Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2008 р. Каланчацький районний суд

Херсонської області

в складі головуючого судді Прудкої Л.Г.

при секретарі Шаховій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1
,
ОСОБА_2
,
ОСОБА_3
про встановлення факту, що має юридичне значення,

В с т а н о в и в :

Заявники звернулися з заявою до суду, в якій просять встановити, що вони,
ОСОБА_1
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,
ОСОБА_3
,
ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження,
ОСОБА_2
,
ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження, з березня 1990 року та станом на 24 серпня 1991 року проживали на території України в
АДРЕСА_1
.

Мотивуючи свої вимоги, заявники вказують, що після землетрусу в 1988 році в м. Кіровокан Вірменської РСР вони, подружжя
ОСОБА_1
та
ОСОБА_3
з малолітнім на той час сином
ОСОБА_2
, у березні 1990 року приїхали проживати до рідної сестри
ОСОБА_4
в
АДРЕСА_1
. Вважали, що приїзд тимчасовий, але внаслідок розпаду СРСР залишилися проживати на Україні. У 2006 році
ОСОБА_2
закінчив Керченську ЗОШ № 2 АР Крим.
ОСОБА_1
працював за договором в Херсонській області та АР Крим, але постійного місця роботи не мав. З 2003 року стали виникати проблеми з правоохоронними органами щодо їхнього статусу перебування на території України. За таких обставин
ОСОБА_3
вимушена була поїхати до Вірменії поновити документи та отримати паспорт, а
ОСОБА_1
у 2007 році отримав посвідку про тимчасове проживання на території України. У
ОСОБА_2
взагалі немає документів. Заявники вважають себе громадянами України, оскільки на 24.08.1991 року проживали на території України .

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна а бо припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що після землетрусу в 1988 році в м. Кіровокан Вірменської РСР подружжя
ОСОБА_1
та
ОСОБА_3
з малолітнім на той час сином
ОСОБА_2
у березні 1990 року приїхали проживати до
ОСОБА_4
в
АДРЕСА_1
. Вважали, що приїзд тимчасовий, але внаслідок розпаду СРСР залишилися проживати на Україні, зокрема в Херсонській області та АР Крим. У 2006 році
ОСОБА_2
закінчив Керченську ЗОШ № 2 АР Крим, про що свідчить атестат про повну середню освіту. З 2003 року у них стали виникати проблеми з правоохоронними органами щодо статусу перебування на території України. За таких обставин
ОСОБА_3
вимушена була поїхати до Вірменії поновити документи та отримати паспорт, там же вона народила доньку, оскільки в зв»язку з відсутністю громадянства України її не брали на облік в районну лікарню.
ОСОБА_1
у 2007 році отримав посвідку про тимчасове проживання на території України. У
ОСОБА_2
документів, які посвідчують особу немає. Заявники вважають себе громадянами України, оскільки на 24.08.1991 року проживали на території України .

Цей факт підтвердила свідок
ОСОБА_4
, яка пояснила, що в 1988 році до неї приїхали
ОСОБА_1
,
ОСОБА_3
,
ОСОБА_2
і проживали тривалий час у неї. У зв»зку з розпадом СРСР вони не змогли виїхати до Вірменії. Згодом переїхали проживати в
АДРЕСА_2
.

Факт проживання заявників на території України підтверджується довідкою Привільської сільської ради Каланчацького району за № 649 від 02.09.2008 року, згідно якої в
АДРЕСА_1
з березня 1990 року без реєстрації проживали
ОСОБА_1
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,
ОСОБА_3
,
ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження,
ОСОБА_2
,
ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження.

Враховуючи викладене, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, тому, керуючись ст.ст. 234, 256, 259 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Заяву
ОСОБА_1
,
ОСОБА_2
,
ОСОБА_3
про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити, що
ОСОБА_1
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,
ОСОБА_3
,
ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження,
ОСОБА_2
,
ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження, з березня 1990 року та станом на 24 серпня 1991 року проживали без реєстрації на території України в
АДРЕСА_1
.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:

Справа надійшла року