Р І Ш Е Н Н Я                                          №
2-1542-08

І М Е Н Е М               У К Р А Ї Н И

22 грудня
2008 р.      Староміський райсуд м.
Вінниці в складі

судді Венгрин
О.О.,

при
секретарі Пащенко К.І.,

за участі
позивачки ОСОБА_1, її представника - адвоката ОСОБА_2,

відповідачки
ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за  заповітом частково недійсним, визнання права
власності на &frac12; частку
будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про  встановлення факту прийняття спадщини,
визнання свідоцтва про право на спадщину за
заповітом частково недійсним, визнання права власності на &frac12;
частку будинковолодіння в
порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим, що проживала разом із спадкодавцем
ОСОБА_4, яка є її прабабкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 прабаба померла, залишивши заповіт на
неї та на відповідачку. На час відкриття спадщини вона постійно проживала зі
спадкодавцем і прийняла спадщину фактично. На протязі 1995-1997 р. вона
навчалась у Вінницькому кооперативному технікумі і проживала АДРЕСА_1, однак
там не була прописана. Відповідачка не визнає її право на спадщину за заповітом
після смерті прабаби ОСОБА_4 Просить встановити факт прийняття спадщини, визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом
частково недійсним, визнати
право власності на &frac12;
частку будинковолодіння в
порядку спадкування за заповітом. (а.с. 5-6, 84-85)

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала в
повному обсязі за викладених в позовній заяві обставин, просить його
задоволити. Додатково пояснила, що до нотконтори із заявою про прийняття
спадщини після смерті своєї прабаби ОСОБА_4 вона не зверталась, про заповіт на
її ім”я спочатку не знала, дізналась про нього лише від нотаріуса. Спадщину
прийняла шляхом фактичного вступу в володіння спадковим майном, оскільки під
час навчання у Вінницькому кооперативному технікумі  проживала разом із прабабою АДРЕСА_1 і
продовжувала там мешкати після смерті баби.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, пояснивши, що
даний будинок був придбаний за її кошти, а лише зареєстрований за її матір”ю
ОСОБА_4 ЇЇ мати любила правнуку - позивачку і зі згоди відповідачки склала
заповіт на неї і на правнуку. Позивачка не
прийняла спадщини. Вона ніколи з прабабою АДРЕСА_1 не проживала, її
ніхто із сусідів там не бачив. Просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши та оцінивши матеріали
справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що згідно заповіту від 26.09.1983 р.,
посвідченого державним нотаріусом Другої Вінницької нотаріальної контори,
ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила розпорядження:  належний їй цілий житловий будинок з
господарськими будівлями, що АДРЕСА_1, заповіла дочці ОСОБА_3 та правнуці
ОСОБА_1( тепер ОСОБА_1). (а.с. 63)

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1( а.с. 59 )

Копія спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 на а.с.
33-79.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він
фактично вступив в управління або володіння спадковим майно; якщо він подав
державній нотаріальній конторі за місце відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини (ст. 549 ч. 1,2 ЦК України 1963 р., який діяв н час
виникнення правовідносин щодо спадкування ).

Спадкоємець ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті матері
ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, оскільки була
прописана в будинку, що входить в спадкову масу.

Листом від 05.07. 2002 р. Друга Вінницька держнотконтора
повідомила спадкоємця ОСОБА_1 про те, що після смерті її прабаби, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, вона протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця в нотаріальну
контру з заявою про прийняття спадщини не звернулась, в спадковому будинку не
прописана, тобто, спадщину не прийняла. Позивачка також повідомлялась про те,
що в разі неповідомлення нотконтору про те, чи має ОСОБА_1 намір звертатись до
суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини свідоцтво про право
на спадщину за заповітом буде видано ОСОБА_3 В разі звернення до суду - надати
копію ухвали суду про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину.
Зазначений лист позивачка отримала 06.08.2002 р. (а.с. 45)

06.08.2002 р. ОСОБА_1 подала до нотконтори заяву про те,
що вона має намір звертатись до суду із заявою про продовження строку для
прийняття спадщини і з проханням не видавати свідоцтво про право на спадщину.
(а.с. 47) Однак до суду з такою заявою позивачка ОСОБА_1 не зверталась і
відповідачці ОСОБА_3 було видано 01.11.2002 р. свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на весь будинок, що АДРЕСА_1. (а.с. 73)

Згідно ст. 60 ч. 1, 3 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення
у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Свідки позивачки
ОСОБА_10 ( мешкає по сусідству з будинком спадкодавця, дальній сусід ),
ОСОБА_11( товариш свідка ОСОБА_10 ) суду пояснили, що ОСОБА_1 в 1995-1997 р.
проживала АДРЕСА_1, навчалась у цей період в технікумі, вони з нею спілкувались
періодично.

Свідки відповідачки ОСОБА_6, ОСОБА_7 ( брат відповідачки
), ОСОБА_8(близький сусід спірного домоволодіння ), ОСОБА_9 ( сусідка навпроти
спірного домоволодіння ) суду пояснили, що позивачка ОСОБА_1 після смерті
прабаби ОСОБА_4 в  будинку АДРЕСА_1 не
проживала. Там мешкала зі своїм чоловіком відповідачка та квартиранти. Якби там
проживала ОСОБА_1 вони б її запам”ятали.

Суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
оскільки свідками відповідачки їхні пояснення спростовуються. Крім того, суд
враховує і те, що жодного іншого доказу, який свідчив би про прийняття
позивачкою спадщини після смерті прабаби ( листів на ім”я позивачки за цією
адресою, медичних документів, викликів швидкої допомоги тощо ) суду не надано (
довідка квартального комітету “Лівобережний “ від 13.08.2008 р. про проживання
позивачки в будинку, який є спадковим, в 1995 - 1997 роках видана на підставі
заяв вищеназваних свідків позивачки ОСОБА_10, ОСОБА_11 - а.с. 14, 15,16 ). Крім
того, суд звернув увагу на те, що даючи свої пояснення, свідки з боку
відповідачки орієнтувались, відповідаючи на запитання, на якісь події в їхньому
житті чи житті сусідів, а свідки з боку позивачки чітко зазначали роки подій дванадцятирічної
давності, про які запитувалось, що викликало сумнів в їх правдивості.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємець - відповідачка ОСОБА_3 звернулась до нотконтори про
отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом 01.11.2002 р., про
можливість звернення до суду з заявою про продовження строку на прийняття
спадщини позивачка ОСОБА_1 була повідомлена нотаріусом 06.08.2002 р. і цього ж
дня повідомляла нотаріуса, що буде звертатись з приводу прийняття спадщини до
суду, але до суду не зверталась, тому 01.11.2002 р. відповідачці ОСОБА_3 Було
видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на весь будинок, який
входив в спадкову масу.

До суду з позовом про встановлення факту прийняття
спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за  заповітом частково недійсним, визнання права
власності на &frac12; частку
будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом позивачка ОСОБА_1
звернулась лише 02.10.2008 р., тобто, з пропуском строку позовної давності,
визначеного ст. 71 ЦК України 1963 р. ( який діяв на час виникнення права на
оскарження свідоцтва про право на спадщину за заповітом ), який відповідає ст.
257 ЦК України.

Закінчення строку позовної давності є підставою для
відмови в позові ( ст. 80 ч. 1 ЦК України 1963 р., яка відповідає ст. 267 ч. 4
ЦК України ).

Отже, судом
встановлено, що позивачка ОСОБА_1 спадщину після смерті своєї прабаби ОСОБА_4
не прийняла, оскільки до нотконтори з відповідною заявою протягом встановленого
строку не звернулась, фактично в управління та володіння спадковим майном не
вступила. Крім того, позивачкою пропущено строк позовної давності щодо
оспорювання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

На
підставі викладеного в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись
ст. 549, 71, 80 ЦК України 1963 р.,

ст.ст. 10, 11, 60,  209, 212-215 ЦПК України, суд

в
и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про  встановлення факту прийняття
спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за  заповітом частково недійсним, визнання права
власності на &frac12; частку
будинковолодіння, що АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, відмовити.

Заява про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а
апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження через Староміський райсуд м. Вінниці до
апеляційного суду Вінницької області.

Повне рішення суду буде виготовлено
на 29 грудня 2008 р.

Повне
рішення суду виготовлено 26.12.2008 р.

Суддя