У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                 Григор'євої Л.І.,

суддів:                              Балюка М.І.,           Данчука В.Г.,

Барсукової В.М.,         Луспеника
Д.Д.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
- відділ громадянства, паспортної
та  еміграційної  роботи
Солом'янського  РУ  ГУ МВС України в м. Києві про визнання особи
такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за касаційною
скаргою  ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду м. Києва від 7 травня 2008 року,

встановила:

У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила
визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування жилим приміщенням,
а саме квартирою АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю в ній понад шість місяців без поважних
причин.  Указувала, що відповідач з квітня
1999 року  спірною квартирою не цікавився,
квартплату та комунальні платежі не сплачував, у квартирі відсутні його речі.

У процесі розгляду справи ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просила
визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування жилим приміщенням, у зв'язку з виїздом на постійне місце
проживання до іншого міста та зняти відповідача з реєстраційного обліку в зазначеній
квартирі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 4 грудня
2007 року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 7 травня 2008 року
рішення Солом'янського районного суду скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено, що з 20 жовтня 1979 року до 26 квітня 2007 року сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають.

2 лютого 1994 року сторонам надана спірна однокімнатна квартира № 10
загальною площею 22, 82 кв.м, жилою - 12, 8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1

Задовольняючи позов та визнаючи на підставі ст. 107 ЖК України ОСОБА_2
таким, що втратив право користування жилим приміщенням, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із доведеності факту його вибуття у квітні 1999 року на
постійне місце проживання в село Лисівку, Попільнянського району Житомирської
області.

На ствердження вибуття суд першої інстанції посилався на
довідку-характеристику сільського голови села Лисівка та рапорт дільничного
інспектора про постійне проживання ОСОБА_2 у селі Лисівка в будинку, &frac12; частина якого належить йому на
праві приватної власності, про те, що він
перебуває в незареєстрованому шлюбі з громадянкою ОСОБА_3, від якого має
дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження; займається обробітком земельної
ділянки, проживає за рахунок тимчасових заробітків (ремонт побутової техніки)
та здійснює догляд за матір'ю (а.с. 31, 32, 65-68).

Не заперечувався факт постійного проживання ОСОБА_2 протягом 1999-2007
років у селі Лисівка і його представником (а.с. 47).

Факт  виїзду  відповідача у 1999 році в село Лисівку
ствердили свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, показання яких прийняті
судом ( а.с. 71-72).

Судом також  установлено,   що з моменту виїзду до 6 лютого 2007 року
ОСОБА_2 спірною квартирою не цікавився, квартплату та комунальні платежі не
сплачував, у квартирі відсутні його речі, а в поліклініці за місцем реєстрації
- його амбулаторна картка ( а.с. 35, 79, 80).

Суд першої інстанції дав належну оцінку довідці начальника Солом'янського
РУ ГУ МВС України в м. Києві від 21 лютого 2007 року про факт звернення ОСОБА_2
6 лютого 2007 року з приводу конфлікту сторін за місцем знаходження спірної
квартири після пред'явлення до нього зазначеного позову, що стверджується й
аналогічною заявою ОСОБА_1 від 6 лютого 2007 року ( а.с. 42. 64).

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам
справи.

Скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд дійшов помилкового висновку про недоведеність факту виїзду
відповідача на інше постійне місце проживання та про тимчасовий характер його
відсутності в спірній квартирі з поважних причин.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального права,
порушив процесуальні норми права, що призвело до неправильного вирішення ним
справи та помилкового скасування рішення суду першої інстанції, ухваленого
згідно із законом, а тому відповідно до ст. 339 ЦПК України рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336,  339 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва
від 7 травня 2008 року скасувати, залишити в силі рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 4 грудня 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                       Л.І.
Григор'єва

Судді:
М.І. Балюк

В.М.
Барсукова

В.Г. Данчук

Д.Д. Луспеник