Справа № 2- 55
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

12 лютого
2008 року
Шосткинський міськрайонний
суд Сумської області в складі:

головуючого
судді                                         -
Євдокімової О.П.

за участю секретаря судового засідання        - Кеня Т.М.

відповідача
- ОСОБА_2.

представників :
- ОСОБА_4.

-     ОСОБА_5

-     ОСОБА_6

-     ОСОБА_7.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду Шосткинського міськрайонного суду
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Державний нотаріус
Шосткинського міського  нотаріального
округу, про визнання за нею права  на
спадкування  спадкоємцем першої черги
спадщини що відкрилася  на будинок
АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3. та усунення
ОСОБА_2 від права на спадкування спадщини, що відкрилася після смерті
ОСОБА_3.,-

ВСТАНОВИВ  :

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом.

Свої
позовні вимоги мотивує тим, що вона проживала з ОСОБА_3. з серпня 1967 року до
дня його смерті однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. В
зв'язку з тим, що ОСОБА_3. був інвалідом ІІ групи, він не забезпечував сім'ю,
Забезпеченням сім'ї  і всю роботу по
господарству вела вона сама з допомогою її родичів. Після смерті   ОСОБА_3.
відкрилася спадщина, в зв'язку з чим вона звернулася до нотаріальної
контори, але її віднесли до спадкоємців четвертої черги. З цим вона не може
погодитися і вважає, що вона є спадкоємцем першої черги як дружина померлого.
Крім цього вважає, що син ОСОБА_3. - відповідач по справі, повинен бути
усунений від права спадкування за законом так як він  ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві,
який через похилий вік, тяжку хворобу був у безпорадному стані. Тому просить
суд  визнати за нею право
спадкування  як спадкоємця першої черги
та усунути від права на спадщину ОСОБА_2.

У судове
засідання позивачка не з'явилася, надавши суду довіреність представлять її
інтереси по цій справі  представникам.

Представники
позивача позовні вимоги позивачки підтримали та пояснили, що позивачка,
проживала з ОСОБА_3. з серпня 1967 року до дня його смерті однією сім'єю як
чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в с. Івот Шосткинського району. В 2001
році вони  купили будинок в м. Шостка,
оформивши договір купівлі продажу будинку на ОСОБА_3., але в зазначеному
будинку не проживали, так як він не пристосований для проживання. Проживали
вони разом у будинку її племінниці по день смерті ОСОБА_3. Рішенням  Шосткинського міськрайонного суду від 29
грудня 2006 року та додаткового рішення
цього суду від 12 січня 2007 року встановлено факт проживання її та
ОСОБА_3.  однією сім'єю як чоловік та
жінка без шлюбу з серпня 1967 року по день смерті ОСОБА_3

До
ОСОБА_3.  приблизно раз на рік
приїздив його родич на прізвище ОСОБА_3, відповідач по справі, який називається
його сином, але прізвища у них з померлим різні і померлий ніколи не називав
його сином. Відповідач приїздив до померлого лише  тоді, коли різали порося з корисливих
мотивів. Він ніколи і нічим не допомагав ОСОБА_3., а навпаки вони увесь час
сварилися   і померлий, після спілкування
з ним, погано себе почував.

ОСОБА_3. дуже
погано почував себе, у 1992 році переніс операцію, останнім часом він майже не
вставав з ліжка. До лікарів він не звертався. Позивачка по справі доглядала
його і забезпечувала йому належний догляд та умови проживання. В свою чергу
відповідач ні матеріально, ні морально не допомагав  померлому і не піклувався про нього хоч той і
потребував його допомоги так як тяжко хворів, тобто перебував у критичному
стані, також відповідач і не надавав матеріальної допомоги при похованні  померлого.

Після смерті
ОСОБА_3. відкрилася спадщина і за заявами сторін заведена спадкова справа в
якій нотаріус віднесла відповідача до спадкоємців першої черги, а позивачку до
спадкоємців четвертої черги.

Позивачка та її
представники вважають, що відповідно до ст. 1259 ЦК України вона має право бути
віднесена до спадкоємців першої черги, тому просить суд визнати за нею  право на спадкування спадкоємцем першої черги
спадщини, що відкрилася на будинок АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3.  а відповідача
усунути від права на спадкування спадщини, що відкрилася після смерті
ОСОБА_3. згідно ч 5  ст.
1224.ЦК України.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він є сином ОСОБА_3 і тому є спадкоємцем першої черги. Спадкодавець
проживав до смерті однією сім"єю з позивачкою і вона вірно віднесена до
спадкоємців четвертої черги. Вимогу позивачки усунути його від спадщини вважає
незаконною і необгрунтованою, так як він проживає разом зі своєю сім"єю в
іншому місті і знаходився на воєнній службі, тому мав можливість приїздити до
батька лише 1-2 рази на рік. Коли він приїздив до батька то у них були дуже
добрі стосунки, він допомагав батьку по господарству, збирав документи на
отримання батьком безкоштовного твердого палива, проїзду у транспорті, надбавки
за нагородження орденами і медалями, та вирішував інші питання пов"язані з
покращенням  соціального забезпечення та побуту
батька. За пів-року до смерті батька він також приїздив провідати його і батько
добре себе почував. На хворобу він не скаржився і взагалі в лікарню ніколи не
звертався з1992 року. Він жив у належних побутових умовах разом з позивачкою і
не бажав переїздити,  на постійне місце
проживання  до нього. Матеріально також
батько був забезпечений, бо він отримував велику пенсію, постійно вів домашнє
господарство , доглядав за пасікою. Допомоги він ніколи ніякої не просив і
ніколи не перебував у критичному стані.

Представник відповідача позов не визнає і підтримує пояснення відповідача.

Третя особа, державний нотаріус
Шосткинського міського нотаріального округу вважає, що вона вірно
розподілила  черговість спадкоємців, які
мають право на спадщину за законом і звернулися в встановленому законом порядку
до нотаріальної контори, про отримання
свідоцтва на спадщину.

Суд заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши
матеріали справи прихоить до висновку, що позовні вимги позивачки не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 1218 ЦК України  до
складу спадщини входять усі  права та
обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті. Тобто до спадкоємців переходять права та
обов"язки  померлого спадкодавця в
усій сукупності і правонаступник не може прийняти тільки  одну частину правомочностей і відмовитися вд
прийняття іншої.

Виходячи з наведеного вбачається що позовна вимога позивачки про визнання
за  нею права на спадкування спадкоємцем
першої черги спадщини, що відкрилася на будинок АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3.
безпідставна і не підлягає задоволенню.

Крім цього судом
встановлено, що 5 грудня 2006 року помер ОСОБА_3. (а.с. 10). Після його смерті
відкрилася спадщина. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори
звернулася позивачка (а.с.118) як особа, що перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з спадкодавцем і проживала з ним однією сім'єю до дня його смерті,
що підтверджується рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 29 грудня
2006 року та додатковим рішенням  цього
суду від 12 січня 2007 року, яким встановлено факт проживання позивачки та
ОСОБА_3.  однією сім'єю, як чоловік та
жінка без шлюбу з серпня 1967 року по день смерті ОСОБА_3. (а.с. 8-9) та
відповідач (а.с.118а), як син спадкодавця. Також відповідач надав до  Шосткінської нотаріальної контори свідоцтво
про смерть  спадкодавця (а.с.119) у
якому, відповідно до довідки Шосткинського міськрайонного управління юстиції
відділу РАГСу (а.с.34), унесені зміни у прізвище померлого з «ІНФОРМАЦІЯ_1» на
«ОСОБА_3».

Відповідно до ст. 1261 ЦК
України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у
тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 21 СК України
передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у
державному органі реєстрації актів цивільного стану і згідно ст. 36 С.К.
України лише шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, а
проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для
виникнення у них прав та обов'язків подружжя і вони не є подружжям, як
помилково вважає позивачка.

Тому один із подружжя  визнається
спадкоємцем лише у тих випадках, коли він (вона) перебувала у зареєстрованому
шлюбі з померлою особою, причому  правове
значення тут відіграє саме факт перебування у зареєстрованому шлюбі, а не
наявність  фактичних шлюбних відносин.

Згідно  ст 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
Як члени сім»ї спадкодавця, право на спадкування за законом можуть набувати
особи котрі перебували із спадкоємцем у фактичних шлюбних  відносинах.

Таким чином наявність фактичних шлюбних відносин позивачки та  спадкодавця, встановлені в судовому порядку,
дають право позивачці бути спадкоємицею у четверту чергу.

Статтею 1259 ЦК України пердбачено зміну черговості одержання
права на спадкування у випадку, якщо фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, протягом тривалого часу опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ця норма може бути
застосована коли найближчі родичі спадкодавця ухилилися від виконання
своїх  юридичних і  моральних
обов»язків  і догляд за  спадкодавіцем здійснюють інші далекі родичі,
а спадкодавець  позбавлений  можливості
висловити свою волю у заповіті через тє, що  він
визнаний недієздатним, чи у силу
похилого віку , психічного розладу не має  можливості адекватно сприйматм оточуюче.

Суд може надати право на спадкування особі, яка належить до кола
спадкоємців за законом, якщо вона протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який був у
безпорадному стані внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби.

Відповідно до ст. 60 ЦК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень.

З пояснень відповідача, позивачки, представників позивачки, свідків:
ОСОБА_8.,ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_12, ОСОБА_13.,ОСОБА_14.,
ОСОБА_15., ОСОБА_16., ОСОБА_17., ОСОБА_18., ОСОБА_19,   ОСОБА_20., ОСОБА_21. та матеріалів справи
вбачається, що спадкодавець проживав тривалий час однією сім»єю з позивачкою.
Вони вели спільне господарство, були
пов'язані спільним побутом і виконували побутову роботу, мали взаємні
права та обов'язки. Тому суд не може вважати опікою, тобто наданням фактичних
послуг спадкодавцеві, дїї позивачки щодо
вирішення їх побутових питань, а саме: прибирання в  будинку, як за собою так і за позивачем,
прання їхніх речей, приготування їжі та іншу побутову роботу по господарству.

Також суд не може погодитися з думкою позивачки, що вона матеріально
забезпечувала спадкодавця.  З копії
трудової книжки (а.с. 38-42) вбачається, що спадкодавець,  до
пенсії працював і отримував власний заробіток. З 1985 року він є
пенсіонером і, згідно довідок  управління
пенсійного фонду України в м. Шостка
(а.с. 43-45, 59-61, 77- 78), отримував пенсію значно більшу ніж
отримувала позивачка. Крім цього він, забезпечувався безкоштовним твердим
паливом та проїздом у транспорті, тому у судовому засіданні позивачка не
довела,  що її кошти були основним
засобом існування спадкодавця.

Крім  цього, у судовому засіданні, з
пояснень свідків ОСОБА_8.,ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_12,
ОСОБА_13.,ОСОБА_14., ОСОБА_15., ОСОБА_16., ОСОБА_17., ОСОБА_18., ОСОБА_19,
ОСОБА_20.,  ОСОБА_21. встановлено, що
останнім часом  спадкодавець став погано
себе почувати, а  приблизно за місяць до
смерті, майже не вставав з ліжка і пояснював це тим, що він краще себе почуває
коли лежить. До лікаря він не звертвся, бо не було такої потреби, він добре
розумів свої дії і скаржився на загальне погане самопочуття та не бажав
звертатися до лікаря вважаючи, що там йому вже не допоможуть.

До цього спадкодавець, хоч і був
інвалідом ВВ ІІ-гої групи, але лише один раз звертався до лікарні  у 1992 році, коли йому зробили операцію на
шлунку, після чого він жодного разу в лікарню не звертався і не мав потреби
звертатися за допомогою до лікарів.

Згідно довідки  територіального центру зайнятості  Шосткинського УПСЗН (а.с. 28),  на відміну від позивачки, яка з 16 лютого
2005 року обслуговується відділенням соціальної допомоги  вдома, спадкодавець   на обліку в територіальному центрі  не перебував і від обслуговування вдома
відмовився.

Таким чином суд не може вважати
тривалим час - декілька місяців, коли позивач став почувати себе погано. Крім
цього з зазначених вище підстав суд вважає, що позов позивачки в частині
визнання за нею права на спадкування спадкоємцем першої черги не доведено і він
не підлягає задоволенню.

Згідно ч 5  ст.
1224.ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання
допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був
у безпорадному стані.

В судовому
засіданні встановлено, що  відповідач
проживає разом з сім'єю в іншому місті. Щороку він приїздив до спадкодавця,
надавав йому допомогу по господарству, про що свідчать фотознімки (а.с. 21-27,
74-75, 81-82) та пояснення свідків ОСОБА_15., ОСОБА_18, ОСОБА_22. Збирав
документи та звертався з ними до відповідних органів для отримання спадкодавцем
передбачених законом пільг та соціальних гарантій (а.с. 76-77). Що
спростовує  доводи позивача про ухилення
відповідача від надання  спадкодавцю
допомоги.

Також у
судовому засіданні не доведено, що спадкодавець перебував у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, так як
з пояснень  представників позивача,
свідків, матеріалів справи вбачається, що він проживав однією сімєю з
позивачкою, у добрих побутових умовах, мав добре матеріальне забезпечення.

Суд не може прийняти до уваги
пояснення позивача та її представників, щодо перебування  спадкодавця у безпорадному стані внаслідок
тяжкої хвороби, так як останнім часом він погано себе почував, що виражалося в
тому, що він майже не вставав з ліжка і говорив, що йому погано. У судовому
засіданні встановлено, що спадкодавець до лікарні не звертався і послуг лікаря
не потребував, про що свідчать пояснення сторін та свідків. Довідку з діагнозом
хвороби спадкодавця позивач надати не може, бо наявність тяжкої
хвороби у  спадкодавця виявлено не було.

За таких
обставин суд вважає, що позивачем не надано доказів, що  спадкодавець через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, а
відповідач  ухилявся від надання йому допомоги, і тому правових
підстав для задоволення позову про усунення відповідача від права на
спадкування немає.

Таким чином на
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,15,30,60,251-255ЦПК України,
ст.ст.  ст.  1224, 1259 ЦК України, ст.ст. 21, 36
СК України

В
И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позовних  вимог щодо визнання за нею
права на спадкування  спадкоємцем першої
черги спадщини що відкрилася на будинок АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3.  та усунення
ОСОБА_2 від права на спадкування спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Шосткинський
міськрайсуд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення 10 денного строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
20 денний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду         підпис.                          О.П. Євдокімова.

Копія вірна.

СУДДЯ: