Справа № 22ц-246/2008
Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - Коренькова З.Д.
У Х В А Л А

Іменем
України

22 січня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого:

Коренькової З.Д.

суддів:

Острянського В.І.,

Квача М.О.

при секретарі:

Вареник О.М.

з
участю: ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 та представника відповідача Макієнко
С.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційними
скаргами відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Прилуки Чернігівської області і ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного
суду від 30 листопада 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Прилуки Чернігівської
області про стягнення заборгованості по виплаті відшкодувань, стягнення
моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Оскаржуваним рішенням Прилуцького
міськрайонного суду від 30 листопада 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково, стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Прилуки Чернігівської області на користь позивача 276
грн. у відшкодування невиплачених під час лікування у вересні 2007 року витрат
на сторонній догляд та побутове обслуговування і 275 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

На дане рішення подані апеляційні скарги ОСОБА_1 і

виконавчою
дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Прилуки Чернігівської області.

В апеляційній скарзі виконавча
дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Прилуки Чернігівської області просить
скасувати рішення і постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1. Доводи скарги зводяться до того, що суд не взяв до уваги те, що Фонд
діяв у відповідності з вимогами Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, адже згідно
заяви позивача, йому та супроводжуючій особі - ОСОБА_2 були надані путівки до
санаторію в м. Євпаторія на період з 07.09.2007 року по 30.09.2007 року.
Супроводжуючій особі була видана путівка для надання ОСОБА_1 постійного
стороннього догляду та побутового обслуговування в санаторії. В іншому випадку,
путівка для такої особи, не надавалась би. Також, апелянт зазначив, що
відповідно до п. 2.6 Положення про забезпечення необхідними видами догляду
інвалідів внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання”, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування
від 25.10.2005 року № 66, фінансування витрат на постійний сторонній догляд та
побутове обслуговування інваліду під час лікування у санаторно - курортному
закладі не проводиться за умови надання путівки особі для супроводу інваліда в санаторій.
Це положення є нормативно - правовим актом Фонду, є чинним і обов'язковим для
виконання, та не порушує норм Закону № 1105.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
змінити рішення в частині відшкодування невиплачених добових витрат під час
його проїзду до місця санаторію і назад за 4 доби, стягнувши з відповідача на
його користь 100 грн.. Посилається на те, що відмовляючи в частині
відшкодування відділенням Фонду добових витрат
під час перебування в дорозі, суд порушив норми матеріального права. Суд
не взяв до уваги, що відповідно до ст.ст. 21, п. 6 ст.28, п.5 ст.34 Закону „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”, фонд відшкодовує витрати на медичну та соціальну допомогу,
компенсує витрати на проїзд до місця лікування і назад, компенсує потерпілому
добові витрати за час перебування в дорозі при проїзді до місця лікування і
назад. Незаперечним фактом є те, що при проїзді з одного пункту до іншого
виникають витрати коштів не тільки на придбання проїздних квитків, білизни, а
також на інші потреби, які відшкодовуються згідно з законом.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що позивач, як інвалід 1 групи по зору знаходився на лікуванні в
санаторії в період з 07.09. по 30.09.2007 року з супроводжуючою ОСОБА_2.  Відповідно до п.4 ст.34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
потерпілому, який став інвалідом Фонд соціального страхування фінансує витрати
на медичну, соціальну допомогу, на постійний сторонній догляд та побутове
обслуговування. Тобто, обов'язок фінансувати зазначені витрати закріплено за
відповідачем Законом. Суд, також прийшов до висновку про те, що навіть,
перебуваючи в санаторії під час лікування з супроводжуючою особою, Фонд
зобов'язаний відшкодовувати витрати, пов'язані з постійним доглядом та
побутовим обслуговуванням інваліда. Відмовивши в частині відшкодування добових
витрат потерпілого за час проїзду до санаторно - курортного закладу і назад,
суд послався на те, що Положенням про забезпечення потерпілих внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання путівками для
санаторно- курортного лікування”, добові витрати потерпілим не передбачені,
відшкодування їх передбачено тільки для особи, яка супроводжує потерпілого.
Вирішуючи справу в частині відшкодування моральної шкоди, суд врахував стан здоров'я
позивача, його вік, і прийшов до висновку, що розмір моральної шкоди, який
просив стягнути позивач, є завищеним, а тому позов в цій частині задовольнив
частково.

Вислухавши суддю - доповідача,
учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційних скарг та дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають
відхиленню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів
справи, ОСОБА_1 є інвалідом першої групи по зору. Відповідно до постанови
відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Прилуки
Чернігівської області від 28.08.2007 року позивачу була надана путівка на
санаторно - курортне лікування, як особі, яка згідно з п.4 ст.34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”, має право на пільги. Також, була надана путівка без лікування
гр. ОСОБА_2, як супроводжуючій особі для постійного стороннього догляду та
побутового обслуговування позивача. Оскільки, була надана путівка і
супроводжуючій особі, позивачу цією ж постановою було припинено виплати на
постійний долгяд та обслуговування на період його перебування в санаторії.

Відповідно до ст. 34 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”, фонд соціального страхування фінансує витрати на медичну та
соціальну допомогу, в тому числі на додаткове харчування, придбання ліків,  спеціальний медичний, постійний сторонній
догляд, побутове обслуговування, санаторно - курортне лікування, та інші
витрати. Згідно постанови КМУ від 22.02.2006 року № 187 „Про затвердження
Порядку забезпечення санаторно - курортними путівками деяких категорій громадян
органами праці та соціального захисту населення”, путівками без лікування
забезпечуються особи, що супроводжують інвалідів 1 групи, яким за висновком
лікувально - профілактичного закладу необхідна постійна стороння допомога.

Тобто, незалежно від того, чи
перебуває інвалід 1 групи на лікуванні, і чи надана оплачувана путівка супроводжуючій
особі, інвалід не може обходитись без сторонньої допомоги, догляду та
побутового обслуговування і такий догляд позивачу надавався супроводжуючою
особою, а не персоналом санаторію, що підтверджено довідкою від 24.09.2007
року( а.с.4). А тому, витрати на постійний догляд та обслуговування на період
перебування в санаторії мали бути виплачені позивачу.

Саме до такого висновку прийшов і
суд першої інстанції, зазначивши також, що обов'язок фінансувати зазначені
витрати покладено на відповідача Законом, а постанова, на яку посилався фонд
соціального страхування „Про затвердження положення про забезпечення
необхідними видами догляду інвалідів...” не може скасовувати положення Закону,
оскільки вона регламентує внутрішню діяльність фонду.

Обгрунтованим є висновок суду і про те,
що добові витрати за час проїзду до санаторно - курортного закладу і назад
законом не передбачені. Закон „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” передбачає лише компенсацію витрат на
проїзд до місця лікування і назад як інваліду, так і супроводжуючій його особі.
Також обґрунтовано суд відмовив у задоволенні вимог позивача про зобов'язання відповідача
проводити йому виплати в термін до 20 числа кожного місяці, так як терміни
виплати встановлені постановою відділення фонду від 30.03.2007 року № 942  де дата виплати платежів зазначена з 20 по 30
число і порушення цих строків судом не встановлено.

Таким чином, виходячи із
вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що судове рішення є законним,
обґрунтованим  і таким, що не порушує
права позивача. Доводи апеляційних скарг не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303,
307, 308, 313, 314, 315, 317, 319  ЦПК
України,  апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Прилуки
Чернігівської області відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного
суду від 30 листопада 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно
після її проголошення, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду України
в касаційному порядку  на протязі двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:                                   Судді: