Справа №2-1428/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

05
листопада 2008 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Дегтярчук М.О., при секретарі Заводяній О.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова, Харківської
області  цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до територіальної громади Лозівської міської ради, третя особа -
комунальне підприємство «Дирекція єдиного замовника», про поновлення порушеного
права, -

в с т а н о в и в:

Позивачка
звернулась до суду 11 липня 2008 року з позовом до відповідача (третя особа -
комунальне підприємство «Дирекція єдиного замовника») про поновлення порушеного
права, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбних відносинах з ОСОБА_2,
але ці стосунки не були зареєстровані згідно закону. Сім'я мешкала за адресою:
АДРЕСА_1. Крім них у вказаній однокімнатній неприватизований квартирі мешкали:
мати співмешканця - ОСОБА_3., та її співмешканець ОСОБА_4 Згідно ордера
квартиронаймачем була ОСОБА_3 Зі згоди всих мешканців квартири, за ініціативою
ОСОБА_2 позивачка намагалась зареєструватися у квартирі, але в зв”язку зі
скрутним матеріальним становищем та юридичною неосвідченістю це питання не було
доведено до кінця. Позивачка зазначила, що так склалися обставини, що вона
залишилась проживати в квартирі сама, оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а ОСОБА_2 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На
даний час позивачка мешкає  в цій
квартирі, сплачує комунальні послуги та ремонтує її. В зв”язку з викладеним
позивачка звернулась до суду і просить надати їй право на реєстрацію у вказаній
квартирі.

В судовому
засіданні позивачка та її представник ОСОБА_5 наполягали на задоволенні
позовних вимог, просили надати ОСОБА_1 право на реєстрацію в спірній квартирі.
При цьому вони пояснили, що на даний момент позивачка не має можливості
проживати в там, оскільки представниками ДЕЗ вона опечатана, доступу до неї
немає, хоча там знаходилися особисті речі позивачки,  вона розпочала робити ремонт. Крім того,
позивачка пояснила, що має намір сплатити всі борги, які є за цією
квартирою.

Представник
відповідача - територіальної громади Лозівської міської ради Харківської
області, проти задоволення позовних вимог заперечував і вважав позов таким, що
не підлягає задоволенню з тих підстав, що ОСОБА_1 не має права на реєстрацію в
спірній квартирі, оскільки за життя головного квартиронаймача та решти
мешканців квартири не зареєструвалася там, не вносила плату за комунальні
послуги, не спілкувалася з сусідами та друзями ОСОБА_2, не турбувалася про
квартиру.

Представник
третьої особи - КП «ДЄЗ» до судового засідання не з`явився, але
надав суду листа, в якому просив розглянути справу за його відсудтності, проти
задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 також
заперечував, як у вказаному листі, так і в минулих судових засіданнях з тих же
підстав (а.с.83).

Перевіривши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, перебували в незареєстрованому шлюбі з 2002 року,
мешкали в однокімнатній неприватизованій квартирі АДРЕСА_1. Крім них  в цій квартирі також мешкали: мати ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, яка була квартиронаймачем, та її співмешканець ОСОБА_4 (а.с. 9,10).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_2 -
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.11,16,17).

Як
пояснила сама ОСОБА_1 вона мешкала у вказаній квартирі, там знаходилися її
особисті  речі (одяг, білизна, взуття), а
також стіл, диван, ліжко. З вересня 2008 року квартиру опечатали працівники
ДЕЗу і з тих пір вона не може в неї потрапити, хоча почала готувати її до
ремонту, вивезла старі речі, має ключ. Їй також відомо, що крім неї та сестри
ОСОБА_2 - ОСОБА_6, ключ від квартири є в сусіда ОСОБА_7, який мешкає на
четвертому поверсі цього ж будинку.
Ключі йому,  залишили працівники
ДЕЗу, вона в нього їх не забирала, оскільки вважає, що поки що не має на це
права. Цим фактом вона пояснила те, що квартира, з пояснень свідків,
знаходилася в брудному стані, оскільки в неї був вільний доступ сторонніх осіб.
Останній раз вона була там в кінці червня 2008 року, коли винесла диван та
розпочала ремонтні роботи. В липні 2008 року звернулася з цим позовом до суду.
З приводу боргів за комунальні послуги та квартплату позивачка пояснила, що
вона приймала участь в оплаті цих послуг, давала гроші на їх оплату ОСОБА_3,
але після її смерті сім`я жила
дуже скрутно і комунальні послуги не оплачувалися. Зараз вона має намір
погасити всі борги. Також ОСОБА_1 пояснила, що мала з ОСОБА_2 спільний бюджет:
вони разом заробляли гроші, працюючи в районі за договорами як в людей, так і в
фермерських господарствах, ОСОБА_2 ще працював за своєю спеціальністю
каменярем. Зароблені кошти вони разом витрачали на придбання продуктів
харчування, речі першої необхідності, ліки. За життя ОСОБА_3 вони з чоловіком
виділяли кошти для оплати комунальних послуг. На роботу в район вона від`їзджала
рано, першим транспортом, поверталася пізно, а інколи доводилося залишатися на
місці роботи на ночівлю. Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що
соромилася різниці у віці  з ОСОБА_2,
тому з його друзями та сусідами не спілкувалася, а навіть була проти його
спілкування з ними, оскільки він при зустрічі з ними зловживав спиртними
напоями і це могло продовжуватись тривалий час. Вони вели відлюдний спосіб
життя, їй не було потрібне спілкування з сусідами, не турбувала їх думка про її
сім`ю, бо вона постійно працювала, біля під`їзду не сиділа. На даний час вона
тимчасово мешкає в селі у бабусі в селі Роздори, іншого житла не має, на
квартирний облік не ставала, бо сподівається зареєструватися в спірній
квартирі, знайшла роботу в місті Лозова.

Відповідно
до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Так,
доводи позивачки про те, що ОСОБА_2 мав намір зареєструвати її у спірній
квартирі підтверджуються поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 -
паспортиста, про те, що в січні 2008 року до неї звертався ОСОБА_2 з приводу
реєстрації в вказаній квартирі своєї дружини. Вона йому роз`яснила порядок
реєстрації, які дії необхідно здійснити для цього, а саме:  для реєстрації ОСОБА_1 в спірній квартирі
були відсутні належним чином оформлені документи на приватизацію цієї квартири.
При цьому ОСОБА_2 відповів їй, що зараз в сім`ї скрутне матеріальне становище, але
як воно змінеться, то він мав намір здійснити свій задум. Крім того, свідок
пояснила, що на момент огляду квартири в вересні 2008 року було встановлено, що
там розпочато ремонт, а саме : зі стін здерті шпалери, в наявності були вана,
унітаз, в приміщенні кухні - мийка та газова плита. Квартиру для огляду відкрив
своїм ключем сусід ОСОБА_9, квартира мала запущений вигляд. З цього часу
квартира опечатана. Свідок пояснила, що в липні 2008 року при складанні акту
(а.с.34) жоден з членів комісії до квартири не заходив, її не оглядав. Це
зробили тільки в вересні 2008 року при повторному виході на квартиру, про що
також було складено акт.

ОСОБА_1
з цього приводу пояснила, дійсно після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 чоловік мав
намір зробити документи на квартиру на своє ім`я, зареєструвати з нею шлюб і прописати
її разом з собою. В січні 2008 року вони разом ходили до паспортиста ДЕЗу, де
ОСОБА_2 пояснили, що треба приватизувати квартиру, а потім прописувати туди
дружину, але коштів на приватизацію квартири в той час у них не було. Після
смерті ОСОБА_2 вона розпочала ремонт - здерла шпалери, але покриття з полу
зняти не встигла, винесла старий диван, більш-менш прибрала в квартирі та
поїхала на заробітки по Лозівському району, бо не було коштів до існування.
Коли повернулася, то побачила, що квартира опечатана працівниками ДЕЗу. Крім
того, вона пояснила, що проживала у вказаній квартирі без реєстрації, оскільки
ця квартира однокімнатна, там вже було зареєстровано три чоловіки, а їй
потрібно було влаштовуватися на роботу і вона тимчосово зареєструвалася у своїх
родичів в гуртожитку На даний час так сталися обставини, що родичі вимагають
від неї зняття з реєстрації; в сільській місцевості немає роботи і вона має
намір працювати в місті Лозова, але в неї немає де жити і вона, як
законослух`яна людина звернулася до суду.

В
судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_10, сестри покійного
ОСОБА_2, які підтвердили, що він створив з ОСОБА_1 сім`ю, але свої відносини
вони офіційно не реєстрували, співмешкали з 2002 року. Вони для себе її
вважають невісткою. Спірну квартиру отримала ОСОБА_3, як службову, вона
працювала двірником. Як вони пояснили, спочатку відносини між їх братом та
ОСОБА_1 були для них дивними, оскільки у них була велика різниця у віці, але з
часом вони з цим змирилися : брат став менше вживати спиртні напої, намагався
працювати та заробити гроші. ОСОБА_1 піклувалася про нього, вони часто їздили
до родичів в с. Михайлівка, Лозівського району, Харківської області, де
допомагали працювати га городі, наймалися на роботу в сільській місцевості,
привозили звідти овочі та інші харчі. Вони та мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вважали
бабусю позивачки своєю свахою, родичалися з нею. Ці свідки підтвердили, що
ОСОБА_1 приймала участь в похованні ОСОБА_3 та ОСОБА_2, як матеріально, так і
своєю безпосередньою присутністю. Свідки пояснили, що на момент смерті ОСОБА_2
позивачка знаходилася на заробітках по селах Лозівського району, про смерть
чоловіка вона була сповіщена по мобільному телефону, зразу ж переслала поштою
300 грн., а як 6 лютого 2008 року приїхала, привезла харчі, горілку, напої,
дала ще гроші, приймала участь в його похованні, а також справляла поминання за
традиціями. Сестри ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 також приймала матеріальну
участь в похованні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Свідки пояснили, що сім`я жила бідно, без
розкошів, оскільки ОСОБА_3 мала похилий вік, а ОСОБА_1 їздила на заробітки,
інколи квартира мала неохайний вигляд, але
квартиру утримували, як могли, вважали це за норму. За життя їх брат мав
намір зареєструвати дружину в цій квартирі, приватизувати її, узаконити свої
відносини, але в зв`язку з скутним матеріальним становищем це не здійснив, хоча
мати не була проти цього. Навпаки, мати була спокійна за нього, коли він став
співмешкати з позивачкою, став менше пити. ОСОБА_6 також пояснила, що за життя
мати розпорядилася, щоб квартира залишилася після її смерті брату і вона на це
була згодна. Брат та невістка постійно працювали вдвох за договорами у корейців
та в`єтнамців, але багато не заробляли, як могли, так і утримували цю квартиру.

Крім того, ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що гостювала та відвідувала сім`ю своєї матері ОСОБА_3 часто,
перебувала в них тижнями, але теж з сусідами не спілкувалася, їх не знає, як і
вони її та ОСОБА_1 Вона зауважила, що коли обікрали її матір, ніхто з сусідів
не допоміг та всі робили вигляд, що нічого не відбулося. Також ОСОБА_6
пояснила, що коли приїжджала до матері не могла достукатися до сусідів, щоб
відкрили під`їзд,
оскільки він був на кодовому замку і кожного разу їй доводилося  доводити, що вона сестра ОСОБА_2 та дочка
ОСОБА_3

Пояснення
цих свідків спростовують доводи представників відповідача та третьої особи про
те, що ОСОБА_1 не мешкала у спірній квартирі, не приймала участі в похованні
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, тобто не мала зв`язку з
квартирою.

Крім того,
свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - мешканці села Михайлівка, Лозівського району, в
судовому засіданні підтвердили, що дійсно до ОСОБА_6часто в гості приїжджав її
покійний брат ОСОБА_2 з ОСОБА_1 Вони працювали в дворі та на городі, додому
поверталися з харчами. Сусіди в селі знали ОСОБА_1, як його дружину. Зокрема
свідок ОСОБА_13 пояснила, що їй ОСОБА_2 розповідав, що знайшов собі молоду
дружину, яка добре про нього турбується. ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також їхнього
дідуся поховали в селі Михайлівка, на похоронах була присутня ОСОБА_1, приймала
в них участь.

Свідки з
боку відповідача ОСОБА_14, ОСОБА_1, ОСОБА_16 також пояснили, що ОСОБА_2 часто
їздив в село Михайлівку, привозив харчі, а свідок ОСОБА_1 пояснила, що він їй
розповідав про те, що він там оженився та має дружину, привозив звідтіля харчі
та овочі. Свідок ОСОБА_14 пояснила, що чула в спірній квартирі жіночій голос,
але могла нікого не бачити, адже біля дверей не сторожувала, з сім`єю сусідів не
спілкувалася, ними не цікавилася. Свідок ОСОБА_16, яка представилася як старша
по під`їзду,
але не підтвердила своїх повноважень,
пояснила, що проживає на сьомому поверсі
і не може стверджувати з достовірністю, що може все розказати про сім`ю ОСОБА_2. Також
ці свідки пояснили, що в червні 2008 року хтось виносив з цієї квартири старі
речі, але вони не пояснили з достовірністю чи то була ОСОБА_1

В
судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що дійсно в нього є ключ від спірної
квартири, він має до неї вільний доступ по цей час, але вона опечатана. Крім
того, свідок пояснив, що ОСОБА_2 мав спеціальність каменяра, працював за
договорами за спеціальністю в сільській місцевості, часто не приїжджав до дому
на ніч;  останнє його місце роботи -
охоронник полів соняшника в фермерських господарствах Лозівського району. Свідок
пояснив, що не бачив ОСОБА_1 у ОСОБА_2, він йому про неї не розповідав. Також
він пояснив, що коли хоронили ОСОБА_4, то він нікого з родичів сім`ї  ОСОБА_2 не бачив. Але ж в противовіс його
показанням свідок ОСОБА_10 пояснила, що цього чоловіка вона ніколи не бачила та
не знає, тим більше не бачила при похованні ОСОБА_4, якого ховала родина.

Свідок
ОСОБА_17 пояснила, що в будинку, де знаходиться спірна квартира 104
квартири,  вона є старшою по під`їзду,
але хто її призначив, пояснити не змогла. В судовому засіданні вона посвідчила,
що дійсно з вказаної квартири якісь люди виносили речі, але теж не змогла з
достовірністю сказати чи була це ОСОБА_1 Свідок стверджувала, що вона та сусіди
знають все, що відбувається в будинку, та знають всих його мешканців, але не
відповіла на запитання представника позивачки про ОСОБА_4, оскільки не знала
хто це.

Крім
того, в судовому засіданні були встановлені протиріччя в поясненнях свідків
ОСОБА_8 та ОСОБА_17, а саме : ОСОБА_8 стверджувала, що у вказаній квартирі
унітаз був в наявності, ОСОБА_17 - заявила, що цей предмет був відсутній;
свідки ОСОБА_16, ОСОБА_1, ОСОБА_6 поясняли, що на протязі життя у ОСОБА_2 була
де-кілька співмешканок, свідки ж ОСОБА_14, ОСОБА_9 пояснили, що з жінками він
не спілкувався, інтересу до них не мав, бо зловживав спиртиним напоями.

Суд
критично ставиться до пояснень свідка з боку відповідача ОСОБА_1, оскільки вона
в судовому засіданні заявила, що зацікавлена в цій квартирі, бажає, щоб її
виділили її дочці, яка є інвалідом. Свідок пояснила, що в день смерті ОСОБА_2
вона  зразу ж пішла до виконкому міської
Ради і заявила про його смерть з наміром отримати документи на вселення. Хоча
також пояснила, що за життя у  ОСОБА_2
були співмешканки, він сам їй в останній час розповідав що «підженився»,
«пристав у прийми»,  часто їздив до села
Михайлівка, привозив звідти харчі. Щодо до того, що вона не бачила ОСОБА_1,
свідок припустила, що вона могла рано виходити з дому на роботу та пізно
приходити до дому. Також свідок пояснила,
що бачила, як влітку з вказаної квартири виносили сміття.

Представником
відповідача в судовому засіданні було надано акт від 23 липня 2008 року,
складений мешканцями будинку ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_16, начальником відділу
ДЕЗу ОСОБА_19 та паспортистом ОСОБА_8
про те, що ОСОБА_2 після смерті матері та вітчима проживав сам, ни с ким
не співмешкав, був похований сестрою ОСОБА_6 в селі Михайлівка Крім останнього
факта, попередні обставини, викладені в цьому документі спростовані в судовому
засіданні, як самими членами комісії, допитаними в якості свідків, так і
свідками з боку позивачів: ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_12, ОСОБА_11, а також
свідками з боку відповідачів - ОСОБА_1 ОСОБА_17, ОСОБА_1

Суд
також критично ставиться до зауваження представника відповідача, яка в судових
дебатах заявила, що якщо ОСОБА_1 і мешкала разом з ОСОБА_2 в спірній квартирі,
то вона втратила на цю квартиру право згідно ст.ст. 71, 72 ЖК України, оскільки
не проживає в ній без поважних причин більше, ніж шість місяців. Але ж, як було
з`ясовано в
судовому засіданні, позивачка мешкала в спірній квартирі до березня 2008 року,
останній раз відвідала квартиру в кінці червня 2008 року, тримала там свої
речі, намагалася робити ремонт, а в липні 2008 року звернулася до суду з даним
позовом.

