У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

12 січня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Данчука В.Г.,                                                                       Косенка В.Й.,

розглянувши
справу за позовом відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Текстерно”
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2007 року ВАТ “Текстерно” звернулось з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 24 липня 2001 року між ВАТ “Текстерно” та Державною інспекцією з контролю за цінами в Тернопільській
області було укладено угоду, за
умовами якої ВАТ “Текстерно” виділило ОСОБА_1 кімнату АДРЕСА_1 терміном на
один рік. На підставі вищевказаної угоди ОСОБА_1 та члени її сім'ї, а саме чоловік ОСОБА_2. та син
ОСОБА_3 набули права тимчасового користування
наданим їм жилим приміщенням. 27 липня 2002 року Державна інспекція з контролю за цінами в Тернопільській області звернулась до заступника  голови правління товариства з проханням
надати житло працівнику інспекції
ОСОБА_1 У зв'язку із цим ВАТ “Текстерно” продовжило термін проживання сім'ї
ОСОБА_1 у займаній кімнаті на один рік. 25 травня 2003 року Державна інспекція з контролю за цінами в Тернопільській області звернулась до голови ВАТ “Текстерно” з проханням
продовжити працівнику інспекції ОСОБА_1
термін проживання у гуртожитку на три роки. Адміністрація товариства продовжила
термін проживання сім'ї ОСОБА_1 у
кімнаті АДРЕСА_1 ще на один рік. 27
серпня 2004 року за письмовим
зверненням ТзОВ “Універсам “Текстерно” позивач продовжив ОСОБА_2 та його сім'ї термін проживання в
гуртожитку на один рік. 10 травня 2005 року ВАТ “Текстерно” за заявою ОСОБА_2
продовжило сім'ї ОСОБА_2 строк проживання у кімнаті АДРЕСА_1 до 1 січня 2006
року. Враховуючи викладене, ВАТ “Текстерно” просило задовольнити заявлені ним
позовні вимоги та виселити відповідачів з гуртожитку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 13 червня 2007 року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Тернопільської області від 16 серпня 2007 року, позов
задоволено. Виселено без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_1, ОСОБА_3.,
ОСОБА_2. із займаної ними кімнати АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2. просять скасувати ухвалені у справі
судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення  норм процесуального права.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення судів постановлені з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Доводи скарги висновків суду не спростовують. Підстав для
їх скасування не встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення  Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 13 червня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 16 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Гуменюк

Судді:                                                                  В.Г. Данчук

В.Й.
Косенко