Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючої судді Лизенко І.В.,

при секретарі судового засідання Паршиковій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, державний нотаріус Кровяков Сергій Олександрович, про визнання права спільної сумісної власності подружжя, виділення частки у спільній сумісній власності подружжя, поділ спадкового майна, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що після смерті її батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилася спадщина, що складається з Ѕ частини: автомобілю КАМАЗ-5320, державний номер НОМЕР_1, 1982 року випуску, ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_2, 1984 року випуску, FIAT CROMA, державний номер НОМЕР_3, 1991 року випуску, квартири АДРЕСА_1. Просила суд, уточнивши позовні вимоги, визнати майно: автомобілі КАМАЗ-5320, державний номер НОМЕР_1, 1982 року випуску, ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_2, 1984 року випуску, FIAT CROMA, державний номер НОМЕР_3, 1991 року випуску, квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2; виділити померлому ОСОБА_4 Ѕ частку спільного сумісного майна подружжя; розділити спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4, виділивши їй ј частку автомобілів КАМАЗ-5320, державний номер НОМЕР_1, 1982 року випуску, ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_2, 1984 року випуску, FIAT CROMA, державний номер НОМЕР_3, 1991 року випуску, квартири АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачку сплатити їй компенсацію вартості ј частки спадкового майна, а саме: автомобілів КАМАЗ-5320, державний номер НОМЕР_1, 1982 року випуску, ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_2, 1984 року випуску, FIAT CROMA, державний номер НОМЕР_3, 1991 року випуску, квартири АДРЕСА_1, на загальну суму 29724,69 грн.; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Лисичанською державною нотаріальною конторою від 03.11.2003 року в частині визначення спадкових часток за ОСОБА_2 та ОСОБА_1; стягнути з відповідачки судові витрати у справі у сумі 2619,37 грн., що складаються з судового збору у сумі 256,46 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у сумі 30 грн., витрат на правову допомогу у сумі 1500 грн., витрат на оплату судово-будівельної експертизи у сумі 663,45 грн., витрат на проведення інвентаризаційних робіт у сумі 12,54 грн., витрат на оплату техніко-товарознавчої експертизи у сумі 156,92 грн.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні позов підтримала, підтвердила викладене у ньому, доповнивши, що позивачка має право на Ѕ частину спадкового майна (або на ј частину всього майна), оскільки на даний час після смерті ОСОБА_4 є два спадкоємці: позивачка та відповідачка, між якими повинна ділитися спадщина. Позивачка прийняла спадщину, подавши заяву про її прийняття у встановлений законом строк.

Представник позивача Безродня В.Є. у судовому засіданні позов підтримала, підтвердила пояснення ОСОБА_5, доповнивши, що згідно ст. 554 ч.1 ЦК УРСР у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом, його частка переходить до спадкоємців за законом та розподіляється між ними у рівних частках, тобто має місце прирощення спадкових часток за рахунок того, що спадкоємці - батьки померлого, не прийняли зазначене у позові спадкове майно. Отже, спадщина повинна розподілятись між сторонами у справі у рівних частках. Оскільки відповідачка є власницею майна разом зі спадкодавцем, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 1279 ЦК України має право на виділ їй майна в натурі, тому позивачка просить суд стягнути з відповідачки компенсацію її частки у вартості спадкового майна, а саме: автомобілю КАМАЗ-5320, державний номер НОМЕР_1, 1982 року випуску, у сумі 6350,38 грн., ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_2, 1984 року випуску, у сумі 2165,19 грн., FIAT CROMA, державний номер НОМЕР_3, 1991 року випуску, у сумі 5062,62 грн., квартири АДРЕСА_1 у сумі 16146,50 грн., а всього 29724,69 грн. Вартість автомобілів визначена згідно судової техніко-товарознавчої експертизи, яка не заперечується відповідачем. Вартість автомобілю FIAT CROMA визначена у сумі 20250,50 грн., виходячи з об'єму двигуна 2500 см3, оскільки відповідачкою приховується даний автомобіль та не доведено, що об'єм двигуна є меншим. Доказів на підтвердження розміру об'єму двигуна FIAT CROMA надати суду не може. Вважає, що відповідачка має у наявності автомобіль FIAT CROMA, оскільки це підтверджується наявною у відповідачки технічною документацією на автомобіль та номерного знаку. Відповідачкою не надано доказів, що підтверджували б відчуження інших перелічених автомобілів за життя ОСОБА_4, тому вони також складають спадкову масу.

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, надала право дати пояснення її представнику, доповнивши, що автомобіль ВАЗ-2107 був проданий спадкодавцем за життя. За отримані кошти ОСОБА_4 придбав автомобіль FIAT CROMA. Керуючи автомобілем FIAT CROMA, спадкодавець наприкінці 1990-х років потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого даний автомобіль був переданий винуватцю ДТП в обмін на гроші. Особа винуватця ДТП, його місце проживання їй невідомі. ДТП у правоохоронних органах не реєструвалося, так як вирішили справу мирним шляхом. Вдома залишився технічний паспорт на даний автомобіль та номерний знак, бо остаточно гроші за пошкодження автомобілю не повернуті. Автомобіль КАМАЗ ОСОБА_4 продав за життя, кому, коли та за яку суму їй невідомо.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що після смерті ОСОБА_4 у встановлений законом строк з заявами про прийняття спадщини звернулася відповідачка ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1. Батьки померлого, що також є спадкоємцями першої черги за законом, у встановлений законом строк звернулися з заявою про відмову від прийняття належної їм частини спадщини на користь відповідачки. Таким чином, частка позивачки у спадщині складає 1/8. На даний час батьки спадкодавця померли, однак відмова від прийняття спадщини є безповоротною та безумовною. На час відкриття спадщини у спільному користуванні спадкодавця та його дружини був автомобіль ВАЗ-21053, державний номер НОМЕР_4, який наразі знаходиться у відповідачки на зберіганні, та щодо якого набрало чинності рішення суду. Про наявність іншого спадкового майна, а саме: автомобілів, відповідачці нічого невідомо, оскільки ОСОБА_4 розпорядився ними за життя. До укладення шлюбу між спадкодавцем та відповідачкою, у ОСОБА_2 у користуванні була двокімнатна державна квартира, у якій вона проживала разом з сином ОСОБА_3 Дана квартира була обміняна на трикімнатну, яка є предметом спору. У 1992 році під час шлюбу зі спадкодавцем ОСОБА_2 отримала квартиру АДРЕСА_1 у власність шляхом викупу у держави. Вважає, що у спірній квартирі є, окрім її частки, ще й частка її сина ОСОБА_3, який на день викупу був неповнолітнім. Вважає, що дана квартира не є спільним сумісним майном подружжя, тому позов не визнає.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що ОСОБА_3 був його вітчимом. Він взяв прізвище та по-батькові вітчима, однак усиновлення не здійснювалось. Йому відомо, що у квітні 1995 року ОСОБА_4 придбав автомобіль FIAT CROMA. У середині травня 1995 року він разом з померлим їхав на даному автомобілі, та у сел.. Білогорівка сталося ДТП з участю автомобілю ВАЗ-2101 білого кольору, який виїхав на смугу зустрічного руху. Міліцію не викликали, бо вітчим з винуватцем ДТП домовились про те, що вітчим віддає другому водієві FIAT CROMA, а водій сплачує йому гроші у розмірі вартості автомобілю. Винуватець ДТП сплатив приблизно 4500 доларів США, за які ОСОБА_4 придав автомобіль ВАЗ-21053. Залишився винен ще певну суму грошей, яку саме йому невідомо. Особа винуватця ДТП та його адреса йому невідомі. Наскільки йому відомо, розписки ніякі не складались. Який саме об'єм двигуна FIAT CROMA не пам'ятає. Автомобілі КАМАЗ та ВАЗ 2107 були продані за життя вітчима. Квартиру придбала мати, тому квартира належить лише їй. Не має права власності на спірну квартиру, однак має право користування нею, бо зареєстрований та проживає за даною адресою. Іншого житла не має.

Третя особа державний нотаріус Кровяков С.О. у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, заперечував проти задоволення позову.

Судом досліджені наступні докази:

показання свідка ОСОБА_8, який у судовому засіданні пояснив, що був другом ОСОБА_4, йому відомо, що автомобіль FIAT CROMA був придбаний приблизно у 1995 році. Протягом місяця померлий користувався автомобілем, а потім потрапив у аварію. За словами ОСОБА_4, пошкоджений FIAT CROMA він віддав винуватцю ДТП, від якого отримав частину коштів за пошкодження автомобілю. На ці кошти він придбав ВАЗ. Після 1995 року автомобіль FIAT CROMA, у тому числі у ОСОБА_2, не бачив. Який саме об'єм двигуна FIAT CROMA не знає;

показання свідка ОСОБА_9, який у судовому засіданні пояснив, що працював разом з ОСОБА_4, йому відомо, що у ОСОБА_4 був автомобіль FIAT CROMA, на якому у 1995 році померлий попав у ДТП. На час аварії він також знаходився у автомобілі. Водій іншого автомобілю виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення. FIAT CROMA був сильно пошкоджений та відновленню не підлягав. Постраждалих не було. Винуватець ДТП добровільно погодився відшкодувати шкоду. Після аварії FIAT CROMA у ОСОБА_4 не бачив. Винуватець ДТП сам його транспортував. Особа винуватця ДТП йому невідома. Після ДТП приїжджала швидка допомога та міліція, яких викликали працівники АЗС, біля якої сталася ДТП. Чи складалися якісь документи, не знає. У ОСОБА_4 гаражу не було, він користувався послугами автостоянки. Який саме об'єм двигуна FIAT CROMA не пам'ятає;

письмові докази: копія свідоцтва про право власності, копія свідоцтва про право на спадщину за законом, квитанція про сплату позивачкою судового збору 51 грн., письмові заперечення на зустрічний позов, копія договору купівлі-продажу квартири від 02.12.1992р., довідка про належність нерухомого майна, копія свідоцтва про укладення шлюбу, довідка про зареєстровані з ОСОБА_4 транспортні засоби, копія технічного паспорту квартири, довідка про відсутність у ОСОБА_4 нерухомого майна, довідки про відсутність вкладів у ОСОБА_4 у фінансово-кредитних установах, заперечення на зустрічний позов, квитанції про сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ позивачем, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_10, довідка про облік транспортних засобів, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_11, довідка про відсутність спадкоємців ОСОБА_10 та ОСОБА_11, копія заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, копія заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відмову від спадщини, копія заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини, рішення Лисичанського міського суду від 27.12.2005 року, письмові пояснення позивачки, довідка про облік транспортних засобів за померлим, довідка Управління ДАІ від 06.05.2008р., копія свідоцтва про реєстрацію FIAT CROMA, довідка про відсутність спадкоємців після смерті ОСОБА_11, довідка про неможливість визначення об'єму двигуна FIAT CROMA, довідка про відсутність відомостей про ДТП з FIAT CROMA, квитанція про оплату інвентаризаційних робіт, квитанції про оплату судової будівельно-технічної експертизи та послуг банку, квитанції про оплату позивачем правової допомоги, письмові заперечення відповідача, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, квитанція про оплату техніко-товарознавчої експертизи та послуг банку;

висновок судової будівельно-технічної експертизи квартири від 02.08.2005 року, висновок техніко-товарознавчої експертизи від 07.04.2006 року, висновок судової будівельно-технічної експертизи квартири від 03.04.2008 року.

Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, висновки судової техніко-товарознавчої та судових будівельно-технічних експертиз, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.287).

Заповіту спадкодавцем складено не було, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 529 ЦК України 1963 року, який застосовується до правовідносин спадкування у даній справі, так як діяв на час їх виникнення, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, як його донька, що не заперечується сторонами.

Відповідачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті спадкодавця, так як перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі по день його смерті, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.38) та не заперечується сторонами.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є спадкоємцями за законом першої черги як батьки померлого, що не заперечується сторонами.

Протягом передбаченого ч.2 ст. 549 ЦК України 1963 року шестимісячного строку з заявами про прийняття спадщини до Лисичанської державної нотаріальної контори звернулися позивачка та відповідачка, що підтверджується копіями заяв (а.с.186,188).

Протягом зазначеного строку до Лисичанської державної контори звернулися батьки померлого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2, що підтверджується копією заяви (а.с.187).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, яка підлягає поділу між сторонами.

Задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що до спадкової маси у межах майна, зазначеного у позові, входить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 як частка спадкодавця у спільній сумісній власності подружжя, оскільки квартира придбана за договором купівлі-продажу від 02.12.1992 року під час шлюбу спадкодавця та відповідачки, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.38) та копією договору купівлі-продажу (а.с.32).

Пояснення відповідачки та представника відповідачки про те, що дана квартира була отримана відповідачкою за обміном на квартиру, яка була лише у її користуванні та користуванні її сина, згодом викуплена у держави, а тому є лише її власністю і не входить до спільного сумісного майна подружжя, суд не бере до уваги, оскільки згідно ст. 22 КпШС України, що регулює дані правовідносини, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Підстави, передбачені ст. 24 КпШС України про статус роздільного майна, у даному випадку відсутні.

До спадкової маси ОСОБА_4 не входять автомобілі КАМАЗ-5320, державний номер НОМЕР_1, 1982 року випуску, ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_2, 1984 року випуску, оскільки були зняті з реєстраційного обліку спадкодавцем за життя для реалізації, що підтверджується довідкою (а.с.266).

Пояснення представника позивача Безродньої В.Є. про те, що дані автомобілі входять до спадкової маси, оскільки суду не надано доказів на їх відчуження, а зняття з обліку не свідчить про відчуження транспортних засобів, суд не бере до уваги, оскільки здійснення права власності транспортним засобом, зокрема користування, можливе лише за наявності внесення транспортного засобу до реєстраційного обліку за місцем проживання власника. Місцем проживання спадкодавця є м. Лисичанськ. Окрім того, позивачем та його представниками згідно ст. 60 ЦПК України не надано суду доказів на підтвердження наявності права власності спадкодавця на дані автомобілі на час відкриття спадщини.

Автомобіль FIAT CROMA, державний номер НОМЕР_3, 1991 року випуску, суд вважає за необхідне виключити зі складу спадкового майна, що підлягає поділу між сторонами, з наступних підстав.

Згідно довідки (а.с.266) даний автомобіль зареєстрований у РЕВ ДАІ м. Лисичанська 12.04.1995 року за ОСОБА_4 та до цього часу значиться у реєстрі за спадкодавцем.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачкою та її представниками суду не надано доказів на підтвердження наявності даного автомобілю в натурі на час відкриття спадщини та на підтвердження факту приховування даного автомобілю відповідачкою.

Показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтверджується факт відсутності даного транспортного засобу в натурі у відповідачки та факт дорожньо-транспортної пригоди з участю даного автомобілю.

Таким чином, оскільки суду не доведено факт наявності в натурі автомобілю FIAT CROMA, державний номер НОМЕР_3, 1991 року випуску, на час відкриття спадщини, то даний автомобіль не підлягає поділу між сторонами.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 554 ЦК України 1963 року в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Правила цієї статті не застосовуються до випадків, коли спадкоємець відмовився від спадщини на користь іншого спадкоємця, держави чи державної, кооперативної або іншої громадської організації (стаття 553 цього Кодексу) або коли замість спадкоємця, який відпав, призначено іншого спадкоємця (підпризначення спадкоємця - стаття 536 цього Кодексу).

Як зазначено вище, спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_10 та ОСОБА_11, що були живими на момент смерті спадкодавця, відмовилися від прийняття спадщини на користь спадкоємиці за законом першої черги ОСОБА_2, а тому правила ч.1 ст. 554 ЦК України 1963 року не застосовуються. Отже, частка відповідачки у спадщині складає 3/4, а частка позивачки - 1/4.

Пояснення представників позивачки ОСОБА_5 та Безродньої В.Є. про те, що спадкове майно повинно розділятися між сторонами у рівних частках, так як батьки спадкодавця на цей час померли та відмовилися від прийняття спадщини лише щодо автомобілю ВАЗ-21053, державний номер НОМЕР_4, 1994 року випуску, суд не бере до уваги з наступних підстав.

Згідно зі ст. 527 ЦК України 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

З копії свідоцтва про смерть (а.с.168) вбачається, що ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто був живим на момент смерті спадкодавця.

З копії свідоцтва про смерть (а.с.170) вбачається, що ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто була живою на момент смерті спадкодавця.

Таким чином, коло спадкоємців визначається на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та складається з позивачки, відповідачки, ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщиною є сукупінсть цих прав та обов'язків, які переходять до спадкоємців як єдине ціле. Тому, якщо спадкоємець приймає якусь частину спадщини, то він вважається таким, що прийняв усю спадщину, що йому належить за законом і за заповітом. Відмова від спадщини є безумовною та беззастережною, тобто є відмовою від прийняття усієї сукупності прав та обов'язків, що входять до спадкової маси, і не може здійснюватись лише щодо частини спадкового майна.

Таким чином, відмовляючись від спадщини на користь ОСОБА_2, батьки спадкодавця відмовилися від усієї сукупності прав та обов'язків спадкодавця, у тому числі і тих, які були виявлені після подання ними заяви про відмову від спадщини, а тому ствердження представників позивачки про неприйняття ними спадщини (відсутності відмови від спадщини) у вигляді зазначеного у позові майна, є безпідставними.

Інших підстав для зміни часток спадкоємців у спадщині позивачкою суду не заявлено.

Окрім того, рішенням Лисичанського міського суду від 27.12.2005 року (а.с.194) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Лисичанської міської громади про визнання права власності на спадщину, що набрало чинності, встановлено, що частка ОСОБА_2 у спадщині після смерті ОСОБА_4 складає 3/8, частка ОСОБА_1 у спадщині складає 1/8. Отже, даним рішенням встановлені обставини щодо тих самих осіб, а саме: розміри часток сторін, а тому згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України дані обставини не доказуються при розгляді інших справ.

Згідно довідок (а.с.185,273) після смерті ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадкові справи не заводились, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, тому судом не були залучені до участі у справі спадкоємці даних осіб.

Отже, суд доходить висновку, що до спадкової маси у межах майна, зазначеного у позові, входить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1, яка підлягає поділу між сторонами. При цьому, позивачка спадкує ј частину спадкового майна або 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, а відповідачка спадкує ѕ спадкового майна, або 3/8 частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно ст. 22 КпШС України відповідачці на праві власності належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 як частка у спільній сумісній власності подружжя.

Відповідно до ч.2 ст. 1278 ЦК України 2003 року, який регулює правовідносини між сторонами з приводу поділу спадщини, що виникли після набрання даним Кодексом чинності, кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 02.08.2005 року (а.с.44-52) поділ спірної квартири в натурі, дотримуючись при цьому санітарних та технічних умов, що ставляться до житла, не вбачається можливим.

Відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України 2003 року якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Вартість спірної квартири згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03.04.2008р. (а.с.243-252) складає 64586 грн.

Позивачка у позові висловила згоду на отримання компенсації у розмірі вартості належної їй частки спадкового майна.

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира не підлягає поділу в натурі, позивачка згодна на отримання компенсації вартості її частки, суд вважає за можливе поділити між сторонами спадкове майно, виділивши спадкову частину спірної квартири відповідачці, яка постійно проживає у ній та не має іншого житла, та стягнувши з неї на користь позивачки вартість 1/8 частки спірної квартири у сумі 8073 грн. Позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню частково, з огляду на розмір частки позивачки у спадковому майні.