Крім того, в судовому засіданні не
було встановлено факту звернення органів місцевої влади або ДЕЗу до суду або
інших правоохоронних органів про виселення ОСОБА_1 на тій підставі, що вона
самовправно зайняла спірну квартиру, як то передбачено ст.116 ч.3 ЖК України.
Навпаки, акт, наданий до суду про те, що ОСОБА_1 не мешкає в квартирі,
спростований в ході судового засідання, був складений 23 липня 2008 року (а.с.
34), тобто після звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду. Інший же акт, який
за словами свідка ОСОБА_8, складений в вересні 2008 року, відповідачем навіть
не представлений суду.

Згідно
ст. 61 ЖК України  користування жилим
приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого приміщення (ч.1). Договір найму жилого
приміщення в таких будинках укладається в письмовій формі на підставі ордера на
жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією ( а в
разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і
наймачем - громадянином, на ім`я якого
видано ордер (ч.2). В даному випадку ордер видано на ім`я ОСОБА_3

Ст. 63
ч.1 ЖК України передбачає, що предметом договору найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше
ізольоване  приміщення, що складається з
однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Члени
сім`ї  наймача, до яких належить дружина,
чоловік наймача, їх діти, батьки, які проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем  усіма правами і
несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Ч. 2
цієї ж статті визначає, що членами сім`ї
наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Навіть, якщо ці особи, перестали
бути членами сім`ї
наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають
такі ж права і обов`язки, як
наймач і члени його сім`ї (ч.3).

Як було
встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були співмешканцями,
проживали в квартирі № 2 будинку 5 мікрорайон-5 міста Лозова, Харківської
області, де ОСОБА_2 був зареєстрований разом з матір`ю та вітчимом. Вони вели
спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. За життя ОСОБА_2 мав намір
зареєструвати ОСОБА_1 у вказаній квартирі, для чого приходив до паспортиста
ДЕЗу. За життя наймача квартири - ОСОБА_3 вона також не заперечувала проти
реєстрації позивачки у вказаній квартирі, про що свідчила в судовому засіданні
її дочка та рідна сестра ОСОБА_2 - ОСОБА_6 Але за браком коштів та в зв`язку з тяжким
матеріальним становищем вони не мали можливості приватизувати цю квартиру, як
їм роз`яснили в
ДЕЗі, а потім зареєструвати там ОСОБА_1

Згідно
ст. 65  ч.ч.1,2 ЖК України наймач вправі
в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які
проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину,
дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як
члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права
користування жилим приміщенням, якщо при вселенні  між цими особами, наймачем та членами його
сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Дійсно,
за життя ні наймач, ОСОБА_3, ні члени її сім`ї письмової згоди на вселення ОСОБА_1 не залишили. Але в
судовоиму засіданні достовірно встановлено, що проти цього не заперечувала сама
ОСОБА_3, а ОСОБА_2, залишившись після смерті матері та вітчима, сам звертався
до відповідних органів з метою реєстрації ОСОБА_1 в цій квартирі, що
підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_18

Ст. 310
ЦК України передбачає право фізичної особи на місце проживання. Згідно вимог
ст. 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканим (ч.1). Частина 2 цієї ж
статті передбачає, що проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи,
проведення в нього огляду чи обшуку може відбуватися лише за мотивованим
рішенням суду.

На
підставі вищевикладеного суд вважає позов таким, що підлягає задовленню,
оскільки всі обставини, на які посилалася позивачка, як на докази, знайшли своє
підтвердження в ході судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209,
212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 310, 311 ЦК України суд,  -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1
-  задовольнити.

Поновити ОСОБА_2
право на реєстрацію в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

1

Суддя: