У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 лютого 2008 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого Гнатенка А.В.,
суддів: Балюка М.І., Барсукової В.М., Григор'євої Л.І.. Гуменюка В.І..

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_2 і ОСОБА_3, про усиновлення неповнолітнього ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а :

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що у липні 2004 року Рівненським міським відділом РАЦС зареєстровано шлюб між ним та ОСОБА_2, у якої від першого шлюбу з ОСОБА_3 є малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що з моменту їх одруження, малолітній син ОСОБА_2 проживає разом з ними однією сім'єю, вважає та називає його батьком. В свою чергу він щоденно турбується про дитину, дбає про його добробут, займається його вихованням, забезпечує матеріально й фактично виконує обов'язки батька. Його рідний батько - ОСОБА_3 проживає з 1998 року в Іспанії і особистим життям сина не цікавиться, не приймає участі у духовному та фізичному розвитку і вихованні дитини, не піклується про його стан здоров'я та усунувся від виконання батьківських обов'язків.

За таких обстави просив провести усиновлення дитини без згоди батька, внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, змінивши прізвище та по-батькові дитини, записавши його батьком усиновленого та видати нове свідоцтво про народження дитини.

Рішенням Рівненького міського суду від 22 лютого 2007 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 24 травня 2007 року рішення Рівненького міського суду від 22 лютого 2007 року залишено без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_3 та органу опіки й піклування Рівненського міськвиконкому ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заяви, в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Касаційні скарги підлягають задоволенню за таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суди виходили із того, що усиновлення можливо здійснити на підставі положень ч. 2 ст. 219 СК Україні без згоди батька ОСОБА_4, оскільки він не спілкується з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляє щодо нього батьківської турботи та піклування, не виховує та не утримує його.

Проте таких висновків суди дійшли не перевіривши пояснення ОСОБА_3 про те, що мати дитини ОСОБА_2, з часу їх розлучення свідомо не бажає отримувати від нього аліментів на сина, а також відмовляється від подарунків сину, від отримання грошових коштів, а також відкрити у м. Рівне рахунок в банку Аваль на дитину та перешкоджає у побаченні з дитиною з надуманих мотивів. Тому він не ухиляється від спілкування з дитиною, намагається бачитися з сином, проявляти щодо нього турботу, підтримувати матеріально.

Він дійсно тривалий час працює в Іспанії, має там власність та сім'ю, однак ці обставини не є підставою для задоволення позову.

Цих обставин суди не перевірили та передчасно дійшли висновків про задоволення позову, тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рівненького міського суду від 22 лютого 2007 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 24 травня 2007 року скасувати , а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.В. Гнатенко

Судді: М.І. Балюк

В.М.Барсукова

Л.І.Григор'єва

В.І. Гуменюк