Справа № 2-1160/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2008 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Католікяна М.О.,

при секретарі: Дятленко М.О.,

з участю:

- представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1

- позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2.;

- представника ОСОБА_2. ОСОБА_3;

- представника Виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради Пастернак В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Самарської районної в місті Дніпропетровську ради, третя особа - Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, визнання права власності на майно, визнання частково недійсним рішення та скасування його, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на майно, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на 15/100 часток домоволодіння у порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на 15/100 часток жилого будинку у порядку спадкування за законом, виділення цієї частки в натурі,

установив:

22 липня 2003 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом скасування реєстрації. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є власницею 75/100 часток домоволодіння, розташованого на АДРЕСА_1 Відповідач зареєстрований у вказаному домоволодінні, однак ніколи не мешкав у ньому, що, на думку позивача, порушує її права. У зв'язку з тим, що дане питання сторони не можуть вирішити у добровільному порядку, позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про скасування реєстрації відповідача у спірному домоволодінні (т. 1 а.с.а.с. 3, 4).

03 листопада 2003 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на 14/100 часток домоволодіння. Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтував тим, що він є спадкоємцем 25/100 частин спірного домоволодіння, яке залишилося після смерті баби, ОСОБА_5 Відповідач без його згоди знесла частину будинку, який належав бабі, в результаті чого частки власників змінилися. Крім того, позивач після смерті баби отримав частку її речей у вигляді ікони. На думку позивача, відповідач позбавила його належного йому майна, отже - частка будинку, що залишилася також має бути виділена йому у власність (т. 1 а.с.а.с. 44 - 46).

20 квітня 2004 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2., Виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради, КП «ДМБТІ» у порядку ст. 103 ЦПК України й просила, у тому числі визнати за нею право власності на гараж «Е», навіс «М», розташовані у спірному домоволодінні, визнати недійсним свідоцтва про право власності від 31.01.2003 р. на спірне домоволодіння. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вказані гараж та навіс лише формально належали ОСОБА_5. Насправді їх забудовником була вона, отже - за нею має бути визнано право власності на них, а свідоцтво про право власності у зв'язку з цим необхідно визнати недійсним (т. 1 а.с.а.с. 69, 70).

21 липня 2004 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2., треті особи - Виконавчий комітет Самарської районної в

м. Дніпропетровську ради, КП «ДМБТІ», у порядку ст. 103 ЦПК України й просила (за тими ж мотивами), у тому числі визнати за нею право власності на гараж «Е», навіс «М», розташовані у спірному домоволодіння, визнати недійсним свідоцтво про право власності від 31.01.2003 р. на 75/100 частин спірного домоволодіння, визнати недійсним свідоцтво про право власності від 31.01.2003 р. на 25/100 частин спірного домоволодіння

(т. 1 а.с.а.с. 83, 84, 144).

12 листопада 2004 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2., Виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради, третя особа - КП «ДМБТІ», у порядку ст. 103 ЦПК України й просила (за тими ж мотивами), у тому числі визнати за нею право власності на гараж «Е», навіс «М», розташовані у спірному домоволодінні, затвердити ідеальні частки, у відповідності з якими їй належать вказані об'єкти, визнати частково незаконним рішення Виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради від 20.12.2002 р. в частині оформлення права власності на гараж і навіс за ОСОБА_5, скасувати його, визнати частково незаконним свідоцтво про право власності від 31.01.2003 р. на 25/100 частин спірного домоволодіння (т. 1 а.с. 109).

10 листопада 2006 року ОСОБА_4 уточнила свій позов та виклала його у повній редакції. У своїй позовній заяві позивач просила усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні спірним будинком шляхом визнання ОСОБА_2. таким, що втратив право користування жилим приміщенням; визнати за нею право власності на гараж «Е», навіс «М»; затвердити ідеальну частку, відповідно до якої їй належить жилий будинок «Б-2», вбиральня «В», зливна яма «Д», сарай «Ж», сарай «З», навіс «Л», навіс «М», гараж «Е», водоколонка № 9, огорожі №№ 4, 5, 6, 7, 8, 10, 12, що складає 78/100 часток домоволодіння; затвердити ідеальну частку, відповідно до якої померлій ОСОБА_5. належить жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», що складає 22/100 часток домоволодіння; визнати частково незаконним рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради від 20.12.2002 р. № 728 і скасувати його в частині оформлення права власності на гараж за ОСОБА_5; визнати частково незаконним свідоцтво про право власності від 31.01.2003 р., видане Виконавчим комітетом Самарської районної ради, на 25/100 часток домоволодіння, які належать ОСОБА_5., визнавши за нею право власності на 22/100 часток домоволодіння; визнати частково незаконним свідоцтво про право власності від 31.01.2003 р., видане Виконавчим комітетом Самарської районної в м. Дніпропетровську ради, на 75/100 часток домоволодіння, які належать ОСОБА_4, визнавши за нею право власності на 78/100 часток домоволодіння (т. 1 а.с.а.с. 217 - 219).

12 лютого 2007 року ОСОБА_2 також уточнив свій позов та виклав його у повній редакції. У своїй позовній заяві позивач просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_5, визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на 14/100 часток домоволодіння, а саме: жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», Ѕ частину мостіння «І», відшкодувати судові витрати

(т. 1 а.с.а.с. 232 - 234).

02 квітня 2007 року ОСОБА_2 знов уточнив свої вимоги в частині частки, на яку претендує, прохаючи визнати за ним право власності на 15/100 часток спірного домоволодіння (т. 1 а.с.а.с. 243, 244).

03 квітня 2007 року судом у справі було ухвалене рішення, яким суд ОСОБА_4 у позові відмовив, а позов ОСОБА_2. задовольнив частково, встановивши факт прийняття ним спадщини після смерті баби, визнавши за ним право власності на 15/100 часток домоволодіння, а саме: жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», Ѕ частину мостіння «І» (т. 1 а.с.а.с. 249 - 253).

24 березня 2008 року суд своєю ухвалою за заявою ОСОБА_4 скасував рішення від 02.04.2007 р. у зв'язку з нововиявленою обставиною (т. 2 а.с. 50, а.а. 1 - 3, 30 цивільної справи № 8-1/08).

30 липня 2008 року ОСОБА_4 уточнила та доповнила свої вимоги, прохаючи усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні спірним будинком шляхом визнання ОСОБА_2. таким, що втратив право користування жилим приміщенням; визнати за нею право власності на гараж «Е», навіс «М», які складають 10/100 часток домоволодіння; визнати частково недійсним рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради від 20.12.2002 р. № 728 і скасувати його в частині оформлення права власності на гараж за ОСОБА_5 та в частині затвердження акту ідеальних часток, згідно з яким померлій належать гараж та навіс; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності від 31.01.2003 р., видане Виконавчим комітетом Самарської районної ради, на 25/100 часток домоволодіння, які належать ОСОБА_5., в частині 10/100 часток домоволодіння; встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_5; визнати за нею право власності на 15/100 часток домоволодіння у порядку спадкування за законом.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтримав первісний позов, заперечував проти задоволення зустрічної позовної заяви.

ОСОБА_2, його представник заперечували проти первісних позовних вимог, наполягали на задоволенні зустрічного позову.

Решта учасників процесу у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином.

Вислухавши пояснення представників сторін, ОСОБА_2., дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 8-1/08 за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд дійшов висновку про те, що позови необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Судом було встановлено, що ОСОБА_4 доводиться дочкою ОСОБА_5, а ОСОБА_2 - її онуком, сином другої дочки ОСОБА_5, ОСОБА_6, про що свідчать копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом РАГС Самарського районного управління юстиції

м. Дніпропетровська, копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2, виданого Придніпровським міським ЗАГС Дніпропетровської області (т. 1 а.с.а.с. 53, 54).

ОСОБА_5. та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належало АДРЕСА_1 (ОСОБА_4 - 69/100 часток, ОСОБА_5. - 31/100 часток), що підтверджується копією акту ідеальних часток від 26.09.2002 р., складеного КП «ДМБТІ», копією рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів від 18.11.1994 р. № 524, копіями свідоцтв про право особистої власності на домоволодіння від 05.01.1995 р., виданими на підставі рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів від 18.11.1994 р. № 524 (т. 1 а.с.а.с. 47 - 51, 92 - 95, 98 - 100).

13 жовтня 1989 року у спірному домоволодінні був зареєстрований ОСОБА_2, про що свідчить копія домової книги (т. 1 а.с.а.с. 7 - 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 матір ОСОБА_2., ОСОБА_6, померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого відділом РАГС Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (т. 1 а.с. 52).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5. померла.

Після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину ніхто не звертався, про що свідчать листи Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори № 1255 від 03.12.2003 р., № 397 від 02.04.2004 р., письмові пояснення (т. 1 а.с.а.с. 42, 78, 224).

У 1998 році ОСОБА_4 самовільно знесла частку спірного домоволодіння, а саме половину жилого будинку «А-1», яка включала у себе квартиру «А-1», сіни «а-1», ґанок «а4» і належала померлій ОСОБА_5. на підставі свідоцтва про право власності від 05.01.1995 р., що підтверджується поясненнями ОСОБА_4, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, копією акту ідеальних часток від 26.09.2002 р., складеного КП «ДМБТІ» (т. 1 а.с.а.с. 47, 119, 124-звор., 125, 141).

26 вересня 2002 року КП «ДМБТІ» було складено акт ідеальних часток, за яким

(т. 1 а.с.а.с. 47, 104, 105):

- ОСОБА_4 фактично належить жилий будинок «Б-2», вбиральня «В», зливна яма «Д», сарай «Ж», сарай «З», навіс «Л», водоколонка № 9, огорожі №№ 4, 5, 6, 7, 8, 10, 12, що складає 75/100 часток домоволодіння;

- ОСОБА_5. фактично належить жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», гараж «Е», навіс «М», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», що складає 25/100 часток домоволодіння;

- у загальному користуванні залишаються мостіння «І».

При затвердженні зазначеного акту ідеальних часток ОСОБА_4 погодилася з ним, про що свідчать її власні запис та підпис (т. 1 а.с. 105-звор.).

20 грудня 2002 року Виконавчим комітетом Самарської районної в

м. Дніпропетровську ради було ухвалене рішення № 728, за яким було вирішено оформити правовстановлюючі документи на самовільно побудований гараж «Е» за ОСОБА_5 та затвердити акт ідеальних часток від 26.09.2002 р. (т. 1 а.с.а.с. 20, 72).

31 січня 2003 року Виконавчим комітетом Самарської районної в

м. Дніпропетровську ради на підставі рішення від 20.12.2002 р. № 728 на ім'я ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право власності на 75/100 часток спірного домоволодіння (т. 1 а.с.а.с. 6, 13, 74).

Того ж дня Виконавчим комітетом Самарської районної в м. Дніпропетровську ради на підставі рішення від 20.12.2002 р. № 728 на ім'я ОСОБА_5 було видане свідоцтво про право власності на 25/100 часток спірного домоволодіння

(т. 1 а.с.а.с. 21, 73, 75).

Судом також було встановлено, що між сторонами протягом тривалого часу склалися неприязні стосунки. Теперішнього часу сторони також не примирилися, про що свідчать їх власні пояснення, тексти позовних заяв, показання допитаних свідків.

Теперішнього часу у спірному домоволодінні зареєстровані ОСОБА_4 (була зареєстрована і на час смерті матері), її дочка ОСОБА_9 та ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Квартального комітету № 37 м. Дніпропетровська

(т. 1 а.с. 64).

17 травня 2005 року суд своєю ухвалою призначив у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставив наступні запитання (т. 1 а.с. 157):

- яка ідеальна частка гаража «Е» та навісу «М»?;

- яку частку від усього домоволодіння складають жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», сіни «а-1», ґанок «а4» до знесення Ѕ частини жилого будинку «А-1», сіней «а-1», ґанку «а4»?;

- яку частку від усього домоволодіння складають теперішнього часу жилий будинок

«А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», Ѕ частина мостіння?

22 січня 2006 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз було виготовлене висновок № 883 судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого (т. 1 а.с.а.с. 165 - 181):

- ідеальна частка гаража «Е» та навісу «М» складає 11/100 часток;

- від усього домоволодіння жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», сіни «а-1», ґанок «а4» до знесення Ѕ частини жилого будинку «А-1», сіней «а-1», ґанку «а4» станом на 1994 рік складали 28/100 часток. При здійсненні будівництва у 1995 році гаражу «Е», сараю «Ж», сараю «З», навісу «Л», навісу «М», огорожі № 10ч12 ці будівлі та споруди від усього домоволодіння з урахуванням нових будівель та споруд та вбиральні «Г» складали 22/100 часток;

- жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», Ѕ частина мостіння від усього домоволодіння на теперішній час (2005 рік) складають 25/100 часток.

20 березня 2007 року у судовому засіданні експерт уточнив відповідь на третє запитання ухвали від 17.05.2005 р., зазначивши, що жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», Ѕ частина мостіння без гаража «Е» та навісу «М» складають 15/100 часток (т. 1 а.с. 169).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом Української РСР, Цивільним кодексом України.

В силу ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Ураховуючи наведені норми, співвідношуючи їх зі встановленим в засіданні обставинами, суд доходить висновку про те, що після смерті ОСОБА_5 залишилися два спадкоємця її майна, ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

ОСОБА_2 відразу після похорону ОСОБА_5 отримав частку її особистого майна, а саме ікону, отже, у розумінні ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину.

Той факт, що у ОСОБА_5. насправді були ікони і ОСОБА_2 отримав одну з них підтвердилося показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 (а.с.а.с. 132, 134 - 137).

При цьому суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_4 та показань свідка ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_2 дійсно отримав певне майно померлої, оскільки між ними дотепер тривають конфліктні стосунки.

У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Судом було також встановлене, що ОСОБА_4 самовільно знесла половину спадкового будинку, отже фактично на свій розсуд (без узгодження з другим спадкоємцем) розпорядилася часткою спадкового майна.

Таким чином, суд вважає правомірною вимогу ОСОБА_2. про визнання за ним права власності на частку в майні, яка залишилася після проведення ОСОБА_4 робіт із знесення частини будинку.

Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених вище норм, суд вважає, що позов в частині встановлення факту прийняття ОСОБА_2 спадщини та визнання за ним права власності на спадкове майно підлягає задоволенню, оскільки він прийняв спадкове майно після смерті баби.

Проте суд вважає вимогу ОСОБА_2. про виділення йому цієї частки безпідставною, оскільки майно, на яке за ним визнається право власності, є фізично відокремленим від іншого майна, а тому не потребує додаткових дій щодо його виділення.

Ураховуючи такі висновки суду, вимога ОСОБА_4 про усунення їй перешкод у користуванні та розпорядженні спірним домоволодінням є безпідставною, оскільки ОСОБА_2, окрім права на проживання (реєстрація) в будинку, має право спадкоємця (власника) частки цього будинку та споруд.

Суд також не вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання за нею як за забудовником права власності на гараж «Е» та навіс «М», розташовані на території спірного домоволодіння, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на 25/100 часток домоволодіння з наступних підстав.

Судом було встановлено, що відповідно до акту ідеальних часток від 26.09.2002 р. (т. 1 а.с.а.с. 104, 105) спірні гараж «Е» та навіс «М» було віднесено до майна, яке належить ОСОБА_5. При цьому 20.11.2002 р. ОСОБА_4 добровільно склала на зворотньому боці зазначеного акту запис про схвалення часток та їх складових за цим актом.

Більш того, матеріали справи містять письмову заяву ОСОБА_4, складену під час оформлення КП «ДМБТІ» акту ідеальних часток, за якою гараж був побудований у 1994 - 1995 році ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 90).

На думку суду, приведені докази безумовно свідчать про безпідставність вимог ОСОБА_4 та намагання штучно збільшити належну їй частку.

У зв'язку з цим суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно відмовити у позові і в частині визнання частково недійсним рішення Виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради № 728 (узаконення за ОСОБА_5 спірного гаражу).

Водночас суд вважає за необхідне позов ОСОБА_4 в частині встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері та визнання за нею права власності на спадщину задовольнити з наступних підстав.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, мешкаючи у спадковому домоволодінні, користуючись ним тощо.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що за ОСОБА_4 має бути визнано право власності на 85/100 часток спадкового домоволодіння, а саме: жилий будинок «Б-2», вбиральню, зливну яму «В», «Д», сараї «Ж», «З», навіси «Л», «М», «Н», гараж «Е», огорожі №№ 4 - 10, 12, Ѕ частину мостіння «І» (решта наявного майна).

У порядку ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2. необхідно стягнути його судові витрати в сумі 59,50 грн. пропорційно задоволеній частці позовних вимог.

Крім того, з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню недоплачений нею судовий збір в сумі 79,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60,00 грн. (за двома позовами).

Керуючись ст.ст. 524, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР, ст. 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 79, 81, 88, 169, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Самарської районної в місті Дніпропетровську ради, третя особа - Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, визнання права власності на майно, визнання частково недійсним рішення та скасування його, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на майно, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на 15/100 часток домоволодіння у порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 85/100 часток АДРЕСА_1, а саме: жилий будинок «Б-2», вбиральню, зливну яму «В», «Д», сараї «Ж», «З», навіси «Л», «М», «Н», гараж «Е», огорожі №№ 4 - 10, 12, Ѕ частину мостіння «І».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на 15/100 часток жилого будинку у порядку спадкування за законом, виділення цієї частки в натурі задовольнити частково.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті баби, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 15/100 часток АДРЕСА_1, а саме: жилий будинок «А-1», сіни «а1-1», сіни «а2-1», ґанок «а3», огорожі №№ 1, 2, 3, 11, колодязь «К», Ѕ частину мостіння «І».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 59,50 грн.

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 79,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60,00 грн., разом - 139,00 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: