Справа №2-156/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 січня 2008 року Ясинуватський
міськрайонний суд Донецької  області в
складі:

головуючого -         судді         Губської Л.В.

при секретарі                            Кобяковій О.М.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

відповідача                                ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в місті  Ясинуватій цивільну
справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про
захист честі, гідності та
відшкодування  моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

21.11.2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про захист
честі, гідності і відшкодування моральної шкоди, в якому зазначила, що вона
мешкає на другому поверсі багатоквартирного будинку, а в квартирі, що
розташована на першому поверсі під нею, мешкає відповідачка ОСОБА_2 У зв»язку з
тим, що в їхньому під»їзді дехто займається продажем самогону, внаслідок чого
сторонніми особами постійно порушується громадський порядок і спокій жителів
під»їзду, вони вирішили встановити металеві двері на під»їзд, що й зробили.
Оскільки відповідачка мешкає на першому поверсі,  і
вікна її квартири розташовані біля вхідної двері, до неї почали стукати
сторонні люди для того, щоб вона відкрила їм двері. З часом  ці обставини стали дратувати відповідачку, і
вона виказувала з цього приводу претензії, в тому числі і їй. Потім
відповідачка стала умисно , щоб її ніхто не тревожив уночі, залишати відкритими
вхідні двері під»їзду і на зауваження інших мешканців будинку не
реагувала.  20 червня 2007 року вона,
ОСОБА_1, біля під»їзду стала розмовляти з сусідом про завжди відчинені двері
під»їзду. Почувши їхню розмову, ОСОБА_2
вийшла зі своєї квартири, і стала в присутності сусідів  ображати її нецензурними
висловлюваннями,  які  принижують її честь та гідність і є
недостовірними, оскільки вона все своє життя була високоморальною людиною,
гідно працювала, її поважали і поважають досі. Ситуація, що сталася, негативно
відобразилася на її здоров»ї та самопочутті,
Вважала, що неправомірними діями відповідачки їй завдано  моральну шкоду, в рахунок якої просила
стягнути  1500 грн., крім того,
просила  зобов»язати ОСОБА_2 публічно
вибачитись перед нею на сході мешканців їхнього будинку.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала в повному обсязі, і пояснила, що з того часу,
як на під»їзді поставили залізні двері, ОСОБА_2 весь час їй скаржилась, що до
неї стукають у вікно особи, які приходять за самогоном у квартиру №40, що на
п»ятому поверсі. Господар квартири №40
поставив умову перед мешканцями під»їзду, щоб вдень двері не
закривалися, він сам о 22 годині буде їх закривати. Не зважаючи на це,
відповідачка стала залишати двері відкритими на всю ніч.  20 червня 2007 року вдень вона, ОСОБА_1,
розмовляла з сусідом  стосовно того, що в
їх під»їзді не закриваються двері, після чого зі своєї квартири вибігла ОСОБА_2
і почала її ображати нецензурно. Їй було незручно і соромно, хоча вона цього не
заслуговує. З цього приводу вона зверталась до міліції та за місцем роботи
відповідачки, щоб до неї прийняли відповідні заходи. Просила зобов»язати
відповідачку вибачитись перед нею публічно на сході мешканців їхнього будинку,
стягнути з неї 1500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також  стягнути понесені нею судові витрати.

Відповідачка
ОСОБА_2  позовні вимоги  визнала частково і пояснила, що позивачка
ініціювала установку залізної двері на під»їзді, а вона, ОСОБА_2, була проти,
оскільки в їхньому під»їзді на п»ятому поверсі продають самогон, і вона
відчувала, що до неї будуть постійно стукати у вікно покупці самогону, оскільки
вона мешкає на першому поверсі. Позивачка її умовила і запевнила, що самостійно
буде чергувати і відганяти п»яниць. Однак, з того часу, як поставили ці двері,
в неї настало неспокійне життя. До неї у вікно стукали і вдень, і вночі,
порушуючи її спокій, в той час, як у неї інколи залишається на ніч малолітня
онука, яка лякається гучних стуків, та й вона сама відчуває себе дуже тревожно,
коли серед ночі до неї стукають нетверезі люди і вимагають відкрити двері. Вона
мешкає одна, без чоловіка,  тому її нікому
захистити.  20 червня 2007 року вдень
позивачка під її вікном розмовляла з сусідом стосовно дверей, чим спровокувала
у неї нервовий зрив. Вона вибігла і почала висловлюватись на адресу позивачки
нецензурно, у відповідь остання також висловлювалась нецензурно на її адресу.
Після цього інциденту  ОСОБА_1 звернулась
з письмовою заявою до міліції та за її місцем роботи, де це питання було
розглянуто і прийнято рішення, яким їй запропонували вибачитись перед ОСОБА_1,
однак, коли вона прийшла до неї, щоб вибачитись, остання її вигнала.

Заслухавши
пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають  частковому
задоволенню.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист
прав і основних свобод людини кожна людина має право на повагу до її особистого
життя.

Право
кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 28 Конституції України.

Згідно
зі статтею 297 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його
гідності та честі.

Судом
установлено, що  20 червня 2007 року у
дворі будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_2 в присутності сторонніх осіб висловилася на
адресу ОСОБА_1  нецензурно, що
підтвердили в суді свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і не заперечувала сама
відповідачка.

Відповідно
до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1990 року №7 «Про застосування судами законодавства, що регулює
захист гідності і ділової репутації громадян
та організацій» до відомостей, що ганьблять особу, слід відносити ті з
них, які принижують честь, гідність і ділову репутацію громадянина  або організації в громадській думці окремих
громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та
принципів людської моралі.

Таким чином, суд вважає, що своїми
нецензурними висловлюваннями на адресу позивачки ОСОБА_1 відповідачка ОСОБА_2
принизила її честь та гідність, чим завдала моральної шкоди.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями  чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала за наявності її вини.

Разом
з тим, суд критично ставиться до пояснень позивачки в тій частині, що через
отриману від відповідачки образу в неї погіршився стан здоров»я,  оскільки
її доводи в цій частині не підтверджені будь-якими доказами.

Згідно
з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті оставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких  суд встановлює наявність або відсутність
обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.23
ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається
судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для її відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають
істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно
до ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди,
завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім
випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

З
пояснень учасників судового розгляду відомо, що конфлікт між сторонами стався
через те, що на під»їзді з  ініціативи
позивачки, було установлено залізні двері, що, в свою чергу, завдало
незручностей відповідачці, порушило її спокій.

З
пояснень свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7
відомо, що відповідачка з цього приводу часто скаржилася
співпрацівникам, розповідала, що не спить ночами через стук у двері, який, крім
того, лякає її онуку. Вона пила заспокійливі ліки, оскільки  в неї стався нервовий розлад. Пізніше вона
розповіла, що накричала на сусідку, образила її, через що їй дуже соромно.
Заява  ОСОБА_1 стосовно поведінки
ОСОБА_2, надіслана на ім»я головного лікаря санітарно епідеміологічної станції,
де працює ОСОБА_2,  розглядалася на засіданні
профспілкової організації і відповідачці було запропоновано вибачитись перед
ОСОБА_1 (а.с.59-60).

Разом
з тим, як пояснили в суді свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_3,  після того, як вони почули образи на адресу
ОСОБА_1, їх ставлення до неї як до людини не змінилося.

З
урахуванням наведеного, а також глибини та ступеню
моральних страждань позивачки, вимушених змін в її житті, зусиль, необхідних
для відновлення свого попереднього стану, враховуючи матеріальний стан
відповідачки (а.с.31-33), а також з огляду на вимоги розумності та
справедливості, суд вважає за необхідне в рахунок  відшкодування моральної шкоди  стягнути
50 грн.

Відповідно
до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно
з довідкою (а.с.8), ОСОБА_1 понесла витрати на правову допомогу в сумі 150
грн.,  а також сплатила судовий збір в
сумі 17 грн.(а.с.1) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 15 грн. (а.с.2), які їй мають бути компенсовані за рахунок  ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.3,10,11,57- 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати
недостовірними і такими, що ганьблять та принижують честь і гідність нецензурні висловлювання ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1.

Зобов»язати ОСОБА_2 на сході мешканців
будинку АДРЕСА_1 публічно вибачитись перед ОСОБА_1 за нанесені образи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування моральної шкоди 50 грн. та судові витрати, що складаються
з судового збору в сумі 17 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 15 грн. та витрати, понесені на правову допомогу в сумі
150 грн., а всього стягнути  232 (двісті
тридцять дві) грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області
через Ясинуватський міськрайонний суд.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або протягом десяти днів з дня проголошення рішення без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя