УХВАЛА

іменем україни

11 вересня 2008 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Луспеника Д.Д., Лященко Н.П., Пшонки М.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 8 травня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - орган опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації, про скасування усиновлення,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про скасування усиновлення.

В заяві зазначав, що 18 липня 2003 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, а 11 серпня 2004 року він усиновив неповнолітнього сина відповідачки від першого шлюбу. З 2005 року подружні відносини з відповідачкою фактично були припинені, в жовтні 2007 року шлюб розірвано.

Посилаючись на те, що за такий нетривалий термін шлюбу між ним та дитиною не виникло родинних стосунків, а навпаки неприязні, дитина проживає в батьків відповідача і він не з своєї вини не може забезпечити дитині сімейного виховання, просив позов задовольнити.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2007 року в задоволені позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 8 травня 2008 року зазначене рішення суду скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Скасовано усиновлення ОСОБА_2 малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який до усиновлення мав імя ОСОБА_4.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального закону, і безпідставне скасування законного рішення районного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про превагу одних доказів над іншими.

Доводи ж касаційної скарги ОСОБА_1 зводяться виключно до переоцінки доказів, неправильної оцінки апеляційним судом обставин справи, дослідження яких знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Із касаційної скарги, матеріалів справи вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення, яке ухвалено на підставі зібраних та належним чином оцінених доказів, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.238 Сімейного кодексу України.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 8 травня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д.Д. Луспеник

Н.П. Лященко

М.П. Пшонка