Суд вважає такими, що не підлягають задоволенню як необгрунтовані з зазначених вище підстав, позовні вимоги про поділ спадкового майна, а саме: автомобілів КАМАЗ-5320, державний номер НОМЕР_1, 1982 року випуску, ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_2, 1984 року випуску, FIAT CROMA, державний номер НОМЕР_3, 1991 року випуску; про зобов'язання сплатити компенсацію вартості ј частки автомобілів КАМАЗ-5320, державний номер НОМЕР_1, 1982 року випуску, ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_2, 1984 року випуску, FIAT CROMA, державний номер НОМЕР_3, 1991 року випуску; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Лисичанською державною нотаріальною конторою від 03.11.2003 року в частині визначення спадкових часток за ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Щодо свідоцтва про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_2 Лисичанською державною нотаріальною конторою від 03.11.2003 року (а.с.5), то суд доходить висновку, що дане свідоцтво видано відповідно до вимог закону та підзаконних нормативних актів, частки спадкоємців визначені вірно відповідно до ЦК України 1963 року.

Позовні вимоги про визнання майна, а саме: автомобілів КАМАЗ-5320, державний номер НОМЕР_1, 1982 року випуску, ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_2, 1984 року випуску, FIAT CROMA, державний номер НОМЕР_3, 1991 року випуску, квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2; про виділення за померлим ОСОБА_4 Ѕ частки спільного сумісного майна подружжя суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, з тих підстав (окрім наведених вище), що фактично між сторонами існує спір з приводу поділу спадкового майна, який вирішується судом шляхом здійснення такого поділу. Факти, зазначені у даних позовних вимогах, повинні встановлюватися судом з кінцевою метою - поділу майна між сторонами, і не мають на меті інших цивільно-правових наслідків, а тому не потребують окремого рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачкою під час розгляду справи сплачено судові витрати: судовий збір на загальну суму 256,46 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.26,119,121), витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у сумі 30 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.120), витрати на оплату проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 656,88 грн. (а.с.282), витрати на оплату проведення судової техніко-товарознавчої експертизи у сумі 156,92 грн. (а.с.283), витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.202,284), яка за поясненнями представника позивачки - адвоката Безродньої В.Є., полягає в участі у судових засіданнях, у підготовці пояснень представника позивача ОСОБА_5, уточнених позовних заяв, заяв від імені позивачки, та розмір якої суд вважає обгрунтованим з урахуванням складності справи, тривалості її розгляду, з урахуванням вимог постанови КМУ від 27.04.2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Дані судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки пропорційно задоволеним позовним вимогам у загальній сумі 706,23 грн.

Витрати позивачки у справі, що складаються з витрат на проведення інвентаризаційних робіт у сумі 12,54 грн. (а.с.280), витрат на оплату послуг банку у сумі 6,57 грн. (а.с.281), не підлягають відшкодуванню, оскільки згідно зі ст. 79 ЦПК України ці витрати не відносяться до судових витрат.

На підставі викладеного, ст. ст. 524-527, 529, 549, 553, 554 ЦК України 1963 року, ст. ст. 364, 1278 ЦК України 2003 року, керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, державний нотаріус Кровяков Сергій Олександрович, про визнання права спільної сумісної власності подружжя, виділення частки у спільній сумісній власності подружжя, поділ спадкового майна, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом задовольнити частково.

Розділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, виділивши ОСОБА_2 в натурі квартиру АДРЕСА_1, вартістю 64586 (шістдесят чотири п'ятсот вісімдесят шість) гривень, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/8 частки квартири у сумі 8073 (вісім тисяч сімдесят три) гривні 25 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 706 (сімсот шість) гривень 23 копійки.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня його проголошення або подання апеляційної скарги у той самий строк. Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду Луганської області.

Суддя: