Справа
№ 22-244/2008
у І інстанції Кабанова
УХВАЛА

іменем України

4   березня 2008 року                       Колегія суддів судової палати в цивільних
справах

апеляційного
суду Кіровоградської області в складі:

головуючого    Вербицького B.C.

суддів:                                                                         Єгорової
С. М.

Дуковського О.Л.

при
секретарі Тітенко Л.В. розглянула у відкритому судовому засіданні в М.
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кіровського районного суду М. Кіровограда від 22 листопада 2007 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по
аліментам.

Заслухавши
доповідача,  пояснення апелянта,  вивчивши матеріали справи,  колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

В грудні
2006 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про звільнення від
сплати заборгованості по аліментам.
Посилався на те,  що він за
рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 25.03.2003 р. зобов»язаний сплачувати на користь
відповідачки ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  аліменти в розмірі
1/4 частини заробітку,  але не менше 1/2
неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до 18.09.2007 р. За період з
серпня 2003 р. по вересень 2006 р. включно судовим виконавцем нарахована
заборгованість по аліментам в сумі 5102, 38 грн.,  він не мав постійного місця роботи,  тому у вказаний період добровільно надавав
матеріальну допомогу сину: придбавав речі,
одяг,  а також давав гроші сину на
придбання речей,  про що син писав
розписки за вказаним судовим виконавцем зразком.  Всього за цей період ним було передано гроші
та речі на загальну суму 7727 грн. В зв'язку з цим він не погоджується із
нарахованою сумою заборгованості по аліментам в розмірі 5102, 38 грн.,  оскільки вважає,  що отримані сином гроші та товарно-матеріальні
цінності повинні бути зараховані в рахунок погашення заборгованості по
аліментам.  Просив звільнити його від
сплати заборгованості по аліментам.

Рішенням
Кіровського районного суду М. Кіровограда від 22 листопада 2007 року позов
задоволений частково. Звільнено ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам
в сумі 3605грн.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування вказаного рішення
як незаконного та необгрутованого та ухвалення нового рішення про відмову в
позові. Зазначається,  що рішення не
відповідає вимогам матеріального та процесуального права,  порушує її права. Судом не в повній мірі
досліджено всі

обставини
справи,  дано неправильну оцінку
встановленим ним обставинам,  не
враховано,  що вона не давала згоди на
зміну порядку виконання рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2,  а також не уповноважувала сина отримувати
аліменти. Вважає,  що розписками сина про
отримання речей та коштів підтверджується передача позивачем подарунків та
оплата ним додаткових витрат на утримання дитини.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідача,  пояснення апелянта ОСОБА_1,  її представника,  які підтримали скаргу,  представників позивача,  які заперечували проти неї,  дослідивши матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи,  вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи
частково позов,  суд встановив і
правильно виходив з того,  що на
виконання рішення рішенням Кіровського районного суду м.  Кіровограда від 25.03.2003 р. про стягнення з
позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі 1/4 частини
заробітку,  до 18.09.2007 p.,  ОСОБА_2,
який не мав постійної роботи,  з
серпня 2003 р. по вересень 2006 р. передавав сину Дмитру одяг та взуття,  а також кошти на кишенькові витрати на
загальну суму 3605 грн. Ці обставини підтверджуються розписками,  складеними в присутності державного виконавця
власноручно сином.  Тому нарахована
судовим виконавцем заборгованість по аліментам в сумі 5102, 38 грн. повинна
бути зменшена на вказану суму.

Правовою
підставою звільнення від сплати заборгованості по аліментам є ч. 2  ст.
197 СК України,  згідно якої за
позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від
сплати від заборгованості по аліментам,
якщо вона виникла у зв'язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною що
має істотне значення.

Судом
встановлено,  що,  починаючи з вересня 2005 року ОСОБА_3,  на утримання якого були стягнуті
аліменти,  позивачем придбавались
необхідні для нього речі та надавались кошти,
саме в рахунок аліментів. Загалом таким чином протягом 2005-2006 років
було передано в рахунок аліментів 3605 гривень. Факт отримання речей та грошей
підтвердив в судовому засіданні сам ОСОБА_3 та відповідачка по даній справі -
ОСОБА_1 Проте,  остання,  не заперечуючи факту отримання речей
вважає,  що мали місце подарунки,  а не відшкодування аліментів. В
розписках,  які особисто писав ОСОБА_3
зазначалося,  що це саме аліменти,  а не щось інше.

Відповідно
до частини 1  ст.  179 СК України неповнолітня дитина має право
брати участь у розпорядженні аліментами,
які одержані для її утримання. На час виникнення та існування спірних
взаємовідносин ОСОБА_3 являвся неповнолітнім,
тобто у нього існувала законна підстава брати участь у розпорядженні
аліментами. Аліменти мають цільове призначення - на утримання дитини. Батьки
мають використовувати аліменти на харчування,
одяг та на розвиток її здібностей з урахуванням думки дитини. В даному випадку
саме так аліменти і були використані - в першу чергу на забезпечення
одягом,  взуттям,  розвитком здібностей,  та безпосередньо надавались кошти на
необхідні витрати -підготовка де випускного вечора,  тощо.

Висновки
суду відповідають обставинам справи та вимогам норм матеріального і процесуального
права,  зроблені на підставі повного і
всебічного з"ясування обставин,  на
які сторони посилались як на підставу своїх доводів і заперечень,  досліджених в судовому засіданні доказів.

Доводи
апеляційної скарги щодо відсутності підстав вважати,  що в

рахунок
погашення заборгованості по аліментах можуть бути зараховані передані
речі,  одяг,  гроші,
про отримання та вартість яких маються розписки неповнолітнього
сина,  не ґрунтуються на обставинах
справи та суперечать вимогам норм матеріального права.

Аліменти
- кошти особливого призначення,  а тому
їх належить використовувати для забезпечення потреб дитини.  ст. . 179 СК України вказує про те,  що вони мають використовуватися за цільовим
призначенням.

Судом
враховано,  що допомога на утримання дитини
позивачем надавалась,  інтереси дитини
захищені,  позивач мав труднощі з
перерахуванням коштів,  тому що хворів,  не мав постійної роботи. Ці обставини мають
істотне значення,  тому обґрунтовано
враховані при частковому звільненні його від сплати заборгованості за
аліментами.

Рішення
суду є законним і обґрунтованим,
правильним по суті і справедливим,
тому відповідно до вимог  ст. .308 ЦПК України не може бути
скасоване.

Керуючись  ст.
ст. 3ОЗ,  307,  308,
314,  315,  319 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Кіровського районного суду М. Кіровограда від 22 листопада 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього
дня.