У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 квітня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С., Костенка А.В.,

Лященко Н.П.,  Пшонки М.П., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в

м.
Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості із
щомісячних страхових виплат, за касаційною скаргою відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області
(далі - відділення ВД ФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської
області) на рішення Тернівського районного суду

м.
Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2005 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2004 ОСОБА_1 звернувся в суд з указаним позовом до відділення ВД
ФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Зазначав, що він працював прохідником на шахті ім. Орджонікідзе виробничого
об'єднання “Кривбасруда” (нині ВАТ “КЗРК”). Під час виконання  трудових обов'язків із ним трапився нещасний
випадок. Висновком ЛТЕК від 23 червня 1996 року йому встановлено 100 % стійкої
втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом. Під час повторних оглядів відсоток втрати
професійної працездатності підтверджувався, а з 14 березня 1994 року йому
встановлено 50 % стійкої втрати професійної працездатності безстроково.

З 1966 року до 1 квітня 2001 року щомісячні виплати з
відшкодування шкоди проводило підприємство, а з 1 квітня 2001 року до
теперішнього часу - відділення ВД ФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області.

Вважаючи, що ВАТ “КЗРК”
неправильно проводило перерахування розміру відшкодування втраченого заробітку
через невірне застосування коефіцієнта підвищення тарифних ставок і посадових
окладів, а також їх незастосування, у зв'язку з чим виникла заборгованість із
щомісячних страхових виплат, позивач просив стягнути з відділення ВД
ФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на його користь
заборгованість за період з 1 квітня 2001 року до 1 липня 2004 року в розмірі

16 901 грн. 36 коп. та стягувати з відповідача щомісячно
страхові виплати в розмірі 670 грн. 67 коп., починаючи з 1 липня 2004 року.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 17 листопада 2005 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з відділення ВД ФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської
області на користь позивача заборгованість із щомісячних виплат за період з 1
квітня 2001 року до 1 липня 2004 року в сумі 16 901 грн.

36 коп.; а також ухвалено стягувати з відповідача на
користь ОСОБА_1 щомісячно по 670 грн. 67 коп., починаючи з 1 липня 2004 року,
до зміни обставин, що тягнуть за собою перерахунок. Суми стягнуто без
урахування податків і обов'язкових платежів.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 грудня

2006 року рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2005
року в частині стягнутої на користь ОСОБА_1 суми заборгованості із щомісячних
страхових виплат змінено. Зменшено розмір стягнутої з відділення ВД ФССНВВПЗ
України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь позивача суми заборгованості
з 16 901 грн. 36 коп. до 16 034 грн. 36 коп. У іншій частині рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі відділення ВД ФССНВВПЗ України в м. Кривому
Розі Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судами норм матеріального
й процесуального права, просить постановлені у справі рішення скасувати.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суди виходили з того, що з

1992 року при перерахуванні позивачу сум страхових виплат
підприємством неправильно застосовувалися або ж не застосовувалися взагалі
коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів працівників
підприємства. Після передачі підприємством документів відділенню ВД ФССНВВПЗ
України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області останнє також продовжувало
неправильно виплачувати позивачеві суми відшкодування

шкоди - через помилку підприємства, тому  вони
підлягають  перерахуванню та  стягненню.

Проте з таким висновком суду погодитися  не
можна.

Відповідно до п. 28 Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної  працівникові  ушкодженням здоров'я, пов'язаної з виконанням
ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від

23 червня 1993 року № 472, перерахування розміру
відшкодування шкоди  проводиться у разі
підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних
підприємств. При цьому перерахований або нарахований розмір втраченого
заробітку в перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не
може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника
(після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного
календарного місяця або у перерахунку на повний
календарний  місяць роботи.

З висновком суду щодо наявності підстав для перерахування
щомісячних платежів та стягнення суми недоплати погодитися не можна, оскільки,
змінюючи розмір щомісячних виплат, суд не перевірив, чи відбувалося фактичне
підвищення заробітної плати на підприємстві; не з'ясував розмір середнього
заробітку за професією позивача на підприємстві на кожний момент підвищення
тарифних ставок протягом повного календарного місяця або в перерахунку на
повний календарний місяць роботи, унаслідок чого не визначився з відповідністю
розміру суми відшкодування, нарахованої ОСОБА_1, граничним сумам середньої
заробітної плати (доходу).

Розглядаючи спір щодо
неправильного нарахування підприємством сум страхових виплат, у результаті чого
виникла заборгованість, суд не притягнув до участі у справі ВАТ “КЗРК” - правонаступника
підприємства на якому працював позивач.

Крім того, проводячи перерахунок щомісячних страхових виплат
із часу передачі справи до відділення ВД ФССНВВПЗ України в м. Кривому Розі Дніпропетровської
області, суд не перевірив відповідність такого перерахування вимогам ст. 29 Закону
України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущені
порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення
справи, постановлені у справі рішення підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верхового Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17
листопада 2005 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від
21 грудня 2006 року скасувати.

Справу передати
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Н.П. Лященко

М.П. Пшонка