Справа
№ 2- 50
РІШЕННЯ

І
М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

09 червня 2008
року   Канівський  міськрайонний
суд   Черкаської області

в складі : головуючого-судді    Бурлаки О.В.

з участю
секретарів       Михайленко О.А.,
Захарченко В.В., Тарасенко С.Г.

позивача
ОСОБА_1

адвоката  ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні у м.Канів,
Черкаської області  справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ
:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Канівський міськрайонний суд
з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

У позовній заяві позивач вказала, що зареєструвала шлюб з
відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3. Від шлюбу мають
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сумісним життям з відповідачем проживали по жовтень
2007 року. За цей час ними спільно нажито спільне сумісне майно, зокрема,
автомобіль марки ВАЗ 21024 НОМЕР_1, приданий 17.05.2007р. за 49 тис.грн. Для
придбання даного автомобіля зі згоди чоловіка ОСОБА_1 позичила кошти у сумі 26
тис.грн.: у ОСОБА_5 - 20 тис. грн. та у ОСОБА_6- 6 тис.грн. Дані кошти
сторонами не повернуті. Крім автомобіля вони придбали житловий будинок
АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.09.2003 р.
Договір купівлі-продажу оформлений на ім'я відповідача. На даний час відповідач
намагався продати без позивача згоди автомобіль та будинок. Крім цього, він
заперечує проти повернення позичених коштів на придбання автомобіля. Позивач
вважає, що за таких обставин її частка у спільно нажитому майні повинна бути
збільшена з урахуванням того, що відповідач не дбає про благополуччя сім'ї та з
урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, яка перебуває на  утриманні позивачки. Також, вважає, що їх
спільним майном є частка у автомобілі, що становить 23 тис. грн., оскільки 26
тис.грн. є позиченими, а вона має право вимагати збільшення своєї частки у
спільному майні подружжя для захисту інтересів малолітньої дитини, а тому її
частка у спільному майні має бути наступна: 23 тис.грн.: 3 осіб= 7 666 грн. х 2
= 15 334 грн. + 26 тис.грн. (позичених) = 41 334 грн., що становить 84/100
частини., 16/100 частин спірного автомобіля належить ОСОБА_3. Просить суд
визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та
визнати право власності на автомобіль ВАЗ 21024 І.616.У. НОМЕР_1, поскільки він
є річчю неподільною, та стягнути з неї на користь ОСОБА_3 вартість 16/100
частин автомобіля, а саме 7666 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати на юридичну допомогу у сумі 1 тис.грн. та судові витрати по справ.

У судовому засіданні позивач підтримала повністю позовні
вимоги та просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 та визнати право власності на автомобіль ВАЗ 21024 І.616.У.
НОМЕР_1, поскільки він є річчю неподільною, та стягнути з неї на користь
ОСОБА_3 вартість 16/100 частин автомобіля, а саме 7666 грн. Стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 витрати на юридичну допомогу у сумі 1 тис.грн. та судові
витрати по справ.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 - в судовому
засіданні підтримала думку свого довірителя та просить задовольнити позов в
повній мірі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_7
в судове засідання не з'явилися хоча належним чином були повідомлені про дату,
час та місце слухання справи. Від відповідача надійшла заява в якій він
підтримує позовні вимоги в повній мірі та просить розглядати справу за його
відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення
сторін та представника відповідача, вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб
14.06.1998 року у Півлівському сіль ЗАГСі Канівського райвиконкому (а.с. 8 на
звороті).

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народився син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.35).

Ст. 60 СК України, передбачає, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу,
крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Як вбачається з
матеріалів справи та підтверджено сторонами в судовому засіданні, перебуваючи у
шлюбі сторони придбали 24.09.2003 р. житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 11-12),
який зареєстрований на ім'я ОСОБА_3

Крім цього, судом встановлено, що сторонами придбано
автомобіль ВАЗ 21024 І.616.У. НОМЕР_1, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_3
(а.с. 10).

Відповідно до ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК
України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними або законом.  За рішенням суду частка співвласника може
бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

З рішення Канівського міськрайонного суду № 2-1991 від
24.12.2007р. вбачається, що з відповідача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь
ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 (а.с. 187-188).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1 працює соціальним робітником територіального центру з
обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян (а.с.9) її дохід
в місяць складає 687.70 грн.

Крім цього, з матеріалів справи
вбачається, зокрема, розписок (а.с. 13-14), що ОСОБА_1 позичила кошти у сумі 26
тис. грн. на придбання автомобіля, які вона зобов'язувалася повернути до кінця
2007р.

Таким чином, суд приходить до
висновку про можливість відступлення від рівності часток подружжя у спільному
майні подружжя, оскільки відповідач позовні вимоги визнає (а.с. 186), а тому у
відповідності з ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що позивачем
понесено витрати по оплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи (а.с. 2-3) у сумі 300.00 грн., які відповідно до
ст.88 ЦПК України повинні бути стягнуті на користь позивача з ОСОБА_3

Відповідно до постанови Верховного Суду України від
01.10.2002 р. по справі №30/63 судові витрати за участь адвоката при розгляді
справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату
стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується
відповідними фінансовими документами.

Тому, суд вважає, що позовна вимога позивача ОСОБА_1 про
стягнення витрат на правову допомогу у розмірі
1000.00 грн. суд вважає безпідставною, оскільки позивачем не надано суду
жодного доказу, тобто підтверджуючого фінансового документу про сплату вказаних
коштів.

Керуючись ст. ст. 11,15,61, 88, 215,294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя
- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 та який зареєстровано на ім'я ОСОБА_3, проживаючого
в с.Новоукраїнка Канівського району Черкаської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль ВАЗ
21024 І.616.У. НОМЕР_1, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартість 16/100
частин автомобіля, а саме 7666 грн. (Сім тисяч шістсот шістдесят шість гривень
00 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по
справі: судовий збір у сумі 270 грн. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового розгляду у сумі 30 грн., а всього 300 (триста) гривень,
які сплачені останньою при поданні позову до суду.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на
юридичну допомогу у сумі 1000 (одна тисяча) гривень - відмовити за
безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку, передбаченому ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий
О.В. Бурлака