У Х В А Л А  ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

5 серпня  2008 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Григор'євої Л.І.,   Левченка Є.Ф.,   Лихути Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в місті Києві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання договору
дарування 1/3 частини житлового будинку і земельної ділянки недійсним та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування 1/3
частини житлового будинку і земельної ділянки недійсним, визнання права
власності на Ѕ частину житлового будинку та земельної ділянки, за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Житомирської області від                           21 листопада 2007
року та ухвалу цього суду від 21 листопада 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд із названим позовом.

ОСОБА_2. позов не визнала та пред'явила зустрічний позов.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Баранівського районного суду Житомирської області
від            15 серпня 2007 року в
первісному та зустрічному позовах відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 21 листопада 2007 року
прийнято відмову представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 від позову до           ОСОБА_2. про визнання недійсним
договору дарування 1/3 частини житлового будинку і земельної ділянки, як
укладеного внаслідок помилки й обману, рішення місцевого суду в цій частині
скасовано із закриттям  провадження в
справі.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 21 листопада 2007 року
рішення місцевого суду в частині вирішення первісного позову скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення, яким первісний позов задоволено: договір
дарування 1/3 частини будинкуАДРЕСА_1 та земельної ділянки біля будинку,
укладений 16 лютого 2006 року між ОСОБА_1 і               ОСОБА_2., визнано недійсним, а в
решті рішення місцевого суду залишено без змін.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_2. посилається на неправильне
застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм
процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвали й
рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що справа в частині оскарження рішення
апеляційного суду підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи
касаційної скарги в цій частині дають підстави вважати, що апеляційним судом
при ухваленні рішення допущені порушення норм матеріального та процесуального
права, що могло призвести до неправильного вирішення справи.

Підстави для перегляду ухвали апеляційного суду відсутні, виходячи з
наступного.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвала суду апеляційної
інстанцій постановлена з додержанням норм процесуального права та відсутні
передбачені ст. 342 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування ухвали
суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції
при постановленні оскаржуваної ухвали не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 342
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали
апеляційного суду відхилити, а ухвалу Апеляційного суду Житомирської області
від                21 листопада 2007 року
залишити без змін.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3, про визнання договору дарування 1/3 частини житлового будинку і
земельної ділянки недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання договору дарування 1/3 частини житлового будинку і земельної ділянки
недійсним, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку і земельної
ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду
Житомирської області від 21 листопада 2007 року призначити до судового
розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:

Л.І. Григор'єва

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута