Справа №2-27/08
2008 року                                                     Борзнянський районний
суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Борзни справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що від шлюбу дітей
у них немає, з жовтня 2002 року їх сімейні стосунки припинені, оскільки
відповідачка залишила його та поїхала доглядати свою тітку й на неодноразові
прохання повертатися не бажає, а тому подальше спільне сімейне життя вважає
неможливим і настоює на розірванні шлюбу.
В судовому засіданні позивач
заявлені ним вимоги підтримав і пояснив, що 21.12.1988р він вступив з
відповідачкою в шлюб, який був зареєстрований Борзнянським райвідділом РАЦС. З
жовтня 2002 року вони спільно не проживають, так як дружина поїхала доглядати
свою тітку й повертатися в сім”ю не бажає; в даний
час він вже понад 4 роки мешкає з іншою жінкою. Оскільки дітей у них немає, то
пропонував відповідачці розірвати шлюб через органи РАЦС, але остання
відмовилася. Всі ці обставини роблять подальше спільне сімейне життя
неможливим, а тому наполягає на розірванні шлюбу.
Відповідачка  в судовому засіданні позов визнала, не
заперечує проти розірванні шлюбу, оскільки вони вже тривалий час спільно не
проживають й не досягли примирення; дітей від шлюбу в них немає, позивач мешкає
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до
слідуючого висновку.
Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають
В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2) 21 грудня 1988 року уклали між
собою шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС Борзнянського районного
управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №132. Від спільного
шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Оскільки відповідачка заперечувала
проти розірвання шлюбу в органах РАЦС, то вимога позивача про розірвання шлюбу
в судовому порядку відповідно до ст.110 СК України є правомірною.
Подружжя з жовтня 2002 року не
підтримують сімейних стосунків, не здійснюють ніяких заходів до примирення та
збереження сім”ї, спільно не проживають, ведуть окреме господарство, їх шлюб
носить формальний характер.
Таким чином, виходячи
з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя є неможливим,
буде суперечити їхнім інтересам,  а тому
заявлений позов необхідно задовольнити.
Оскільки позивач просить витрати
по розірванню шлюбу в органах РАЦС покласти на нього, то виходячи з принципу
диспозитивності цивільного судочинства ці його вимоги також необхідно
задовольнити; даний шлюб відповідачки є повторним.
На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.110-112 СК України, ст.ст.10, 60, 208, 212-215 ЦПК України,
суд, -
Шлюб, зареєстрований 21 грудня
1988 року відділом РАЦС Борзнянського районного управління юстиції
Чернігівської області за актовим записом №132 між ОСОБА_1та ОСОБА_2(дошлюбне
прізвище ОСОБА_2),  -  розірвати.
За реєстрацію розірвання шлюбу в органах
РАЦС стягнути з ОСОБА_1 на користь держави держмито в сумі 20 грн., звільнивши
при цьому від сплати даних витрат ОСОБА_2
Рішення може бути
оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області
через Борзнянський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Борзнянського районного суду
О.А.Луговець