Справа
№ 2 - 3130/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2008
року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого
-  судді Ільченко Н.А.

при секретарі               Шнуровенко
В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області,
Державного Казначейства України, третя особа - прокуратура Роздільнянського
району Одеської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої
незаконними діями органів досудового слідства ;

ВСТАНОВИВ :

Позивач вимагає стягнути за її користь з
Державного бюджету України через Державне Казначейство України 1 300 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями прокуратури
Роздільнянського району Одеської області.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що
прокуратурою Роздільнянського району Одеської області 02.07.2003 року було
порушено відносно неї кримінальну справу за
ст.366 ч.2 КК України, а 09.10.2003 року - кримінальну справу за ст.364 ч.І
КК України, і згодом ці справи були об'єднані в одне провадження. Під
час досудового слідства по вказаній кримінальній справі, постановою слідчого прокуратури Роздільнянського району Одеської
області від 11.11.2003 року вона була відсторонена від посади голови Лиманської селищної Ради, а 20.10.2003 року слідчім
відносно неї було застосовано запобіжний захід у
вигляді підписки про невиїзд. Постановою слідчого Роздільнянської прокуратури
Одеської області від 09.10.2003 року її дії були перекваліфіковані з ч.2 ст.366
КК України на ч.1 ст.366 КПК України, і 16.05.2004 року слідчим винесено
постанову про закриття провадження у справі в частині її обвинувачення за
ст.364 ч.1 КК України на підставі ч.2 ст.6 і ч.2 ст.213 КПК України. В
подальшому зазначена кримінальна справа з обвинувальним висновком двічі направлялась до Роздільнянського районного суду
Одеської області для розгляду, але суд повертав справу для проведення досудового слідства.

Постановою слідчого прокуратури Роздільнянського району
Одеської області від 08.09.2005 року провадження по цій кримінальній справі
було закрито на підставі п.2    ст.213 КПК У країни, у зв'язку з
недоведеністю її участі у вчиненні злочину, тобто з реабілітуючих підстав.

Таким чином, протягом 2 років 2 місяців і 6 днів або 26
місяців і 6 днів, з 02.07.2003 року по 08.09.2005 року, вона знаходилась під
слідством, відчувала страх, тривогу і безпорадність, була обмежена у можливості
реалізації нею своїх звичок і бажань, була позбавлена можливості вільно
залишати територію України, продовжувати нормальне активне громадське життя,
брати участь в управлінні державними справами і працювати на посаді голови
Лиманської селищної ради, на яку була
обрана в результаті голосування жителів с.Лиманське.

Також позивач зазначає, що незаконне притягнення її до
кримінальної відповідальності  підірвало
її авторитет і репутацію, очорнило її в очах рідних, близьких і оточуючих її
людей, чим завдана шкода її гідності, що, в свою чергу, призвело до порушення її нормальних життєвих зв'язків та,
як наслідок, вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Грошову
компенсацію завданої моральної шкоди позивач оцінює в 1 300 000 грн.

та
просить стягнути з Державного бюджету в особі Державного казначейства України.

В судовому засіданні
позивач та її представник підтримали позов і наполягали на

задоволені позовних
вимог в повному обсязі.

Представник Прокуратури Одеської області Харитонова О.Є.,
яка одночасно є представником прокуратурі Роздільнянського району Одеської
області, не визнала  позов, посилаючись,
що позивач не довела, що факт її знаходження під слідством негативно позначився
на її авторитеті та репутації,  а також
що рішенням Лиманської селищної ради від 15.08.2003 року повноваження ОСОБА_1.,
як селищного голови, достроково припинення на підставі п.2 ст.79 Закону України
„Про місцеве самоврядування в Україні”, а постанова слідчого прокуратури
Роздільнянського району Одеської області, на яку посилається позивач, винесена лише
11.11.2003 року, тобто після припинення повноважень голови відповідно до
чинного законодавства.

Державне Казначейство України про дату і місце розгляду
справи повідомлено належним чином, про що свідчить зворотне поштове
повідомлення про одержання ним судової повістки, причину неявки свого
представника не повідомив суду.

Разом з тим, як вбачається з наявних в матеріалах справи
письмових пояснень заступника Голови Державного Казначейства України від
1205.2006р. № 4.3-04-3/1635-4300, він не визнав позов, вказуючи, що позивачем
не підтверджено факту заподіяння йому моральної шкоди у розмірі, вказаному в
позовній заяві, та ним не доведено за яких обставин і якими саме діями
заподіяна моральна шкода, не надано доказів на підтвердження наявності
причинно-наслідкового зв'язку між порушеними життєвими зв'язками і стосунками
та діями органів прокуратури, не зрозуміло з чого виходив позивач при оцінці
заподіяної йому моральної шкоди, а також відсутній причинно-наслідковий зв'язок
між діями Державного казначейства України та завданням шкоди.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, її представника та
представника прокуратури Одеської області і прокуратури Роздільнянського району
Одеської області, допитавши свідка ОСОБА_2., суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1. підлягають
частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 та п.5 ст.3 Закону України „Про
порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду” підлягає відшкодуванню
шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення у якості
обвинуваченого, в тому числі моральна шкода.

Пунктом 2 частини 1 статті 2 зазначеного
Закону право на відшкодування шкоди у розмірі та в порядку, передбачених
цим Законом, виникає у разі закриття кримінальної справи за недоведеністю
участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Відповідно до
ст.4 вищевказаного Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі,
якщо незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду
завдали моральні втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних
життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого
життя. При цьому моральною шкодою визнаються страждання, завдані громадянинові внаслідок
фізичного або психологічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, іншим негативним наслідкам морального характеру.

Судом установлено, що 02.07.2003 року прокурором
Роздільнянського району Одеської області Стадником О.І. було порушено
кримінальну справу відносно ОСОБА_1.
за ст. 366 ч.2 КК України (а.с.7).

Рішенням Лиманської селищної ради від 15.08.2003 року,
після виступу працівника прокуратури Роздільнянського району Одеської області,
який довів до відома депутатів вказаної селищної ради про порушення
кримінальної справи відносно ОСОБА_1.,
повноваження ОСОБА_1, як селищного голови,
достроково припинені на підставі п.2 ст.79 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні”. Вказані обставини повністю підтвердила в судовому
засіданні допитаний свідок ОСОБА_2., яка з 1987 року по 2003 рік обиралася
депутатом Лиманської селищної ради.

09.10.2003 року слідчим прокуратури Роздільнянського
району Одеської області ОСОБА_3. відносно ОСОБА_1.
порушено кримінальну справу за ст. 364 ч. 1 КК України (а.с.8).

Постановою слідчого ОСОБА_3. від 20.10.2003 року відносно
ОСОБА_1. було обрано запобіжний захід -
підписку про невиїзд з місця постійного проживання (а.с.12).

Постановою слідчого ОСОБА_3. від
11.11.2003 року ОСОБА_1. відсторонено від посади голови Лиманської селищної ради Роздільнянського району
Одеської області (а.с.13).

Постановою  заступника прокурора Роздільнянського району
Одеської області Чернеги   В.М.   від 16.05.2004
року кримінальна справа відносно ОСОБА_1. в частині пред'явленого звинувачення
за ст.364 ч.1  КК України провадженням
закрита (а.с.14).

14.03.2004 року кримінальну справу відносно ОСОБА_1. за
ст.366 ч.1 КК України направлено в суд, але ухвалою Роздяльнянського районного
суду Одеської області від 28.04.2004 року цю кримінальну справу направлено
прокурору Роздільнянського району Одеської області для усунення порушень,
допущених при виконанні вимог ст.ст.218-222 КПК України, а ухвалою
Роздяльнянського районного суду Одеської області від 14.03.2005 року вказану
кримінальну справу направлено прокурору Роздільняньского району Одеської
області для проведення додаткового досудового слідства (а.с.17-19).

