№2-28872008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

19 вересня  2008 року
м.  Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у
складі: головуючого судді Літовки  В.В.

при
секретарі Ткаченко Т.Д.

з участю  представника позивача ОСОБА_1.,  відповідачів:
ОСОБА_2, ОСОБА_3., представника відповідача ОСОБА_2 .  - ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус   про  визнання договору  дарування  квартири удаваним, визнання квартири сумісною
власністю подружжя,   право власності на
Ѕ частину квартири, та  вселення  в квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка  у січні  2007 року звернулась  в суд з позовом  до відповідача ОСОБА_2. .

У судовому засіданні позивачка
уточнила свої вимоги і просила визнати договір дарування  квартири АДРЕСА_1удаваним правочином,
визначити цей договір фактично договором купівлі продажу квартири, визнати
спірну  квартиру сумісною власністю
подружжя, визнати за нею право власності
на  Ѕ частину квартири і вселити
її в спірну  квартиру  разом з неповнолітнім сином ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_2.  у судовому
засіданні  позовні вимоги  не визнав і суду пояснив, що квартира
спірна  йому  одарена
ОСОБА_3. про що у нотаріуса був укладений договір дарування, ніяких
грошей він за квартиру не передавав ОСОБА_3.
Позивачка не проживає в спірній в квартирі з січня 2006 року,  так як працює за кордоном, а він  в квартирі живе з сином. Позивачка з першого
дня укладення договору знала,  що
квартиру подарував йому ОСОБА_3. При реєстрації в спірну квартиру  позивачка надала паспортисту  цей договір.

Відповідач ОСОБА_3. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, так як
він добровільно  подарував квартиру   ОСОБА_2. - сину свого знайомого,  уклавши договір у нотаріуса. Гроші  йому ОСОБА_2. за квартиру  не передавав.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1.
підтримала позов та просила його задовольнити посилаючись на те, що  подружжя
ОСОБА_2 перебуваючи в шлюбі   17
серпня 2000 року  набули у відповідача
ОСОБА_3. спірну квартиру за 1320 американських доларів,  яку замість договору купівлі  - продажу
відповідач ОСОБА_2 у приватного нотаріуса, без відмова ОСОБА_5,  оформив договором дарування квартири  на себе, який є  удаваним правочином. Потім сім'я  розпалась і відповідач Капустін висилив
позивачку разом з неповнолітнім сином. Просить
визнати договір дарування
квартири АДРЕСА_1удаваним правочином, визначити цей договір фактично
договором купівлі продажу спірної квартири
між позивачкою та  відповідачем
ОСОБА_2з однієї сторони і ОСОБА_3. з другої сторони,  визнати спірну  квартиру сумісною власністю подружжя, визнати
за  позивачкою ОСОБА_5право власності  на  Ѕ
частину квартири і вселити
позивачку  в спірну  квартиру
разом з її неповнолітнім сином ОСОБА_6.

Третя особа - приватний нотаріус у судове засідання не з'явилась, надала
суду заяву про слухання справи у її
відсутність, вважає що позов  в
частині визнання  договору  дарування спірної  квартири удаваним правочином, безпідставний.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази, суд вважає, що
вимоги позивачки  підлягають частково
задоволенню.

В судовому засіданні було встановлено, що 18.02.ІНФОРМАЦІЯ_3 був укладений
шлюб  між ОСОБА_2. та  ОСОБА_5. а.с.-5.

Від шлюбу   ОСОБА_2. та  ОСОБА_5. мають  сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. а.с.-6.

Як вбачається з договору дарування квартири, 17.08.2000 року ОСОБА_3.
подарував спірну квартиру,  а відповідач
прийняв в дар цю квартиру АДРЕСА_1, що посвідчено   приватним нотаріусом Мельниковою В.О. а. с.-
24.

В спірній квартирі  зареєстрована
ОСОБА_5. з 19.09.2000 р.  разом з
неповнолітнім  сином ОСОБА_6 на підставі
договору дарування  від 17.08.2000 р.
а.с.-30.

Згідно ст. 57 Сімейного кодексу України - особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі
договору дарування.

Відповідач ОСОБА_3 у  судовому  засіданні
пояснив, що  він дійсно у 2000
році подарував спірну квартиру
ОСОБА_2.  й це було  його волевиявлення , за яку  гроші йому не передавались.

Відповідно зі ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо
буде встановлено , що правочин  був
вчинений  сторонами для приховування
іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються  правилами
щодо правочину, який  сторони  насправді вчинили.

У судовому засіданні не було встановлено, що  правочин ( договір дарування) був вчинений
сторонами для приховування  іншого
правочину ( договору купівлі  продажу),
так як договір дарування від  17.08.2000
року яким  ОСОБА_3. подарував спірну
квартиру,  а відповідач ОСОБА_2. прийняв
в дар цю квартиру,   був виконаний  з додержанням вимог, які є необхідні для  чинності
вказаного правочину.

При таких обставинах   позовні вимоги
позивачки в частині  її вимог  про
визнання  договору  дарування
квартири АДРЕСА_1удаваним правочином, визначити цей договір фактично
договором купівлі продажу квартири,
спірну  квартиру сумісною
власністю подружжя, визнати за нею право власності  на  Ѕ
частину квартири не підлягають задоволенні.

Відповідно зі ст. 161 ЖК України ,
особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї
наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування
приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та
членами  його сім'ї, які проживають разом
з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Стаття  160 ЖК України передбачає, що
члени сім'ї наймача, які проживають у будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної власності, користуються  нарівні з наймачем  усіма
правами..

Позивачка  та її неповнолітній син
ОСОБА_6 вселилися в спірну  квартиру, яка
належить  ОСОБА_2. на праві приватної
власності,  та були зареєстровані  19.09.2000 року , на законних підставах, як
члени сім'ї  за згодою  власника квартири,   й цей факт не оспорює  відповідач ОСОБА_2.

Таким чином,  вимоги позивачки  в частині вселення в спірну квартиру  разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_6  підлягають задоволенні, так як  відповідач ОСОБА_2.  безпідставно
виселив  її разом з неповнолітнім
сином  ОСОБА_6 зі спірної квартири.

Керуючись ст.ст. 8,14,15,212- 215 ЦПК України, ст.ст.203, 215, 235 ЦК
України, ст. 57 Сімейного кодексу України,
ст.ст. 160, 161   ЖК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні   вимоги  ОСОБА_5до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , третя особа
приватний нотаріус   про  визнання договору  дарування
квартири удаваним, визнання договір фактично договором купівлі продажу
квартири, визнання  квартири сумісною власністю
подружжя,   право власності на Ѕ частину
квартири, та  вселення  в квартиру
задовольнити частково.

Вселити  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народження  та її
неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження  в квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову  відмовити.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження  не
було подано.

Якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження,
але  апеляційна  скарга
не  була  подана
у   строк, встановлений  статтею
294  ЦПК України,  рішення
суду набирає законної сили  після  закінчення
цього  строку.

У
разі  подання апеляційної  скарги
рішення,  якщо  його
не  скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
Апеляційним судом Донецької області.

Заяву  про
апеляційне  оскарження  рішення
Краматорського міського суду  може
бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на  рішення
суду  подається  протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Заява  про
апеляційне  оскарження  та
апеляційна  скарга подаються  Апеляційному
суду  Донецькій області через  Краматорський міський суд.

Суддя

Рішення ухвалене та надруковане в нарадчій кімнаті в
єдиному екземплярі.

Суддя: