У Х В А Л А

Іменем  України

22 січня 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г.,            Косенка
В.Й.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора
Святошинського району м Києва в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від                                   23 березня 2007 року,

встановила:

У квітні 2006 року прокурор
Святошинського району м Києва звернувся
в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його
тим, що 30 березня 2005 року між ОСОБА_3. та ОСОБА_2. укладений договір
купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_1 у м. Києві.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3. успадкував вказану квартиру після оголошення
померлою ОСОБА_1. згідно з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від
10 листопада 2003 року, яке скасоване рішенням цього ж суду від 22 червня 2005
року, та на те, що відповідно до ст. 47 ЦК України спадкоємці фізичної особи,
яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років
нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини, просив
визнати недійсним вказаний договір купівлі-продажу спірної квартири.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від                           12 січня 2006 року
накладено арешт на квартиру № АДРЕСА_1 у м. Києві шляхом заборони оформлення
угод з її відчуження у будь-якій спосіб.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2007 року відмовлено в
задоволенні заяви ОСОБА_2. про поновлення строку на оскарження ухвали
Святошинського районного суду м. Києва від                           12 січня 2006
року.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі
ОСОБА_2. просить скасувати ухвалу апеляційного суду м. Києва від                                   23 березня
2007 року, посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржувана
ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права та
передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для її обов'язкового скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко