У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 січня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Охрімчук Л.І.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ
частки із майна, що є у спільній частковій власності сторін, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
майна, що є у спільній частковій власності, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про встановлення
порядку користування земельною ділянкою та переведення прав орендаря, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від
12 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

у серпні 2006 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про виділ &frac12; частки складу,
огорожі, асфальтного покриття, які є у їх з відповідачем спільній частковій
власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою та переведення
прав орендаря, посилаючись на те, що відповідач не надає їй можливості
користуватися майном, право власності на яке визнано за нею рішенням
Прилуцького міськрайонного суду від 3 квітня 2006 року. ОСОБА_2 звернувся із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ бензоколонки, посилаючись на те, що
відповідачка включила в перелік не все майно, на яке  рішенням Прилуцького міськрайонного суду від
3 квітня 2006 року визнано за ними право власності. Третя особа у справі -
ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про встановлення
порядку користування земельною ділянкою та переведення прав орендаря,
посилаючись на те, що він є власником гаража, розташованого на спірній ділянці.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 25 грудня 2006 року виділено у
користування ОСОБА_1. &frac12; частину приміщення складу, площею 11,30 кв. м., склад площею 4,10 кв. м.,
частину асфальтного покриття 58 кв. м., хвіртку, частину огорожі № 1 площею
16,20 кв. м., частину огорожі № 3 площею 14,40 кв. м., частину сходів  з площадкою площею 3 кв. м., ворота, частину
навісу площею 27, 10 кв. м. з асфальтобетонним покриттям на загальну суму 39
298 грн. 93 коп., з визнанням за нею права власності на це майно, а ОСОБА_2
виділено майно з визнанням права власності на нього на суму 43 601 грн. 20
коп., із залишенням в загальному користуванні земельної ділянки площею 0,0790
га. та зобов'язанням Прилуцького міськвиконкому укласти з ОСОБА_1 та ОСОБА_3
договори оренди землі. ОСОБА_3 в зустрічному позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 12 березня                 2006 року зазначене рішення
скасовано і в позові ОСОБА_1. до ОСОБА_2 про виділ &frac12;
частини складу, огорожі, асфальтного покриття,
встановлення порядку користування земельною ділянкою та переведення прав
орендаря; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ бензоколонки; за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про встановлення порядку
користування земельною ділянкою та переведення прав орендаря відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, та передати справу на новий апеляційний розгляд, посилаючись на його
необґрунтованість та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд серед
іншого вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню
до цих правовідносин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове
про відмову в позовах, апеляційний суд виходив з того, виділ частки майна позивачки у спільній власності сторін в натурі, так само як і встановлення порядку користування
земельною ділянкою, є неможливим, а від одержання грошової компенсації вартості
частки сторони відмовилися.

Однак з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до змісту ст. 364 ЦК України якщо виділ технічно можливий, але з
відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних
обставин справи може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних
часток  і присудженням грошової
компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з
того, що виділ частки позивачки із майна, що є у спільній власності сторін, є
можливим, але зі зміною ідеальних часток та присудженням з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1 717 грн. 04 коп. грошової компенсації за зменшення її частки. Щодо
такого варіанту виділу ОСОБА_1. не заперечувала. Не заперечував в суді
апеляційної інстанції щодо сплати грошової компенсації за частку ОСОБА_1 в
спільному майні і ОСОБА_2 (а.с. 142).

Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, висновку суду першої
інстанції про те, що поділ спільного майна сторін можливий, але з відхиленням
від розміру часток кожного власника не спростував, чи є об'єкти, щодо поділу
яких заявлено позовні вимоги, об'єктами права власності, не з'ясував, та дійшов
висновку про необхідність відмови в позові через неправильне застосування норм
матеріального права.

Таким чином, судом апеляційної інстанції допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого
ним рішення та передачі справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 12 березня
2007 року скасувати і передати справу на
новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Л. Сенін

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М.
Романюк