Справа № 2-300/2008 року
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2008 року місто Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням - судді Жмуд Н.М., за участю секретаря судових засідань - Литвинової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовом Закритого акціонерного товариства ПроКредит Банк до ФОП ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Відповідно до умов Кредитного договору, 1- й відповідач забов'язався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним в порядку і строки згідно Графіку повернення кредиту і сплати відсотків, наведених у Додатку №1 до Кредитного договору, який є його невід'ємною частиною.
У зв'язку з виникненням простроченої заборгованості за кредитним договором, Кредитором було вручено 1-му відповідачу Вимогу про погашення кредиту від 05 липня 2006 року (вих. №268/1).
1-й Відповідач не виконав своїх забов'язань за Кредитним договором, а сааме: не здійснив дострокового погашення кредиту, відсотків за користування ним та сплату штрафних санкцій. В зв'язку з цим, станом на 10 серпня 2007 року, виникла прострочена заборгованість за кредитним договором у розмірі 100 000, 69 грн., з яких:
- заборгованість за капіталом складає - 97 347, 74 грн.;
- заборгованість за відсотками - 2 132, 77 грн.;
- заборгованість за штрафними санкціями - 520, 18 грн.
Крім вищезазначеного, 13 квітня 2006 року, був укладений договір поруки № 6073-ДП2 між позивачем по справі та ОСОБА_2, згідно умов якого поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитних забов'язань ОСОБА_1 в повному обсязі, але вказані зобов'язання не виконував.
Виходячи з викладеного, позивач прохає суд, стягнути з відповідачів солідарно вищевказану заборгованість за кредитним договором, судовий збір у розмірі 1000, 01 грн. та судові витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30 гривень, сплачені позивачем.
У судовому засіданні, інтереси позивача представляв представник - ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності від 15 лютого 2008 року (а.с.№126), що в свою чергу не суперечить положенням діючого цивільно-процесуального законодавства України, оскільки, відповідно до ч.1 ст.38 ЦПК України - сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження, крім справ про усиновлення, можуть брати участь у цивільній справі особисто або через свого представника. Частиною 3 даної статті встановлено, що юридичних осіб представляють їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.
Згідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.
В судовому засіданні, 21 березня 2008 року представник позивача ОСОБА_3., підтримав вимоги позовної заяви і прохав суд їх задовольнити у повному обсязі та подав до суду заяву (а.с.№134), якою прохав суд, стягнути саме у солідарному порядку з відповідачів, понесені позивачем судові витрати.
Відповідач ОСОБА_1, у судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, тоді про час та місце слухання справи, повідомлена своєчасно та належним чином - через засіб масової інформації, а саме: через газету «Слобідський край», що відповідає вимогам «Переліку друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2007 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких не відоме», затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів від 29 грудня 2006 року №678-р «Про друковані засоби масової інформації загальної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2007 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме». Відповідач викликалася у судове засідання у порядку, передбаченому відповідно до діючого цивільно-процесуального законодавства, однак, зворотні поштові повідомлення повертаються на адресу суду як такі, що не отримані відповідачем з зазначенням поштовою установою причини не вручення: «за закінченням терміну зберігання» та «не має вдома» (а.с.№89-90, 117-118,124). В зв»язку з цим, за клопотанням представника, судом було здійснено запити до адресно-довідкового бюро ГУМВС України в Харківській області та до відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб Лозівського МРВ УМВС України в Харківській області для з»ясування місця реєстрації та фактичного місця перебування ОСОБА_1. У зв»язку з тим, що відсутні відомості про реєстрацію відповідача ОСОБА_1, на підставі ч.9 ст. 74 ЦПК України, а саме: відповідач місце проживання (перебування) або місцезнаходження якого позивачеві не відоме, викликається до суду через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач ОСОБА_1, була викликана у судове зсідання через засоби масової інформації, про що свідчить наявне в матеріалах справи оголошення в газеті «Слобідський Край» від 04 березня 2008 року (а.с.№127-132). Однак, відповідач не повідомила про причини своєї неявки і не подала заяв про розгляд справи за її відсутності, не було нею подано і заперечень на позовну заяву.
Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідач ОСОБА_2, у судовому засіданні 21 березня 2008 року, подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.№135), в якому зазначив, що позов позивача визнає, оскільки дійсно підписував договір поруки №6073-ДП-2 від 13 квітня 2006 року, за яким він виступив поручителем ОСОБА_1, яка у позивача отримала кредит для особистих цілей. Підтвердженням того, що він уклав указаний договір поруки, свідчить його підпис у даному договорі. У своїх поясненнях відповідач ОСОБА_2, вказав, дійсно, даний договір поруки він підписав, бо так його попрохала ОСОБА_1, у якої він працював водієм. Однак, ні яких грошових перерахувань за даним кредитним договором, він як поручитель, на користь позивача, не здійснював, хоча й отримував письмову вимогу від позивача, бо грошей в нього не має, майна також не має; він не працює та на обліку в центрі зайнятості, як такий, що шукає роботу, не перебуває і він не знає, як тепер буде виплачувати позивачу ці кошти.
У судовому зсіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно договору про надання траншу (а.с.№10-11) в п.п.1.1 Розділу №1 Предмет Договору вказано, що Кредитор на підставі Рамкової угоди надає Позичальнику грошові кошти (Кредит) в сумі 20 000 (двадцять) тисяч доларів США на строк користування 24 місяці із сплатою відсотків у розмірі 16% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, а Позивальник зобов»язується повернути даний Кредит і сплатити відсотки та комісії за Кредитом у встановлений даним Договором строк і виконати свої обов»язки за цим Договором в повному обсязі.
Відповідно до Розділу № «Порядок та строки повернення Кредиту та штрафні санкції» (а.с.№10-11) в п.п. 1.1. вказано, що погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним в порядку і строки згідно Графіку повернення кредиту і сплати відсотків, наведених у Додатку №1 до Кредитного договору, який є його невід'ємною частиною.
Уклавши кредитний договір (а.с.№ 10-11 ), сторони взяли на себе певні зобов»язання.
Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Частиною 1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.п. 6.5 зазначеного Договору (а.с.№4) Боржник зобов'язується гасити заборгованість по Кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також виплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Однак, у судовому засіданні, було достовірно встановлено, що з боку відповідача ОСОБА_1 було порушено зобов»язання за цим договором про повернення суми кредиту, в зв»язку з чим у останньої, виникла заборгованість. У зв'язку з виникненням простроченої заборгованості за кредитним договором, Кредитором було вручено ОСОБА_1. Вимогу про погашення кредиту від 05 липня 2006 року (а.с. №12).
ОСОБА_1 не виконала своїх забов'язань за Кредитним договором, а саме не здійснила дострокового погашення кредиту, відсотків за користування ним та сплату штрафних санкцій. В зв'язку з цим, станом на 10 серпня 2007 року, виникла прострочена заборгованість за кредитним договором у розмірі 100 000, 69 грн., з яких:
- заборгованість за капіталом складає - 97 347, 74 грн.;
- заборгованість за відсотками - 2 132, 77 грн.;
- заборгованість за штрафними санкціями - 520, 18 грн.
Крім вищезазначеного необхідно вказати також про те, що, 13 квітня 2006 року, був укладений договір поруки № 6073-ДП2 (а.с.№14) між позивачем по справі та ОСОБА_2, згідно умов якого поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитних забов'язань ОСОБА_1 в повному обсязі.
Зобов»язання, передбачені у п.1.2. цього Договору, повинні бути виконані Поручителем протягом 3-х банківських днів з дня одержання повідомлення від Кредитора про порушення Позичальником взятих на себе зобов»язань за кредитним договором по поверненню кредиту, сплати нарахованих відсотків за користування кредитом.
Відповідач ОСОБА_2 вказав, що дійсно він отримував від позивача вимогу про виконання зобов»язання за договором поруки від січня 2008 року, яку він особисто отримав 10 січня 2008 року, підтвердженням чого є зворотне поштове повідомлення, що наявне в матеріалах справи (а.с.№49). Про те, не дивлячись на це, він не виконував взятих на себе зобов»язань за договором поруки, бо він не працює і немає грошей.
В Розділі 2 «Обов»язки сторін» Договору (а.с.№14) в п.п.2.1. викладено, що у випадку невиконання взятих на себе зобов»язань по кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Кредитором нарівні з ОСОБА_1 - Позичальником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, тобто за всю суму заборгованості встановлену на момент подання позовної вимоги.
Із пояснень представника позивача та відповідача ОСОБА_2, судом було з»ясовано даний договір є дійсним і ніхто із сторін, не звертався з заявами про його розірвання чи визнання недійсним.
Отже, згідно ст. 559 ЦК України на момент пред'явлення позову, Договір поруки ОСОБА_2 є чинним, тому позивач - Кредитор, отримав право пред'явити до ОСОБА_2 та ОСОБА_1, вимоги про примусове стягнення заборгованості з дострокового погашення кредитів, відсотків за користування кредитами та сплати штрафних санкцій у судовому порядку.
Таким чином, враховуючи умови укладеного ОСОБА_2 договору поруки, згідно зі ст. 554 ЦК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідають перед Позивачем за порушення кредитних зобов'язань як солідарні боржники у повному обсязі таких зобов'язань, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки (штрафів), що визначаються на момент фактичного задоволення.
З урахуванням того, що відповідачі, взяті на себе зобов»язання за договорами, не виконали, що було з»ясовано судом при вивченні матеріалів справи та із пояснень відповідача ОСОБА_2, суд знаходить позов позивача, в частині стягнення на його корить з відповідачів у солідарному порядку - заборгованості за кредитним договором, таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.
Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита.
В позовній заяві (а.с.№ 3-5) представник позивача прохає суд стягнути у дольовому порядку суми сплачені за подання позовної заяви: судового збору в сумі 1000,01 грн. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., однак у судовому засіданні 21 березня 2008 року, представником позивача було подано уточнення відносно даної вимоги, які виключаються в тому, що позивач прохає суд стягнути дані судові витрати з відповідачів у солідарному порядку (а.с.№134).
Відповідно до меморіального ордеру № 8 від 21.12.2007 року (а.с.№ 1) вбачається що позивачем сплачено судовий збір на суму в 1000 грн. 01 коп., а відповідно до меморіального ордеру № 524 від 19.12.2007 року (а.с.№ 2), сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 30 грн. 00 коп.
Відносно даної вимоги, необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, суд стягує у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача судові витрати.
Відносно судових витрат, які було понесене позивачем для виклику відповідача ОСОБА_1 у судове засідання через засоби масової інформації, а саме, газету «Слобідський Край», то представник позивача, у своїй письмовій заяві (а.с.№134), прохав суд, їх з відповідачів не стягувати.
Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому, на підставі викладеного, суд, дані витрати з відповідачів на користь позивача не стягує.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 38, 44, 57, 60, 74, 79, ч.1 ст. 88, 209, 212-214, 215, 217, 218, 222 ЦПК України; Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України; ст.ст. 526, 530, 559, 610-612 ЦК України; «Переліку друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2007 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких не відоме», затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів від 29 грудня 2006 року №678-р «Про друковані засоби масової інформації загальної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2007 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме», суд, -
Позовну заяву Закритого акціонерного товариства ПроКредит Банк до ФОП ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий

у судовому засіданні

Суддя: Н.М. Жмуд