Справа № 2-398/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2008 року                                                                                                      м. Одеси

Суворовський
районний суд м. Одеси у складі,

Головуючого
судді - Малиновського О.М.,

при секретарі
-   Стояновій І.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15 в м. Одеса, цивільну
справу  за позовом ОСОБА_1 до Державної
інноваційної фінансово-кредитної установи в особі Одеського регіонального
відділення, треті особи: державний нотаріус Комінтернівської державної
нотаріальної контори Одеської області, перший відділ державної виконавчої
служби Суворовського районного управління юстиції м.Одеси - про визнання
виконавчого напису недійсним, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовними вимогами в яких просив визнати недійсним
виконавчий напис № 942 від 12.04.2002р., виданий державним нотаріусом
Комінтернівської державної нотаріальної
контори Одеської області про стягнення з ТОВ „Синтез” на користь
Одеського регіонального відділення Української державної інноваційної компанії
4 980 000 гривень.

Позовні вимоги пред'явлені до Одеського
регіонального відділення Української державної інноваційної компанії (далі за
текстом відділення) та ТОВ „Синтез”, позивач мотивував тим, що рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2001р. на його користь була
стягнута заробітна плата з ТОВ „Синтез” в розмірі 11 376,75 гривень. Дане
рішення на даний час знаходиться на виконанні у першому відділі ДВС
Суворовського  районного управління
юстиції м. Одеси. Під час ознайомлення з виконавчим провадженням йому стало
відомо про те, що крім виконавчого листу про стягнення на його користь
заробітної плати у відділі ДВС на виконанні знаходиться зазначений вище
виконавчий напис. На думку позивача діями відділення по пред'явленню
виконавчого напису до відділу ДВС
порушені його права, оскільки відповідно до ст.44 Закону України „Про
виконавче провадження” його вимоги по виплаті йому заробітної плати будуть
задоволені лише після задоволення вимог відділення.  Позивач зазначав, що виконавчий напис виданий
держнотаріусом від 12.04.2002р. було видано після постановляння  Суворовським районним судом м. Одеси ухвали
суду від 11.03.2002р. про затвердження мирової угоди між відділенням та спадкоємцями
ТОВ „Синтез” та стосуються одного і того ж боргу. Посилаючись на ст.229 ЦК
України в редакції 2003 року, позивач просив задовольнити його вимоги.

Під час
розгляду справи, ухвалою суду від 04.04.2008р. провадження у справі за позовом
ОСОБА_1. до ТОВ „Синтез” було закрито в зв'язку з ліквідацією товариства без
правонаступництва, та було проведено заміну з первісного відповідача, -
Одеського регіонального відділення Української державної інноваційної
компанії  на належного відповідача, -
Інноваційну фінансово-кредитну установу в особі Одеського регіонального
відділення.

В
судовому засіданні позивач пред'явлені позовні вимоги підтримав просив
задовольнити.

Представник
інноваційної фінансово-кредитної установи в особі Одеського регіонального
відділення пред'явлені позовні вимоги не визнав, вважаючи їх безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Представник
першого відділу ДВС в судовому засіданні у вирішенні виниклого спору послався
на розсуд суду.

Державний
нотаріус в судове засідання не явився без поважних на те причин. Про день, час
та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд,
заслухавши сторін по справі, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та
відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного.

Матеріалами
справи встановлено та сторони не оспорювали, що у першому відділі ДВС
Суворовського районного управління юстиції м. Одеси на виконанні знаходиться
виконавчий лист від 12.10.2001р. щодо стягнення з ТОВ „Синтез” на користь
ОСОБА_1. заробітної плати в розмірі 11 376,75 гривень та виконавчий напис № 942
від 20.04.2002р. виданий державним нотаріусом Комінтернівської держнотконтори
на підставі договору застави, реєстровий номер 1522 від 12.05.1998р. про
звернення стягнення за рахунок
заставленого майна ТОВ „Синтез”.

Як було
встановлено судом, відповідно до інноваційного договору № 148 від 26.01.1998р.,
укладеного між Відділенням та малим приватним підприємством „Екологія”,  Відділення надало приватному підприємству
інноваційну позику в розмірі 4 980 000 гривень.

Згідно
договору застави від 20.06.1998р., укладеного між Відділенням та ТОВ „Синтез”,
останній заклав належне товариству майно з метою забезпечення належного
виконання інноваційного договору № 148 від 26.01.1998р. на загальну суму 4 980
000 гривень, з боку МПП „Екологія”.

Прийняті
на себе зобов'язання за інноваційним договором МПП „Екологія” не виконало.
Ухвалою Суворовського районного
суду  м. Одеси від 11.03.2002р.,
по цивільній справі за позовом Відділення до спадкоємців ОСОБА_2, який був
засновником та керівником МПП „Екологія”,
- про повернення заборгованості по інноваційному договору, було
затверджено мирову угоду згідно до якої між сторонами було поділено майно
належне МПП „Екологія” за залишковою вартістю в рахунок погашення боргів по
інноваційному договору.

20.04.2002р.
державним нотаріусом Комінтернівського району Одеської області було видано
виконавчий напис за № 942, яким було звернуто стягнення на заставлене майно
згідно договору застави від 20.06.1998р. Виконавчий напис було видано
дежнотаріусом на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської
області від 28.01.2002р., яким було його зобов'язано вчинити нотаріальні дії, а
саме видати виконавчий напис Відділенню.

Виконавчий
напис № 942 від 20.04.2002р. та виконавчий лист про стягнення заробітної плати
з ТОВ „Синтез” на користь ОСОБА_1. були пред'явленні стягувачами відповідно до
вимог Закону України „Про виконавче провадження”. В наступному державним
виконавцем було продане майно ТОВ „Синтез”, а грошові кошти перераховані на
рахунок виконавчої служби для їх виплати стягувачам в порядку черговості на
підставі ст.44 Закону України „Про виконавче провадження”.

На підставі встановлених у судовому засіданні фактів, наявність у державній
виконавчій службі виконавчого напису № 942, на який посилається  позивач, як
на обґрунтування своїх позовних вимог, не яким чином не порушує права та
обов'язки ОСОБА_1., тому дані посилання судом до уваги не приймаються оскільки
не ґрунтуються на законі та суперечать фактам встановленим  у судовому засіданні.

Суд не приймає до уваги і посилання
позивача, як на обґрунтування свого позову на ст. 229 ЦК України в редакції
2003 року, оскільки дана норма не може застосовуватися до правовідносин
пов'язаних з вчиненням нотаріусом виконавчого напису, так як застосовується при
встановленні правових наслідків недодержання сторонами при вчиненні правочину
вимог закону.

ОСОБА_1.,
у відповідність до вимог Закону України „Про виконавче провадження”, не
позбавлений права оскаржувати дії державного виконавця якщо вважає, що його
права на отримання грошових коштів  в
порядку черговості  при виконанні
виконавчих документів були порушені.

На
підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що пред'явлені позовні вимоги є
безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,61,62,209,215-218 ЦПК України,

ВИРІШИВ

В задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 до Державної інноваційної фінансово-кредитної установи в
особі Одеського регіонального відділення, треті особи: державний нотаріус
Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області, першого
відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції
м. Одеси - про визнання виконавчого напису недійсним - відмовити в повному
обсязі.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги  або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя -