№2-1008
РІШЕННЯ

іменем України

21
листопада 2008 року                                                                                                  м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого
судді Овдієнка В.В.

при
секретареві Заводовському П.П.

з
участю:

позивачки
ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2;

відповідачки
ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні
в залі суду цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до КП “Зміївське бюро технічної
інвентаризації”, ОСОБА_3 про визнання незаконною реєстрації права власності на
нерухоме майно, про визнання договору дарування недійсним, про визнання права
власності,

в с т а н о в и в:

23
червня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до КП “Зміївське
бюро технічної інвентаризації”, ОСОБА_3 про визнання незаконними дій КП
“Зміївське бюро технічної інвентаризації” з реєстрації права власності на
квартиру АДРЕСА_1
за ОСОБА_5; про визнання недійсним договору дарування цієї квартири, укладеного 24
листопада 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом
Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В.
реєстр №2652; та про визнання за ОСОБА_1 права власності на вказану
квартиру.

Представник
позивачки ОСОБА_2 в обгрунтування позовної заяви зазначив, що за договором
купівлі-продажу, посвідченим 5.11.1998 року приватним нотаріусом Зміївського
районного нотаріального округу Сапком М.Г., ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням
Зміївського районного суду Харківської області від 15.12.1999 року (справа
№2-1434) задоволено позов ОСОБА_1 до колишнього чоловіка ОСОБА_5 про примусовий
розподіл житла, постановлено переселити ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1.

На
час винесення вказаного рішення суду ОСОБА_1 і ОСОБА_5 розірвали шлюб і
проживали в квартирі АДРЕСА_2. Оскільки спільне проживання було неможливим,
ОСОБА_1 дала згоду проживання ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1. Від свого права
власності на вказану квартиру ОСОБА_1 не відмовлялась і питання про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 не було предметом розгляду в судовому засіданні.
ОСОБА_1 погоджувалась на передачу ОСОБА_5 в безоплатне тимчасове користування
квартири АДРЕСА_1 відповідно до ст. 324 ЦК України в редакції 1963 року. Крім
того, ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_7. Відповідно, у
разі, коли б мова йшла про відчуження майна, то належало б залучити до справи
орган опіки та піклування.

ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_5 помер, після чого ОСОБА_1 мала намір повернутися в свою квартиру і
привести її в належний стан. Але, як стало відомо, ОСОБА_5 подарував цю
квартиру своїй сестрі ОСОБА_3 З'ясувалося, що КП «Зміївське бюро технічної
інвентаризації» зареєструвало право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5

ОСОБА_5
не мав правових підстав для укладення договору дарування квартири АДРЕСА_1,
оскільки ця квартира належить ОСОБА_1, яка не передавала ОСОБА_5 право
власності на квартиру.

Позивачка
ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали
зазначені позовні вимоги і просили задовольнити позов з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник
відповідача КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації” в судове засідання не
з'явився. Директор КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації” Святуха К.Г. в
листі від 9.09.2008 року просила розглядати справу на розсуд суду за
відсутністю представника КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації”. По суті
заявленого позову зазначила, що 16.05.2000 року за ОСОБА_5 було зареєстровано
право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Зміївського районного
суду від 15.12.1999 року. Вказане рішення суду, як вид правовстановлюючого
документа, згідно п. 11 Переліку - Додатку 1 до Інструкції «Про порядок державної
реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у
власності юридичних та фізичних осіб», затвердженої Наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 року №121,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року за №399/2839, не
містило чітких реквізитів, передбачених п.п. б) п. 1.10 Інструкції: не
зазначена загальна площа об'єкта нерухомості; не зазначена повна адреса об'єкта
нерухомості; не вирішена доля попереднього правовстановлюючого документа -
договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Сапком М.Г.
05.11.1998 року р-р №431, його не розірвано і не визнано недійсним, право
власності за ОСОБА_1 рішенням суду не скасовано. Реєстратор повинен був врахувати
вказані відомості і вчинити дію, передбачену п. 1.10 Інструкції, тобто
відмовити в реєстрації.

Відповідачка
ОСОБА_3, представник відповідачки ОСОБА_4 позов не визнали, мотивуючи тим, що
ОСОБА_5 набув право власності на квартиру за рішенням суду, постановленим за
позовом ОСОБА_1, яка була присутня під час розгляду справи та проголошення
рішення, і мала змогу його оскаржити. Зазначене рішення набрало законну силу і
фактично виконане. Дарування квартири ОСОБА_5 своїй сестрі ОСОБА_3 відбулося
згідно діючому законодавству. Просили відмовити у задоволенні позовної заяви.

Вислухавши
учасників судового розгляду, оцінивши належність, допустимість, достовірність
кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно
свідоцтву про розірвання шлюбу, виданому Зміївським відділом реєстрації актів
громадянського стану Харківської області 20.02.1998 року, шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу
20.02.1998 року зроблено актовий запис за №45. (а. с. 6).

Згідно
свідоцтву про народження, у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 під час шлюбу народився син
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 7).

За
договором купівлі-продажу, посвідченим 5.11.1998 року приватним нотаріусом
Зміївського районного нотаріального округу Сапком М.Г. р-р №431, ОСОБА_1
придбала у ОСОБА_6 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Право власності на квартиру
зареєстровано в Зміївському МДПТІ 21.12.1998 року в реєстрі за №1237. (а. с. 5,
58-65).

Рішенням
Зміївського районного суду Харківської області від 15.12.1999 року (справа
№2-1434) задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про примусовий розподіл
житла.  Вирішено переселити ОСОБА_5 в кв.
АДРЕСА_1, тим самим визнавши за ним право власності на вказану квартиру.
ОСОБА_1 з сином залишити проживати в квартирі АДРЕСА_2, зобов'язавши ЖКВ
Зміївської ТЕС укласти договір найму з ОСОБА_1 на вказану квартиру. Рішення
набрало законну силу. Право власності за ОСОБА_5 зареєстровано в КП «Зміївське
бюро технічної інвентаризації” 16.05.2000 року за р. №13-1237. (а. с. 66, 67,
22).

З листа
Комсомольської селищної ради від 18.08.2008 року вбачається, що ОСОБА_5
21.01.2004 року за рішенням суду був знятий з реєстрації місця проживання в
квартирі АДРЕСА_2 в кв. АДРЕСА_1. (а. с. 47, 48).

За
довідкою КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації” від 18.08.2008 року,
згідно архівних матеріалів БТІ квартира АДРЕСА_2 належить в цілому ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом
Комсомольської селищної ради 12.10.2006 року. (а. с. 46).

З
аналізу копій декларацій про доходи державного службовця ОСОБА_1 за період з
1996 року по 2005 рік вбачається, що після придбання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1
зазначила відомості про квартиру в графі 3 розділу ІV декларації за 1998 рік, а після постановлення судом рішення про визнання
права власності на цю квартиру за ОСОБА_5, відомості про квартиру в наступних
деклараціях не внесені. (а. с. 35-45)

За
договором дарування, посвідченим 24.11.2006 року приватним нотаріусом Зміївського
районного нотаріального округу Трубніковою В.В. р-р №2652, ОСОБА_5 подарував, а
ОСОБА_3 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1. Право власності на квартиру
зареєстровано в КП «Зміївське БТІ» 19.12.2006 року в реєстрі за №1237 в книзі:
13. (а. с. 21, 22).

З
копії свідоцтва про смерть, виданого Комсомольською селищною радою Зміївського
району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 46
років, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис
№110. (а. с. 8).

У
відповідністю з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням
у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі
особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням
Зміївського районного суду Харківської області від 15.12.1999 року (справа
№2-1434) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про примусовий розподіл житла, визнано
право власності за ОСОБА_5 на кв. АДРЕСА_1. Рішення не було оскаржено і набрало
законну силу. Право власності за ОСОБА_5 було зареєстровано в установленому
порядку.

Обставина
щодо визнання права власності за ОСОБА_5 на спірну квартиру не підлягає
доказуванню при розгляді даної справи.

Відповідно
до Переліку - Додатку 1 до Інструкції «Про порядок державної реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та
фізичних осіб», затвердженої Наказом Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики України 09.06.1998 року №121, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року за №399/2839, яка була чинною на
час реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_5, рішення суду про
визнання права власності входить до переліку правовстановлюючих документів, на
підставі яких проводилася державна реєстрація права власності на об'єкти
нерухомого майна.

Таким
чином, реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_5 була здійснена
КП «Зміївське БТІ» на підставі правовстановлюючого документу, передбаченого
вищевказаною Інструкцією.

Посилання
на неправомірність зазначення в рішенні суду про визнання права власності на
спірну квартиру за ОСОБА_5, а також на невідповідність рішення суду Інструкції
«Про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна,
що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженої Наказом
Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України
09.06.1998 року №121, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.06.1998
року за №399/2839 в частині неповноти інформації щодо об'єкта нерухомості,
суперечать вимогам ч. 3 ст. 61 ЦПК України щодо підстав звільнення від
доказування, ст. 14 ЦПК України щодо обов'язковості судових рішень, що набрали
законної сили.

Показання
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13 з
підстав, передбачених ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не враховуються як докази
правомірності чи неправомірності набуття ОСОБА_5 права власності на спірну
квартиру за рішенням суду.

За
таких обставин, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання незаконними дій КП
“Зміївське бюро технічної інвентаризації” з реєстрації права власності на
квартиру АДРЕСА_1
за ОСОБА_5 є необгрунтованою і задоволенню не підлягає.

У
відповідністю з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм майном.

У
відповідністю з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Виходячи
з того, що не встановлені підстави для визнання незаконною реєстрації права власності
на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, який на підставі рішення суду
набув право власності на квартиру, мав права володіння, користування та
розпорядження квартирою і здійснив своє право власності шляхом дарування
квартири своїй сестрі ОСОБА_3, відсутні передбачені ч. 1 ст. 215 ЦК України
підстави недійсності правочину, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
дарування спірної квартири ОСОБА_5 своїй сестрі ОСОБА_3, та про визнання за
ОСОБА_1 права
власності на квартиру є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 203, 215, 317, 319, 328, 717 ЦК
України, ст. ст. 10, 14, 15, 60, ч. 3 ст. 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в:

У задоволенні
позовної заяви ОСОБА_1 до КП “Зміївське бюро технічної інвентаризації”, ОСОБА_3
про визнання незаконними дій КП “Зміївське бюро технічної інвентаризації” з
реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5; про визнання
недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1, укладеного 24 листопада 2006
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського
районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. реєстр
№2652; та про визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1, -
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через Зміївський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня
його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку, передбаченому ч. 4 ст.
295 ЦПК України.

Головуючий: