Справа № 2-5/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2008 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі : головуючої - судді: Мазай Н.В.

при секретарі : Возній В.В.

з участю адвокатів : Стус П.К., Великого І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Монастирище справу за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_4, третя особа Монастирищенська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивачка 23.07.2007 року звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення від права на спадкування, доповнивши позовні вимоги, згідно поданої заяви від 29.08.2007 року, вимогою про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним посилаючись на те, що її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебував у шлюбі з відповідачем - ОСОБА_4і разом з нею проживав у АДРЕСА_1. Квартира належала їм на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16 грудня 1994 року. В 1988 році ОСОБА_5., як військовозобов'язаний, був призваний на спецзбори і з 10 грудня 1988 року по 3 березня 1989 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. При цьому він отримав велику дозу опромінення, після чого тяжко захворів, став інвалідом. Внаслідок захворювання ОСОБА_5. постійно проходив курси лікування та обстежувався в Київській міській психоневрологічній лікарні № 3, Інституті отоларингології ім. професора О.С. Коломійченка (м. Київ), Київській клінічній офтальмологічній лікарні „Центр мікрохірургії ока", диспансерному терапевтичному відділенні радіаційного захисту населення Черкаської обласної лікарні. Всі витрати на лікування сина несла позивачка. Відповідач ніякої допомоги не надавала. На лікування та з лікування ОСОБА_5. возила дочка позивачки, його сестра ОСОБА_6., яка сама є інвалідом. У 2001 році, під час лікування ОСОБА_5. в м. Києві, відповідач зібрала речі, покинула квартиру в смт. Цибулів і перейшла жити до своєї матері. Ключі від квартири вона передала позивачці сусідами. Дізнавшись про це, син позивачки дуже важко переживав, на цьому фоні стан його здоров'я ще більше погіршився. Покинувши квартиру, відповідач з 2001 року перестала платити за комунальні послуги. Коли прийшов рахунок і попередження з бухгалтерії Цибулівського цукрозаводу про необхідність оплатити комунальні послуги, погасити заборгованість, позивачка повідомила про це відповідача, однак вона відмовилась платити, написавши їй про це листа. Позивачка змушена була звернутися із заявою до адміністрації з проханням розстрочити сплату боргу на 3 місяці і протягом кількох місяців погасила наявний борг за власний рахунок, сплачуючи кошти від імені сина. Коли в перервах між лікуванням ОСОБА_5. знаходився в смт. Цибулів, доглядали його виключно позивачка та її дочка.ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5. помер. Заповіт він не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5. є позивачка, як його мати, відповідач ОСОБА_4. - його дружина та ОСОБА_7- його син. За весь час тяжкої хвороби ОСОБА_5., його лікування, до дня смерті відповідач протягом більше п'яти років жодного разу не відвідала його у лікувальних закладах чи в смт. Цибулів, не цікавилась станом його здоров'я, ухилялася від його утримання та надання йому допомоги, хоч він знаходився у безпорадному стані, не міг самостійно пересуватися. Поховання ОСОБА_5. позивачка здійснила за власний рахунок. Відповідач на похорони ОСОБА_5. не прийшла. Навесні 2007 року позивачка дізналась, що відповідач ОСОБА_4. звернулась до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті її сина. Зокрема, ОСОБА_4. претендує на частину квартири АДРЕСА_1. Вона вважає, що відповідач ОСОБА_4. має бути усунена від права на спадкування на підставі частин 3 та 5 статті 1224 ЦК України, згідно з якими не мають права на спадкування за законом особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, а також від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані. Обов'язок відповідача матеріально підтримувати ОСОБА_5., утримувати його, як непрацездатного, брати участь у витратах на лікування встановлений Законом. ОСОБА_4. цього обов'язку не виконала. Крім цього, під час попереднього судового засідання у справі позивачці стало відомо про те, що 21.05.2007 року ОСОБА_4. одержала свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВЕК № 036887, зареєстроване в реєстрі Монастирищенської державної нотаріальної контори за № 1232, а тому вона доповнила свої вимоги вимогою про визнання вказаного свідоцтва недійсним.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3. свої позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що її син ОСОБА_5. зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_4. в 1986 році. У відповідачки було двоє дітей від першого шлюбу. До 1994 року вони проживали разом з її дітьми у батьків відповідачки. В 1994 році вона віддала сину та невістці, відповідачці, квартиру, яка є предметом позову, а сама перейшла проживати в однокімнатну квартиру, яка була виділена сину та невістці. В 1988-89 роках її сина ОСОБА_5. було призвано на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Після повернення він отримав велику дозу берів опромінення. Повернувся син з ліквідації дуже хворий. В 2001 році, коли син знаходився на лікуванні в м. Києві його дружина ОСОБА_4зібрала свої речі, залишила квартиру де вона проживали з сином та пішла проживати до своєї матері. Ключі від квартири вона передала їй через сусідку ОСОБА_8. Син дуже сильно переживав з цього приводу і стан його здоров'я ще більше погіршився. Після повернення з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у сина виникла патологія головного мозку. Він лікувався в м. Києві, Черкасах, Монастерище, Вінниці. Лікування проходив як стаціонарно так і амбулаторно. За деякі обстеження вони сплачували кошти, а деякі проходили безкоштовно, ліки також в основному купували за власний рахунок. Сину потрібна була як моральна так і матеріальна допомога. За весь час його лікування дружина, оскільки вони були не розлучені, жодного разу не поцікавилась його станом здоров'я, не провідувала в лікарнях, взагалі за ним не доглядала. Весь догляд здійснювала вона та її дочка ОСОБА_6, яка на той час також була інвалідом ІІ групи. Син не розривав шлюб з відповідачкою тому, що думав, що вони будуть разом. Вона особисто завезла його в м. Києв до дочки. Син зовсім не міг йти, в нього синіли руки та ноги і його поклали в м. Києві на обстеження. В 2003 році сину дали ІІІ групу інвалідності, він мав 1 категорію чорнобильця та отримував пенсію в розмірі 123 гривні. Останні три роки до дня смерті син взагалі дуже погано ходив, міг зробити лише 15 кроків. В періодах між лікуваннями, коли син перебував в смт. Цибулів його дружина жодного разу до нього не навідалась та не подала склянку води. Після повернення з лікування син спочатку проживав в своїй квартирі, а потім жив разом з нею. Вони з дочкою за ним доглядали, прали, готували їсти. Сам син не міг далеко рухатись, лише в межах двору житлового будинку.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2. ( діє на підставі ордеру № 213 від 20.07.2007 року) в судовому засіданні пояснив, що позов обґрунтований та повністю підлягає до задоволення з огляду на наступне : вимоги про усунення від права на спадкування відповідача ОСОБА_4. повністю підтверджені матеріалами справи. Дійсно письмовими оказами підтверджено те, що ОСОБА_5. страждав на тяжкі прогресуючі хвороби, що вказано і у висновку експерта, вони були набуті і хворів він на них під час спільного проживання з відповідачем ОСОБА_4., яка не дивлячись на це залишила ОСОБА_5. коли він хворів та знаходився на лікуванні в м. Києві. Вона не надавала жодної допомоги ні матеріальної ні будь-якої іншої аж до дня його смерті тобто до травня місяця 2006 року. Посилання на те, що не надавала відповідачка матеріальної допомоги в зв'язку з тим, що здійснювала догляд за пристарілою хворою матір'ю, спростовуються матеріалами справи. Не має жодного значення з якою метою відповідачка залишила своє місце проживання, але вона перейшла жити в межах одного населеного пункту, а тому повинна була, могла та мала можливість здійснювати догляд за чоловіком. Виписками наданими відповідачем з Пенсійного фонду підтверджується те, що відповідач отримувала пенсію, хоча і не велику, але отримувала. Вона могла виділити невелику її частину на допомогу чоловіку, щоб підтримати його оскільки залишалась його дружиною до дня смерті. Порівняння матеріальних доходів недоречно, оскільки поняття утримання містить не тільки матеріальну сторону, відповідач могла доглядати чоловіка в іншому виразі. Законом не покладено на ОСОБА_5. будь-яких дій по пропозиціям про надання допомоги чи утримання. Відповідачка сама пояснила в судовому засіданні, що не надавала будь-якої допомоги чоловіку і навіть не зверталася з пропозицією надання практичної допомоги : випрати білизну, приготувати їжу. Вона не цікавилась способом життя чоловіка, станом його здоров'я, його хворобами та процесом лікування. Відповідач навіть не з'явилась на поховання чоловіка щоб провести його в останню путь. Друга вимога позовної заяви закономірна.

Відповідачка ОСОБА_4. в судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила, що в 1981 році вона стала проживати разом з ОСОБА_5. в громадянському шлюбі до 1986 року. В 1986 році йому давали на роботі однокімнатну квартиру і вони вирішили офіційно зареєструвати шлюб. Чоловік запропонував здійснити обмін їх однокімнатної квартири на квартиру, яка є предметом спору. В 1986 році вказана квартира була приватизована на неї та чоловіка. В 1988 році чоловіка призвали на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, де він перебував близько 3 місяців. В 1996 році в неї померла дочка і онук залишився проживати з ними. Онук страждав на енурез до 12 років. Жили вони на пенсію онука, яка складала 42 гривні та на її пенсію, яка складала 91 гривню. Трохи згодом помер її батько і вона змушена була доглядати пристарілу матір. Мати вже людина похилого віку нічого не чула та вже дуже погано бачила. Поки вона була в матері то спілкувалася з чоловіком, а саме зустрічалася з ним в центрі села. В 2001 році чоловік почав лікуватися і додому приїздив дуже рідко. Він майже 7 місяців пере6бував в м. Києві та оформляв групу інвалідності. Їй було відомо, що чоловік лікувався в м. Черкаси, про лікування в м. Монастирище вона не знала. Вона не знала адресу сестри чоловіка, а тому не мала можливості провідувати його в м. Києві. Трохи згодом він почав зловживати спиртними напоями, в сім'ї почалися сварки. Вона проживала разом з чоловіком до 2002 року в квартирі, а потім пішла проживати до матері. Основною причиною стало те, що коли чоловік приїздив додому то постійно вживав спиртні напої їх матеріально не підтримував з онуком та не піклувався про них. Вона не помічала погіршення його стану здоров'я. Коли чоловік помер то на похороні вона була присутня, але в квартиру не заходила.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_1. ( діє на підставі ордеру № 121 від 13.08.2007 року) в судовому засіданні пояснив, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного : ст. 1224 ЦК України передбачає, що не мають права на спадкування за законом батьки ( усиновлювачі ) та повнолітні діти( усиновлені), а також інші особи, які ухилилися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Судом встановлено, що дійсно відповідачка залишила своє місце проживання, але не з метою ухилення від будь-яких обов'язків, а з метою догляду за пристарілою матір'ю, яка була після операції та не могла самостійно пересуватись. Відповідно до ст. 75 СК України подружжя зобов'язані надавати один одному матеріальну допомогу, що є їх обов'язком, але за умови, що другий з подружжя може її надавати. Відповідно з довідками Пенсійного фонду, якщо порівняти розміри пенсій то відповідач отримувала значно меншу пенсію ніж покійний ОСОБА_5. В судовому засіданні з'ясовано, про що не заперечувала і відповідачка, що вона не приймала участі в наданні допомоги чоловіку і не надавала коштів. Вважає, що позивачем не надано доказів , що з боку відповідача мало місце ухилення від виконання обов'язків, оскільки пропозицій про те, що її чоловік ОСОБА_5. потребує її допомоги, будь-якої на її адресу не надходило. Можливо якби надійшло прохання надати допомогу то допомога була б надана. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4. була присутня на похованні свого чоловіка, але на поминальний обід не ходила. Вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Представник третьої особи Монастирищенської державної нотаріальної контори Ромашевська З.І. в судовому засіданні пояснила, що у Монастирищенській державній нотаріальній конторі є документи про прийняття спадщини від ОСОБА_6. від 30.08.2006 року. 09.10.2006 року подала в нотаріальну контору заяву дружина ОСОБА_5. про прийняття спадщини, а потім подала заяву матір спадкодавця, позивачка у справі. Оскільки документи надійшли від дружини та матері було сформовано дві спадкові справи. Ніяких підтверджуючих документів про оспорення позивачкою права на спадкування відповідача ОСОБА_4. надано не було і вона оформила ј частину квартири на матір, а ј частину квартири на дружину. Дружина покійного своє свідоцтво про право на спадщину забрала, а мати не забрала і зараз оригінал свідоцтва знаходиться в нотаріальній конторі. Оспорювань свідоцтво про право на спадщину за законом видане 21.05.2006 року, а позов до суду подано в липні місяці 2007 року. У вирішенні позову вона покладається на рішення суду.

Свідок ОСОБА_8. в судовому засіданні показав, що він був разом з ОСОБА_5на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Після того ОСОБА_5захворів і стан здоров'я його був тяжкий. Останній рік перед смертю він взагалі вже не міг ходити та виходив тільки на поріг будинку. ОСОБА_5. оформив на нього доручення і він за нього отримував пенсію та пільгові продукти харчування, так як сам цього зробити не міг. Йому відомо, що ОСОБА_5. постійно лікувався і в м. Черкасах і в м. Києві. На лікування їздив разом зі своєю сестрою Він бував в квартирі ОСОБА_5дуже часто і ОСОБА_4, дружини ОСОБА_5., він там не бачив. Спочатку ОСОБА_5про розірвання шлюбу з ОСОБА_4нічого не говорив, але коли йому вже стало дуже погано по здоров'ю він просив його завести щоб подати на розлучення.

Свідок ОСОБА_9. в судовому засіданні показав, що він познайомився з ОСОБА_5в м. Києві в 1988 році. Він працює лікарем та вів будинок в якому проживала ОСОБА_6. Останній проживав у своєї сестри та ніде не працював оскільки не було здоров'я.. Спочатку він познайомився з ОСОБА_5не як з пацієнтом, а вже потім почав приймати участь в його лікуванні. Він був дуже хворий і як наслідок отримав в 2003 році ІІІ групу інвалідності. Він вважає, що група інвалідності присвоєна ОСОБА_5. лікарями занижена. ОСОБА_5. останнім часом перед смертю майже не міг ходити. В м. Києві в лікарню його возив автомобілем його товариш. В нього було хворе серце та проблеми з судинами. ОСОБА_5не мав коштів на належне лікування. Догляд за ним здійснювала його сестра ОСОБА_6, яка також є інвалідом. Перебуваючи в м. Києві ОСОБА_5. постійно лікувався. Коли від нього пішла дружина це був страшний удар для нього. Дружина ОСОБА_5ніколи в м. Києв не приїздила і він її ніколи не бачив. Спиртними напоями ОСОБА_5. не зловживав. Коштів не вистачало навіть на продукти харчування. Він телефонував ОСОБА_5коли він проживав в смт. Цибулів і той скаржився йому, що його стан здоров'я погіршувався і йому було дуже погано. Він міг померти з його захворюваннями навіть при зміні погоди. Він вважає, що ОСОБА_5. потребував сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5. її рідний брат. Він був дуже хворий і вона здійснювала його догляд. Він проживав разом з нею в м. Києві. В 2001 році брата залишала його дружина ОСОБА_4і він дуже болісно переживав. Стан здоров'я у брата погіршувався з кожним днем. Він неодноразово проходив лікування в Національному центрі радіаційної медицини. З Києва вона возила його на лікування в м. Черкаси. Брат потребував сторонньої допомоги, оскільки сам вже не міг ходити. Його дружина жодного разу не поцікавилась його станом здоров'я та нічим не допомогла. Брат переніс дві операції по зору та погано бачив. Вона возила його в лікарні, готувала йому їсти та загалом доглядала за ним. Крім цього їй допомагали родичі та друзі.

Свідок ОСОБА_10в судовому засіданні показала, що з ОСОБА_5. вона знайома з 1983 року. Його призвали з роботи на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Після повернення з Чорнобиля він дуже захворів, не міг працювати, задихався та постійно їздив на лікування. З ОСОБА_4вони проживали спочатку нормально, але інколи бували сварки, як в кожній сім'ї. Вона не бачила особисто щоб він вживав спиртні напої. Сам він себе обійти не міг і за ним доглядала сестра та мати. Вона готувала йому їсти, носила вугілля, топила в квартирі, сам він цього робити не міг. Їй відомо, що він отримував пенсію і матеріально допомагала йому мати. Він їй жалівся на дружину, що покинула його коли він захворів.

Свідок ОСОБА_11. в судовому засіданні показав, що ОСОБА_5. був йому дідом. До 2002 року вони разом з бабусею проживали по АДРЕСА_1. Діда постійно дома не було і вони були з бабусею вдвох. В сім'ї були сварки та скандали тому, що дід зловживав спиртними напоями. Він востаннє його бачив за 2 дні до смерті. З дідом вони зустрічалися в селі і він сам ходив, виходив на вулицю. В квартирі діда куди він навідувався він бачив дідову сестру та матір.

Свідок ОСОБА_12. в судовому засіданні показав, що він був добре знайомий з ОСОБА_5бо вони проживали в одній сім'ї. З того часу як вони разом не жили він навідувався до нього в квартиру декілька разів в місяць. Про те, що ОСОБА_5. лікувався йому було відомо. З 2002 року його теща стала проживати окремо від ОСОБА_5. Теща фактично доглядає його сина після смерті дружини та здійснює догляд за пристарілою матір'ю. ОСОБА_5вживав алкогольні напої, але чи часто він сказати не може. Ходив він сам без сторонньої допомоги. Він жив як нормальна людина.

Свідок ОСОБА_13. в судовому засіданні показала, що вона була знайома з ОСОБА_5. багато років. Після того як він повернувся з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС він дуже захворів. Він лікувався в м. Києві. Стан здоров'я його був поганий, він кашляв, не міг дихати та дуже повільно ходив. До 2002 року з ним в квартирі проживала його дружина ОСОБА_4, а потім переїхала проживати до своєї матері. За ОСОБА_5. доглядали його мати та сестра ОСОБА_6. Вони готували йому їсти, прибирали та прали. ОСОБА_5. сам далеко ходити не міг.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю виходячи з наступного :

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Право звернення до суду з позовом позивача ОСОБА_3підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_1від 21.03.1951 року, виданого бюро ЗАГС Монастирищенського району Вінницької області, згідно з яким позивач ОСОБА_3. є матір»ю ОСОБА_5, і у відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємницею першої черги за законом, після померлогоІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_5. ( а.с. 8).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2від 25.05.2006 року виданого виконкомом Цибулівської селищної ради Монастирищенського району ОСОБА_5 померІНФОРМАЦІЯ_1( а.с. 21).

За довідкою № 46 від 05.10.2006 року виданої виконкомом Цибулівської селищної ради в зв'язку оформленням спадкових прав після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1залишилось майно АДРЕСА_1. На день смерті у покійного залишились: мати ОСОБА_3, непрацездатна за віком, постійно проживала з померлим до дня його смерті і здійснювала за ним догляд, дружина ОСОБА_5, з померлим не проживала більше п'яти років ( а.с. 24).

Свідоцтвом про право власності на житло від 16.12.1994 року виданого Цибулівським цукровим заводом та посвідченого в БТІ за реєстровим № 1399 посвідчено право приватної власності на АДРЕСА_1ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ( а.с. 30), що підтверджується і технічним паспортом на квартиру ( а.с. 26-29).

Таким чином, судом встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5, залишилось спадкове майно, а саме Ѕ частини АДРЕСА_1та відповідно спадкоємці першої черги за законом дружина ОСОБА_4, мати - ОСОБА_3 та син ОСОБА_7( свідоцтво про народження серії ІІ-НО № НОМЕР_4від 01.10.1974 року, актовий запис № 1655 видане відділом виконкому м. Горлівка Донецької області ( а.с. 25)).

Заповіту спадкодавець ОСОБА_5 не залишив.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом , якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Безпорадний стан ОСОБА_5. та потреба в сторонньому догляді підтверджується :

висновком експертів № 28-к від 20.11.2007 року : ОСОБА_5. на протязі тривалого часу, після виконання військових обов»язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і до смерті страждав на захворювання - хронічну дисциркуляторну енцефалопотаю Н-2 з цефалічним і вираженим антеноневротичним синдромами, психоорганічний синдром, хронічний дифузний обструктивний бронхіт з емфіземою легень і пневмосклерозом, ДН1-2 ст. хронічні холецистопанкреатит і гастродоуденіт, контрактуру Дюпюітрена лівої кисті, після операційний стан з приводу глаукоми. Вказані захворювання на які страждав ОСОБА_5. тяжкі, прогресуючі і призвели до його смерті, яка насталаІНФОРМАЦІЯ_1. Захворювання на які страждав ОСОБА_5. стали причиною його стану безпорадності - неспроможності своїми силами впоратись з будь-чим, внаслідок чого він потребував надання сторонньої допомоги ( а.с. 154-155 ), показами свідків ОСОБА_8., ОСОБА_9.,ОСОБА_6.,ОСОБА_10та свідка ОСОБА_8., про допит якої клопотали обидві сторони у справі.

Крім цього, судом встановлено, що згідно довідки № 567 від 25.05.2006 року виданої виконкомом Цибулівської селищної ради ОСОБА_3. про те, щоІНФОРМАЦІЯ_1помер її син ОСОБА_5 і до дня смерті вони постійно проживали разом і вели спільне господарство. ( а.с. 22) та довідки № 568 від 25.05.2006 року виданої виконкомом Цибулівської селищної ради ОСОБА_3. про те, щоІНФОРМАЦІЯ_1помер ОСОБА_5 і похорони ОСОБА_3. проводила за власний рахунок. ( а.с. 23), що підтверджує те, що дружина покійного ОСОБА_5., відповідачка у справі ОСОБА_4. не надавала будь-яку допомогу чоловіку.

Покази свідка ОСОБА_12. в частині того, що покійний ОСОБА_5. міг сам ходити, жив як нормальна людина та фактично не потребував сторонньої допомоги спростовуються висновком експертів комісійної судово-медичної експертизи № 28-к від 20.11.2007 року, описаного вище.

Посилання відповідача на те, що вона не мала можливості надавати матеріальну допомогу в зв»язку зі скрутним матеріальним становищем, перебуванням на утриманні неповнолітнього онука, хворої матері, надання при цьому довідок з Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі ( а.с. 176-178) безпідставні, тому, що суд вважає, що ст. 1224 ЦК України, яка дає право усунути спадкоємця від права на спадкування містить в собі ухилення від надання допомоги не лише матеріального характеру, а й допомоги фізичної та моральної, що відповідачкою не було зроблено, допомога не надавала ні матеріальна, ні фізична, ні моральна..

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_5. не звертався до неї по допомогу також безпідставні, оскільки звернення по допомогу та відповідно після цього не надання допомоги, не є умовою положення ст. 1224 ЦК України. Крім того, відповідачка не надала доказів того, що знаючи про хвороби чоловіка пропонувала йому будь-яку допомогу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України ( ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Суд вважає, що відповідачем не надано достатньо доказів, які б свідчили про неможливість здійснювати догляд за хворим чоловіком : прати, готувати їжу та інше.

Фактично, судом встановлено, що догляд за хворим ОСОБА_5. здійснювали його мати ОСОБА_3, яка являється інвалідом 2 групи ( свідоцтво серії Б № НОМЕР_5від 22.12.1999 року ( а.с. 6), довідка Сер. МСЕ № НОМЕР_7(а.с.68)) та сестра ОСОБА_6 , яка також являється інвалідом 3 групи ( довідка Сер. НОМЕР_8(а.с. 69)), що підтвердили в судовому засіданні і свідки ОСОБА_8., ОСОБА_9.,ОСОБА_10та свідок ОСОБА_13., про допит якої клопотали обидві сторони у справі. .

Крім цього, суд враховує, докази відповідачки про те, що вона залишила хворого чоловіка ОСОБА_5. не з власної волі, а через поважну причину - догляд за хворою матір»ю, що підтверджено відповідачкою довідкою № 2208 від 06.08.2007 року ( а.с. 49), однак і те, що відповідачка перейшла проживати до хворої матері в межах одного населеного пункту, а саме смт. Цибулів Монастирищенського району, а не виїхала за межі району чи області, що підтверджується вищеописаною довідкою, що на думку суду не позбавляло її можливості хоч інколи навідуватися до хворого чоловіка. Не надала відповідачка і доказів того, що сама була позбавлена можливості практично допомагати хворому чоловіку через свою хворобу чи інші поважні причини.

За довідкою - характеристикою № 67 від 30.08.2007 року виданою виконкомом Цибулівської селищної ради на жителя смт. Цибулів ОСОБА_5, згідно з якою за період проживання в смт. Цибулів останній характеризувався позитивно. В порушенні громадського порядку не помічався. Заяви та скарги до виконкому селищної ради на ОСОБА_5. не поступали. Інших даних і компроматів на гр. ОСОБА_5. селищна рада не має (а.с. 70).

Судом встановлено, що за свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.05.2007 року зареєстроване Монастирищенською державною нотаріальною конторою за № 1232 за ОСОБА_4визнано право власності на ј частинуАДРЕСА_1

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно було видане, не мала права на спадкування.

Суд вважає, що оскільки позов в частині усунення від спадкування підлягає задоволенню в повному обсязі то відповідно вимога про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 травня 2007 року серії ВЕК № 036887, зареєстроване в реєстрі Монастирищенської державної нотаріальної контори за № 1232 видане ОСОБА_4на ј частину АДРЕСА_1, недійсним також підлягає до задоволення, тому, що ці вимоги взаємопов»язані між собою та друга є наслідком задоволення першої.

Суд вважає, що судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного ст. ст. 1224, 1261, 1301 ЦК України та керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10, 11, 14, 60, 81, 88, 89, 208, 209, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Усунути ОСОБА_4від права на спадкування за законом після померлогоІНФОРМАЦІЯ_1чоловіка ОСОБА_5.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 травня 2007 року серії ВЕК № 036887, зареєстроване в реєстрі Монастирищенської державної нотаріальної контори за № 1232 видане ОСОБА_4, недійсним.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3судові витрати пов'язані з розглядом справи, а саме 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 1 253 гривні 16 коп. кошти за проведення комісійної судово-медичної експертизи, всього 1 283 гривні 16 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя Н.В. Мазай