Справа №2-73
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2008 року
м. Вінниця

Вінницький районний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді:                             Бондаренко О.І.

при секретарі :                                  Шуляк Т.А.

з участю позивача :                          ОСОБА_1

представника позивача:
адвоката  ОСОБА_2

розглянувши в
судовому засіданні в м. Вінниці справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя, про розподіл спільно нажитого майна
подружжя , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, про розподіл спільно нажитого майна подружжя, зазначивши,
що він 27.11.1970 року зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, в зв”язку з
тим, що сімейне життя подружжя не склалося відповідачка подала до Вінницького
районного суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Під час шлюбу сторонами по
справі побудовано будинок з належними до нього господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 та придбано домашню худобу: дві корови, двоє
телят та одного коня. Вказане майно підлягає розподілу між сторонами по справі.
Позивач неодноразово звертався до відповідачки, щоб оформити та отримати
передбачені законом документи на будинок, але вона не бажає цього робити, з
метою усунення його від права на отримання частки у спільній власності в
натурі. Оформити необхідні документи на своє ім”я позивач не має можливості,
так як земельна ділянка на якій збудовано спірний будинок виділена позивачці.
Оскільки сторони по справі не можуть у добровільному порядку вирішити спір,
тому виникла необхідність в розподілі майна.

За наведених
обставин позивач просив суд постановити рішення, яким  визнати будинок з господарськими будівлями і
спорудами, що розташований АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя,
визнати за ним право власності на &frac12; будинку з відповідною часткою будівель та споруд, що
розташовані АДРЕСА_1,  визнати за ним
право власності на одну корову та коня, стягнути з відповідачки судові витрати.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги просить стягнути з
відповідачки на його користь грошову компенсацію за належну йому 1/5  частку в майні колгоспного двору у сумі 16424
грн., що знаходиться АДРЕСА_1, виділити йому одну корову та одного коня із
спільно нажитого майна подружжя.

Відповідачка
ОСОБА_1 в судове засідання не з”явилася, хоча про час і місце судового
засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить її розписка в
матеріалах справи, причину неявки суду не повідомила.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши
пояснення позивача ОСОБА_1, його представника, адвоката ОСОБА_2,  дослідивши матеріали справи , суд приходить
до слідуючого висновку.

Як встановлено
по справі, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в зареєстрованому шлюбі, який
зареєстрували 27.11.1970р. в Мізяківсько-Хутірській сільській раді Вінницького
району, актовий запис №42 (а.с.5).

Під час шлюбу
сторонами по справі побудовано будинок з належними до нього господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 та придбано домашню худобу: дві
корови, двоє телят та одного коня.

Згідно довідки
Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району № 1027 від 07.06.07р.
власником домогосподарства , яке знаходиться АДРЕСА_1 являється відповідачка
ОСОБА_3, земельна ділянка , площею 0,85 га рахується за також за нею; згідно
рішення №3 11 сесії 21 скликання Мізяківсько-Хутірської сільради від 25.03.1994
року ОСОБА_1 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку,
площею 0,45 га, державний акт не видавався (а.с.7).

На вказаній
земельній ділянці сторони по справі побудували новий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, які побудовано без належної документації на місці, де
знаходився старий будинок, який належав матері відповідачки - ОСОБА_4.

Старий будинок
не міг задоволити потреби сім»ї, яка складалася з п'яти чоловік : позивача
ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_3, та їхніх трьох дітей - ОСОБА_5, 1971 року
народження, ОСОБА_6, 1974 року народження, ОСОБА_7, 1984 року народження, що
підтверджується копіями особових рахунків №1057, № 1071, №1025 погосподарської
книги Мізяківсько-Хутірської сільської ради, а також відповідними копіями
свідоцтв про народження.

Крім того,
будинок, який належав матері відповідачки був старий, в аварійному стані, не
придатний для проживання в ньому, тому сторони по справі змушені були
побудувати новий будинок, який складається з : веранди, прихожої, кухні, 2-х
кімнат. Також, ними побудовано сарай , погріб, криницю, вбиральню, огорожу.

Старий будинок
було знесений в 1992  році, після того,
як був побудований новий будинок.

Відповідно до
довідки  Мізяківсько-Хутірської сільської
ради Вінницького району № 1422 від 04.09.07р. рік побудови житлового будинку ,
який знаходиться АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги записаний у 1981 році
(а.с.28).

Як вбачається з
копії особового рахунку №1025 погосподарської книги Мізяківсько-Хутірської
сільської ради за період з 01.01.1991 року по 01.01.1995 року, двір на час
побудови будинку, який розташований АДРЕСА_1 відносився до категорії
колгоспного і станом на 15.04.1991 року до складу двору входило 5 членів
колгоспного двору і по цей час значаться прописаними 5 чоловік .

Згідно п. 6
Постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про захист права приватної власності » право
власності  на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени
двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку у його майні.

Таким чином,
доля позивача у колгоспному дворі складає 1/5 частину вартості будинку
(82120:5=16424 грн.).

Оскільки між
сторонами по справі склалися неприязні відносини, проживання в одному дворі є
неможливим, тому позивач бажає отримати за свою частку у колгоспному дворі
грошову компенсацію в сумі 16424 грн., а також просить визнати за ним право
власності на одну корову та одного коня в спільній сумісній власності подружжя.

Відповідно
до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині
та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один
з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно
ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За даних
обставин суд вважає , що право позивача на грошову компенсацію за належну йому
1/5 частку в майні колгоспного двору у сумі 16424 грн., що знаходиться
АДРЕСА_1, а також право на одну корову та одного коня в спільній сумісній власності подружжя є доведеним
.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 65 СК України, ст.ст. 328,
368, 369, 370, 372 ЦК України, п. 6 Постанови пленуму Верховного Суду України
від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права
приватної власності», ст.ст. 11, 15, 59, 60, 209, 214, 215, 224-226 ЦПК України,
суд ,-

В И Р І Ш
И В :

Позов задоволити.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну йому 1/5 частку в
майні колгоспного двору у сумі 16424 грн., що знаходиться АДРЕСА_1.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на одну корову та одного коня в спільній сумісній
власності подружжя.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя :