У Х В А Л А

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

10 вересня 2008 року                                                                             м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України у складі:

Головуючого:                         Яреми
А.Г.

Суддів: Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,
Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до державної виконавчої служби
Києво-Святошинського району про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 14 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від
8 листопада 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2006 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до державної виконавчої служби
Києво-Святошинського району про відшкодування моральної шкоди,

заподіяної їй в результаті
неналежного виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області
від 24 березня 2000 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу.

Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача
на її користь

60 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області
від

14 березня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Київської області від 8 листопада 2007 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та направити
справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального
права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні
позову послався на те, що позивачем не доведено завдання моральної шкоди, яка була
заподіяна відповідачем у результаті незаконної дії чи бездіяльності.

Залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив лише з того, що відділ державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного управління юстиції ліквідовано згідно наказу Міністра
юстиції України від 19 серпня 2005 року № 1482/к з утворенням нового органу - державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі,
який зареєстрований як новостворений орган 22 листопада

2005 року і не являється правонаступником ліквідованого відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції, а тому не може нести відповідальність
за неналежне виконання судового рішення, як і завдання моральної шкоди.

Однак, з такими висновками погодитись не можна.

Розглядаючи спір, апеляційний суд не зважив на те, що названий наказ Міністра
юстиції України видано на виконання постанови Кабінету Міністрів України від

23 квітня 2005 року № 320, згідно якої у зв'язку з реформуванням системи
органів Державної виконавчої служби у складі Міністерства юстиції України на базі
органів Державної виконавчої служби утворюється Департамент державної виконавчої служби, як урядовий
орган державного управління, фінансування діяльності якого забезпечується у межах
призначень, передбачених Міністерству у Державному бюджеті України на відповідний
рік, та зробив помилковий висновок про те, що
новий орган державної виконавчої служби, утворений внаслідок такого реформування,
не є правонаступником попереднього органу.

Крім того, в подальшому постановою
Кабінету Міністрів України №1622 від

16 листопада 2006 року було
ліквідовано Державний департамент державної виконавчої служби, що діяв у складі
Міністерства юстиції як урядовий орган державного управління. Даною постановою
було визначено, що Міністерство юстиції є правонаступником Департаменту
державної виконавчої служби.

Передача повноважень щодо примусового виконання судових рішень
від Міністерства юстиції до Департаменту державної виконавчої служби не змінила
характеру і джерела цих повноважень.

Такий підхід свідчить про забезпечення
державою безперервності
примусового виконання судових рішень.

З урахуванням наведеного суд
апеляційної інстанції припустився помилки щодо висновку про правонаступництво
та залишив без змін рішення суду першої інстанції,  не перевіривши належним чином доводи
апеляційної скарги відносно обґрунтованості і законності судового рішення..

За таких обставин ухвала суду
апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 листопада
2007 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                    Ярема А.Г.

Судді:                                                                                Левченко Є.Ф.

Лихута
Л.М.

Охрімчук Л.І.

Романюк
Я.М.