Справа № 2-2147/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2008 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі – Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення

ВСТАНОВИВ:

30.09.2008 року представник позивача
ОСОБА_1
, який є власником житлового будинку
АДРЕСА_1
–
ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до відповідачки
ОСОБА_2
про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком у зв’язку з тим, що вона без поважних причин не проживає в ньому з
ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з його згоди та згоди дружини (на теперішній час покійної) була проведена
ІНФОРМАЦІЯ_1
року реєстрація відповідачки в спірному будинку і вона набула статусу наймача житлового приміщення.

Посилаючись на те, що з моменту реєстрації відповідачка не проживає за зазначеною адресою, а проживає в сусідньому будинку
НОМЕР_1
, що підтверджується довідкою сільського голови, позивач просив позов задовольнити.

На виконання ухвали суду від
ІНФОРМАЦІЯ_2
року представник позивача уточнив позовні вимоги, звернувшись до суду з позовними вимогами про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відповідачки без зазначення підстав виселення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача, посилаючись лише на норми цивільного законодавства та норму Закону України «Про власність», який втратив чинність, вказував на те, що наявність реєстрації відповідачки
в будинку
є перешкодою для здійснення його права розпорядження власністю – житловим будинком шляхом його продажу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, визначивши статус позивачки щодо користування житловим будинком – наймач.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що її постійна реєстрація за адресою
АДРЕСА_1
була здійснена зі згоди позивача та його дружини, які мали намір залучити її по догляду за ними, оскільки вона проживала по сусідству і була сиротою, не мала власного житла. У випадку задоволення такого позову вона буде позбавлена права користування житловим приміщенням.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Обґрунтування вимог про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення нормами цивільного законодавства не можна визнати обґрунтованими, оскільки реєстрація позивачки в житловому будинку не є перешкодою для розпорядження будинком, в тому числі і шляхом відчуження через укладення договору купівлі-продажу. Згідно ст. 659 ЦК України обов’язком власника (продавця) є попередження покупця про всі права третіх осіб на об’єкт, що продається (право наймача, право застави, право довічного користування тощо), а відтак дії відповідачки, яка відмовляється добровільно виселитися (знятися з реєстрації), не є порушенням прав власника, оскільки ця реєстрація була вчинена законно зі згоди самого власника будинку, тобто відсутній об’єкт негаторного позову – неправомірні дії зі сторони відповідачки. В даному випадку позивач бажає вирішити наслідки своїх дій по реєстрації відповідачки і при цьому суд вважає, що в зв’язку з таким об’єктом власності – як житлове приміщення, йому необхідно питання виселення відповідачки вирішувати, виходячи з її статусу відносно цього жилого приміщення, яке врегульоване нормами Житлового Кодексу України.

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

Представником позивача в судовому засіданні статус відповідачки
ОСОБА_2
визначений як наймач житлового приміщення в будинку, належному позивачу на праві приватної власності, з яким укладений договір найму на невизначений строк і з умовою безоплатного користування. Разом з тим підстав виселення, передбачених житловим законодавством, представник позивача не навів в позові і не зміг їх уточнити в судовому засіданні, де зберігаючи об’єктивність і неупередженість, суд створив необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи через роз’яснення особам, які беруть участь у справі, їхніх прав і обов’язків, попередження про наслідки, які можуть настати у разі вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Розглядаючи позов в межах заявлених вимог за відсутності доказів на підтвердження обставин, які є підставою позовних вимог, суд вважає позов необґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів та шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подачі апеляційної скарги.

Суддя: О.Є. Старжинська