Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:
у  попередньому судовому засіданні в м.
Києві 29 серпня             2008 року
справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства “Радіотелевізійний
передаючий центр” Автономної Республіки Крим про стягнення винагород за
результатами роботи за рік, премій, матеріальної допомоги на оздоровлення,
компенсації за їх несвоєчасну виплату, середній заробіток за час затримки
розрахунку, та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Центрального районного суду                           м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 17 вересня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 18 березня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що
рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 11 січня 2006 року
визнано незаконним наказ від 13 жовтня 2004 року про звільнення його з роботи,
поновлено його на роботі на посаді начальника цеха № 1 державного підприємства
“Радіотелевізійний передаючий центр”, стягнуто з указаного підприємства на його
користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Вважаючи, що
через незаконне звільнення з роботи за період, починаючи з жовтня 2004 року,
йому не було виплачено установлені колективним договором винагороду за
результатами роботи за рік і премії до державних і професійних свят, просив стягнути
з відповідача на його користь указані винагороду і премії  у сумі 15 855 грн. 73 коп.

У процесі
розгляду справи позивач неодноразово уточнював свої вимоги, просив визнати, що
відповідач не виконав умови колективних договорів щодо виплати винагород за
результатами роботи за рік і премій до державних і професійних свят, стягнути з
відповідача на його користь  винагороди
за результатами роботи за 2004 рік у розмірі 526 грн., за 2006 рік - 154 грн.
81 коп.;  винагороду за результатами
роботи за 2005 рік і премії за 2006 рік у сумі 4 696 грн. 15 коп.;  премії до державних свят за 2005 рік у сумі 9
338 грн. 38 коп.; одноразову матеріальну допомогу  на оздоровлення в розмірі 1 760 грн.;
компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасну виплату зазначених коштів;
середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні  за період з 21 квітня 2006 року до             13 вересня 2007 року в розмірі 14
439 грн. 19 коп. та на відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

Рішенням
Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 17
вересня 2007 року, залишеним без змін ухвалою та ухвалу Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 18 березня 2008 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність
висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм процесуального права та ставить питання про
скасування судових рішень й ухвалення нового рішення.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для  скасування
судових рішень   відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами
допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1  відхилити,  рішення Центрального районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 17 вересня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 18 березня 2008 року залишити  без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

А.Г. Ярема

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута