печерський районний суд міста києва
Справа № 2-269-1/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2008 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Горяйнова А.М.,

при секретарях - Воронець Н.В., Степанової О.С. та Серебряковій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання права на обов'язкову долю у спадщині, визнання заповіту частково недійсним та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2005 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності на обов'язкову долю у спадщині після померлої ОСОБА_3. на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1, 1/3 частину земельної ділянки, що знаходиться за вказаною адресою та 1/3 частину банківських вкладів; провести поділ житлового будинку, виділивши їй в натурі 1/3 його частину та визначити порядок користування земельною ділянкою.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що після смерті матері - ОСОБА_3., їй стало відомо про заповіт, згідно якого право власності на все майно померлої переходило до ОСОБА_2. - рідного брата позивачки. На момент відкриття спадщини ОСОБА_1. була пенсіонером за віком та мала право на обов'язкову долю у спадковому майні згідно ст. 535 ЦК Української РСР.

Звернувшись до Другої київського державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування, тому звернулася до суду з метою захисту своїх прав.

Під час розгляду справи ОСОБА_1. неодноразово змінювала позовні вимоги та на час винесення рішення просила суд визнати за нею право власності на обов'язкову долю у спадщині після померлої ОСОБА_3. на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 та право власності у порядку спадкування на Ѕ частину вкладів в установах Державного ощадного банку України на ощадних книжках ОСОБА_3. у Голосіївському відділенні 5398, філія 0442 на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2, компенсаційні рахунки НОМЕР_3, НОМЕР_4 та у Печерському відділенні 3715 філії 0237 на рахунках НОМЕР_5, НОМЕР_6.

Під час судового засідання позивач та її представник підтримали позов та просили суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заявах про уточнення позовних вимог.

У жовтні 2007 року з позовом до суду звернувся ОСОБА_2., який просив усунути ОСОБА_1. від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині після померлої ОСОБА_3. Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилався на ст. 1224 ЦК України, якою встановлено підстави усунення особи від права на спадкування.

Ухвалою суду від зазначений позов було об'єднано в одне провадження зі справою за позовом ОСОБА_1.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_2. заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1. та вказував, що остання ухилялася від надання допомоги матері, яка через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво перебувала у безпорадному стані. Всі турботи про померлу було покладено на нього та його родину.

Проте, в подальшому ОСОБА_2. не з'являвся у судові засідання, тому ухвалою суду від 04.12.2008 справу за його позовом до ОСОБА_1. про усунення від права спадкування залишено без розгляду.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд вважає необхідним позов ОСОБА_1. задовольнити частково виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4. - мати ОСОБА_1. та ОСОБА_2., померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно заповіту, складеного ОСОБА_4. 05.08.1995, право власності на будинок АДРЕСА_1 переходить до її сина - ОСОБА_2.

Іншу частину спадкового майна померлої, на яку претендує позивачка, складають вклади в установах Державного ощадного банку України на ощадних книжках у Голосіївському відділенні 5398, філія 0442 на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2, компенсаційні рахунки НОМЕР_3, НОМЕР_4 та у Печерському відділенні 3715 філії 0237 на рахунках НОМЕР_5, НОМЕР_6. Щодо вказаних вкладів ОСОБА_4. жодних розпоряджень на випадок смерті не залишала.

Оскільки право ОСОБА_1. на отримання обов'язкової частки у спадковому майні виникло у ІНФОРМАЦІЯ_1 - після смерті ОСОБА_3., то при розгляді даної справи суд вважає необхідним керуватися нормами Цивільного кодексу Української РСР, що був чинним на момент виникнення такого права.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_2, на час смерті матері - ОСОБА_3. ( ІНФОРМАЦІЯ_1), була пенсіонером за віком.

У відповідності до ст. 535 ЦК Української РСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 449 від ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцями ОСОБА_3. були ОСОБА_1. та ОСОБА_2. За таких обставин, у разі спадкування за законом ОСОБА_1. мала б право на спадкування половини домоволодіння по АДРЕСА_1. Дві третини від половини будинку становлять одну третину.

Таким чином, суд встановив, що позивачка має право на обов'язкову частку у спадковому майні ОСОБА_3. та визначив, що її розмір становить 1/3 будинку АДРЕСА_1.

Заповітом ОСОБА_3. було охоплено лише частину спадкового майна - будинок АДРЕСА_1, тому право на спадкування вкладів в установах Державного ощадного банку України суд визначає в порядку спадкування за законом.

За правилом, встановленим ч. 2 ст. 564 ЦК Української РСР у разі, якщо вкладник не зробив розпорядження ощадній касі або банку, то в разі смерті вкладника його вклад переходить до спадкоємців на загальних підставах.

У відповідності до ч. 2 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_1. та ОСОБА_2. - єдині спадкоємці першої черги після померлої ОСОБА_3., тому, відповідно до закону, кожен з них має право на Ѕ частку вкладів на банківських рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_3.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1. щодо визнання права власності в порядку спадкування на 1/3 частину жилого будинку АДРЕСА_1та право власності на Ѕ частки вкладів ОСОБА_3. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд відмовляє позивачці в задоволенні вимоги про визнання недійсним заповіту ОСОБА_3. на ім'я ОСОБА_2. в частині 1/3 частки спадкового майна з наступних підстав.

Суд, дослідивши заповіт ОСОБА_3. від 05.08.1995, посвідчений державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори, встановив, що його складено у відповідності до вигою розділу VII «Спадкове право» ЦК Української РСР.

Зі змісту ст. 535 ЦК Української РСР вбачається, що встановлене коло осіб має право на обов'язкову частку незалежно від змісту заповіту, тобто передача спадкоємцю, який не був зазначений у заповіті, обов'язкової частки не має наслідком визнання заповіту недійсним. Інших підстав для скасування заповіту ОСОБА_3. судом не виявлено.

За таких обставин, позовну вимогу ОСОБА_1. щодо визнання заповіту на ім'я ОСОБА_2. недійсним суд вважає необґрунтованою та відмовляє в її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524, 529, 535, 564 Цивільного кодексу Української РСР, ст. ст. 3, 60, 88, 174, 180, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/3 частину жилого будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку вкладів на наступних банківських рахунків, що відкриті на ім'я ОСОБА_4:

- в сумі 04 грн. 38 коп. від загальної суми 08 грн. 76 коп. на особовому рахунку НОМЕР_7 у філії №0442 Голосіївського відділення № 5398 м. Києва Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»;

- в сумі 01 грн. 76 коп. від загальної суми 03 грн. 51 коп. на особовому рахунку №НОМЕР_2 у філії №0442 Голосіївського відділення № 5398 м. Києва Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»;

- в сумі 2165 грн. 63 коп. від загальної суми 4331 грн. 25 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_8 у філії №0442 Голосіївського відділення № 5398 м. Києва Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»;

- в сумі 6965 грн. 38 коп. від загальної суми 13930 грн. 75 коп. на компенсаційному рахунку НОМЕР_9 у філії №0442 Голосіївського відділення № 5398 м. Києва Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»;

- в сумі 00 грн. 09 коп. від загальної суми 00 грн. 17 коп. на рахунку НОМЕР_10 у філії №0237 Печерського відділення № 3715 м. Києва Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»;

- в сумі 1472 грн. 10 коп. від загальної суми 2944 грн. 20 коп. на рахунку №НОМЕР_6 у філії №0237 Печерського відділення № 3715 м. Києва Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набере законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя