на зазначені обставини,  позивач просив суд розірвати трудовий договір
від 02.07.2007року,  укладений між ним та
ОСОБА_2,  за п.7 ст.40 КЗпП України,  стягнути з відповідача витрати на правову
допомогу: за написання позовної заяви - 200 грн.,  за представництво в суді - 900 грн.,  державне мито - 51 грн.,  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи - 30 грн.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької
області від 27 листопада 2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати вказане рішення як таке,
що не відповідає дійсним обставинам справи,  ухвалено з порушенням норм матеріального та
процесуального права,  та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,  якщо
визнає,  що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

З матеріалів справи вбачається,  що
02.07.2007 року між приватним підприємцем-фізичною особою ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено трудовий договір за яким ОСОБА_2 зобов'язалася виконувати обов'язки
продавця. Договір укладено на невизначений термін,  та він зареєстрований Гуляйпільським центром
зайнятості,  що відповідає вимогам ст.
24-1 КЗпП України (а.с. 6).

04.08.2007 року зазначений трудовий договір розірвано з ініціативи власника
-приватного підприємця ОСОБА_1,  про що
свідчить наказ № 2 від 04.08.2007 року приватного підприємця ОСОБА_1. (а.с.
10),  та запис у п.17 трудового договору
від 02.07.2007 року про звільнення ОСОБА_2 за п.7 ст. 40 КЗпП України (а.с 6).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. про
розірвання трудового договору з ОСОБА_2,
суд правильно виходив з того,  що
у відповідності з главою ХУ КЗпП України суд безпосередньо розглядає трудові
спори за заявами працівників до власників з приводу порушення його
індивідуальних трудових прав у частині,
яка стосується кожного працівника і випливає з трудових правовідносин,  в яких перебуває даний конкретний працівник з
роботодавцем,  за виключенням позовів про
відшкодування працівниками матеріальної шкоди заданої підприємству,  установі або організації.

Крім того,  діючим
трудовим законодавством - ст..36 КЗпП
України передбачені ' підстави припинення договору,  якими є зокрема,  розірвання трудового договору з ініціативи
працівника,  або з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу.

Колегія суддів вважає,  що оскільки
фізична особа-приватний підприємець ОСОБА_1,  04.08.2007 року розірвав трудовий договір з
ОСОБА_2,  про свідчить запис у п.17
трудового договору від 02.07.2007 року про звільнення ОСОБА_2 за п.7 ст. 40
КЗпП України,  та надав зазначений
договір до центру зайнятості для зняття його з реєстрації,  немає підстав для задоволення позову ОСОБА_1.
про розірвання трудового договору з ОСОБА_2

Згідно з п.6,  7 Порядку реєстрації
трудового договору між працівником і фізичною особою у разі закінчення строку
трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі
фізична особа робить опис про підстави його припинення з посиланням на
відповідні статті КЗпП України,  про що
сторони сповіщають державну службу зайнятості,
яка зареєструвала трудовий договір.

Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти
трудовий договір з реєстрації,  про що
робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів та запис на трьох
примірниках трудового договору про зняття трудового договору з реєстрації.

За таких обставин,
судова колегія вважає,  що
розглядаючи спір,  суд першої інстанції
повно та всебічно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони,  дав належну правову оцінку
правовідносинам,  які склалися між
учасниками процесу,  та правильно вирішив
спір.

Рішення постановлено з додержанням вимог матеріального та
процесуального права,  доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду,  а
тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового не вбачається.

Керуючись
ст.ст.307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27 листопада
2007 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
проте може бути оскаржена

до Верховного Суду України протягом двох місяців.