АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-270                                  Головуючий у 1-й інстанції:
2008 р.                                                    Суддя-доповідач:                        Ломейко В.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» лютого 2008 р.                                                                    м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                                           Бондаря
М. С.

Суддів:                                                       Ломейко
В.О. Гончара О.С.

При
секретарі:                                           Тахтаул
О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою КП
„Водоканал" на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від
«09» листопада
2007 р. по
справі за позовом КП „Водоканал" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по оплаті за воду та послуги каналізації , -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні
2007 року КП
„Водоканал" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по оплаті за воду та послуги каналізації.

У
позовній заяві зазначали, що відповідачі мешкають у квартирі АДРЕСА_1. Вони
користуються послугами КП „Водоканал", однак оплату за послуги вносять не
в повному обсязі. Станом на 11.04.2007
року заборгованість по оплаті за воду та послуги каналізації складає 1260
грн.  23 коп., яку просять стягнути солідарно з відповідачів на їх
користь.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2007 року позов КП
„Водоканал" задоволено частково.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь КП „Водоканал" заборгованість в
розмірі 374  грн.  82 коп., а також
витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 8  грн.  92 коп., а всього 383  грн.  74 коп.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 15  грн.  17 коп.

2

Стягнуто
з КП „Водоканал" на користь держави судовий збір у розмірі 35  грн.  83 коп.

Не
погоджуючись з рішенням суду, КП „Водоканал" подало апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Вислухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши
обставини справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно
п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове по суті позовних вимог.

Як
вбачається з матеріалів справи відповідачі мешкають у квартирі АДРЕСА_1. Вони
користуються послугами КП „Водоканал", однак оплату за послуги вносять не
в повному обсязі. Станом, з квітня 2002
року на 11.04.2007 року
заборгованість по оплаті за воду та послуги каналізації складає 1260  грн.  23 коп.

Відповідно
до вимог ст. 68 ЖК України, ч.3 ст. 815 УК
України, наймач зобов»язаний своєчасно вносити плату за житло та плату за
комунальні послуги.

Оскільки
відповідачі зобов»язання своєчасно вносити плату за воду та послуги каналізації
не виконують, заборгували позивачу 1260.23гр., колегія суддів вважає, що такий
борг повинен відшкодовуватися родиною ІНФОРМАЦІЯ_1 в повному обсязі.

Застосовуючи
позовну давність та звільняючи відповідачів від сплати 414.83гр, суд першої
інстанції не звернув уваги на заяву ОСОБА_1, про визнання богу на 01.04.2006
року (а/с. 33).

Відповідно
до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням
особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.

Враховуючи,
що ОСОБА_1, є членом сім"ї відповідачів, визнала заборгованість, яка
склалась станом на 01.04.2006 рік, а тому відповідно до ст..64 ЖК України
вважається, що бог визнано і з їх згоди.

Отже,
колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність
застосування позовної давності щодо заборгованості, яка виникла з квітня 2002
року в сумі 414.83 гр., є безпідставним.

Також
колегія суддів не може погодитися з неправильним тлумаченням судом першої
інстанції, підстав для звільнення відповідача від сплати 50% заборгованості,
в зв»язку з займаною ним посадою за час з 01.08.2006
року по 11.04.2007рік.

3

ст..95 Конституції України визначено, що виключно законом про
Державний бюджет України визначаються будь - які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір
і цільове спрямування цих видатків.

Згідно ст..39 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006
рік» встановлено, що пільги і гарантії, на які згідно із законами України
мають право окремі категорії працівників, надаються у разі, якщо зазначені
працівники мають право на податкову соціальну пільгу.

Така
вимога залишена в ст., 36 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»

Положення ст.. 36 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», втратило
чинність, як таке, що визнано неконституційним на підставі Рішення
Конституційного Суду від 09.07.2007року,
в частині, що стосується професіональних суддів.

Але, положення
ст. 36, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з лише 09.07.2007року і
зворотньої сили Рішення Конституційного Суду не має.

Неконституційними
положення ст.. 39 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006
рік», Конституційним Судом України не визнавалось.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 31
березня 2003року №
426, визначені порядок, норми та механізм фінансування пільг, компенсацій і
гарантій.

Докази
звернення ОСОБА_2, в відповідності до вказаної Постанови в матеріалах справи
відсутні.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду обставинам справи обґрунтовані і є підставою для
скасування рішення суду першої інстанції від 09.11.2007року, відповідно до п.3
ч.1 ст. 309 ЦПК України та ухвалення нового, про задоволення позову в повному
обсязі.

Керуючись ст.
ст. 209, 218, 313-314,
316-317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу КП „Водоканал" задовольнити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від «09» листопада 2007 року по цій
справі скасувати та ухвалити нове: «Позов КП „Водоканал" задовольнити.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь КП „Водоканал" заборгованість в
розмірі 1260  грн.  23 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30грн, а судовий збір на користь
держави в розмірі 51  грн. »

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене
протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду
України.