ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа № 2-692/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2008 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Самчишиной Н.В., при секретарі Торжинськой М.В.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору найму і виселення,

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2008 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про виселення відповідачки ОСОБА_2 із належного їй на праві власності будинку АДРЕСА_1 .

17 вересня 2008 року під час попереднього засідання позивачка уточнила позовні вимоги і просила припинити договір найму жилого приміщення укладений 16.05.2000 року між нею і відповідачкою та виселити ОСОБА_2 із належного їй на праві власності будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що їй на праві приватної власності належить жилий будинок АДРЕСА_1 . 16 травня 2000 року вона уклала з відповідачкою усний договір найму жилого приміщення на невизначений термін і зареєструвала відповідачку разом з її дітьми у своєму будинку. У 2002 році діти відповідачки перейшли проживати до неї, оскільки ОСОБА_2 стала зловживати спиртними напоями. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04.07.2006 року відповідачка позбавлена батьківських прав відносно своїх двох дочок, опікуном яких була призначена позивачка.

Оскільки у теперішній час будинок, де проживає відповідачка, необхідний позивачці і членам її сім`ї, дітям відповідачки відносно яких остання позбавлена батьківських прав, а відповідачка будучи нею попередженою про необхідність звільнення займаного будинку, без її згоди продовжує користуватися приміщенням, то на підставі ч. 3 ст. 168 ЖК України позивачка вимушена звернутися до суду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала уточнені позовні вимоги. Суду пояснила, що відповідачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з її сином, який помер в січні 1998 року. 16 травня 2000 року відповідачка разом із двома дітьми приїхала з Росії в Україну. Вона надала невістці і онучкам свій жилий будинок, куди їх і прописала у 2000 році. При їх вселенні, між нею і відповідачкою було досягнуто усну угоду про найом жилого приміщення. В свою чергу вона надала приміщення для проживання відповідачці і її дітям, а відповідачка зобов`язувалась проживати, доглядати за домом і сплачувати комунальні послуги. Однак, комунальні послуги відповідачка не сплачувала і не сплачує. Діти відповідачки у 2003 році перейшли проживати до неї. В 2006 році за рішенням суду відповідачка була позбавлена батьківських прав. Після позбавлення відповідачки батьківських прав, вона неодноразово усно попереджала ОСОБА_2 про звільнення жилого будинку, для того, щоб вона із її дітьми своїми онуками могла проживати в будинку. Відповідачка добровільно виселитися не бажає, посилаючись на те, що спірний будинок вважає своїм. Оскільки жилий будинок необхідний позивачці для проживання разом з її онуками і їм необхідні кімнати для проживання, тому позивачка просила задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов позивачки не визнала, підтвердив вселення її і її дітей у будинок, що належить позивачці. Право власності ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 вона не оспорювала. При вселенні вона зобов`язалась сплачувати комунальні послуги, однак їх не сплачувала, оскільки не мала матеріальної можливості. Її діти перейшли проживати до позивачки у 2003 році, відносно дітей вона була позбавлена батьківських прав. Позивачка усно з 2005 року попереджала її про необхідність звільнення приміщення. На теперішній час у неї немає приміщення для проживання, тому вважала за можливе зняття її з реєстрації після оформлення спадкових справ на будинок після смерті своєї сестри.

Свідок ОСОБА_3 , онучка позивачки, суду пояснила, що вона із сестрою перейшли проживати до бабусі, оскільки їх мама відповідачка вживала алкогольні напої, їх доглядом не займалася і вони не хотіли бачити сторонніх осіб у будинку, де вони проживали з мамою. Позивачка неодноразово в 2005 році і літом 2008 року у її присутності попереджала відповідачку про її виселення, оскільки вони мають намір проживати в спірному будинку, але добровільно відповідачка не виселялася.

Із письмових доказів, що надані позивачкою встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 07.09.1998 року позивачка ОСОБА_1 є власницею жилого будинку АДРЕСА_1 , дане свідоцтво зареєстровано у ММ БТІ за реєстровим номером № 31 від 07.09.1998 року (а.с. 7-9, 13, 30-33). Право власності позивачки на зазначений будинок відповідачкою не оспорювалося.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу відповідачка з 17 червня 1989 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із сином позивачки ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 16). Від шлюбу із ОСОБА_4 відповідачка має двох дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_3 (а.с. 10-11).

За домовленістю між сторонами, згідно довідки Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 433 від 09.07.2008 року, заяви відповідачки, адресного листка вибуття, відповідачка із своїми дітьми прописана 16.05.2000 року у будинку, що належить на праві власності позивачці, за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_2 проживала з моменту реєстрації з дітьми до 2003 року і по теперішній час проживає сама (а.с.14, 34-35). Діти позивачки з 2003 року проживають у своєї бабусі позивачки ОСОБА_1 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с .36-37).

Правомірність прописки (реєстрації) відповідачки і її дітей в спірному будинку, сторони по справі в суді не оспорювали.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 липня 2006 року за ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав (а.с. 10-11).

Відповідно до характеристики відповідачки, акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 від 03.09.2008 року встановлено, що діти відповідачки проживають окремо, із бабусею позивачкою по АДРЕСА_2 , яка здійснює піклування над дітьми. Відповідачка не працює, перебиваючись тимчасовими заробітками , зловживає спиртними напоями, за комунальні послуги не сплачує, має великий борг, стан будинку занедбаний (а.с. 15, 22).

Із довідки Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 320 від 03.09.2008 року вбачається, що позивачка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з чоловіком і сином, та дітьми відповідачки (а.с. 21).

Згідно пояснень позивачки і свідка, ОСОБА_1 має намір проживати у своєму будинку разом із дітьми відповідачки, відносно яких відповідачка позбавлена батьківських прав, і усно попереджала відповідачку про необхідність звільнення жилого приміщення. До теперішнього часу відповідачка добровільно не знялася з реєстрації.

Під час проживання відповідачки у спірному будинку і на теперішній час письмові договори найму між сторонами по справі не укладались. Суду не надано доказів щодо укладення між сторонами будь-яких інших договорів.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України до членів сім`ї власника жилого будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї належать дружина, їх діти і батьки, а також членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 не належить до вищевказаних членів сім`ї власника жилого будинку та суду не надано будь-яких доказів про те, що відповідачка постійно проживала з власником квартири і протягом такого часу проживання вела з ним спільне господарство, що свідчить про стійкі сімейні відносини, які склалися, то за таких обставин її не можна визнати членом сім`ї власника спірної квартири позивачки ОСОБА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 168 ЖК України, на яку посилається позивачка договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірваний на вимогу наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім`ї. У цьому випадку власник будинку повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

Відповідно до ст. 169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення у будинку, що належить громадянинові на праві власності, наймач, зобов`язаний звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення підлягає виселенню у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, аналізуючи надані докази, судом встановлено, що між сторонами по справі укладений усний договір найму жилого приміщення, що належить позивачці, на невизначений строк за умови постійного проживання відповідачки з дітьми, догляду за будинком і плати за користування комунальними послугами. Факт усного попередження відповідачки за три місяці про наступне розірвання договору найму підтверджується як поясненнями позивачки так і показаннями свідка і не оспорювалася відповідачкою.

Оскільки на теперішній час житлові умови позивачки і членів її сім`ї, які на сьогодні є діти відповідачки, відносно яких відповідачка позбавлена батьківських прав, і проживають разом з ОСОБА_1 та чоловіком і сином останньої, суттєво змінилися, та вона має намір проживати у належному їй на праві власності будинку, а відповідачка неодноразово була попереджена про розірвання договору найму і виселення, але не прийняла заходів щодо знаходження іншого житла для проживання, то за таких обставин суд на підставі вищевказаних норм матеріального права приходить до висновку, що позов слід вважати таким, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати за розгляд справи судом в розмірі 8 грн. 50 коп. судового збору і 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати усний договір найму жилого приміщення жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 16 травня 2000 року між наймодавцем ОСОБА_1 і наймачем ОСОБА_2 .

Виселити ОСОБА_2 із жилого будинку, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 і розташований за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на користь ОСОБА_1 8 (вісім) грн. 50 коп. судового збору і 7 (сім) грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної чинності через 10 днів, якщо не буде подана заява про апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене через Жовтневий районний суд Миколаївської області в апеляційний суд Миколаївської області. Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Н.В. Самчишина