Постановою
слідчого прокуратури Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_4. від
08.09.2005 року кримінальна справа за звинуваченням ОСОБА_1. за ст. 366 ч1 КК України провадженням
закрита на підставі п. 2 ст. 213 КПК України, за недоведеністю участі ОСОБА_1.
у скоєні цього злочину, із скасуванням обраного 20.10.2003 року відносно
ОСОБА_1. запобіжного заходу - підписки про невиїзд (а.с.16).

В подальшому Генеральною прокуратурою України витребувана
та вивчена зазначена вище кримінальна справа і підстав для скасування
прийнятого рішення про закриття цієї кримінальної справи не виявлено
(а.с.20).

Крім того, як вбачається з листа Генеральної прокуратури
України від 28.11.2005 року № 06/3-4303-04, за порушення вимог закону під час розслідування
кримінальної справи відносно ОСОБА_1. прокурора
Роздільнянського району Стадника І.О. та старшого слідчого прокуратури
Роздільнянського району ОСОБА_3. було притягнуто до дисциплінарної відповідальності
(а.с.20).

Проте 18.09.2006 року прокурором Роздільнянського району
Одеської області скасовано постанову слідчого ОСОБА_4. від 08.09.2005 року про
закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_1. за ст.366 ч.1 КК України. Однак
07.11.2006 року, після перевірки прокуратурою Одеської області законності
прийнятого рішення, постанову прокурора Роздільнянського району від 18.09.2006
року про скасування постанови слідчого про закриття кримінальної справи -
скасовано ( а.с.108).

Таким чином, наведеними вище обставинами повністю
підтверджуються ті факти, що ОСОБА_1. понад двох років перебувала під слідством
та у зв'язку з порушенням відносно неї кримінальної справи була відсторонена
від посади голови Лиманської селищної ради, а тому суд погоджується з доводами
позивача відносно того, що під час перебування під слідством вона відчувала страх, тривогу і безпорадність, що
призвело до погіршення стану її здоров'я, що вона була обмежена у можливості
реалізації своїх звичок і бажань та позбавлена можливості продовжувати
нормальне активне громадське життя, брати участь в управлінні державними
справами і працювати на посаді голови Лиманської селищної ради, на яку була обрана в результаті голосування жителів
с.Лиманське.

Також суд погоджується з доводами позивача стосовно того,
що  безпідставне притягнення її до
кримінальної відповідальності негативно вплинуло на її авторитет і репутацію,
очорнило її в очах рідних, близьких і оточуючих її людей, чим завдана шкода її
гідності, що, в свою чергу, призвело до порушення її
нормальних життєвих зв'язків та, як наслідок, дотепер вимагає від неї
додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи
вимоги ст.13 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду”, якою визначено, що відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством або судом провадиться виходячи з розміру не менш
одного мінімального розміру заробітної плати за кожний місяць перебування під
слідством або судом,  та враховуючи
тяжкість і тривалість моральних страждань, які зазнав позивач, ступінь вини
прокуратури Роздільянського району Одеської області у спричиненні моральної
шкоди ОСОБА_1., на думку суду, відшкодування моральної шкоди у розмірі 20
000,00 грн. буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й
справедливості та вимогам ч.3 ст.23 ЦК України.

На підставі
викладеного і керуючись ст.ст.1-4,12,13,14 Закону України „Про порядок
відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і суду”, ст.23 ЦК України,
ст.ст.10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути
з Державного бюджету України через Державне Казначейство України на користь
ОСОБА_1 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди,
завданої прокуратурою Роздільнянського району Одеської області.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської
області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі в 10-денний строк
з дня складання рішення в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
суду апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя                                                                                              Н.А.Ільченко