У Х В А Л А

Іменем
України

23 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гнатенка А.В.,

суддів:
Григор'євої Л.І.,        Данчука
В.Г.,

Балюка
М.І.,              Косенка
В.Й., -

розглянувши в
судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного
товариства (далі - ЗАТ) “Кримський Титан” про стягнення орендної плати та
неустойки, за касаційними скаргами ЗАТ “Кримський Титан” та ОСОБА_1 на рішення
Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від                                19 січня 2007 року та рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 13 червня 2007 року,

встановила:

У серпні 2005 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що 27 червня 2001 року між ним та ЗАТ “Кримський Титан” в особі
філії “Вільногірський гірничо-металургійний комбінат” був укладений договір
оренди земельної ділянки № 335, за яким він надав відповідачу в користування
земельну ділянку площею 48,12 га, що знаходиться на території
Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області, а відповідач повинен був щорічно до 1 липня
поточного року вносити орендну плату в розмірі
72,180 т рутілового концентрату.

Посилаючись на те, що відповідач не виконував обов'язки щодо сплати
орендної плати, просив стягнути із ЗАТ “Кримський Титан” в особі філії
“Вільногірський гірничо-металургійний комбінат” заборгованість з орендної плати
в розмірі 234,11 т рутілового концентрату вартістю 412 523 грн. 35 коп., 50 083
грн. 94 коп. пені за порушення зобов'язання сплатити орендну плату та 1 700
грн. держмита.

ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, просив зобов'язати відповідача передати
йому 234,108 т рутілового концентрату, стягнути з відповідача                                  120 377 грн.
78 коп. пені, 200 тис. грн. збитків та 1 700 грн. держмита.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19
січня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: зобов'язано               ЗАТ “Кримський Титан” в особі
філії “Вільногірський гірничо-металургійний комбінат” виконати зобов'язання за
вказаним договором оренди та передати ОСОБА_1 234,108 т рутілового концентрату.
У іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто із ЗАТ “Кримський
Титан” в особі філії “Вільногірський гірничо-металургійний комбінат” на користь
ОСОБА_1             340 грн.
держмита.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від                             13 червня 2007
року апеляційну скаргу ЗАТ “Кримський Титан” в особі філії “Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат” задоволено частково. Рішення Вільногірського
міського суду Дніпропетровської області від                     19 січня 2007 року в
частині зобов'язання ЗАТ “Кримський Титан” в особі філії “Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат” виконати зобов'язання за вказаним договором
оренди та передати ОСОБА_1 234,108 т рутілового концентрату та стягнення
судового збору скасовано. Стягнуто з                             ЗАТ “Кримський
Титан” в особі філії “Вільногірський гірничо-металургійний комбінат” на користь
ОСОБА_1 411 947 грн. 20 коп. орендної плати за період з 1 липня 2001 року до 1
липня 2006 року та 422 грн. 67 коп. судових витрат.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі                             ЗАТ “Кримський Титан” просить
рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня
2007 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня
2007 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального
права й порушення норм процесуального права.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі представник ОСОБА_1
просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13
червня 2007 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права.

Касаційна скарга ЗАТ “Кримський Титан” не підлягає задоволенню, касаційна
скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення апеляційного суду - скасуванню
із залишенням у силі рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Судом установлено, що 27 червня 2001 року між ДП “Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат” та ОСОБА_1 укладено договір № 335 оренди
земельної ділянки, згідно з п. 2.3. якого орендар повинен був вносити орендну
плату щорічно до 1 липня поточного року в розмірі  72,180 т рутілового концентрату за один рік користування
землею.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким
погодився апеляційний суд, про те, що ЗАТ “Кримський Титан” є правонаступником
ДП “Вільногірський гірничо-металургійний комбінат” у зв'язку з реорганізацією
останнього відповідно до Указу Президента України від 7 липня 2004 року №
765/2004 (а.с. 65 зв.), що підтверджується договором № 587 від 6 вересня 2004
року (а.с. 69 - 75), укладеним між Фондом державного майна України та ЗАТ
“Кримський Титан”, додатковим договором № 740/237 від 5 листопада 2004 року до
вказаного договору про викладення його в новій редакції (а.с. 76 - 84) та
Статутом ЗАТ “Кримський Титан”
(а.с. 91 - 102).

Задовольняючи позов у частині зобов'язання ЗАТ “Кримський Титан”                 виконати умови договору оренди
земельної ділянки від 27 червня 2001 року
№ 335 щодо передавання ОСОБА_1 234,108 т рутилового концентрату, суд
першої інстанції правомірно виходив із факту часткового виконання  відповідачем умов договору та наявності
заборгованості перед позивачем за вказаним договором оренди за час користування
земельною ділянкою.

Статтею 19 Закону України “Про плату за землю” передбачено, що розмір, умови і
строки внесення орендної плати за землю встановлюються за угодою сторін у
договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до ст. 20 Закону України “Про оренду землі” (у редакції, що
діяла на час укладення вказаного договору оренди) орендна плата може
встановлюватися у грошовій, натуральній та відробітковій формах. При цьому
сторони можуть передбачити у договорі оренди поєднання зазначених форм або визначити
інші форми плати.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання           ЗАТ “Кримський Титан” виконати умови
договору оренди земельної ділянки й передати ОСОБА_1 234,108 т рутилового
концентрату та ухвалюючи в цій частині рішення про стягнення з відповідача
заборгованості з орендної плати в грошовій формі, апеляційний суд неправильно
застосував ст. 20 Закону України “Про оренду землі” і дійшов помилкового
висновку про те, що орендна плата за оренду землі сільськогосподарського
призначення в натуральній формі може бути застосована тільки за визначеною
кількістю чи частиною сільськогосподарської продукції, яка одержується із цієї
земельної ділянки, а також усупереч вимогам ч. 1 ст. 303 ЦПК України вийшов за
межі позовних вимог, оскільки позивач просив стягнути з відповідача
заборгованість з орендної плати, визначеної сторонами у договорі оренди в тонах
рутилового концентрату, а не в грошовій формі - у гривнях.

За таких обставин апеляційним судом неправильно застосовані норми
матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення ним справи та помилкового часткового скасування рішення
суду першої інстанції, ухваленого згідно із законом, а тому відповідно до ст.
339 ЦПК України рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства “Кримський Титан”
відхилити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від                             13 червня 2007
року скасувати, залишити в силі рішення Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 19 січня 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                          А.В. Гнатенко

Судді:
Л.І. Григор'єва

М.І. Балюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко