Справа
№ 22ц - 758/2008
Головуючий у 1 інстанції - Соколов О.О.
Доповідач - Миронцов В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

06
травня  2008 року
м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:    ІВАНЕНКО Л.В.,

суддів:                 МИРОНЦОВА В.М.,  ГУБАР
В.С.

при секретарі:   ВАРЕНИК  О.М.,

за участю: ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Городнянського районного суду Чернігівської
області  від 04 березня 2008 року по
справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В
:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення та постановити
нове, яким стягнути з відповідача на її користь 30 000 грн. завданої моральної
шкоди та понесені судові витрати.

Рішенням Городнянського районного суду від 04 березня 2008 року в
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є
необгрунтованим, необ”єктивним та незаконним, постановленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права. Судом не дано відповідної оцінки
доказам, не вжито заходів щодо всебічного, повного та об”єктивного з”ясування
обставин справи. Також, апелянт посилається на те, що суд критично віднісся до
показів свідків з її сторони, не взявши їх до уваги. Зазначає, що ОСОБА_2.
скрізь розповсюджує щодо неї неправдиву інформацію про стосунки між нею та її
прийомним сином ОСОБА_4, яких насправді не існує.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга  підлягає відхиленню  виходячи з наступного.

Відповідно до ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права
якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім”ї
недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї
інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною,
якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної
інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що факт розповсюдження недостовірної інформації ОСОБА_2., щодо розбещення
ОСОБА_1. свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 не був доведений, ані поясненнями
самої позивачки, доводи якої, як зазначив суд, мають характер припущення і не
ґрунтуються на доказах, ані показами допитаних в судовому засіданні
свідків.

Даний висновок суду відповідає матеріалам справи та грунтується на вимогах
закону.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 28.09.1990 року №7 „Про застосування судами
законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян
та організацій” (з подальшими змінами та доповненнями), під поширенням
відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо,
телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в
характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в
публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б
одній людині. А також, поширенням відомостей є вивішування (демонстрація) в
громадських місцях плакатів, лозунгів, інших творів, а так само розповсюдження
серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь і гідність
громадянина або організації.

Суд першої інстанції  оцінюючи
докази,  надані позивачем в підтвердження
розповсюдження відповідачем зазначених вище чуток серед жителів села Тупичів,
дійшов правильного висновку, що твердження позивача мають характер припущення і
не ґрунтуються на доказах, оскільки не містять будь-яких даних про час, місце
та коло осіб серед яких поширювались ці чутки.

Також, суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_5.,
ОСОБА_6., ОСОБА_7., оцінивши їх критично, беручи до уваги неприязненні їх
відношення до відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, свідки ОСОБА_5., ОСОБА_6. являються
батьками дітей які навчаються в Тупичівській ЗОШ директором якої є відповідач,
були ініціаторами подачі на нього скарг (а.с.94), а ОСОБА_7., до названих подій
працювала в школі вчителем і у зв”язку з напруженими відносинами з директором,
звільнилась за власним бажанням. Названі факти та  негативне відношення до директора школи
безпосередньо підтвердили в суді першої інстанції зазначені свідки, що
зафіксовано судом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між
свідками ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7. і відповідачем склалися неприязненні
стосунки і обґрунтовано поставився критично до їх свідчень.

Виходячи з того, що допитані по справі інші свідки не підтвердили фактів
поширення відповідачем відомостей про стосунки ОСОБА_1. з сином, беручи до
уваги інші докази по справі, що характеризують хронологію подій, що відбувались
в сім”ї  ОСОБА_1., суд прийшов до вірного
висновку, що по справі відсутні належні докази, що свідчать про поширення відповідачем
недостовірної інформації.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що рішення суду
постановлено відповідно до вимог матеріального та процесуального закону і
доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307,
308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області  від 04 березня 2008 року - залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня її проголошення.

Головуючий  :
Судді  :